Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

17.09.2020 року [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , яка постійно проживала за адресою [ADDRESS] .Тітка проживала в одному помешканні у м. Львів зі своїм сином - [PERSON] , однак він піклувався про неї і частково забезпечував її утримання до дня смерті, хоча на той момент проживав у селі Увин Радехівського району. Проживаючи у селі Увин Радехівського району з особистої згоди та за бажанням тітки, він використовував і обробляв належні їй земельні ділянки (паї), а саме земельну ділянку (пай) площею 2,60 га та земельну ділянку (пай) площею 3,62 га на території Увинської сільської ради. Вказані права на земельні ділянки належали померлій [PERSON] на підставі: Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) [NUMBER] від 01 вересня 2000 року, виданого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом реєстровий № 1452, виданого 01.09.2000 року державним нотаріусом Радехіського нотаріального округу Луців І.П. Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) [NUMBER] від 01 вересня 2000 року, виданого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом реєстровий № 1452, виданого 01.09.2000 року державним нотаріусом Радехіського нотаріального округу Лунів І.П. До смерті сертифікати тітка передала мені. Спадщину після смерті тітки прийняв її син - [PERSON] , який помер [INFO] і на момент смерті [PERSON] проживав разом з нею (Довідка ЛКП «Рясне-402» № 2034 від 04.05.2018 року). Спадкоємців після смерті [PERSON] немає, оскільки останній не був одружений і дітей не мав. Другий син [PERSON] - [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв і помер [INFO] . Спадкоємці після смерті [PERSON] - відповідач [PERSON] (дружина), син [PERSON] та син [PERSON] - спадщину не прийняли. Заповіт тітка не складала. Враховуючи той факт, що він піклувався про тітку до кінця її життя, а також виконуючи її волю використовував і обробляв належні їй земельні ділянки до та після її смерті, що підтверджується наявністю в мене оригіналів правовстановлюючих документів, вважаю, що я прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу у володіння та фактичне управління спадковим майном. Факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] , а саме факт володіння та користування вказаними земельними ділянками буде підтверджена показами свідків. Просить суд, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на середню земельну частку (пай) площею 2,60 га без контурного визначення меж земельної ділянки в натурі на території Увинської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на середню земельну частку (пай) площею 3,62 га без контурного визначення меж земельної ділянки в натурі на території Увинської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач та представник позивача з`явилися, представник позивача та позивач подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю та просять задовольнити (а.с.62). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , скерували до суду заяви про визнання позову, в яких позовні вимоги визнали повністю, просять розгляд справи проводити без їхньої участі, позов просять задоволити повністю(а.с.28-38). За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Із врахуванням наведеного, на підставі ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії, [NUMBER] , виданим 24 грудня 2001 року(а.с.11). Західне Міжрегіональне Управління Міністерства Юстиції (м. Львів) Львівський державний нотаріальний архів, надає інформацію щодо спадкової справи після смерті [INFO] гр. [PERSON] , Львівський державний нотаріальний архів повідомляє: згідно ст. 8 «Нотаріальна таємниця» Закону України "Про нотаріат" - «довідки про вчиненні нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються в нотаріуса, видаються виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії», а також - «довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в проваджені цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу» (а.с.12). У зв`язку з чим, представник позивача [PERSON] просить суд витребувати з Львівського державного нотаріального архіву (7903, м. Львів, вул. Здоров`я, 9-а) спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Львів(а.с.10). Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії, [NUMBER], 29 квітня 1996 року виданого на підставі рішення Радехівської районної державної адміністрації від 25 квітня 1996 року №184, [PERSON] , належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г підприємства ім. Т.Шевченка, в розмірі 3,62 в умовних кадастрових гектарах. Право на земельну частку (пай), розміром 3,62 умовних кадастрових гектарах, передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину АВМ №953359 від 01.09.2000 року, зареєстрованого в реєстрі №1452, відповідно до змін, які вносилися до сертифікату у зв`язку з передачею права на земельну частку(пай)(а.с.13-13 зворот). Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії, [NUMBER], 29 квітня 1996 року виданого на підставі рішення Радехівської районної державної адміністрації від 25 квітня 1996 року №184, [PERSON] , належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г підприємства ім. Т.Шевченка, в розмірі 2,60 в умовних кадастрових гектарах. Право на земельну частку (пай), розміром 2,60 умовних кадастрових гектарах, передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину АВМ №953359 від 01.09.2000 року, зареєстрованого в реєстрі №1452, відповідно до змін, які вносилися до сертифікату у зв`язку з передачею права на земельну частку(пай)(а.с.14-14 зворот). [INFO] гр. [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть[NUMBER] виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління(а.с. 15). [INFO] помер гр. [PERSON] , що підтверджується, копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , видане Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів громадянського стану Головного управління юстиції у Львівській області(а.с. 16). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] видане Залізничним районним відділом Львівського міського управління МВС України і Львівській області від 25 липня 1979 року, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 21 травня 1954 року, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.18). Відповідно до копії довідки № 2034 від 04.05.2018 року виданої Львівською міською радою Шевченківської райдержадміністрації відділу житлового господарства, в кватирі по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , разом з нею в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . З довідки також вбачається, що [PERSON] проживала і була зареєстрована за даною адресою з 11.10.1985 р. до дня смерті, померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , на момент смерті з нею проживав її син [PERSON] (а.с. 19). Як вбачається з спадкової справи №218/2002р. та інформаційної довідки із спадкового реєстру № 62450821, свідоцтво про право на спадщину за законом, серії, ВАА №699231 (а.с.45)., спадкодавцем до спадкового майна гр. [PERSON] померлої [INFO] , є в рівних частинах кожен: її син - [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , та її син - [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: - грошового вкладу з відповідними процентами, надбавками та нарахуваннями, що знаходиться в Акціонерному поштово-пенсійному банку "Аваль " на рахунку № [NUMBER] , та належать спадкодавцю на підставі Договору № 042 про відкриття вкладного рахунку 'До запитання" укладеного 18 вересня 1998 року між Акціонернім поштово-пенсійним банком "Аваль" та гр. [PERSON] . -90 (дев`яносто) простих іменних акцій, номінальною вартістю 3 (три) гривні 50 (п`ятдесят) копійок, на загальну суму 315 (триста п`ятнадцять) гривень, виданих ВАТ "Концерн-Електрон", що належать спадкодавцю на підставі Виписки№ [NUMBER] про стан особового рахунку з реєстру іменних цінних паперів ВАТ "Концерн-Електрон", виданої 27 вересня 2000 року ЗАТ ДКК "Акціонер ".-грошових вкладів з відповідними процентами, надбавками та нарахуваннями, що знаходяться у відділенні Ощадного банку міста Львова № 6321/076 на рахунку № [NUMBER] , у відділенні Ощадного банку міста Львова № 6319/084 на рахунку [NUMBER], що належать спадкодавцю на підставі ощадних книжок, виданих вищевказаними ощадними банками. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ВАА №699099 (а.с.46) спадкоємцем до спадкового майна гр. [PERSON] , померлої [INFO] , є в рівних частинах кожен: син - [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , та її син - [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: - квартири [ADDRESS] , яка складається в цілому з двох кімнат житловою площею 21,7 кв.м. та кухні, загальна площа квартири становить 48,1 кв.м. До квартири відноситься комора в підвалі площею 1,5 кв.м. Вищевказана квартира належала спадкодавцю: 1/2 (одна друга) частина квартири - на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого Львівською міською адміністрацією 10 лютого 1994 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 23 лютого 1994 року в реєстрову книгу № 5 за реєстровим №6372; 12 (одна друга) частина квартири - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 16 серпня 1994 року за реєстровим №2-7559 та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 серпня 1994 року в реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 6372(а.с.43-60). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved