Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відділення № 27 Філії "Центральне РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про повернення коштів по депозитному вкладу та відсотків. В позовній заяві зазначено, що 23 вересня 2014 року між [PERSON] та AT «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 27 Філії «Центральне РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 300937/58310/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Нові гроші» в національній валюті. Відповідно до п. 1 Договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 70000,00 гривень. Договір був укладений на строк з 23 вересня 2014 р. по 23 лютого 2015 р. Відповідно до ст. 6 Договору відповідач був зобов'язаний на вимогу Позивача повернути Суму Внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день закінчення Договору. Таким чином, 23.02.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу. Після спливу строку Договору 23.02.2015р. позивач звернувся до відповідача з письмовою, заявою про намір отримати депозит та нараховані відсотки в повному обсязі. Відповідач відмовився повернути депозит і нараховані відсотки і сплатив тільки 500 грн., що й стало підставою звернення до суду з позовом. У відповідності до ст. 31 ЦПК України, [PERSON] збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму внеску 70331,32грн.; 25,1% процентів річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору в розмірі 2611,70 грн., суму втрат від знецінення грошей в розмірі 3% річних в сумі 312,15 грн., інфляційні в сумі 8394,54 грн., та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивач збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час день та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. В матеріалах справи містяться заперечення представника відповідача, згідно яких останній просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] в звязку з їх необгрунтованістю. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 вересня 2014 року між [PERSON] та AT «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 27 Філії «Центральне РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 300937/58310/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Нові гроші» в національній валюті. Відповідно до п. 1 Договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 70000,00 гривень. Договір був укладений на строк з 23 вересня 2014 р. по 23 лютого 2015 р. Відповідно до ст. 6 Договору відповідач був зобов'язаний на вимогу Позивача повернути Суму Внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день закінчення Договору. Таким чином, 23.02.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу. Після спливу строку Договору 23.02.2015р. позивач звернувся до відповідача з письмовою, заявою про намір отримати депозит та нараховані відсотки в повному обсязі. Відповідач відмовився повернути депозит і нараховані відсотки і сплатив тільки 500 грн.. 23 вересня 2014 року між [PERSON] та AT «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 27 Філії «Центральне РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 300937/58310/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Нові гроші» в національній валюті. Відповідно до п. 1 Договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 70000,00 гривень. Договір був укладений на строк з 23 вересня 2014 р. по 23 лютого 2015 р. Відповідно до ст. 6 Договору відповідач був зобов'язаний на вимогу Позивача повернути Суму Внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день закінчення Договору. Таким чином, 23.02.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу. Після спливу строку Договору 23.02.2015р. позивач звернувся до відповідача з письмовою, заявою про намір отримати депозит та нараховані відсотки в повному обсязі. Відповідач відмовився повернути депозит і нараховані відсотки і сплатив тільки 500 грн. Статтею 5.5 ЗУ «Пpo банки та банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів; а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Ст. 1058 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю ін. осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Слід зазначити, що згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не виконані зобовязання за договором вкладу, чим спричинено позивачу душевні страждання, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 916,49 гривень. Враховуючи наведене,

Outcome: approved