Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.04.2005 року уклала із ним шлюб від якого [INFO] народилась дочка [PERSON]. П"ять років сторони спільно не проживають. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, так як вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, просила шлюб розірвати, а малолітню дочку залишити проживати з нею. В судове засіданні по збігу строку, наданого сторонам на примирення, позивач [PERSON] не з"явилась. Подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке видано Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області, вбачається, що 14.06.2005 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із 2010 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивачка та відповідач не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких подальших заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, при поданні позовної заяви вказала, що бажає відновити дошлюбне прізвище, тому вона вправі відновити після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище "[PERSON]". Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дитина сторін, яка є малолітньою, проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS], та позивачка у позовній заяві просила залишити дочку проживати разом із нею. Оскільки відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився та подав заяву про визнання позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітньої [PERSON], 2006 р.н. слід визначити разом із матір"ю - позивачкою у справі.

Outcome: approved