Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №006-24504-220115 від 22.01.2015 року укладений між ним та ПАТ «Дельта Банк». Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22.01.2015 року було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 006-24504-220115 «Найкращий від Миколая» у доларах США, у відповідності до якого банком було того ж дня залучено у якості розміщеного [PERSON] депозиту суму у розмірі 7200,00 доларів США зі строком повернення 21 липня 2015 року. Зазначає, що ним було отримано листа від 23.09.2015 року за підписом представника АТ «Дельта Банк», яким повідомлено про те, що Договір є нікчемним в силу ряду норм статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Листом від 15.10.2015 року повідомлено про те, що його було включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, лише в частині відсотків, нарахованих на умовах Договору на суму здійсненого позивачем вкладу. Вважає, що жодних правових підстав для віднесення договору банківського вкладу (депозиту) №006-24504-220115 від 22.01.2015 року до нікчемних правочинів не існує, оскільки даний договір не порушує публічний порядок, не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення або пошкодження майна держави, а тому вказаний правочин є законним. В судове засідання позивач не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Суд визнав можливим розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, подала письмові заперечення, в яких зазначає, що Договір банківського вкладу (депозиту) № 006-24504-220115 «Найкращий від Миколая» у доларах США укладений між сторонами вважає нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та висновків комісії перевірки вкладів фізичних осіб. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 22.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 006-24504-220115 «Найкращий від Миколая» у доларах США, відповідно до якого банком було того ж дня залучено у якості розміщеного [PERSON] депозиту суму у розмірі 7200,00 доларів США зі строком повернення 21.07.2015 року (а.с. 12). Крім того, між сторонами укладена додаткова угода №1 до договору № 006-24504-220115 від 22.01.2015 року, згідно якої сторони домовились п. 1.8 договору викласти в наступній редакції: зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений (а.с.13). Для цілей вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26307112903259 (п. 1.6 договору). Вказані кошти було внесено на відкритий Банком вкладний рахунок №26307112903259 на умовах щомісячного нарахування Банком процентів на вказану суму із розрахунку 5,5 % річних (а.с.14). Згідно пункту 1.9 Договору, нараховані проценти за Вкладом мали виплачуватися щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти були нараховані відповідно до умов цього Договору, а також у день повернення Вкладу в кінці строку дії цього Договору або в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках, передбачених цим Договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів №26307112903259, відкритий на імя Вкладника в установі банку. 30.10.2014 року Постановою НБУ № 692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», банк було віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 56). 02.03.2015 року Постановою Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» [PERSON] (а.с.48-49,50). Рішеннями виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 р. та № 147 від 03.08.2015 р. строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02.10.2015 року включно (а.с.51,52). 02.10.2015 року Постановою Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 року (а.с.53,54,) [PERSON], 22.01.2015 року уклав з АТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу № 006-24504-220115 з відкриттям депозитного рахунку, кошти на які надійшли безготівковим переводом (а.с.14). 23.09.2015 року за підписом представника АТ «Дельта Банк» [PERSON], позивача було повідомлено про те, що Договір № 006-24504-220115 від 22.01.2015 є нікчемним в силу п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України від 23.02.2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с.15). Протоколом 15.09.2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було затверджено результати перевірки, якими виявлено правочини з вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.37-38). 15.10.2015 року ПАТ «Дельта Банк» було повідомлено [PERSON], що його включено до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в межах гарантованої суми за вкладами та відповідна інформація передана до банка партнера, а саме до АТ «ОЩАДБАНК». З метою отримання виплат в межах гарантованої суми відшкодування рекомендовано в період з 08.10.2015 року по 18.11.2015 року включно звернутися до будь-якого відділення вказаного банка партнера (а.с.18). Згідно частини другої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 37, абзацу першого частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. При цьому, згідно пункту 2 частини 4 статті 37 вищевказаного Закону, на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду видає накази та розпорядження. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено наявності у будь-яких інших осіб, крім представників Фонду за посадою та уповноважених осіб останнього, повноважень щодо повідомлення сторін договорів, зазначених у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів. Проте, як вбачається зі змісту Повідомлення, воно було підписаним представником АТ «Дельта Банк» за довіреністю [PERSON], обсяг повноважень якої щодо представництва Фонду у відносинах з третіми особами, у тому числі з позивачем, вказаним вище Повідомленням не було застережено жодним чином. Аналізуючи підстави визнання правочинів нікчемними, що передбачені ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і, зокрема, пункт 7 вказаної норми Закону, на який посилається представник відповідача - банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, суд приходить до висновку про відсутність наведених у зазначеній правовій нормі підстав для нікчемності укладеного між банком та [PERSON] правочину. Та обставина, що гроші на вкладний рахунок [PERSON] надійшли не готівкою, а з рахунку іншого клієнта банку [PERSON], який мав вклад на суму, що перевищує 200000 грн., не суперечить вимогам чинного законодавства, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк» та умовам укладеного договору, з урахуванням Додаткової угоди № 1 до Договору банківського вкладу про те, що за домовленістю сторін умови п. 5.11. Правил не застосовуються до відносин, що виникають на підставі цього Договору (а.