Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області вони зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Останні три роки подружнього життя відносини з відповідачкою погіршилися, мають протилежні погляди на шлюб та сім"ю. Втратили повагу та розуміння один до одного. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в поданій заяві просив справу слухати у його відсутність та без надання строку на примирення сторін. Відповідач також подала суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнала, просила справу слухати в її відсутність та після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 12 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 67); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 12 серпня 2008 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей виданих Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області серії [NUMBER] від 14 лютого 2009 року на підставі актового запису № 20, та серії [NUMBER] від 29 червня 2016 року на підставі актового запису № 106 (а.с.5-6). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені за непорозумінь у сім`ї, втрати почуття любові та поваги один до одного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дітей, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України відповідач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ".

Outcome: approved