Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.08.2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що перебувала у зареєстрованому 25.04.2014 року з відповідачем шлюбі, від якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . З лютого 2019 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, відповідач почав проживати окремо, а дитина залишилася проживати разом з нею. Після припинення сімейних відносин відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує, при тому, що дитина потребує підвищеної уваги та матеріального забезпечення з огляду на її особливі потреби, обумовлені станом здоров`я. так, [PERSON] є дитиною з інвалідністю, що в свою чергу обумовлює проведення відповідних медичних процедур та придбання необхідних медичних препаратів та специфічного устаткування. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 10.12.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в частині розміру позовних вимог, просив врахувати його позицію щодо стягнення з нього 1000,00 грн. аліментів, просив не стягувати з нього судовий збір. Вказав, що після припинення шлюбних відносин він надавав дитині матеріальну допомогу, однак, ніяких розписок з позивачки не брав. Під час переговорів з позивачкою він виявляв бажання добровільно сплачувати аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але вирішити питання в позасудовому порядку не вийшло, так як позивачка наголошує, що такий розмір аліментів її не влаштовує, та що його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн. Зазначає, що він зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] , для якої він є годувальником, оскільки вона пенсіонерка, розмір її пенсії є мінімальним, вона хворіє на онкологічне захворювання та потребує лікування та придбання медикаментів, тому прожити їй на пенсію в силу віку та стану здоров`я є неможливим. У нього не має ні житла, ні автомобіля на праві власності, грошових вкладів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, ніяких придбань не здійснював. Сплачує платежі з повернення кредиту, який був отриманий у шлюбі та проценти за його користування. Вказує, що позивачка отримує щомісячно допомогу та грошові кошти на утримання доньки на загальну суму 2781 грн., однак про вказане у позові не зазначає. Вважає, що достатнім розміром аліментів є 1000 грн. 30.12.2020 року представником позивачки подано відповідь на відзив, у якому вказав, що відповідач є працездатним, у нього не має будь-яких захворювань хронічного характеру, приймаючи до уваги необхідність окремих специфічних витрат на виховання дитини та її розвиток, є всі підстави для стягнення аліментів в розмірі 3000,00 грн. Зауважує, що дитина дуже часто хворіє, потребує постійного догляду та грошових затрат на розвиток та здоров`я, тому позивачка не може в повному обсязі реалізувати своє право на працю. 11.01.2021 р. від представника відповідача надійшли письмові заперечення, у яких вказав, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів та не перекладав свої обов`язки утримувати дитину на державу, добровільно надавав дитині матеріальну допомогу та згоден сплачувати аліменти на дитину і далі, але тільки в розмірі 1000,00 грн. Просив врахувати при визначенні розміру аліментів, що відповідач проживає разом з матір`ю, яка хворіє на онкологічне захворювання і потребує лікування та придбання медикаментів, тому потребує допомоги відповідача, який не має ні житла, ні автомобіля на праві власності, грошових коштів тощо. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач та його представник позов визнали частково в розмірі 1000,00 грн., повністю підтримали доводи, викладені у відзиві. Суд, заслухавши вступні слова сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому 25 квітня 2014 року шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2014 р. (арк. справи 5), які розірваний за рішенням суду, вказана обставина визнана позивачкою та відповідачем в судовому засіданні. Позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.2014 р. (арк. справи 6). Згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 26.10.2016 р., [PERSON] , [INFO] є дитиною інвалідом до 18 років (арк. справи 7). Долучені позивачкою копії квитанції (арк. справи 8-13, 63-65) свідчать про проходження [PERSON] обстежень, придбання ліків, окулярів. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №240746 КЗ "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" ХОР, [PERSON] , [INFO] , має повний діагноз: Наслідки перенесеної нейроінфекції. Лівобічний геміпарез зі стійкими рухомими порушеннями (за GMFCS рівень ІІ). Затримка психічного та мовленнєвого розвитку. Збіжна співдружна неаккомодаційна косоокість (G09) (арк. справи 14). З квитанції №б/н виданої Центром фізичної реабілітації "Рух" вбачається, що оплачено 4800,00 грн. за мануальну терапію (1500 грн.), нейро-розвивающу терапію (2500,00 грн), виготовлення ортеза (800,00 грн. (арк. справи 15). Вказана квитанція не містить ані дати її виставлення та оплати, ані кому проводилися вказані маніпуляції тощо. За довідкою від 17.07.2020 р. виданою ОСББ "Світ Надії", [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 16). Відповідно до рекомендацій дитячого невролога від 28.11.2019 р., рекомендовано приймання ліків (діакарт, аспаркам, лецитин, тощо), заняття з логопедом, ЛФК, масаж (арк. справи 17). З квитанцій (арк. справи 49) вбачається. що [PERSON] на картковий рахунок [PERSON] перераховано 1000,00 грн., 500,00 грн., 800,00 грн. Згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 27.04.2004 р., [PERSON] отримує пенсію по інвалідності (ІІ) групи (арк. справи 50 зворотній бік). За довідкою №01-33/428 від 17.12.2020 р. [PERSON] працює прибиральницею службових приміщень в спеціалізованій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №8 з поглибленим вивченням англійської мови Новокаховської міської ради Херсонської області (арк. справи 59). З довідки про доходи від 17.12.2020 р. №39 вбачається, що сукупний дохід [PERSON] за період з січня по листопад 2020 року склав 44280,99 грн. (арк. справи 60). Згідно товарного чеку від 03.11.2020 р. придбано куртку 128 ріст, чоботи 34 розміру, гольф дитячий, джинси дитячі, штани дитячі на загальну суму 1235 грн. (арк. справи 61). Стороною позивачки факт родинних відносин між [PERSON] та відповідачем [PERSON] не оспорюється та фактично визнано у відповіді на відзив. З копії паспорта [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована за адресою реєстрації відповідача (арк. справи 50). Відповідно до квитанцій від 01.05.2020 р., 29.09.2020 р. ФОП [PERSON] , прийнято за [PERSON] консультацію в розмірі 800,00 грн.; квитанція видана ПП "ЕкспресОптика" на [PERSON] , не може бути прийнята судом до уваги, оскільки містить неточності та дописи, що нечитабельні, зокрема вказано всього до сплати нуль гривень 00 коп., а потім допис на сплату 600,00 грн. (арк. справи 62). Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу. Щодо заявленого позивачем розміру аліментів, то позивачем визначено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, а саме хворої матері. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо доводів про отримання допомоги на дитину суд вважає необхідним вказати. Відповідно доЗакону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 року № 2961-IV(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства`визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Вищевказані норми закону свідчать про те, що держава за рахунок допомоги зобов`язана створити умови для належного життя дитини, вказана допомога не має суттєвого значення при вирішенні питання про стягнення аліментів. Прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт на 2020 рік" становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Судом не приймається до уваги докази позивачки на обґрунтування розміру аліментів додаткові витрати на лікування, оскільки вказані витрати віднесені законодавцем до додаткових (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо). З вимогами про стягнення додаткових витрат позивач має право звернутись до суду в порядку ст. 185 СК України. З урахуванням наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1500,00 грн., оскільки позивачка вважає необхідним стягнення аліментів саме у твердій грошовій одиниці. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону. В абз. 2 ч. 1ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» вказано, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною першої статті другої вказаного вище закону визначено, що розмір аліментів в твердій грошові сумі є об`єктом індексації. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 03 серпня 2020 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Щодо доводів відповідача про звільнення (зменшення) від сплати судових витрат через поведінку позивачки, останні не заслуговують на увагу, оскільки звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів свідчить саме по собі про те, що відповідачем матеріальна допомога на утримання дитини в достатньому розмірі не надавалася. Крім того, у відповідно до Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, судовий збір за розгляд справи підлягає стягненню на користь держави. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 09 березня 2021 року, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 124 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial