Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю . Свій позов мотивує тим, що в 1980 р. вона влаштувалася на роботу в дорожньо - ремонтний пункт -1 (ДРП-1) шляхово - експлуатаційної дільниці № 878 (ШЕД № 878 м. Винники Львівська область) на посаду дорожньої робітниці і була зайнята на роботах по ремонту доріг м. Золочева. На той час вона проживала з двома синами [PERSON] 1974 р. н. і [PERSON] 1982 р. н. в гуртожитку в [ADDRESS]. Цей гуртожиток мали зносити і оскільки вона немала іншого житла, то в лютому - березні 1986 р. вона змушена була поселитися з дітьми у половину будинку [ADDRESS], який належав ШЕД № 878 та був призначений для тимчасового обігріву дорожніх робітників. З дозволу керівництва вона приписалася в цьому будинку у 1986 р. В серпні 1986 р. її перевели в дорожньо- ремонтний пунку-2 шляхово - експлуатаційної дільниці № 878 на посаду дорожньої робітниці. Вона була зайнята на роботах по ремонту доріг с. Куровичі. З того часу вона проживає в с. Куровичі Золочівського району. Будинок [ADDRESS] не був призначений для постійного проживання людей. У ньому не було газопостачання, водопостачання, водовідведення, відсутні туалет і ванна. За власні кошти вона в частині, якою користується облаштувала ванну, туалет, провела воду, газ. З березня 1986 р. по теперішній час вона відкрито, безперервно та добросовісно володіє та користується приміщеннями в будинку [ADDRESS]. Будь - яких документів щодо володіння і користування цим будинком у неї не було, на її ім"я ордер на вселення не виписувався. Вона з 1986 р. не вносить жодних платежів в користь відповідача за користування частиною будинку [ADDRESS] Представник ПАТ "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України " в судове засідання не зявився , хоча відповідач належним чином був повідомлений про день розгляду справи , що підтверджено повідомлени про вручення повітки. Відповідач подав відзив на позовну заяву [PERSON] і просить в задоволенні позову відмовити. Мотивує це тим , що це приміщеннні не є житлом , а [PERSON] не заволоділа ним добросовісно , так як вона знала і не могла не знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Це приміщення призначене для тимчасового проживання дорожніх працівників. З часу утворення компанії це приміщення включене в статуний фонд компанії і ДАК "Автомобільні дороги України" є на балансі і є його власником. Оцінивши подані докази , суд прийшов до переконання , що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. У відповідності до ст.344 ч.1 ЦК України , особа , яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном - протягом 5 років , набуває право власності на це майно ( набувальна давність) , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже , необхідною умовою визнання права власності на нерухоме майно є факт добросовісного заволодіння чужим майном. Добросовісне заволодіння означає , що [PERSON] не знала і не могла знати про те , що вона заволодіває чужим маном , тобто що у неї не було сумніву щодо правомірності набуття майна . Позивачка як в позовній заяві , так і в судовому засіданні пояснила , що вона в спірний будинок поселилась з дозволу керівництва ШЕД № 878 , якому тоді належав будинок і особисто начальник ШЕД - 878 передав їй ключі від цього приміщення. . З копії трудової книжки позивачки видно , що вона з 18.08.1986 року передена дорожною робочою в ШЕД № 878 . Довідкою Куровичівської сільської ради Золочівського району № 138 від 20.02.2013 року підтверджено , що будинок в якому проживає сім`я [PERSON] не стоїть на балансі сілської ради. Як видно з довідки філії Львівської ДЕД № 39 від 22.04.2013 року , то будинок в [ADDRESS] , як дім дорожнього майстра , в 2002 році увійшов до статутного фонду як основний засіб і приватизації не підлягає. Це підтверджено і листом ДАК "Автомбільні дороги України" , який був адресований [PERSON] 27.03.2013 року. Позивачка надала суду ряд документів , які підтверджують її факт тривалого( більше 10 років) проживання в спірному будинку . Але для визнання за нею права власності на будинок цього недостатньо. Та обставина , що [PERSON] за свої кошти влаштувала в будинку газопостачання , водопостачання , обладнала туалет і ванну не дає їй права на визнання за нею права власності на будинок , оскільки між нею і відповідачем не було домовленості про те , що в такому випадку будинок стане її власністю.. Вона має право вимагати повернення їй витрачених на це коштів.

Outcome: dismissed