Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «ОДЕСЬКА ПАЛЯНИЦЯ», за участю третьої особи Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський Одеської області про усунення перешкод у здійсненні права користуванні та розпорядження майном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до договору купівлі-продажу він є власником будівель та споруд бази відпочинку «Річковик» загальною площею 1036,7 кв.м., розташовані за адресою: смт.Затока, м.Білгород-Дністровський Одеської області вул.Лазурна, 53, на земельній ділянці площею 3710 кв.м., кадастровий номер 5110300000:02:019:0014, яка надана йому в оренду. Поряд з вказаною базою відпочинку, відповідачі побудували будівництво: магазин площею 9,5 кв.м., магазин площею 23,2 кв.м.,а також будівля павільйону площею 6 кв.м. Проте, як стверджує позивач, це будівництво є незаконним та порушує права користування його як власника бази відпочинку «Річковик» та земельною ділянкою, на якій розташована зазначена база відпочинку. На підставі наведеного, просив суд усунути перешкоди у користуванні будівель та споруд бази відпочивку «Річковик, зобовязати відповідачів звільнити земельну ділянку розташовану за адресою: смт.Затока, м.Білгород-Дністровський Одеської області вул.Лазурна, 53, шляхом знесення самочинного будівництва. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав наведених в позові. Відповідачі у судове у судове засідання не зявилися,\~ про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду не відома.(а.с.40,41) Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності не зявившихся осіб за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає положенням ст.ст.158, 169\~ ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будівель та споруд бази відпочинку «Річковик» загальною площею 1036,7 кв.м., розташовані за адресою: смт.Затока, м.Білгород-Дністровський Одеської області вул.Лазурна, 53, на земельній ділянці площею 3710 кв.м., кадастровий номер 5110300000:02:019:0014, яка надана в оренду. (а.с.18) Інспекцією ДАБК в Одеській області від 22.04.2014р. №ОД083141130129 зареєстровано декларація про початок виконання будівельних робіт. Реконструкція бази відпочинку «Речник»» (зі зміною геометричних розмірів у плані фундаментів та беззміни цільового призначення)(а.с.174-177) Згідно схеми генерального плана впритул від поркану що відмежує базу відпочинку «Речковик» від суміжних землекористувачів, розташоване будівництво.(а.с.178) З матеріалів справи вбачається що в липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення порушень та визнання права власності. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2014 року зобовязано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні магазином літ «А» площею 9.5 кв.м., по вул.Лазурна, 53 «а» в смт.Затока та магазином літ. «А» площею 23,2 кв.м. по вул.Лазурна 53 «б» в смт.Затока м.Білгород-Дністровський Одеської області. Визнано за [PERSON] право власності на магазин літ.»А» площею 9,5 кв.м., по вулиці Лазурна, 53 «а» в смт.Затока, м.Білгород-Дністровський Одеська області.Визнано за [PERSON] право власності на магазин літ.»А» площею 23,2 кв.м., по вулиці Лазурна, 53 «б» в смт.Затока, м.Білгород-Дністровський Одеська області. Ухвалою Білгород-Дністровського міськраойнного суду Одеської області від 28.10.2014 року заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на підставі якого виникло право власності на будівлі магазину за [PERSON] скасовано, призначена справа до розгляду. При новому розгляді позовна заява [PERSON] про усунення перешкод та визнання права власності залишена без розгляду. На виконання ухвали Білгород-Дністровського суду Одеської області від 06.02.2015р. Затоківською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області повідомлено, що будь які рішення стосовно земельної ділянки а також обєктів нерухомості та будь-яких тимчасових спору розташованих на земельні ділянці за адресою вул.Лазурна. 53, літ «а», літ. «б», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, яка межує з земельною ділянкою кадастровий номер 5110300000:02:019:0014., площею 0.371 га по вул.Лазурна, 53, смт. Звтока м.Білгород-Дністровський не приймалися. При обстеженні вищевказаної земельної ділянки були виявлені будівлі та споруди, частина яких має ознаки капітального будівництва.(а.с.75) Відповіддю відділу держземагенства у м.Білгород-Дністровський Одеської області від 03.03.2015 року №5381/15 повідомлено, що згідно даних програмного забезпечення Державного земельного кадастру, державна реєстрації земельних ділянок за адресою вул.Лазурна. 53, літ «а», літ. «б», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, яка межує з земельною ділянкою кадастровий номер 5110300000:02:019:0014., площею 0.371 га по вул.Лазурна, 53, смт. Звтока м.Білгород-Дністровський не проводилась.(а.с.51) Відповідно до ст.ст.\~20,\~23,\~24,\~29 Закону України «Про планування і забудову територій», фізичні і юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування (тобто капітальних будівель або споруд) на земельних ділянках, повинні отримати у відповідних виконавчих органів дозвіл на таке будівництво. В матеріалах справи відсутні належні документи, які б свідчили, що самочинно збудований об'єкт нерухомості, збудований відповідно до вимог чинного законодавства, із дотриманням встановлених державних стандартів. Натомість Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради повідомлено, що на будівництво будівель та споруд розташованих на земельній ділянці, яка межує з базою відпочинку «Річковик» за адресою вул.Лазурна. 53, смт.Затока, м.Білгород-Дністровський дозвільних документів не надавалось.(а.с.162) Відповідно до частини першої\~статті 376 ЦК України\~об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за\~наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Згідно з частиною другою\~статті 376 ЦК України\~особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. З матеріалів справи убачається, що самочинне будівництво магазину літ.»А» площею 9,5 кв.м., магазину літ.»А» площею 23,2 кв.м., по вулиці Лазурна, 53 в смт.Затока, м.Білгород-Дністровський Одеська області, здійснювалося [PERSON], відповідного дозволу на виконання відповідачем будівництва споруд не видавалось. Будівництво здійснювалось без належних документів, що засвідчують право землекористування, і дозволу інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю, зазначене будівництво в експлуатацію не введено, відповідні рішення з цього приводу органами місцевого самоврядування не приймались, (а.с.179-181) В матеріалах справи відсутні належні документи, які б свідчили, що самочинно збудований об'єкт нерухомості, збудований із дотриманням встановлених державних стандартів, відповідає вимогам безпеки, екологічним, пожежним, санітарним, будівельним вимогам тощо. При таких обставинах суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч.7\~ст.376 Цивільного кодексу Україні, відповідно до якої житловий дім, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належним чином затвердженого проекту. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана знести цю будову та відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням об'єкту в попередній стан. За змістом частин четвертої та сьомої\~статті 376 ЦК України\~залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво:\~знесення\~самочинно збудованого об'єкта або\~проведення перебудови\~власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей\~16,\~386,\~391 ЦК України\~позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. У сенсі положень\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Власник майна як позивач не зобов'язаний доводити неправомірність дій відповідача, а має доказати факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном. Особа, яка створює перешкоди, як то відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки. Отже, за змістом\~статті 376 ЦК України\~вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей\~3,\~15,\~16 ЦК України,\~статті 3 ЦПК України,\~\~згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також\~ із висновком Верховного Суду України (постанова № 6-180цс14 від 19.11.2014р.) В ході судового розгляду встановлено незаконність здійсненого відповідачем будівництва та порушення прав [PERSON], який внаслідок дій [PERSON] позбавлений права безперешкодного користування належним йому майном, проїзду та проходу до власної бази відпочинку, а також можливості в подальшому здійснення реконструкції власної бази відпочинку. Як роз'яснив Пленум ВССУ в Постанові „Про практику застосування судами\~статті 376 Цивільного кодексу України\~(про правовий режим самочинного будівництва) в п. 17 позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями\~391,\~396 ЦК України,\~статтею 103 ЗК України. Враховуючи, вищевикладене, а також те що в судовому засіданні встановлено незаконність здійсненого відповідачами будівництва та порушення прав позивача,\~ який внаслідок дій відповідачів, позбавлений права безперешкодного користування належним йому\~ майном, суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог в частинні знесення самочинного будівництва магазину літ.»А» площею 9,5 кв.м., магазину літ.»А» площею 23,2 кв.м., по вулиці Лазурна, 53 в смт.Затока, м.Білгород-Дністровський Одеська області, яке здійснювалося [PERSON],, оскільки введення самочинного будівництва з порушенням будівельних норм та правил може привести до непередбачуваних наслідків відносно життя, здоров'я та майна. При цьому суд виходить з того, що дії відповідача\~\~порушують загальні засади цивільного законодавства, оскільки кожний пересичений громадянин вправі розраховувати, що будівництво буде здійснюватися у встановленому законом порядку без створення загрози\~\~для оточуючих, а у разі ігнорування законних вимог\~\~державних органів та не прийняття останніми мір по припиненню будівництва, права позивача мають бути захищені судом без зволікання та очікування. Вимоги позивача, щодо знесення будівлі павільйону площею 6 кв.м. задоволенню не підлягають, оскільки у розумінні ст.ст.59,60 ЦПК України належних та допустимих доказів, щодо існування зазначеної будівлі, матеріали справи не містять. Відповідно до частини третьої\~ ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України\~ суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності,\~\~\~\~ встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial