Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

25 червня 2015 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю\~ «Смарт Фінексперт»\~звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором та інфляційні втрати, 3 % річних, в сумі 5817,99 грн. В позовній заяві товариство зазначало, що між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ-ФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір від 08.04.2014 р ЛФ-12021960 на суму 1000 грн. з оплатою процентів за користування кредитом, зі сплатою відсотків в розмірі 2 відсотків від суми наданого кредиту за кожен день користування ним, 730 (Сімсот тридцять відсотків річних), що підлягають сплаті Позичальником Кредитодавцю в день повернення суми кредиту. Посилаючись на виконання товариством «ЛАЙМ-ФІНАНС» умов договору, та порушення відповідачем умов щодо строків повернення кредиту, просить стягнути суму боргу на свою користь як нового кредитора, який уклав із ТОВ «ЛАЙМ-ФІНАНС» договір відступлення прав вимоги. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надіслала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що виконати умови договору не мала можливості вчасно через скрутне матеріальне становище та необхідність лікування її сина, пораненого в зоні АТО. Просила зменшити їй розмір пені, посилаючись на скрутне матеріальне становище як пенсіонерки, та особи, на утриманні якої перебуває пристаріла мати, що потребує стороннього догляду та лікування. Справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 08 квітня 2014 р між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ-ФІНАНС», яке за даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснює діяльність іншого виду кредитування (а.с. 13), та [PERSON] укладено кредитний договір, в якому сторони узгодили всі його умови. Згідно п. 1.1 Кредитного договору Кредитодавець передає Позичальнику грошові кошти в сумі 1000 гривень, а Позичальник зобовязується повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та порядку, що визначені цим Договором. Згідно п. 1.3 Кредитного договору Позичальник зобовязаний сплатити Кредитодавцю проценти за користування кредитом в розмірі 2 відсотків від суми наданого кредиту за кожен день користування ним, 730 (Сімсот тридцять відсотків річних) та підлягають сплаті Позичальником Кредитодавцю в день повернення суми кредиту. Відповідно до 3.1. Кредитного договору Позичальник зобовязався повернути Кредитору суму кредиту, зазначену в п. 1.1. цього Договору не пізніше 23 квітня 2014 р. Кредитодавець повністю виконав взяті на себе за Кредитним договором зобовязання, що підтверджується даними видаткового касового ордеру від 08.04.2014 р. (а.с. 12). Розділом 5-им Кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за порушення умов щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів. Так, відповідно до п.5.1 - у випадку, якщо Позичальник у визначений в п. 3.1. п Договору термін не сплатить Кредитодавцю суму, достатню для повернення суми кредиту та сплати нарахованих до вказаного терміну процентів, Позичальник зобовязався наступного дня після настання передбаченої в п. 3.1. дати остаточного розрахунку за кредит, сплатити Кредитодавцю пеню в розмірі 2 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. Згідно п. 5.2. у випадку прострочення Позичальником сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 днів Позичальник додатково до пені передбаченої в п. 5.1. цього Договору, має сплатити Кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн. (а.с. 6-7). За умовами додаткових угод від 23 квітня 2014 року та 29 серпня 2014 року остаточний термін сплати кредитних зобовязань за вказаним договором визначено 14 вересня 2014 (а.с. 9, 11). Відповідно до видаткового касового ордеру від 08.04.2014 року позичальник виконав умови договору (а.с. 12). Натомість позичальниця свої зобовязання за договором порушила, та згідно розрахунку, наданого позивачем, сума боргу [PERSON] складає 5817,99 грн., з яких заборгованості по кредиту - 888 грн.; заборгованість по процентах - 284,16 грн.; пеня 4146,56 грн., інфляційні втрати 474,65 грн., три відсотка річних 24,62 грн. (а.с. 21). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно приписів цивільного законодавства, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. 30 грудня 2014 р. між [PERSON] з обмеженою відповідальністю "ЛАЙМ-ФІНАНС" та [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт", укладено договір факторингу №30-12/14- ЛФ, за умовами якого відступлено права вимоги, в тому числі за Кредитним договором № ЛФ-12021960 від 08.04.2014 р. позичальниці [PERSON] (а.с. 24-27). Того ж дня [PERSON] з обмеженою відповідальністю "ЛАЙМ-ФІНАНС" було направлено позичальнику повідомлення про відступлення прав вимоги товариству «Смарт Фінексперт» та зазначено про наявний борг (а.с. 28). Аналогічне повідомлення 28.04.2015 року було направлено позичальниці також [PERSON] «Смарт Фінексперт» із вимогою про повернення суми боргу, зазначенням розміру боргових зобовязань (а.с. 13). Відповідно до\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~У відповідності до ч.1\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позикодавець повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальниця навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в звязку з чим за нею рахується заборгованість за кредитним договором. За такого, на підставі ст.ст. 512, 514, 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками в повному обсязі. Окрім цього, позивачем за порушення умов договору щодо термінів повернення кредиту та відсотків нараховано пеню в сумі 4146,56 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що розмір нарахованої пені в багато разів перевищує розмір боргу по кредиту. За правилами\~ст. 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.\~\~\~\~ Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509\~та ч.ч. 1, 2 ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3\~ст. 551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем на підставі умов кредитного договору пені (4146,56 грн.) є надмірно великий порівняно з розміром заборгованості за кредитом та, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, враховуючи матеріальний стан відповідачки, яка є пенсіонеркою, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 888 грн. Крім того, позивач просить про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Відповідно до розяснень постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникли із кредитних правовідносин» (п. 18), - за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як вбачається з розрахунку заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних нараховані відповідачці з жовтня 2014 року, натомість договір факторингу між позикодавцем та позивачем укладено 30 грудня 2014 року, а тому саме з того часу позивач ніс матеріальні втрати, повязані з невиконанням позичальником боргового зобовязання та набув прав відповідної компенсації. За такого, вимоги щодо застосування ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідачки інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних підлягають задоволенню за період з 01.01.2015 року та становлять: інфляційні втрати 389,15 грн., 3% річних 14,23 грн. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі 104 грн. 75 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial