Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач 04.06.2015 року звернувся до суду з позовом [PERSON] та просив стягнути з нього суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 63 832, 41 грн. та судовий збір у сумі - 638, 32 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.04.2014 року між ТОВ "АРТ-ПРОМ" та [PERSON] було укладено договір №1722 на перевезення вантажів автомобільним транспортом. 25.11.2014 року перевізник згідно заяви №2245 взяв на себе зобов'язання здійснити перевезення вантажу в м. Баку, Республіка Азербайджан. Згідно до п.4.1 договору №1722 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу, що ним перевозиться. 01.12.2014 року при здійсненні перевезення вантажу згідно визначеної заявки на території Російської Федерації (Ставропольська обл., 66км=720м автодороги Преградне-Тахта-Ипатово) відбулось ДТП за участю автомобіля DAF, дерд. номер [NUMBER], в результаті якого частина вантажу була пошкоджена, а частина вантажу відсутня. Згідно постанови ГУМВС РФ по Ставропольському краю відділу МВС РФ від 01.12.2014 року №273 було встановлено, що ДТП сталося з вини [PERSON]. 03.11.2014 року між ТОВ "АРТ-ПРОМ" та ПрАТ СК "ПЗУ Україна" був укладений генеральний договір страхування вантажів №024.994039571.20253, предметом якого є страхування всіх без виключення заявлених на страхування вантажів, та за яким ПрАТ СК "ПЗУ Україна" взяло на себе обовязок у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування. Та на виконання вказаного договору позивачем була здійснена виплата страхового відшкодування на користь ТОВ "АРТ-ПРОМ" у розмірі 63832, 41 грн.. На підставі\~ чого, ПрАТ СК "ПЗУ України"\~ звернулось до суду з відповідним позовом про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання 19.11.2015 року не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності представника позивача та відповідача, згідно ч.2 ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2014 року між ТОВ «АРТ-ПРОМ» та ФОП [PERSON] було укладено договір №1722 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, за умовами якого (п.2.1 договору) перевізник зобовязався виконати транспортне перевезення по маршруту, вказаному у разовій заявці замовника, яка є невідємною частиною договору, а замовник прийняти та оплатити перевезення у порядку, передбаченому даним договором. П.4.1. договору була передбачена повна матеріальна відповідальність за збереження вантажу, своєчасність доставки (а.с.4-6). 25.11.2014 року перевізник згідно заяви №2245 взяв на себе зобов'язання здійснити перевезення вантажу в м. Баку, Республіка Азербайджан (а.с.7). 01.12.2014 року при здійсненні перевезення вантажу згідно визначеної заявки на території Російської Федерації (Ставропольська обл., 66км=720м автодороги Преградне-Тахта-Ипатово) відбулось ДТП за участю автомобіля DAF-FT 95/380ХЕ, держ. номер [NUMBER]. Згідно постанови ГУМВС РФ по Ставропольському краю відділу МВС РФ від 01.12.2014 року №273 було встановлено, що ДТП сталося з вини [PERSON] (а.с.15). Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Судом встановлено, що 17.12.2014 року у присутності представника ТПП Азейрбайджанскої Республіки було здійснено прийняття товару від ТОВ «АРТ-ПРОМ» за договором купівлі-продажу №29-а, у результаті перевірки якого було встановлено, що унаслідок ДТП 01.12.2014 року частина вантажу була пошкоджена та не пригідна для використання, а частина вантажу відсутня. За цим фактом 17.12.2014 року був складений акт експертизи №434, підписаний головними інспектором ТПП Азейрбайджанскої Республіки Аббасовим З.І. та направлена до ТОВ «АРТ-ПРОМ» рекламація від 20.12.2014 року (а.с.21, 24, 26). 03.11.2014 року між ТОВ "АРТ-ПРОМ" та ПрАТ СК "ПЗУ Україна" був укладений генеральний договір добровільного страхування вантажів №024.994039571.20253, предметом якого є страхування всіх без виключення заявлених на страхування вантажів, та за яким ПрАТ СК "ПЗУ Україна" взяло на себе обовязок у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування. Зокрема, згідно страхового сертифікату №27 від 27.11.2014 року позивачем було застраховано вантаж ТОВ «АРТ-ПРОМ», прийнятий [PERSON] для перевезення, страхова сума якого склала 242\~327, 00 грн. (а.с.30-31). У звязку з настанням страхового випадку, ТОВ «АРТ-ПРОМ» звернулось до позивача з заявою про настання збитку та виплату відшкодування заподіяних збитків (а.с.32). Позивачем за цим фактом було складено страховий акт №141203.01 від 04.03.2015 року, за яким загальний розмір страхового відшкодування по даній події склав 63\~832, 41 грн. та 10.03.2015 року дана сума коштів була виплачена ТОВ «АРТ-ПРОМ» (платіжне доручення №1177 від 10.03.2014 року (а.с.34-35). Позивач направив [PERSON] письмову претензію від 22.04.2015 року №141203.01/1 з вимогою сплатити виплачене страхове відшкодування на суму 63\~832, 41 грн., яка виконана не була до теперішнього часу (а.с.36). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). З матеріалів справи встановлено, що страхова компанія виконала свої зобовязання та відшкодувала ТОВ «АРТ-ПРОМ» у межах страхових сум оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України , до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. \~Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. У відповідності до ст.. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що позивач обовязки перед ТОВ «АРТ-ПРОМ» з виплати страхового відшкодування виконав належним чином, суд приходить до висновку, що у останнього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, тобто до [PERSON], у розмірі виплаченого відшкодування, на підставі чого позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 638, 32 грн.

Outcome: approved