Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 02.04.2018 [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що [PERSON] покинув її та сина, коли останньому виповнилося чотири роки, з того часу сина не відвідує, не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги не надає, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться його життям. Відповідач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав визнає, не заперечує щодо винесення рішення у справі та просить позов задовольнити (а.с. 46). Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.04.2018 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 18.06.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження. 28.08.2018 у зв`язку з звільненням з посади судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Скиби М.М. після повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Замезі О.В. Ухвалою суду від 29.01.2019 залучено до участі у справі орган опіки та піклування Кремінської міської ради Луганської області. Ухвалою суду від 25.03.2019 позовну заяву в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини за клопотанням позивачки залишено без розгляду. Ухвалою суду від 21.02.2020 у зв`язку із виходом у відставку судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Замеги О.В. дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Хуторною І.Ю. Від представника позивачки, адвоката Паламарчука С.В., надійшла заява про розгляду справи в його відсутності. Відповідач згідно надісланої на адресу суду заяви, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 23.11.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 11). Як вбачається з довідки Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 від 23.07.2017 № 1046, [PERSON] , 2007 року народження, проживає з матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] (а.с.9). З характеристики [PERSON] вбачається, що він є учнем 4-А класу навчально-виховного комплексу "Школа-гімназія-ліцей" № 10. Вихованням сина займається мати [PERSON] та вітчим [PERSON] , вони відвідують батьківські збори, цікавляться навчанням і поведінкою [PERSON] , створюють усі умови для комфортного проживання сина (а.с.13). Згідно довідки Комунального закладу "Бердичівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги", [PERSON] на лікування та огляди, профілактичні відвідини до лікарів приводить мама [PERSON] (а.с. 10). З листа від 02.12.2019 № 01-18-01-/470 служби у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації Луганської області вбачається, що у служби у справах дітей відсутня інформація щодо перебування дитини [PERSON] на території м. Креміннна, де зареєстрований [PERSON] , а також будь-яка інформація щодо виконання останнім батьківських обов`язків (а.с. 83). Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області надав суду висновок від 25.03.2020 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У висновку вказано, [PERSON] надав нотаріально засвідчену заяву від 04.02.2020 № 86 про те, що в повному обсязі визнає позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав, не заперечує щодо винесення відповідного рішення по справі у його відсутності (а.с. 104-105). Норми права, які застосував суд Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Частиною 3 ст. 166 ЦПК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Дослідженими доказами доводиться свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] . Це виразилося у тому, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не утримує його, не спілкується з ним, не виявляє батьківської уваги та турботи. Про небажання відповідача займатися вихованням дитини свідчить і його заява від 15.03.2019, у якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] ( а.с. 46). Оскільки такі дії відповідача тривають протягом значного періоду часу, настали з винної поведінки останнього, відповідача слід позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON] . Таке позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України, незважаючи на відмову матері дитини від позову в частині стягнення аліментів, суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають сплаті на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, та зобов`язує позивачку відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: approved