Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25.12.2012 року на підставі заяви [PERSON] між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 26 900 грн. на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 124 321 грн. 59 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2019 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.11.2019 р. відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити задоволенні позову, зазначивши, що сума заборгованості в розмірі 124 321 грн. 59 коп. нічим не підтверджена і є незаконною. Обов`язок сплати комісії вважає не справедливою умовою договору, яка суперечить ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, вказує, що її не ознайомили з умовами кредитування, а саме: «Тарифами банку» та «Умовами та правилами надання банківських послуг», які вона не підписувала. Зазначає, що кредитний договір між сторонами є нікчемним оскільки незакріплений в письмовій формі. 26.11.2019 р. відповідач подала до суду заяву про застосування строку позовної давності, мотивуючи її тим, що початок прострочення по оплаті заборгованості почався з 30.01.2015 р., а позов пред`явлено до суду лише 07.06.2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності. 19.02.2020 р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги. Вказав, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, а саме: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником договір укладається у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином законодавству України не суперечить. Крім того, вказав, що відповідно до правил користування карткою строк її дії вказано на лицевій стороні картки. Перевипущена картка діє до останнього календарного дня грудня 2019 р. Позивач звернувся до суду з даним позовом до спливу строку позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що на території України запроваджено карантин. Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права, зокрема, на подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи, що сторонами відповідних клопотань не заявлено, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial