Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

У листопаді 2018 року Садівниче Товариство «Озон» звернулося до суду з зазначеним вище позовом, який з рахуванням уточнень від 02.03.2020 року, обґрунтовує наступним. Садівниче товариство «Озон», діючи на підставі Статуту, зареєстрованого Новомосковською районною адміністрацією 29.11.1993р., в особі керівника Сейми Івана Миколайовича, є володільцем земельної ділянки площею 45га, що була надана в безстрокове користування «Дніпропетровському домобудівельному комбінату №1», на підставі Державного Акту серії Б №096559 разом з планом землекористування, виданим виконавчим комітетом Новомосковської Ради депутатів трудящих 07.03.1987р., про що в Книзі записів державних актів здійснено реєстрацію про право на користування за №257. Умови землекористування належної СТ «Озон» земельної ділянки, встановлені та регулюються положеннями Статуту СТ «Озон», основними вимогами якого є вступ до членів СТ «Озон», оплата вступного внеску, в порядку та розмірі членських внесків, визначених Статутом організації, отримання посвідчення члена СТ «Озон». Питання щодо прийняття та вибуття членів СТ «Озон», розглядається на підставі письмової заяви особи, яка звертається із заявою в чергу для вступу або виходу із членства СТ «Озон», яке веде облік своїх членів. Особа, яка виявила бажання отримати в користування, або відповідно до закону, набула право власності на земельну ділянку у розмірі, що входить до складу земельної ділянки загальної площі 45га., належну СТ «Озон», зобов`язана подати заяву про вступ до СТ «Озон» та щомісячно вносити оплату членських внесків у розмірі визначеного Статутом організації. На початку червня 2018 року [PERSON] було подано заяву про припинення членства в СТ «Озон», у зв`язку із відчуженням дачного (садового) будинку розташованого на земельній ділянки [ADDRESS] площею 0,066га, що входить до земельної ділянки загальної площі 45га., належну СТ «Озон». Договір купівлі-продажу, був укладений у вигляді домашньої угоди із [PERSON] , який подав заяву про вступ до членів до СТ «Озон», вніс вступний внесок та отримав посвідчення члена Садового Товариства. У подальшому, [PERSON] звернувся із заявою щодо вилучення з постійного користування СТ «Озон», з метою здійснення приватизації земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,066га, тобто передачі у особисту власність. 09.06.2018р. на конференції СТ «Озон» у присутності 135 її членів, було прийнято одноголосне позитивне рішення. До Головного управління Держгеокадастра у Дніпропетровській області Бондарем Р.О. було подано перелік необхідних документів, для здійснення приватизації земельної ділянки [ADDRESS] 0.066га, розташовану на території Піщанської ради Новомосковського району , а саме : - згода СТ «Озон» на вилучення та передачу [PERSON] для здійснення приватизації земельної ділянки [ADDRESS] 0.066га, розташовану на території Піщанської ради Новомосковського району ; - довідка №103 від 27 вересня 2018р., про те, що [PERSON] є членом садового товариства «Озон» Піщанської сільської ради, Новомосковського району, сплатив повністю пайовий внесок. Садовий будинок [ADDRESS] . на земельній ділянці, яка належить на підставі рішення Новомосковського виконкому 257 від 07 березня 1987року, земельна ділянка не приватизована. Між тим, позивачам стало відомо, що на підставі Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2004 року, державним реєстратором Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Колесник Інгою Миколаївною прийнято рішення про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме запис про державну реєстрацію права власності майна за [PERSON] , а саме : -12.09.2016р. запис 16409843 про право власності на земельну ділянку площею 0,069га, розташовану за адресою : [ADDRESS] , кадастровий номер 1223285500:01:307:0038, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1027800912232, індексний номер рішення про державну реєстрацію 31409511 від 15.09.2016р.; -25.08.2016р. запис 16150988 про право власності на садовий (дачний) будинок, загальною площею (кв.м): 122, житлова площа (кв.м.) 38.7, розташований за адресою : [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1013618912232, індексний номер рішення про державну реєстрацію 31165450 від 31.08.2016р. Крім цього, Позивачі з відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку, дізнались що за відсутності згоди СТ «Озон», як законного володільця земельної ділянки площею 45га, до складу якого входить земельна ділянка [ADDRESS] площею 0.069г, було присвоєно кадастровий № 1223285500:01:307:0038 та зареєстровано право власності, за заявою [PERSON] від 29.07.2016 ЗВ-1204626032016, про що з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видано Витяг N НВ-1203777322016 від 31.08.2016р. Управлінням Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, здійснено державну реєстрації земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлену 16.06.2014р,. ТОВ «Український земельно-правовий центр» [PERSON] , про що Садовому товариству «Озон» не було відомо, проте на цьому документі вбачається, що технічна документація погоджена печаткою СТ «ОЗОН» та підписом керівника Сейми І.Н, який заперечує справжність печатки, оскільки відтиск не відповідає відтиску дійсної печатки СТ « Озон » справжність та особистого підпису, у зв`язку з чим в рамках кримінального провадженні номер 12018040350002188, керівник Садового товариства «Озон» надав зразки свого підпису для проведення почеркознавчої експертизи. Зважаючи на те, що СТ «Озон» не надавало обов`язкового відповідного документу для вилучення та передачі у власність земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,066 га, [PERSON] або іншим особам, Садівниче товариство «Озон» звернулося з відповідним запитом до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області щодо встановлення наявності рішення суду, на підставі якого за [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності. Відповідно даних Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області встановлено, що за даними перевірки алфавітних покажчиків цивільних справ за період 2004 - 2005р.р., [PERSON] , паспорт серії № [NUMBER] , - як учасник позовного провадження не обліковується, а тому позивачі наполягають на тому, що така справ у провадженні суду не перебувала, внаслідок чого рішення суду є таким, що підлягає визнанню не законним та підробленим документом. В свою чергу, Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстраторів наділено владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Проте, всупереч вимог - Закону № 1952-IV, щодо перевірки документів поданих для реєстрації права власності, як державний реєстратор виконавчого комітету Новомосковської міської ради, так і Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, повністю проігноровано і не враховані особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішення суду, а саме усіх державних реєстраторів, зобов`язано, при проведенні державної реєстрації права власності та інших речових прав на підставі рішення суду, перевіряти наявність, дійсність, а також зміст наданого заявником рішення суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду, шляхом направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду, що є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Такі дії ні державним реєстратор Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Дніпропетровської області, Колесник Інгою Миколаївною , ні державним кадастровим регістратором Управлінням Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, не були виконані, останні без встановлення відповідності і дійсності поданих на реєстрацію документів здійснили державну реєстрацію права власності за сторонніми особами, використовуючи підроблені документи, чим, на думку позивачів, сприяли незаконному набуттю прав на майно [PERSON] , а в подальшому [PERSON] . Внаслідок порушення вимог закон при здійсненні державної реєстрації, державним реєстратором Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Дніпропетровської області, Колесник Інгою Миколаївною та державним кадастровим регістратором Управлінням Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, права власності зареєстровано за сторонніми особами, були порушені права володіння та розпорядження власним нерухомим майном. Крім цього, позивачі звертають увагу на певні розбіжності, що не відповідає дійсності, зазначені в Державному реєстрі речових прав і Державному земельному кадастру про земельну ділянку відомості, а саме площі об`єктів нерухомого майна. Зокрема в описі об`єкту земельної ділянки [ADDRESS] , зазначена площа 0,069 га, тоді як за технічною документацією СТ «Озон» та дійсною фактичною площею, земельна ділянка має розмір 0,066га, невірну площу вказано і в описі об`єкту садового (дачного) жилого будинку. В графі опису об`єкта зазначено загальну площу 122 (кв.м.), житлову 38.7 (кв.м.), тоді як дійсна площа садового (дачного) будинку [ADDRESS] має загальну площу розміром 127.5 (кв.м.), житлову 46.1 (кв.м.), що підтверджується: відомостями з технічного паспорту на садовий (дачний ) будинок, [ADDRESS] (інвентаризаційна справ №383) та актом, який складено експертом категорії - інженер з інвентаризації нерухомого майна Фоміною В.В. , кваліфікаційний сертифікат серії [NUMBER] зареєстрований у реєстрі атестованих осі 10.10.2013р. за №2722. Далі, позивачі зазначають, що 05.10.2016 року припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,069га, кадастровий номер 1223285500:01:307:0038 та розташованій на земельній ділянці садовий (дачний) будинок, а набуто право приватної власності [PERSON] , на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер в р.№ 1339 та купівлі-продажу садового (дачного) будинку 38, серія та номер в р.№ 1338 , посвідчені приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, Дніпропетровської області Ріхтер Наталією Володимирівною, яка, виконуючи функції державного реєстратора, внесла записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна земельної ділянки 1027800912232, номер запису про право власності 16840379, індексний номер рішення про державну реєстрацію 31809455 від 11.10.2016р., реєстраційний номер об`єкту житлової нерухомості садовий (дачний) будинок із спорудами 1013618912232, номер запису про право власності 16840106 , індексний номер рішення про державну реєстрацію 31809455 від 11.10.2016р. Враховуючи, що СТ «Озон» веде облік своїх членів, було проведено перевірку облікових даних та встановлено, що ні [PERSON] , ні [PERSON] ніколи не були членами СТ « Озон », тобто фактично не користувалися та не володіли земельною ділянкою та дачним (садовим) будинком за адресою: [ADDRESS] . Водночас, згідно протоколу від 28.03.1987р. та виписки з облікового журналу СТ «Озон», встановлено, що першим землекористувачем спірної земельної ділянки був [PERSON] , в подальшому його спадкоємиця [PERSON] , далі [PERSON] і наразі [PERSON] . Позивачі, з`ясувавши всі ці обставини, звернулися до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину, і 26.10.2018р. розпочате кримінальне провадження № 12018040350002188 за ч.1 ст.190 КК України, щодо вчинення шахрайських дій з земельною ділянкою розташованою за адресою: [ADDRESS] . Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні у справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] 17.06.1998 року було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , який значитися втраченим з 17.02.2006 року, зареєстровані відомості за ЖРЗПЗ №3980 від 02.08.2012 17:30 Дніпровським районним відділенням поліції Дніпропетровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області, а при здійснені державної реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,069га, кадастровий номер 1223285500:01:307:0038 та садового (дачного) будинку, за адресою [ADDRESS] , використано паспорт [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , серії № [NUMBER] , який відповідно відомостям об`єкта реєстрації - Стахановський МВ ГУМВСС України в Луганській області, з 13.02.2003р. значиться викраденим чи втраченим. Також, встановлено, при укладанні договорів купівлі - продажу земельної ділянки та дачного (садового) будинку за адресою: [ADDRESS] від 05 жовтня 2016року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, Дніпропетровської області Ріхтер Наталією Володимирівною, за реєстровими №1338 та № 1339 (реєстраційний номер земельної ділянки 1027800912232 та реєстраційний номер об`єкту житлової нерухомості садовий (дачний) будинок із спорудами 1013618912232, від 11.10.2016р.), [PERSON] , який діяв в особі представника [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Новомосковького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Працевич В.В., видану [PERSON] від імені [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , ідентифікованого за паспортом - [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 10.03.2006 року, тобто на підставі недійсного документу, який значить викрадений чи втрачений з 13.02.2003р. За таких обставин, позивачі наполягають на тому, що [PERSON] діяв без відповідного обсягу повноважень, визначеного ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України, а тому з підстав, визначених ч.2 ст. 207, ст. 203 ЦК України, підлягають визнанню договори купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,069га, кадастровий номер 1223285500:01:307:0038 та розташованого на земельній ділянці садового (дачного) будинку, земельної ділянки від 05 жовтня 2016р. Зважаючи на відсутність будь-яких правовідносин між позивачами та відповідачами, позивачі наполягають на тому, що є законними володільцями та землекористувачами, майна, яке вибуло не з їхньої волі, а тому відчужене за договором майно просять витребувати на підставі статей 387, 388 ЦК України. Ухвалою від 23 листопада 2018 року відкрите провадження по справі (т.1 а.с. 70-71). Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року вжито заходи забезпечення доказів, зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В. надати належним чином засвідчені копії договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.069 (га), за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1223285500:01:307:0038, та договору купівлі-продажу садового (дачного) будинку, загальною площею 122 кв.м., житловою площею 38.7 кв.м., підвал, ганок, споруди, за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 85-87). Ухвалою суду від 19 червня 2019 року вжито заходи забезпечення доказів, судом зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було присвоєна кадастровий номер 1223285500:01:307:0038 на земельну ділянку площею 0,069 га, яка розташована за адресою: будинок [ADDRESS] , а саме: заяву заявника з копіями документів, підтверджуючих особу; документи підтверджуючі право власності чи право постійного користувача на земельну ділянку, технічну документацію по землеустрою відносно меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), яка погоджена та затверджена з відповідними органами та особами. Крім того, зобов`язано державного реєстратора Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, центр надання адміністративних послуг, надати належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких 12.09.2016 року та 25.08.2016 року державним реєстратором Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Колесник Інгою Миколаївною прийнято рішення про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності майна [PERSON] , а саме: 12.09.2016 року запис 16409843 про право власності на земельну ділянку площею 0,069 га, кадастровий номер 1223285500:01:307:0038, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1027800912232, індексний номер рішення про державну реєстрацію 31409511 від 15.09.2016 року 25.08.2016 року запис 16150988 про право власності на садовий (дачний) будинок, загальною площею (кв.