Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

06.02.2017 року\~Зміївська районна державна адміністрація Харківської області, в інтересах малолітньої дитини [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою з вимогою: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 400 грн. В обґрунтування позову голова Зміївської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] зазначив, що відповідачка [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ВЛ № 441564, видане Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 06.05.2016 року). Мати покинула дитину в пологовому будинку, про що був складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я. В травні 2016 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав по відношенню до першої дитини, за невиконання батьківських прав. Відповідачка не має постійного місця проживання, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, на даний час місце її проживання не відоме. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00016622124 від 06.05.2016 року відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Розпорядженням голови Зміївської районної державної адміністрації від 07.06.2016 року №194 малолітнього [PERSON] було влаштовано до державного дитячого закладу на повне державне утримання. За час перебування дитини в державному закладі, мати не відвідувала, не цікавилась станом здоров'я та розвитком свого сина, не телефонувала. До служби у справах дітей районної державної адміністрації із заявою про повернення їй сина не зверталася. Вказане свідчить про відсутність з боку матері турботи про виховання дитини, піклування про фізичний, духовний та моральний стан, що порушує права дитини. Згідно з висновком від 08.12.2016 року комісія з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до [PERSON], [INFO]. Оскільки через вік малолітній [PERSON] не в змозі захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження, з позовом про позбавлення батьківських прав, згідно із статтею 165 СК України, звернувся орган опіки та піклування. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала заяву про проведення судового засідання за її відсутністю, позовні вимоги визнала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, що не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно копії свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. (а. с. 3, 6). [PERSON] відмовилася забрати новонароджену у неї 08.04.2016 року дитину чоловічої статі, про що 16.04.2016 року працівниками КЗОЗ "Зміївська центральна районна лікарня" був складений Акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я. (а. с. 11-12). Згідно копії розпорядження голови Зміївської районної державної адміністрації [PERSON] від 07.06.2016 року №194, малолітнього [PERSON], [INFO], якого відмовилися забрати з пологового будинку, влаштовано до державного закладу на повне державне утримання. (а. с. 8). Згідно копії акту від 03.11.2016 року складеного співробітниками КЗОЗ "Обласний Будинок дитини №2", та копії повідомлення головного лікаря КЗОЗ "Обласний Будинок дитини №2" [PERSON] від 04.11.2016 року, малолітнього [PERSON], який знаходиться в КЗОЗ "Обласний Будинок дитини №2" з 24.06.2016 року, станом на 03.11.2016 року ніхто з батьків або близьких родичів не відвідував, не телефонували до закладу, не цікавились станом здоров'я та розвитком дитини. (а. с. 9). 14.12.2016 року Комісією з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації Харківської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідністю зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування. У відповідністю зі ст. 165 СК України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зазначеними вище, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що відповідачка не забрала свою новонароджену дитину з закладу охорони здоров'я і протягом шести місяців не виявляла до неї батьківського піклування, і це, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку по утриманню дитини, тому належить стягнути з відповідачки, яка не має постійного заробітку, аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 400 (чотириста) грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно. За таких обставин, позовна заява Зміївської районної державної адміністрації Харківської області є обґрунтованою і підлягає задоволенню. В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved