Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 130339,48 грн., посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до АТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 01.09.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1900,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов`язань, у відповідача станом на 30.06.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 130339,48 грн., які просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суді від 09.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторони повідомлені щодо розгляду справи, їх процесуальні права. Відповідно до ч. 1ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із ч.1ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у прощеному позовному провадженні, а також заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про слухання справи повідомлена належним чином шляхом направлення за місцем його реєстрації копії ухвали суду, копії позовної заяви з додатками та судової повістки-повідомлення, які ним отримані 15.09.2020 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку ти, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 01.09.2011 року [PERSON] , підписав заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки "Універсальна". Т.ч. договірні зобов`язання між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підтверджуються заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 01.09.2011 року (а.с. 17). Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.16), відповідач згідно кредитного договору б/н отримав картки: № [NUMBER] дата відкриття 01.09.2011 термін дії 01/15, № [NUMBER] дата відкриття 19.10.2011 термін дії 06/15; № [NUMBER] дата відкриття 18.02.2013 термін дії 06/16; № [NUMBER] дата відкриття 30.10.2013 термін дії 08/16. Згідно довідки про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої відповідачем (а.с.15), кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався, складав станом на 01.09.2011 року 1400,00 грн., 01.09.2011 року 300,00 грн., 02.01.2012 року 1900,00 грн., 22.09.2014 року 1480,00 грн., 22.01.2020 року 0,00 грн.. Згідно з розрахунком відповідач станом на 30.06.2020 року має перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 130339,48 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 1476,91 грн, 127913,47 грн. заборгованості за відсотками, 949,10 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахована комісія,які позивач просить стягнути. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статті 1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Враховуючи викладене, змістом укладеного між сторонами договору, умови якого зафіксовані лише у заяві від 01.09.2011 року, яка підписана відповідачем, не містять строку повернення кредиту (користування ним), тому у відповідача до пред`явлення банком цього позову до суду не виникло зобов`язання з повернення отриманих коштів, оскільки початок перебігу позовної давності у такому випадку визначається відповідно до частини другої статті 530 ЦК України. Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (№ 14-131цс19), а також Першої судовою палатою Касаційного цивільного судуВерховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 (№ 61-5662св19). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, отже, наявні правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 1476,91 грн.. Разом з тим вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, пенею, комісією є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів та пені, не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів/відсотків за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, позов задоволено частково, тому в порядку частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 23,81 грн. (розмір заявлених вимог - 130339,48 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню - 1476,91 грн., сума сплаченого збору - 2102,00 грн. т.ч. 1476,91 / 130339,48 х 2102=23,81).

Outcome: partial