Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

07 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виконавчий напис № 4089 від 03.07.2020 р. вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (код ЄДРПОУ 42642578, адреса місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд.14, офіс 301, м. Київ, 01033), грошових коштів у розмірі 11046,92 гривень (одинадцять тисяч сорок шість гривень дев`яносто дві копійки), визнати таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (код ЄДРПОУ 40966896, 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 313) на свою користь 6836,94 гривень отриманих (стягнутих) стягувачем в рахунок погашення заборгованості в межах виконавчого провадження № 62636310; стягнути з відповідача на свою користь витрати на оплату судового збору та витрати на правову допомогу адвоката. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03.07.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинено виконавчий напис № 4089 про стягнення з позивача [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» 11046,92 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. № 62636310 від 23.07.20220 р. відкрито виконавче провадження за даним виконавчим написом. Відповідний виконавчий напис приватного нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки, вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є боргом за кредитним договором 001-16000-131014 від 13.10.2014 р. При цьому жодним чином нотаріусом не вказано, що він перевірив законність переходу права вимоги від первісного кредитора ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», Відповідача, який звернувся за вчиненням виконавчого напису. Позивач зазначає, що, у зв`язку з тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», Відповідач, при зверненні до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не надало повної інформації та документів приватному нотаріусу, мало місце порушення останнім при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно якого на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Крім того, стягнення з позивача, боргу в сумі 11046,92 гривень, який не є безспірним з порушенням процедури повідомлення позивача про його наявність, відбулося у позасудовому порядку, в результаті чого, позивача було позбавлено можливості заперечувати щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач стверджує, що будь-які боргові зобов`язання у неї перед ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» - відсутні. Письмові вимоги Відповідача про погашення заборгованості позивач не отримувала, що є порушенням вимог закону, яке істотно вплинуло на її права та обов`язки. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку. не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Позивач зазначає, що зі змісту копій документів отриманих від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. вбачається, що Договір №001-16000-131014 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки в установі ПАТ «Дельта Банк» позивачем укладено 13 жовтня 2014 року. Згідно п. 1.5 укладеного Договору вбачається, що термін повернення кредитних коштів у сумі 9835,56 гривень становить 365 днів з дня їх видачі. Тобто, граничний строк повернення кредитних коштів становить 13 жовтня 2015 року. За таких обставин, саме 13.10.2015 року закінчився термін дії кредитного договору. Починаючи з 14 жовтня 2015 року починає свій перебіг трирічний термін позовної давності визначений ст. 257 ЦК України щодо основної суми заборгованості і річний строк позовної давності щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) за ч. 1 ст. 258 ЦК України. В період часу починаючи з 14.10.2016 року і в межах визначених законодавством ПАТ «Дельта банк» до суду про стягнення заборгованості за кредитом не зверталося. Згідно змісту виконавчого напису, вчиненого 03.10.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинено виконавчий напис № 4089 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» 11046,92 гривень, ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» отримало право вимоги заборгованості за кредитним договором 14.05.2020, і стягує її за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 року, тобто вже після закінчення терміну дії кредитного Договору, якщо такий мав місце, а також після закінчення строків позовної давності. Позивач зазначає, що не зрозумілим є стягнення простроченої суми заборгованості за кредитом у розмірі 11046,92 гривень поза межами строків позовної давності, та математично не обґрунтованої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в період з 14.05.2020 по 25.05.2020 року, у розмірі, що явно перевищує розмір відсотків визначений кредитним договором. Після закінчення терміну дії кредитного договору, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Однак Стягувач таких вимог не заявляв. Позивач зазначає, що за час проведення виконавчих дій з пенсії позивача на користь відповідача утримано (стягнуто) - 6836,94 гривень, що підтверджується листом Лист ПФУ № 1600-0403-8/61254 від 09.09.2021 року. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ухвалою суду від 08 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» відзив на позовну заяву до суду не надходив. Позивач та представник позивача адвокат Петренко В. П. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача адвокат Петренко В. П. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а. с. 45). Представники відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, вчинено та зареєстровано в реєстрі за № 4089 виконавчий напис, про стягнення з позивача на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним договором № 001-16000-131014 від 13.10.2014 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року у сумі 11046 гривень 92 копійки, в тому числі: - \~ \~ \~ \~прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 9424,09 грн.; - \~ \~ \~ \~прострочена заборгованість за комісією становить - 0,00 грн.; - \~ \~ \~ \~прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 1622,83 грн; - \~ \~ \~ \~строкова заборгованість за сумою кредиту становить - 0,00 грн.; - \~ \~ \~ \~строкова заборгованість за комісією становить - 0,00 грн.; - \~ \~ \~ \~строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 0,00 грн.; - \~ \~ \~ \~строкова заборгованість за штрафами і пенями становить - 0,00 грн. За вчинення вищевказаного виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача, в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача (а. с. 10). Тобто, загальна сума, що підлягає стягненню - 11 546, 92 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною 23.07.2020 року було відкрито виконавче провадження 62636310 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису (а. с. 17). Відповідно до листа ГУ ПФУ у Полтавській області від 09.09.2021 року (а. с. 21) та відомостей про відрахування за період з 01.09.2020 року по 30.09.2021 року, постановою ВП №62636310 від 31.07.2020 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною, зобов`язано проводити утримання з пенсії позивача заборгованості в сумі 13101,61 грн. Відрахування здійснюються у визначеному приватним виконавцем розмірі 20 % пенсії щомісяця, що відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За період з 01.09.2020 року по 30.09.2021 року стягнуто 6836,94 грн., залишок на 01.10.2021 року складає 6264,67 грн. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.07.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, оскільки кредитний договір № 001-16000-131014 від 13.10.2014 року на який посилається приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович у виконавчому написі укладений між позивачем та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» у простій письмовій формі (а. с. 12-14). Проте, згідно пункту 1 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, визначено, що для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені угоди. В матеріалах справи відсутні (не надано до суду учасниками справи) докази/документи, які б підтверджували, що укладений між позивачем і Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» кредитний договір № 001-16000-131014 від 13.10.2014 року є нотаріально посвідченим. Установлені судом обставини свідчать, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Укладений між позивачем і Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» кредитний договір № 001-16000-131014 від 13.10.2014 року, не посвідчений нотаріально, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що нарахована відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Аланд", надана приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., заборгованість в сумі 11 046, 92 грн., не може вважатися безспірною та свідчить про спірність такої суми. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напис № 4089 від 03.07.2020 року нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Аланд" зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та як встановлено судом заборгованість не є безспірною. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. № 4089 від 03.07.2020 року, таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості. На підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заборгованість не є безспірною, відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню. За час проведення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 4089 від 03.07.2020 р. на суму 11046,92 гривень з пенсії позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» утримано (стягнуто) - 6836,94 гривень, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 1600-0403-8/61254 від 09.09.2021 року(а. с. 21-22). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочииом; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» без достатньої правової підстави набуто майно, а саме кошти в сумі 6836,94 гривень шляхом відрахувань з пенсії позивача на свою користь, які стягнуто з позивача на виконання виконавчого напису № 4089 від 03.07.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 11046,92 гривень (одинадцять тисяч сорок шість гривень дев`яносто дві копійки), який як встановлено судом слід визнати таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду повинен вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В порядку статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) \~ \~ \~ \~у разі задоволення позову - на відповідача; 2) \~ \~ \~ \~у разі відмови в позові - на позивача; 3) \~ \~ \~ \~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно Договору про надання правової допомоги №1319 від 20.08.2021 року, підготовкою справи для звернення до суду займався адвокат НААУ Петренко В.П., що підтверджується Актом прийому передачі виконаних робіт станом на дату його складення, квитанцією про отримання грошових коштів адвокатом (а. с. 37-30). Позивачем [PERSON] витрачено на професійну правничу допомогу 5000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1329 від 20.08.2021 року (37). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1816,00 грн., що підтверджується квитанцією № 06-11266426/К від 06.09.2021 р. (а. с. 1) та квитанцією № 06-11516446/К від 06.10.2021 р. (а. с. 2). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору в розмірі 1861 гривн 00 копійок. Оскільки позов підлягає задоволенню, в силу\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь позивача стягнути судові витрати: сплачений останнім судовий збір на суму 1816 грн. - за подачу позову до суду та 5000 грн. витрат пов`язаних із розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 18, 262, 1212 ЦК України, ст. 15, 16, 18, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved