Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що відповідно до рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 27 лютого 2007 року її заява про визнання її доньки - [PERSON],[INFO] недієздатною та встановлення опіки була задоволена. На підставі цього рішення вона тривалий час отримувала пенсію на доньку. Після початку проведення АТО та віднесення м. Світлодарська до території Артемівського району Донецької області, вона звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної державної адміністрації із заявою про продовження виплати пенсії для чого надала зазначене рішення. У продовженні виплати пенсії їй було відмовлено у зв'язку з тим, що у рішенні відсутня відмітка про набуття ним законної сили. Відповідно до довідки Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області вбачається, що цивільна справа № 2-0-6/2007 за її заявою про визнання її доньки - [PERSON], [INFO] недієздатною та встановлення опіки з Дебальцевського міського суду Донецької області у встановленому загальному порядку не передавалась. Просила відновити втрачене судове провадження по вказаній цивільній справі. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2015 року у задоволенні заяви [PERSON] про відновлення втраченого провадження, було відмовлено. З вказаним рішенням не погодилася заявниця [PERSON] та подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі [PERSON] порушила питання про скасування ухваленого рішення, обгрунтовуваючи скаргу тим, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заявниця [PERSON] та її представник апеляційну скаргу підтримали. Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції посилаючись на Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у в'язку з проведенням анти терористичної операції» вказав на те, що цей Закон не наділяє суди, визначені у Законі, повноваженнями видавати належним чином завірені копії рішень суду першої та апеляційної інстанції у справах які не передані до цих судів. Заява [PERSON] є непідсудною стосовно її розгляду Костянтинівським міськрайонним судом. Її заява належить до повноважень відповідних місцевих судів, розташованих у районі проведення анти терористичної операції, після відновлення їхньої роботи. Проте погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції не можна, тому що суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом апеляційної інстанції безспірно встановлено, що відповідно до копії заяви [PERSON] від 18.12.06 року остання звернулася до Дебальцевського міського суду про визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. Відповідно до завіреної судом копії рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 27 лютого 2007 року визнано недієздатною [PERSON], [INFO], та встановлено опікуном над нею її матір: [PERSON]. У своєму рішенні суд посилається на акт судово-психіатричної експертизи № 41а, відповідно до якого [PERSON], [INFO], страждає розумовою відсталістю/ важка розумова відсталість/, по своєму психічному стану не здатна розуміти значення своїх дій і керувати ними. Копія вказаного Акту надана суду/ а.с.10/; Як вбачається з довідки МСЕ № 053432 від 17.04.95 року [PERSON], [INFO] була інвалідом дитинства до 16 років й потребує постійного нагляду. У подальшому у зв'язку із загостренням ситуації у Донецькій області, проведенням анти терористичної операції та на підставі Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції" і розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2015 року розгляд справ, підсудних Дебальцевському міському суду Донецької області визначена територіальна підсудність: Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 107 ЦПК встановлено, що всі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами першої інстанції, якими є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди. Відповідно до ст. 402 ЦПК України визначено порядок відновлення втраченого судового провадження (розділ IX ЦПК України). Згідно зі ст. 404 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи. Відновлення втраченого судового провадження здійснюється місцевим судом, незалежно від того, на якій стадії розгляду (в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій) вона перебувала. Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення анти терористичної операції, то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" або ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції". Відповідно дост. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Ухвалене у справі судове рішення не відповідає цим вимогам. Враховуючи що відповідно до заяви [PERSON], відновити втрачене судове провадження їй необхідно для надання рішення суду від 27 лютого 2007 року, яке набрало законної чинності, для подальшого отримання пенсії на свою недієздатну доньку, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження, в частині оригіналу рішення суду, яке набрало законної сили й яке знаходиться в матеріалах цивільної справи № 2о- 6-2007р. від 27 лютого 2007 року, за заявою [PERSON] про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], та встановлення опікуном над нею її матір - [PERSON]. Апеляційним судом також встановлене, що матеріали справи за заявою [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження не містять достатніх зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження, крім рішення суду яке набрало законної сили. У цій частині, відповідно до положень ч.3 ст.408 ЦПК України суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження і роз'яснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення. Підставами для цього у відповідності п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Outcome: partial