Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку в якому зазначив , що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 16.06.2007 року. Відповідачка [PERSON]- колишня дружина, після розлучення та повторного одруження змінила прізвище на [PERSON]. Перебуваючи в шлюбі, він зареєстрував дружину в спірній квартирі. Шлюб між ним та відповідачкою розірвано 14.08.2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 0814/7512/2012. 23.01.2012 року [PERSON] забрала свої речі з квартири та виїхала у невідомому напрямку, з того часу за місцем реєстрації не проживає, особистих речей у квартирі немає, оплату за комунальні послуги не здійснює, мешкає в іншому місці з іншою сім'єю. Реєстрація відповідачки в спірній квартирі, вимушує сплачувати зайві комунальні послуги, що складає додаткові матеріальні витрати. З урахуванням того, що відповідачка не проживає в спірній квартирі, а саме через те, що за власним бажанням виїхала на інше постійне місце проживання, позивач просить визнати [PERSON]. такою, що втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, усунути йому перешкоди в користуванні власністю, знявши її з реєстрації. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи в її відсутність до суду не зверталась. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України, за згодою позивача та представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено: позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 16.06.2007 року. Сторони перебували у шлюбі з 23.03.2002 по 14.08.2012 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі №0814/7512/2012 шлюб між сторонами розірвано. Відповідачка на дату розгляду справи зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. У відповідності до довідки про склад сім'ї від 29.01.2015 року відповідач [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]". Згідно "Актів не проживання людини в квартирі" об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Осіпенківський- Запоріжжя" б,н від 17.11.2013 №152 від 28.01.2015 року [PERSON] не проживає в квартирі[ADDRESS] з 01.10.2012 року. Крім відповідача, за вказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON], брат позивача - [PERSON], [INFO], дружина брата позивача -[PERSON], [INFO] та син позивача -[PERSON], [INFO] Факт не проживання [PERSON] - [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з позивачем та відповідачкою з часу придбання ними квартири [ADDRESS], тобто з літа 2007 року. За сумісництвом працює сантехником в Об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку "Осіпенківський-Запоріжжя" та часто буває в квартирі позивача, мінімум 1 раз на місяць. Відповідачку [PERSON]. він не бачив у квартирі з лютого 2012 року, її речей в квартирі немає. Хто оплачує комунальні послуги йому невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є головою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Осіпенківський-Запоріжжя", знайомий з позивачем та відповідачкою з часу придбання ними квартири [ADDRESS], тобто з літа 2007 року. З лютого 2012 року відвідував квартиру позивача, але відповідачку [PERSON]. там не бачив. Комунальні послуги оплачує позивач. У відповідності до наданих позивачем документів комунальні послуги за вказану квартиру сплачує позивач [PERSON] одноосібно, що підтверджується квитанціями № 0210014 від 03.12.2013 року, № 75051 від 16.12.2013 року, № 49431 від 19.08.2013 року, № 46941 від 06.08.2013 року, № 065943.01.006.031 від 11.09.2013 року, № 35769 від 21.06.2013 року, № 08100300 від 18.05.2013 року, № 4572 від 03.01.2015 року. Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що відповідачка без жодних поважних причин понад рік, а саме: з 2012 року і до теперішнього часу не мешкає в квартирі, виїхала з неї за власним бажанням, особистих її речей у квартирі немає, оплату за комунальні послуги не здійснює при тому, що позивач жодним чином не чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved