Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП " звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 51 442 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот сорок дві) грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП " є фінансовою установою, що надає фінансові послуги з надання у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 04.08.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 1744585 в електронній формі. За умовами вказаного Договору, позивач надав відповідачу позику в розмірі 10 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позику надано строком на 30 днів. Відповідно до п. 2.6 Договору, датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в день надання Кредиту. Грошові кошти у розмірі 10000 грн. перераховані на рахунок відповідача 04.08.2018 р., про що свідчить платіжне доручення № 18750 від 04.08.2018 р. Згідно п. 2.10 Договору: Позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити проценти за Кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом. Таким чином термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за Договором - до 03.09.2018 р. Згідно п. 2.11 Договору: Починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом, ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту повного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Згідно п. 4.2 Договору: У випадку прострочення строку повернення Кредиту Позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції часу прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми." Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором позики не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 06.05.2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 51 942 грн., з яких: 10 000,00 грн. основний борг, 39 915,00 грн. заборгованість за процентами, 1207 грн. пеня, 820 грн. інфляційні витрати Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, в якому позов не визнала. Свої заперечення аргументує наступним. Кредит не отримувала та чому їй адресує свої вимоги позивач їй не відомо. Позивач надав свої заперечення на відзив та подав заяву свідка у відповідності до вимог ст. 93 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 04.08.2018 р. між ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 1744585 від 04.08.2018 . Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті сrеdіt:365.uа, підписана електронним цифровим підписом позивача 20.03.2018 р. та акцептована відповідачем 04.08.2018 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. Заявки відповідача № 1744585 від 04.08.2018 р. про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора 5М8-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. 641, 644 ЦК України . Як вбачається із наданих позивачем скріншотів та доводів позовної заяви, відповідач, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Позивачем до позовної заяви додано копію електронного документу - договору про надання кредиту № 1744585 від 04.08.2018 . Договір складається з двох документів, що є його невід`ємними частинами: Пропозиція (Оферта) укладення договору про надання кредиту, що є публічним договором і договором приєднання згідно ЦК України, підписана електронним цифровим підписом Позивача та опублікована Позивачем на сайті сrеdіt:365.uа Заявка № 1744585 від 04.08.2018 р. , що містить акцепт наведеної Оферти на умовах, зазначених у Заявці та підписана Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи містять дані про надсилання відповідного СМС-повідомлення у формі реєстру надісланих СМС-відправлень відповідачу. Дані про фіксацію дій позивача та відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі сrеdіt:365.uа , що спростовують твердження відповідача . Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає встановленим, що 04.08.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 1744585 у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Номер телефону відповідача вказано самим відповідачем в Особистому кабінеті на веб-сайті сrеdіt:365.uа , цей номер вказано відповідачем при верифікації в банківській установі 18.02.2018 р., 03.03.2018 р., 06.07.2018 р. Таким саме чином позивачем верифіковано і електронну поштову адресу відповідача. Відповідач вносила свої паспортні дані при реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі та надавала офіційний документ (паспорт) для верифікації. Відповідача верифіковано на підставі поданого документа, відомостей про його недійсність на як момент подання Заявки так і на даний час у позивача немає. Відповідач про зміни паспортних даних Позивача не повідомляла, докази недійсності паспорту не надавала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з доводів позовної заяви, відповідач зобов`язання щодо повернення позики не виконав, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка складається з суми позики та процентів за користування позикою. Відтак, у межах строку кредитування до 03 вересня 20018 року відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання." Договором між позивачем і відповідачем, а саме, згідно п. 7.4 Договору (Розділ III Оферти): "У випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору." Не відповідає дійсності також і заява відповідача про сплив позовної давності за Договором, оскільки договір укладено 04.08.2018 р., а встановлений п. 5.2 Договору (Розділ III Оферти) договірний строк позовної давності за всіма зобов`язаннями, що випливають з умов Договору становить 5 років. Згідно п. 7.4 Договору: У випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору. Сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень ч 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору." Таким чином, з урахуванням наведених положень, за період прострочення повернення кредиту за користування кредитом на клієнта нараховані проценти згідно п. п. 2.9, 2.11 Договору в розмірі - 39 915 грн. Згідно п. 4.2 Договору: У випадку прострочення строку повернення кредиту позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. " Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач має сплатити з урахуванням вимоги станом на 06.052019 року - 820 грн. Наведений у позові розрахунок пені та інфляційних витрат судом перевірений і суд з ним погоджується. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка складається з суми позики та нарахованих процентів. Враховуючи наведене, відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved