Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

В заяві до суду ПАТ КБ "Приватбанк" вказав, що відповідно до укладеного договору від 14.06.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 26000 доларів США на термін до 12.06.2027 року. В забезпечення виконання зобовязання за Договором було укладено Договір поруки із [PERSON] Кредитним договором передбачено порядок погашення заборгованості, а саме: щомісячно в період сплати надання Банку грошових коштів на погашення Кредиту, відсотків, комісії та інших виплат. Строк внесення щомісячного платежу встановлено з 16 по 21 число кожного місяця. Розмір щомісячного мінімального платежу складає 341,31 доларів США. Однак, починаючи з 15.07.2008 року відповідачем порушено обовязок внесення щомісячних мінімальних платежів. У звязку з такими порушеннями виникла заборгованість на суму 25623,51 дол. США, з яких: 22397,77 доларів США заборгованість за кредитом, 1532,94 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 293,78 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 167,77 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 11,64 дол. США штраф (фіксована частина), 1219,61 дол. США штраф (процентна складова). Письмова вимога про виконання зобовязання у звязку із наявністю заборгованості, направлена позивачем на адресу відповідачів, залишилась невиконаною. А тому ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь борг в сумі 25623,51 дол. США, що за курсом 21,48 складає 550393,03 грн. В судове засідання представник ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON], який діє на підставі довіреності №2237-К-О від 02.06.2015 року, позов підтримав повністю, надав суду письмове пояснення у якому зазначив, що долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості є інформаційною довідкою, яка відображає стан нарахувань в певні періоди часу, а тому Банк не позиціонує його як доказ і посилається на нього лише як на обґрунтування ціни позову. При цьому представник позивача надав виписку по рахунку Відповідача з якої, як зазначено у поясненнях, вбачається рух коштів та меморіальний ордер про видачу кредитних коштів, який підтверджує надходження коштів на рахунок Відповідача. Просив справу розглянути у його відсутність. У судовому засіданні представник відповідачів за довіреностями від 27.07.2016 року та від 01.06.2016 року [PERSON] позов не визнала повністю та просила відмовити у його задоволенні. В обґрунтування письмового заперечення, наданого відповідачами, зазначила, що обставини вказані у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам. Адже, виходячи із змісту позову, починаючи із 2007 року відповідач погасив борг в розмірі 376,49 доларів США, тоді коли фактично погашено 40\~255,89 доларів США. В підтвердження зазначеного відповідачами надано квитанції ПриватБанку про сплату коштів на рахунок позивача з призначенням платежу: «погашення кредитів з продажем іноземної валюти» з зазначенням рахункового номера 29096055349894. Суд, заслухавши представника відповідачів, взявши до уваги заперечення відповідачів, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов з наступного. 14.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір строком до 12.06.2027 року на суму 26000 доларів США. Окрім того, того ж дня позивачем укладено із відповідачем [PERSON] договір поруки в забезпечення виконання зобовязання по Договору кредиту. Кредитним договором передбачено порядок погашення заборгованості, а саме: щомісячно в період сплати надання Банку грошових коштів на погашення Кредиту, відсотків, комісії та інших виплат. Строк внесення щомісячного платежу встановлено з 16 по 21 число кожного місяця. Розмір щомісячного мінімального платежу складає 341,31 доларів США. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручителем може бути одна або кільки осіб . Згідно ст.554 ч. 1, 2 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Звернувшись до суду із позовом 19.08.2015 року, позивач наполягає на тому, що починаючи з 15.07.2008 року, відповідачем порушено обовязок внесення щомісячних мінімальних платежів і у звязку з такими порушеннями виникла заборгованість на суму 25623,51 дол. США, з яких: 22397,77 доларів США заборгованість за кредитом, 1532,94 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 293,78 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 167,77 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 11,64 дол. США штраф (фіксована частина), 1219,61 дол. США штраф (процентна складова). В підтвердження зазначеного позивачем надано виписку по рахунку відповідача, яка, як зазначив сам представник позивача, відображає рух коштів по його рахунку та меморіальний ордер про видачу кредитних коштів відповідача та отримання їх останнім. Відповідач [PERSON] не заперечує щодо укладення кредитного договору та розміру отриманих ним коштів. Проте, заперечує щодо розміру боргу та його наявності як такого. В підтвердження відсутності боргу відповідач надав суду квитанції про сплати грошових коштів на рахунок позивача в період з липня 2007 року по листопад 2015 року з призначенням платежу: «погашення кредитів з продажем іноземної валюти», з зазначенням рахункового номера 29096055349894 та платника [PERSON] Згідно ч.1, ч.2 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем надано виписку по рахунку відповідача, яка відображає лише рух коштів по його рахунку; меморіальний ордер в підтвердження видачі кредиту відповідачу та отримання його останнім, хоча [PERSON] даний факт не заперечує; розрахунок заборгованості, який є інформаційною довідкою, що відображає стан нарахувань в певні періоди часу, проте не є доказом утворення заборгованості по кредиту і не спростовує факт погашення відповідачем кредиту, підтвердженого квитанціями. Окрім того, позивачем надано копії повідомлень №30.1.0.0/2-705 від 12.08.2015 року направлених відповідачам про наявність заборгованості та реєстр рекомендованих листів в підтвердження вручення повідомлень відповідачам. Однак, зміст згадуваних повідомлень суперечить викладеному у позовній заяві та її вимогам. Адже, у повідомленні від 12.08.2015 року позивач зазначає, що у звязку із порушенням зобовязання за кредитним договором за [PERSON] утворилась заборгованість на загальну суму 2362,12 доларів США, з яких: 514,12 дол. США _ заборгованість за кредитом, 1373,94 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 293,78 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 180,28 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. 19.08.2015 року, тобто через тиждень після формування повідомлення, позивач підготував позовну заяву і у якій зазначає загальну суму заборгованості уже в розмірі 25623,51 дол. США. При цьому суду не надано жодного беззаперечного доказу в підтвердження утворення вказаної у позовній заяві суми боргу, адже належними доказами у підтвердження вказаних обставин є не довідка - розрахунок боргу, а первинні бухгалтерські документи, яких позивач суду не надав та жодного доказу в спростування погашення кредиту відповідачем [PERSON], що належно підтверджено квитанціями про сплату. Оскільки обставини, які мають значення для вирішення справи позивачем не доведені, суд вважає, що позов підлягати задоволенню не може.

Outcome: dismissed