Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

16.04.2018 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить: - визнати недійсним договір оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладений між [PERSON] та СТОВ «Ніка» на земельну ділянку площею 2,9121 га, з кадастровим номером 6321287000:02:000:025, зареєстрований 04.12.2017 р. державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області [PERSON], за номерами записів про інше речове право 23754740; - визнати поновленим Договір оренди землі від 07.04.2012 р., укладений між [PERSON] і Приватним сільськогосподарським підприємством «НОВЕ ЖИТТЯ», на земельну ділянку площею 2,9121 га, з кадастровим номером 6321287000:02:000:0258 на той саме строк та на тих саме умовах; - визнати недійсним договір оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладений між [PERSON] та СТОВ «Ніка» на земельну ділянку площею 2,9114 га, з кадастровим номером 6321287000:02:000:0344, зареєстрований 04.12.2017 р. державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області [PERSON], за номерами записів про інше речове право 23754662; - визнати поновленим Договір оренди землі від 20 жовтня 2012 р. укладений між [PERSON] і ПСП «[PERSON] життя», на земельну ділянку площею 2,9114 га, з кадастровим номером 6321287000:02:000:0344 на той саме строк та на тих саме умовах; - судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.04.2012 року між [PERSON] та позивачем ПСП «[PERSON] життя» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9121 га, кадастровий номер 6321287000:02:000:0258, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області 11.12.2012 року за № 632120004002977. Крім того, 20.10.2012 року між [PERSON] та позивачем ПСП «[PERSON] життя» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9114 га, кадастровий номер 6321287000:02:000:0344, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області 11.12.2012 року за № 632120004002978. Відповідно до п.1 розділу 4 [PERSON] оренди було визначено, що їх укладено терміном на 5 років, строк дії з моменту їх державної реєстрації. Якщо до моменту закінчення вказаного терміну дії договору сторони не заявлять про припинення його дії, ці договори вважаються продовженими на такий же термін та на тих самих умовах. П.5 розділу 11 [PERSON] оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно п.1 розділу 13 [PERSON] набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, на думку представника позивача, строк дії [PERSON] оренди землі від 07.04.2012 р. [PERSON] оренди землі від 20.10.2012 р. почався після набрання ними чинності, тобто 11.12.2012 р., з урахуванням чого строк їх дії спливав 11.12.2017 року. Як зазначає представник позивача, протягом дії зазначених [PERSON] оренди землі всі умови [PERSON] позивачем виконувались в повному обсязі, що підтверджується відомостями про виплату орендної плати та відсутністю будь-яких заперечень з боку [PERSON] Влітку 2017 року ПСП «НОВЕ ЖИТТЯ» від [PERSON] відповідача у справі стало відомо, що [PERSON] помер, а він є новим власником спірних земельних ділянок, однак будь-яких документів на підтвердження вказаного надано не було. Вважає, що відповідачем [PERSON] не виконано вимоги ч.9 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», ч.ч.1,3 ст.148-1 ЗК України щодо надіслання повідомлення про перехід права власності користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення йому особисто під розписку. Не дочекавшись від [PERSON] належного повідомлення з підтвердженням переходу права власності на земельні ділянки, 02.11.2017 року та 03.11.2017 року відповідно до вимог ст.33 ЗУ «Про оренду землі» позивачем було направлено листи-повідомлення від 01.10.2017 року з проектами додаткових угод відповідно до [PERSON] оренди від 07.04.2012 року та 20.10.2012 року з пропозицією продовження орендних відносин та запропоновано більш сприятливі умови співпраці, а також орендну плату в розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. На даний час [PERSON] жодної відповіді (заперечення) щодо направлених проектів додаткових угод на адресу ПСП «[PERSON] життя» не направив. Однак, в грудні 2017 року з реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо про те, що 04.12.2017 р. (навіть до закінчення строку дії [PERSON] оренди землі) було зареєстровано право оренди на земельні ділянки площею 2,9121 га, з кадастровим номером 6321287000:02:000:025 та площею 2,9114 га, з кадастровим номером 6321287000:02:000:0344 за іншою юридичною особою, а саме за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка» строком на 10 років, на підставі договорів оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладених з [PERSON] [PERSON] оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладені між відповідачами, були зареєстровані державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області [PERSON], за номерами записів про інше речове право 23754740 та 23754662. Позивач вважає, що укладення відповідачами та реєстрація договорів оренди б/н від 01.01.2017 року грубо порушує його переважне право на продовження користування земельними ділянками, що належать [PERSON] [PERSON] підлягають визнанню недійсними, оскільки укладені на час дії державної реєстрації [PERSON] оренди, укладених між позивачем та [PERSON], були чинними та не припиненими. Спадкоємець [PERSON] до закінчення строку діючих договорів оренди землі, повторно уклав договори оренди на ці ж самі земельні ділянки площею 2,9121 га та 2,9114 га зі СТОВ «Ніка» та здійснив їх державну реєстрацію 04.12.2017 р., що не відповідає вимогам ст.17 ЗУ "Про оренду землі". Звернув увагу, що на час укладання та державної реєстрації спірних договорів оренди землі, одна й та сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря). Стверджує, що ПСП «[PERSON] життя» продовжує користуватися спірними земельними ділянками, як сумлінний Орендар, належним чином виконує всі умови [PERSON] оренди землі від 07.04.2012 р. та від 20.10.2012 р., використовуючи земельні ділянки за їх цільовим призначенням. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 06.08.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 17.08.2018 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому повідомив, що предявлені позовні вимоги не визнає повністю, заперечує проти їх задоволення. При цьому зазначив, що за життя померлий [PERSON] уклав договір оренди землі з ПСП «[PERSON] життя» на спірні земельні ділянки строком на пять років, строк дії яких закінчився 11.12.2017 року. Після оформлення спадщини на ці земельні ділянки, відповідач особисто звернувся в офіс ПСП «[PERSON] життя» з усіма правовстановлюючими документами на земельні ділянки, після чого на перемовини до себе в кабінет його запросив керівник земельного відділу ПСП «Нове Життя» [PERSON], який ознайомився цілком з усіма правовстановлюючими документами на земельні ділянки, надав контакти ПСП «Нове Життя», свій номер телефону та пообіцяв звязатися з відповідачем в найближчий час для подальших перемовин. Після цього він покинув офіс ПСП «[PERSON] життя» та чекав звязку з [PERSON] За два місяці представник позивача не звязався з відповідачем, тому він зателефонував йому особисто. В телефонній розмові [PERSON] призначив повторно зустріч в офісі позивача, куди він прибув в призначений час. На запитання відповідача, чому представники позивача до цього часу не звязуються для укладення нового договору на нових умовах та коли ПСП «[PERSON] життя» зможе виплатити обіцяні «бонуси», [PERSON] повідомив, дослівно: «ми і без вас все оформимо, у нашого колгоспу грошей достатньо, а ти і так нічого не получиш" та з нецензурною лайкою «виставив» його з кабінету. Після цього відповідачем було прийнято рішення не укладати новий договір з ПСП «Нове Життя» через їх недобросовісність та не коректну, зверхню поведінку їх представника. Тому звернувся до іншого орендодавця в регіоні, а саме до СТОВ «Ніка», де було запропоновано більш вигідні умови оренди землі. Оскільки строк дії договорів оренди землі, укладених батьком відповідача закінчувався 11.12.2017 року, він на виконання п.1 ст.3 [PERSON] оренди земельної ділянки від 07.04.2012 р. та від 20.10.2012 р. надіслав 18.10.2017 року заяву позивачу про відсутність намірів щодо укладення договорів оренди землі та повернення земельних ділянок, яку відправив цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. 20.10.2017 року позивач отримав заяву відповідача про відсутність намірів щодо укладення договорів оренди землі та повернення земельних ділянок, а отже у встановленому законом порядку був належним чином повідомлений про його небажання поновлювати договори оренди земельних ділянок. Посилання представника позивача, що він є «добросовісним» орендарем, на думку відповідача, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до відомостей про виплату грошей, які додані позивачем до позовної заяви померлий [PERSON] у 2015 році отримав орендну плату в розмірі 10031,73 грн. (відомості на виплату грошей №3 від 05.06.2015 р., №1 від 02.10.2015 р., №2 від 23.11.2015 р.) у 2016 році розмір орендної плати отриманої [PERSON] становив 12498,31 грн. (відомості на виплату грошей №1 від 21.04.2016 р., №2 від 20.05.2016 р., №2 від 20.07.2016 р.), а за 2017 рік батько отримав лише 5000,00 грн., як аванс за 2017 рік згідно відомості №2 від 07.12.2016 року, більше жодних виплат ні відповідачу, ні померлому [PERSON] позивач не здійснював, а отже сума орендної плати за дві земельні ділянки у 2017 році в порівнянні з 2015-2016 роками становила менше ніж в два рази. 30.08.2018 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Вказала, що 02.11.2017 року та 03.11.2017 року ПСП "[PERSON] життя" повідомлено орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк. Проте, відповіді до позивача так і не надійшло. Разом з тим, після закінчення строку дії договорів оренди, а саме з 11.12.2017 року до цього часу лист про розірвання договору від орендодавця до ПСП "[PERSON] життя" не надходив, а ПСП "[PERSON] життя" продовжує користуватися спірною земельною, оскільки у 2017 році розпочало виробничий цикл на спірній ділянці та належним чином виконує свої обовязки за договором. На думку представника позивача, відповідно до положень ч.6 ст.33 Закону заперечення у поновленні договору повинно бути висловлено протягом місяця після закінчення строку дії договору, а не до його закінчення (постанова Верховного суду від 25.04.2018 по справі № 547/1432/15-ц). Крім того, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 18.03.2015 року у справах №№ 63цс15, 6-4цс15, від 25.02.2015 року у справі № 6-10цс15, положення ст.11 ЦК України, ст.2 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до яких права й обов'язки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, а також ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», вважає, що направлення відповідачем до закінчення строку дії договору оренди повідомлення про відсутність у нього як власника земельної ділянки наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну дії попереднього договору не створює будь-яких прав та обов'язків для сторін у розумінні ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Наполягає, що переважне право орендаря підлягає захисту відповідно до ст.3 ЦПК України, оскільки було порушене у зв'язку з укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Щодо виплати орендної плати зазначила, що відповідно до п.1 розділу 4 [PERSON] оренди орендна плата нараховується в сумі 2220,46 грн. Додаткових угод про збільшення розміру орендної плати сторонами не підписувалося, проте, підприємство з власної ініціативи збільшувало розмір орендної плати. Тобто, фактично мало місце переплата орендної плати, а не недонарахування як зазначає [PERSON] Звернула увагу, що в договорах оренди сторони передбачили випадки, коли договір не може бути розірвало чи припинено, а саме в пп.4 п.11 [PERSON] зазначено, що договір не може бути розірвано або припинено до закінчення поточного сільськогосподарського року. З урахуванням положень ч.1 ст.638, ч.1 ст.627, ч.2 ст.792, ч.1 ст.628 ЦК України представник позивача вважає, що сторони мають право погодити умови [PERSON] на власний розсуд, при цьому вони не мають суперечити чинному на момент укладання договору законодавству. Зокрема, якщо сторони погодили між собою, що якщо на момент закінчення дії договору ще не закінчився сільськогосподарський рік, договір не може бути розірвано або припинено і це є його істотною умовою. Хоча в чинному законодавстві відсутнє поняття сільськогосподарського року, згідно з п.«б» ч.1 ст.95 ЗК України землекористувач має право на посіви та насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. Посилаючись на наведений аналіз правових норм в сукупності з умовами договору, представник позивача наполягала, що спірні договори оренди є продовженими до вироблення продукції сільськогосподарського призначення, за умови початку виробничого циклу, зокрема, внесення добрив, посівного матеріалу, сівбу і обробку сільськогосподарських культур, тощо. 07.09.2018 року представник відповідача СТОВ «Ніка» [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість нормами чинного законодавства, що регулює дані правовідносини. При цьому підтвердила, що строк дії спірних договорів оренди землі встановлено 5 років з дати державної реєстрації, тобто до 11.12.2017 року. Відповідно до п.2.1 розділу 11 [PERSON] оренди землі - договір оренди земельної ділянки припиняється у разі закінчення терміну, на який їх було укладено. Згідно п.1 розділу 3 договорів, договір оренди землі укладається терміном на 5 років і діє з моменту його державної реєстрації. Якщо до моменту закінчення терміну дії договору сторони не заявлять про припинення дії договору, цей договір вважається подовженим на такий саме термін та на тих саме умовах.

Outcome: dismissed