м.): 122, житлова площа (кв.м.) 38.7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1013618912232, індексний номер рішення про державну реєстрацію 31165450 від 31.08.2016 року, розташовані за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 173-175). На виконання ухвали суду представником ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області суду подано копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (т.1 а.с.179-200). В зв`язку з неможливістю подання витребуваних судом доказів з відділу державної реєстрації виконавчого комітету Новомосковської міської ради (т.1 а.с. 206-207), ухвалою суду від 01 листопада 2019 року зобов`язано відділ державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської державної адміністрації надати належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких 12.09.2016 року та 25.08.2016 року державним реєстратором Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Колесник Інгою Миколаївною прийнято рішення про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності майна [PERSON] , а саме: 12.09.2016 року запис 16409843 про право власності на земельну ділянку площею 0,069 га, кадастровий номер 1223285500:01:307:0038, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1027800912232, індексний номер рішення про державну реєстрацію 31409511 від 15.09.2016 року 25.08.2016 року запис 16150988 про право власності на садовий (дачний) будинок, загальною площею (кв.м.): 122, житлова площа (кв.м.) 38.7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1013618912232, індексний номер рішення про державну реєстрацію 31165450 від 31.08.2016 року, розташовані за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 239-242). У відзиві на позов відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області просили виключити їх з числа відповідачів, посилаючись на те, що у відповідності до ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень» Держгеокадастр в особі його територіальних органів не відноситься до системи державної реєстрації прав. В свою чергу, державний кадастровий реєстратор, відповідно до Постанови КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру», у складі територіального органу Держгеокадстру наділений повноваженнями самостійного прийняття рішення щодо внесення відомостей до державного земельного кадастру, однак позивачами не ставить питання про визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора щодо реєстрації земельної ділянки, формування поземельної книги на неї та присвоєння кадастрового номеру (т.1 а.с. 145-150). Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] , а також представник позивача СТ «Озон» - Сейма звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали. Третя особа на боці позивача [PERSON] надала суду письмові пояснення, у яких повідомила про те, що не бажає приймати участь у справі, однак у листопаді 2005 року вона придбала у [PERSON] садовий будинок по [ADDRESS] , який був розташований на земельній ділянці загальною площею 0,066 га, і входила до загального складу земель Садового товариства «Озон». В подальшому нею було подано заяву про вступ у члени садового товариства «Озон», [PERSON] було виключено із членів садового товариства, її було зараховано до членів садового товариства, вона була визначена землекористувачем зазначеної вище земельної ділянки. В період з 2005 року по 2018 рік вона була членом садового товариства, після чого, на підставі договору, укладеного у простій письмовій формі, передала свої права користування земельною ділянко та садовим будинком [PERSON] . Також зазначає, що їй відомо про набуття права власності на садовий будинок та земельну ділянку [PERSON] , яка, в свою чергу придбала його у [PERSON] третя особа у письмових поясненнях підтверджує факт відсутності будь-яких правовідносин з зазначеними особами, як і відсутність будь-яких домовленостей з означеними особами (т.1 а.с. 159-160). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Клименко Ігор Іванович надав суду письмові пояснення по справі, у яких зауважив, що його довіритель є добросовісним набувачем садового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , а.с. 10-14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його місцезнаходження судом не встановлено, повідомлено про розгляд справи шляхом направлення судових повісток останню відому адресу реєстрації, які повернуті суду з приміткою поштового відділення про повернення за закінченням терміну зберігання, шляхом публікації оголошення про дату та місце судового засідання на сайті судової влади. Відзив на позов відповідач не подав. Представники інших відповідачів та треті осіб в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про розгляд справи, причина неявки суду не відома. Суд, дослідивши подані заяви, відзив, письмові пояснення, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступних висновків. У відповідності до Статуту Садівничого товариства «Озон», зареєстрованого Новомосковською районною адміністрацією 29.11.1993р., позивач Садівниче товарство «Озон» є володільцем земельної ділянки площею 45га, що розташована за адресою: с.Новоселівка Новомосковського району з кількістю дільниць 800 розміром 125х16 (т.1 а.с. 42). Зазначена земельна ділянка площею 45 га була надана в безстрокове користування «Дніпропетровському домобудівельному комбінату №1», на підставі Державного Акту серії Б №096559 разом з планом землекористування, виданим виконавчим комітетом Новомосковської Ради депутатів трудящих 07.03.1987р., про що в Книзі записів державних актів здійснено реєстрацію про право на користування за №257 (т.1 а.с. 38-40). Умови землекористування належної СТ «Озон» земельної ділянки, встановлені та регулюються положеннями Статуту СТ «Озон», основними вимогами якого є вступ до членів СТ «Озон», оплата вступного внеску, в порядку та розмірі членських внесків, визначених Статутом організації, отримання посвідчення члена СТ «Озон». Питання щодо прийняття та вибуття членів СТ «Озон», розглядається на підставі письмової заяви особи, яка звертається із заявою в чергу для вступу або виходу із членства СТ «Озон», яке веде облік своїх членів. Особа, яка виявила бажання отримати в користування, або відповідно до закону, набула право власності на земельну ділянку у розмірі, що входить до складу земельної ділянки загальної площі 45га., належну СТ «Озон», зобов`язана подати заяву про вступ до СТ «Озон» та щомісячно вносити оплату членських внесків у розмірі визначеного Статутом організації. В судовому засіданні встановлено, не спростовано сторонами, що 26.06.2018 року [PERSON] , на виконання вимог положень зазначеного вище Статуту Садівничого товариства «Озон» ,вийшла зі складу садівничого товариства, а [PERSON] ввійшов до складу садівничого товариства «Озон», набувши право користування земельною ділянкою за [ADDRESS] » (т.1 а.с. 31-37). 26.10.2018 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення у вересні 2018 року шахрайських дій із земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040350002188 (т.1, а.с.43). У відповідності до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, розташованого під [ADDRESS] » на території Піщанської сільської ради Новомосковського району, 25.06.2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Новомосковської міської ради Колесник Інги Миколаївни, на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2004 року без номеру, було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на садовий будинок за означеною адресою за [PERSON] (т.1 а.с. 53). На запит позивач [PERSON] Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області встановлено, що за даними перевірки алфавітних покажчиків цивільних справ за період 2004 - 2005р.р., [PERSON] , паспорт серії № [NUMBER] , - як учасник позовного провадження не обліковується (т., а.с. 44). В свою чергу, [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий 10 березня 2006 року Дніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області), на підставі зазначеного вище рішення суду, подав заяву про виконання робіт з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 0,069 га, місце розташування земельної ділянки6 [ADDRESS] на території Піщанської сільської ради Новомосковського району (т.1, а.с. 181, зв.сторона, а.с. 182, 183, 184). Товариством з обмеженою відповідальністю «Український земельно-правовий центр» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за замовленням [PERSON] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області , земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1223285500:01:307:0038 (т.1 а.с. 179- 201). Матеріали технічної документації містять акт відновлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі від 16.06.2014 року з підписами, в тому числі голови СТ «Озон» (т.1 а.с. 196), а також акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 16.06.2014 року з підписом голови СТ «Озон» (т.1 а.с. 197). Представником позивача суду подано копію висновку експерта від 22.04.2020 року № 19/104-7/7/167, що була проведена в рамках кримінального провадження № 12018040350002188, у відповідності до якого підпис від імені [PERSON] графі голова СТ «Озон» на акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 16.06.2014 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою (т.2 а.с. 79). Крім того, суду надано достатні докази про те, що особа за прізвищем [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , отримав 17.06.1998 року у Дніпропетровському РВ УМВС України в Дніпропетровській області паспорт громадянина України серії [NUMBER] , який значитися втраченим з 17.02.2006 року, зареєстровані відомості за ЖРЗПЗ №3980 від 02.08.2012 17:30 Дніпровським районним відділенням поліції Дніпропетровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області (т.2 а.с. 49). В свою чергу, як зазначав суд вище при здійснені державної реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,069га, кадастровий номер 1223285500:01:307:0038 та садового (дачного) будинку, за адресою [ADDRESS] , використано паспорт [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , серії № [NUMBER] , який відповідно відомостям об`єкта реєстрації - Стахановський МВ ГУМВСС України в Луганській області, з 13.02.2003р. значиться викраденим чи втраченим (т.2 а.