с.13). Пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк» було передбачено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається, але Додатковою угодою, яка не визнана недійсною або нікчемною, передбачено виключення із вказаного правила для спірного Договору банківського вкладу (депозиту). Оскільки [PERSON] є не кредитором, а вкладником банку, вимоги п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не порушені, оскільки зазначеним пунктом передбачено нікчемність угод, укладених з метою надання переваг (пільг) окремим кредиторам,а не вкладникам банку. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частина перша статті 203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Так, відповідно до ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. (ч. 1 ст. 1058 ЦК). Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (ст. 1059 ЦК) На рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом (ч. 1 ст. 1062 ЦК). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. (ч. ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України). Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. (ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України). Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч. 1 ст. 1071 ЦК України). Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. (ст. 1074 ЦК України). У відповідності із ст. 4, п.п. 7.1.1, 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для проведення переказу можуть використовуватися кошти як у готівковій, так і в безготівковій формі. Види безготівкових розрахунків визначаються законами та прийнятими на їх основі нормативно-правовими актами Національного банку України. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умовдоговору. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків. Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 21.01.2014 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (надалі - Інструкція): учасники безготівкових розрахунків - банки та їх філії, підприємства, фізичні особи та інші клієнти банку, з рахунків яких списуються або на рахунки яких зараховуються кошти; платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача (п. 1.4 Інструкції). Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, іншим нормативно-правовим актам. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 1.6 Інструкції). Згідно із п. 1.7 Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Відповідно до п.1.8. Інструкції платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією. Доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера (додаток 1); платіжного доручення (додаток 2) (п. 1.9 Інструкції); доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України. (п. 1.15 Інструкції). Відповідно до п. 7.13 Інструкції пропорядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за №1172/8493,вбачається, що зпоточного рахунку в іноземній валюті за розпорядженням фізичної особи-резидента або за його дорученням проводяться операції, зокрема перерахування в межах України на рахунок іншої фізичної особи-резидента. З системного аналізу викладеного вище вбачається, що договір банківського вкладу (депозиту) укладається не інакше як у письмовій формі; вклад - це кошти в тому числі і в безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника на умовах договору банківського вкладу (депозиту); на рахунок за банківським вкладом можуть зараховуватися грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше; банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування відповідних сум з рахунка; банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження;обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається; розпорядження про списання коштів оформлюється дорученням/розпорядженням про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів. Нормативно-правові акти та спірний договір не містять заборони на відкриття депозитного вкладу шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку однієї фізичної особи резидента на рахунок іншої фізичної особи резидента, відкриті в одному банку. Згідно частини 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 4 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 2 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що однією із засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією Українита законом. При цьому, частина 6 статті 4 ЦК України визначає, що цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Стаття 316 ЦК України вказує на те, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Змістом права власності є права власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Частинами 1 та 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частини 1 та 2 статті 321 ЦК України вказують, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази в їх сукупності з правовими нормами, враховуючи підстави нікчемності правочину, передбачені ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку, що договір від 22.01.2015 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» Договір банківського вкладу (депозиту) № 006-24504-220115 «Найкращий від Миколая» у доларах США, не є нікчемним, а отже його слід визнати дійсним, оскільки відповідачем його дійсність оспорюється..

Outcome: approved