Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

26.03.2014 року позивач звернувся з позовом до суду та просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним Іпотечний договір № 014/ZB0FTX/2/1/1 від 14.02.2012р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» (03056, м. Київ, вул. Польова, 24 (літ. Д), код ЄДРПОУ 34001693) та [PERSON] (тимчасова посвідка на постійне проживання [NUMBER], видана ВПР та МРО 07.08.2003 року, продовжена 05.09.2003 року безстроково, адреса за місцем реєстрації: [ADDRESS]. Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.02.2014 р. про державну реєстрацію іпотеки Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (03056, м. Київ, вул. Польова, 24 (літ. Д), код ЄДРПОУ 34001693) на 3-кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 4881762. Стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 487,20грн. Свої вимоги мотивував тим, що 18 лютого 2008 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 180208-USD та з метою належного забезпечення виконання зобов'язань між сторонами було укладено Іпотечний договір № 180208-USD - ІП, згідно умов якого банку було передано в іпотеку квартиру під [ADDRESS]. Позивач зазначає, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2011 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору іпотеки від 18.02.2008 року за реєстровим № 215, укладеним між [PERSON] та ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS], однак дане рішення в подальшому було скасовано, а позов залишено без розгляду. Однак, як стверджує позивач у листопаді 2013 року Банку стало відомо про факт відчуження [PERSON] вищевказаної квартири на користь [PERSON], який в подальшому відчужив її [PERSON], а останній в свою чергу передав її в іпотеку ПАТ «Ерсте банк». Таким чином позивач вважає, що відчуження предмету іпотеки третім особам відбулось незаконно, через що звернувся до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що він є законним власником спірної квартири, а від так, на його думку, має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Представник відповідача ПАТ «Фідобанк» в останнє судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, в останньому судовому засіданні, яке відбулось 10.06.2014 року приймала участь представник [PERSON], позов не визнала та в його задоволені просила відмовити. Представник третьої особи Головного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, а також матеріали справи №2-6697/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ «Кредит Дніпро» про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору недійсним, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України та Законом України «Про Іпотеку». В судовому засіданні встановлено, що 18.02.2008 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 180208-USD. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Банк, на умовах цього Договору, відкриває Позичальнику поновлювальну кредитну лінію на загальну суму 70 000,00 доларів США на споживчі цілі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит але не пізніше 17 лютого 2013 року та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах,передбачених цим Договором. З метою належного забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] 18.02.2008 року було укладено Іпотечний договір №180208- USD -ІП. Згідно п. 1.1. Іпотечного договору, іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя щодо повного та своєчасного виконання кожного і всіх зобов'язань Іпотекодавця, що виникають з Кредитного договору № 180208- USD від 18.02.2008 року з всіма змінами та доповненнями до нього, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, укладеного між Боржником та Іпотекодержателем, за умовами якого Іпотекодержатель відкриває Боржнику кредитну лінію у розмірі 70 000,00 доларів США, а Боржник зобов'язується повернути наданий йому кредит відповідно до умов Кредитного договору, але не пізніше 17.02.2013 року включно, сплатити відсотки за користування кредитами, пеню за прострочення повернення кредитів та/або сплатити відсотки за його користування, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором та/або цим Договором. Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов'язань Боржника, є нерухоме майно, а саме - квартира під номером [ADDRESS], загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м. та складається в цілому із трьох кімнат та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.1997 року за реєстровим номером № 4-11804 та Договору дарування частини квартири, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, від 07.10.2004 року за реєстровим № 7973. Згідно п.п. 2.1., 2.2. Іпотечного договору № 180208- USD -ІП від 18.02.2008р. Іпотекодавець зобов'язаний не відчужувати Предмет Іпотеки (або будь-яку його частину) будь-якій третій особі без отримання попередньої письмової згоди Іпотекодержателя. Не надавати Предмет Іпотеки (або будь-яку його частину) у наступну іпотеку будь-якій третій особі без отримання попередньої письмової згоди Іпотекодержателя на таке надання. Вказаний договір був посвідчений у нотаріальному порядку та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 6610908 та Державному реєстрі іпотек за № 6610978. Проте, 11.10.2011року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро», в результаті чого заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2011 року визнано квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Визнано договір іпотеки від 18.02.2008 року, зареєстрований за реєстровим № 215, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро», відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS], недійсним, скасовано заборону відчуження нерухомого майна у вигляді квартири, що знаходиться в [ADDRESS] і належить на праві власності [PERSON], накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 265, реєстраційний № 6610908, контрольна сума 824ВБ71ВБ4. Вилучено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 6610978, контрольна сума 37ДЕ67В49Е. Згодом, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року було переглянуто та скасовано вищевказане заочне рішення та в подальшому ухвалою суду від 12.12.2012 року позов [PERSON] до [PERSON], ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договору недійсним, залишено без розгляду. Таким чином, Іпотечний договір від 18.02.2008 року за реєстровим № 215, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро», відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, є дійсним. Представник позивача у судовому засіданні повідомив, що у листопаді 2013 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» стало відомо про факт відчуження Іпотекодавцем - [PERSON] предмету іпотеки, квартири [ADDRESS]. А саме на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2011 року, в результаті чого власником предмету іпотеки стала [PERSON] 14.02.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, згідно умов якого [PERSON] передала у власність (продала), а [PERSON] прийняв у власність (купив) квартиру під [ADDRESS]. Того ж дня, 14.02.2012р. між Публічним акціонерним товариством „Ерсте банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір з фізичною особою №014/ZВ0FТХ/2/1, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 370 000,00 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит у строк не пізніше 13.02.2022р. В якості забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством „Ерсте банк" укладено Іпотечний договір №014/ ZВ0FТХ /2/1/1 від 14.02.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №203, відповідно до умов якого предметом іпотеки є 3-кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,3 кв.м., житлова площа 39,0 кв.м. Таким чином, предметом іпотеки за цим договором є те ж саме нерухоме майно, яке за описом, наведеним у п. 1.3 іпотечного договору № 180208- USD -ІП від 18.02.2008р., повністю відповідає предмету іпотеки по Іпотечному договору № 014/ ZВ0FТХ /2/1/1 від 14.02.2012р. Вилучення запису з Державного реєстру іпотек щодо обтяження іпотекою за договором №180208- USD -ІП від 18.02.2008р було здійснено в результаті грубого порушення умов Іпотечного договору та навмисних недобросовісних дій, спрямованих на вилучення запису з Державного реєстру іпотек щодо обтяження іпотекою, з боку [PERSON] та подальше відчуження предмету іпотеки третім особам. За змістом ст. 9 Закону України „Про іпотеку" від 5 червня 2003 року N 898-ІУ іпотекодавець має право передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку виключно на підставі згоди іпотекодержателя. Вказаним законодавчим приписам відповідають і умови п.2.1 іпотечного договору від 18.02.2008р., укладеного між Публічним акціонерним товариством « Банк Кредит Дніпро» та [PERSON], згідно з якими, наступні іпотеки предмету іпотеки дозволяються лише з попередньої письмової згоди Іпотекодержателя. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про іпотеку" від 5 червня 2003 року N 898-ІУ предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. У судовому засіданні достовірно встановлено, що ПАТ «Банк Кредит Дніпро» згоди на передачу у наступну іпотеку предмета іпотеки не надавав. Згідно зі ст. 12 Закону України „Про іпотеку" від 5 червня 2003 року N 898-ІУ правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В свою чергу, згідно із ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Наведені обставини свідчать про недійсність договору іпотеки № 014/ ZВ0FТХ /2/1/1 від 14.02.2012р. через порушення вимог закону при його укладенні. Така ж позиція щодо визнання в судовому порядку недійсним договору за обставин відсутності згоди іпотекодержателя на наступну іпотеку майна, зазначена у постанові Вищого господарського суду України від 12.05.2011р. у справі № 1/226пд. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягаютьдержавній реєстрації. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Отже, визнання недійсним оспорюваного Договору позбавляє Відповідача підстав для подальшого обтяження нерухомого майна іпотекою. При ухвалені рішення по справі суд також враховує той факт, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 16.06.2014 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON], третя особа [PERSON], ПАТ «Фідобанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] по Кредитному договору № 180208- USD від 18.02.2008 року в сумі 760 094, 90 гривень перед ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернуто стягнення на предмет іпотеки в межах його вартості: на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: квартира під [ADDRESS], загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 39,0и кв.м. та складається в цілому з трьох кімнат, яка належить на праві власності [PERSON], та застосовано спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу майна на прилюдних торгах за початковою ціною не нижче за звичайні ціни на цей вид майно на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. А також стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» судовий збір в сумі 5 268 гривень. В силу ст. 182 ЦК України припинення речового права іпотеки підлягає державній реєстрації. Ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис проскасування державної реєстрації прав. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, виходячи з того, що оспорюваний договір іпотеки є недійсним, приймаючи до уваги положення ч. 1. ст. 216 ЦК України, має бути скасована державна реєстрація іпотеки Відповідача Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їхобтяжень, затв. Постановою КМУ від 22.06.2011 р. № 703 нотаріус проводить державну реєстрацію прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення в повному обсязі позову Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк", третя особа - державна реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області про визнання іпотечного договору недійсним. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 487, 20 гривень. Виходячи з вищевкладенного та

Outcome: approved