с. 50). Далі, 05.10.2016 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В. було посвідчено договір купівлі-продажу садового (дачного) будинку, зареєстровано в реєстрі за № 1338, у відповідності до якого [PERSON] , що діяв по довіреності від імені [PERSON] , паспорт серії № [NUMBER] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Працевич В.В 03.10.2016 року, зареєстрованої в реєстрі за № 8007, як продавець, з однієї сторони продав, а [PERSON] , як покупець придбала садовий будинок під номером [ADDRESS] що розташований на земельній ділянці площею 0,0690 га, кадастровий номер 1223285500:01:307:0038. На зазначеній земельній ділянці розташований садовий будинок під літ. А загальною площею 122,0 кв.м; житловою площею 38,7 кв.м., під А-2 - підвал, літ.а ганок; поз. № 1-2 - споруди. Садовий будинок, що продається належить продавцю на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2004 року (т.1 а.с. 99-119). 05.10.2016 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В. було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 1339, у відповідності до якого [PERSON] , що діяв по довіреності від імені [PERSON] , паспорт серії № [NUMBER] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Працевич В.В 03.10.2016 року, зареєстрованої в реєстрі за № 8007, як продавець, з однієї сторони продав, а [PERSON] , як покупець земельну ділянку площею 0,0690 га, кадастровий номер 1223285500:01:307:0038, що розташована за адресою: територія [ADDRESS] . Земельна ділянка, що продається належить Продавцю, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 120-142). Вирішуючи позов в частині вимог про визнання підробленим, таким, що не ухвалювалося та скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2004р., зобов`язання державного реєстратора Виконавчого комітету Новомосковської міської ради скасувати запис та рішення державного реєстратора Колесник Інги Миколаївни, про державну реєстрацію за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , права власності на земельну ділянку площею 0.069 (га), за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1223285500:01:307:0038, індексний номер запису 31409511 від 15.09.2016, номер запису про право власності 16409843, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1027800912232, зобов`язання державного реєстратора Виконавчого комітету Новомосковської міської ради скасувати запис та рішення державного реєстратора Колесник Інги Миколаївни, про державну реєстрацію за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , права власності на садовий (дачний) будинок, загальною площею (кв.м): 122, житлова площа (кв.м.) 38.7, за адресою: [ADDRESS] , індексний номер запису 31165450 від 31.08.2016, номер запису про право власності 16150988, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1013618912232, суд виходить з наступних норм права. Відповідно Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), державних реєстраторів наділено владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Згідно з пунктом 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі Порядок №1127, в редакції чинній на дату прийняття оскаржуваних рішень), разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації. Пунктом 2 ч.1 ст.10 Закону №1951 визначено, що державним реєстратором є нотаріус, тобто нотаріус при здійсненні функцій державного реєстратора є субєктом владних повноважень. Пунктами 9 та 10 ч.1 ст.27 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, або ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди. Пунктом 24 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» №1666-VIII від 06.10.2016р., розділ V Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень доповнено статтею 31-1 «Особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів», згідно частинами 1 та 4 якої передбачено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Підпунктом 1 пункту 2 розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» №1666-VIII від 06.10.2016р. визначено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, державний реєстратор має використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України, з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду, та у разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень запитує копію такого рішення суду від відповідного суду та зупиняє розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таких дій державним реєстратором вчинено не було. Крім того, судом встановлено, що рішення 19.11.2004 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності судом не приймалося, такої справ в провадженні Новомосковського міськрайонного суду не перебувало, Єдиний державний реєстр судових рішень не містить відомостей щодо судових рішень Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2004 року у справі між такими сторонами. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, однак їх часткове задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №1-10/2004, визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення докористування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Процесуально-правовий аспект захисту права полягає в тому, що згідно зі ст. 19 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). ЦК та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. Наприклад, земельне законодавство регулює відносини, у тому числі й цивільні, об`єктом яких є земля; сімейне законодавство містить норми щодо захисту цивільних прав, пов`язаних з сімейними відносинами, тощо. З урахуванням наведеного суд під час розгляду і вирішенні цивільної справи визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору. У тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений ст. 16 ЦК України, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК України і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках, коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Позивачами обрано спосіб захисту порушеного права, не передбачений законом, суд позбавлений можливості визнавати рішення суду таким, що не ухвалювалося, та зобов`язувати конкретного реєстратора відповідної реєстраційної служби вчиняти дії щодо скасування державної реєстрації права власності на садовий будинок та земельну ділянку за [ADDRESS] . Однак встановлені в судовому засіданні обставини щодо відсутності рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2004 року в провадженні суд взагалі, а так само відсутність цього рішення в Єдиний державний реєстр судових рішень дають суду всі підстави для визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] . Вирішуючи позов в частині визнання недійсною довіреності, виданої на ім`я [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Амур - Ніжньодніпровським РВ ДМУ УМВС Урани в Дніпропетровській області 23.07.1996р., РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого в [ADDRESS] , від імені [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 10.03.2006 року , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого в [ADDRESS] , посвідчену Працевич Вікторією Василівною приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 03 жовтня 2016року за р. № 807, суд виходить з наступних норм права. Ч.ч.1,3 ст.237, ч.1 ст.238 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Статтями 244, 245 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. У відповідності до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною другою статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, які не є виключними, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення його прав і законних інтересів. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Зважаючи на встановлені обставини про те, що при посвідченні довіреності, яку позивач просить визнати недійсною, відповідачем [PERSON] було використано документ - паспорт громадянина України № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , який вважається втраченим документом, суд приходить до висновку, що судовому захисту підлягає лише порушене право та законний інтерес, встановлений договорами купівлі-продажу, а обраний позивачем спосіб захисту прав щодо визнання недійсною довіреності не призводить до поновлення порушеного права та реального захисту його прав у випадку їх задоволення. Крім того, заявлена позивачем вимога не призводить до поновлення його порушеного права та не може бути виконана реально у примусовому порядку, оскільки довіреність фактично є підробленим документом, який є предметом дослідження в рамках кримінального провадження, в законі відсутній правовий механізм виконання такого рішення. Такі позовні вимоги фактично спрямовані на визнання юридичного факту, який підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, а не на відновлення порушеного права. Вирішуючи позов в частині вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна, суд виходить з наступних норм права. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За положеннями ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Таким чином, наявність вільного волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність волі учасника правочину при його укладенні є підставою для визнання такого недійсним. Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно норми статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Отже, форма довіреності може бути звичайною письмовою або письмовою нотаріальною. Нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін. Суду в достатній мірі доведено, що [PERSON] у встановленому законом порядку не набув право власності на садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані в Садівничому товаристві « Озон » [ADDRESS] , при укладенні договорів купівлі-продажу була використана довіреність від імені особи, паспорт якого було втрачено а тому суд приходить до висновку про відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи, яка їх фактично уклала, внаслідок чого оспорювані договори повинні бути визнані недійсними. Щодо вимоги позивача - Садівничого товариства «Озон» про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд виходить з наступних норм права. За ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Крім того згідно п. 6 Постанови за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. За таких обставин, враховуючи те, що на підставі оспорюваних правочинів, визнаних судом недійсними, виділена земельна ділянка вибула з фактичного володіння користувача Садівничого товариства «Озон», на підставі державного акту Державного Акту серії Б №096559 разом з планом землекористування, виданим виконавчим комітетом Новомосковської Ради депутатів трудящих 07.03.1987р, який є володільцем земельної ділянки площею 45га, що була надана в безстрокове користування «Дніпропетровському домобудівельному комбінату №1», суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується порушення його права, як належного користувача майна. Нерухоме майно вибуло з володіння Садівничого товариства «Озон», а тому у суду наявні всі підстави для задоволення позову в цій частині та повернення майна, що було передано на виконання недійсного правочину. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 ст.216 ЦК не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, яке було передане на виконання недійсного правочину та відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених у ч.1 ст.388 ЦК. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а стаття 388 цього Кодексу встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене в того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (ч.1 ст.388 ЦК України). Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Так, матеріали справи містять достатні та належні докази про те, що земельна ділянка по [ADDRESS] товаристві « Озон » вибуло з володіння належного позивача поза його волею (спочатку шляхом використання рішення суду, яке на ухвалювалося ним, а в подальшому використання підробленої довіреності) та без її відома, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування положень ст.388 ЦК України до спірних правовідносин, та необхідність повернення майна вкористувачеві. Таким чином, позовні вимоги в цій частині позову підтверджені належними та допустимими доказами, якими Садівниче товариство «Озон» довело факт порушення майнового права, вимоги позивача є обґрунтованими та законними, та підлягають задоволенню. Порушень прав позивача [PERSON] в цій частині судом не встановлено. Вирішуючи питання в частині зобов`язання приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталії Володимирівни, скасувати запис та рішення про державну реєстрацію за [PERSON] , права власності на земельну ділянку площею 0.069 (га), за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1223285500:01:307:0038, а також зобов`язання приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталії Володимирівни, скасувати запис та рішення індексний номер про державну реєстрацію за [PERSON] , права власності на садовий (дачний) будинок, житлову будівлю загальною площею (кв.м): 122, житлова площа (кв.м.) 38.7, що розташований за адресою : [ADDRESS] , суд знову виходить з положень ст. 16 ЦК України та вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Так, відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є підставою для проведення державної реєстрації права власності за належним позивачем, а тому позов в цій частині заявлений передчасно. Вирішуючи позов в частині зобов`язання Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: Дніпропетровська область,Новомосковський район, на території Піщанської сільської ради Садівниче товариство «ОЗОН», [ADDRESS] площею 0,0690га, кадастровий N 122328550:01:307:0038, шляхом закриття Поземельної книги із скасуванням кадастрового номера, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Частиною 1 ст. 193 ЗК України та ст.1 Закону України від 07 липня 2011 року «Про Державний земельний кадастр» визначено поняття Державного земельного кадастру, який є єдиною державною геоінформаційною системою відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Статтею 202 ЗК України передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 2 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є: індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру; Поземельні книги. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Статтею 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено внесення виправлень у відомостях про земельну ділянку на підставі рішення суду, а пунктом 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 також визначено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Згідно з п. п. 4, 9 вищевказаного Порядку, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. До повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держгеокадастру у районах належать: внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах району; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам. Виходячи з вищезазначеного, саме до повноважень управлінь (відділів) Держгеокадастру належить здійснення державної реєстрації земельних ділянок та скасування такої реєстрації. У зв`язку з викладеним, зважаючи на встановлення неправомірних дій державного кадастрового реєстратора при здійсненні державної реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер суд приходить до висновку, що права Садового Товариства «Озон», як землекористувача, порушені у зв`язку із реєстрацією у Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер 122328550:01:307:0038, за [PERSON] , на підставі визнаних протиправними та скасованих судом рішень державного , тому відновлення порушених прав позивача можливо лише шляхом скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно та шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 122328550:01:307:0038, а також шляхом закриття Поземельної книги із скасуванням кадастрового номера. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial