Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

06.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення днів і годин побачень з сином [PERSON], [INFO] щотижня з четверга з 16.00 години по неділю до 16.00 години, а у разі відвідування дитиною дошкільного навчального закладу щотижня з п'ятниці 17.00 голини по неділю 16.00 години, посилаючись на те, що він є батьком дитини відповідачка як мати дитини чинить йому перешкоди в побаченні з дитиною, не виконує рішення органу опіки та піклування Допропільської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, дитина з матір'ю не проживає, а проживає фактично з бабусею. З посиланням на ст. 159 СК України просив задовольнити позов. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково, пояснила суду, що оскільки дитина є малолітньою, то вона не бажає віддвати дитину батьку на тривалий час і щоб дитина ночувала в іншій хаті,0 так як ця обставина можу негативно позначитися на психіці дитини. Не заперечували проти побачень позивача з дитиною одного дня на тиждень на протязі доби, без ночівлі у відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.10.2011 року між сторонами було укладено шлюб, від якого [INFO] року народилася дитина - [PERSON]. (а. с. 6-7). Після припинення сімейних стосунків між сторонами дитина залишилася проживати з матір'ю - відповідачкою, що сторонами не заперечувалося у судовому засіданні. Згідно із частинами 1,2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У відповідності до частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. 18.12.2014 року рішенням опікунської ради № 1 Добропільської сільської ради Голопристанського району Херсонської області було встановлено дні і часи побачення позивача з дитиною, а саме: щотижня з четверга з 16.00 години по неділю до 16.00 години, а у разі відвідування дитиною дошкільного навчального закладу щотижня з п'ятниці 17.00 голини по неділю 16.00 години (а. с. 4). При цьому вказане рішення нічим не мотивоване і що при цьому, окрім пояснень сторін, враховувала опікунська рада встановлюючи саме такий режим спілкування батька з дитиною не відомо. Відповідно до акту від 22.12.2014 року відповідачка відмовилася виконувати рішення опікунської ради (а. с. 5). Згідно із ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно із ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З урахуванням віку дитини (якій ще не виповнилося навіть 3-х років), інтересів матері та пріоритетності материнського виховання для малолітньої дитини, а також тієї обставини, що незважаючи, на те що дитина проживає з матір'ю, остання також має право розраховувати на проведення з дитиною одного вихідного дня, оскільки саме у вихідні дні проводиться значна кількість певних святкових та розважальних заходів, вистав, демонстрації фільмів тощо, а тому виділення всіх без виключення вихідних днів у році для спілкування дитини з батьком буде суперечити інтересам малолітньої дитини та її матері, а тому суд приходить до висновку, що спілкування дитини з батьком щотижня в суботу з 08.00 години по 19.00 годину, останній буде мати можливість в повній мірі впливати на розвиток дитини, зможе забезпечити її оздоровлення та вжити інших заходів, необхідних для нормального розвиту і виховання дитини, що в свою чергу не призведе до обмеження дитини у належному догляді батька та порушення її права на спілкування з останнім. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через їх необґрунтованість та безпідставність. На підставі викладеного,

Outcome: partial