Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

27.03.2017 позивач [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - ПрАТ "УПСК"), [PERSON], [PERSON], в якому просив стягнути з ПрАТ "УПСК", [PERSON], [PERSON] на його користь вартість відновлювального ремонту в сумі 41 928,33 грн. та матеріального збитку в сумі 28 144,64 грн., витрат з оцінки вартості збитку в сумі 1 860,00 грн., інфляційні та 3% річних за прострочку з відшкодування відновлювального ремонту в сумі 1 051,94 грн. та відшкодування матеріального збитку в сумі 706,13 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 700,74 грн. В обґрунтування позову зазначив про те, що 11.12.2016 о 00-30 год. в м. Києві на перехресті Бориспільського шосе та Харківської площі в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля "ЗАЗ - DAEWOO", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, та автомобілем "SUBARU FORESTER", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2017 по справі № 753/24065/16-п позивача було звільнено від адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2017 по справі № 753/24066/16-п відповідача [PERSON] визнано винним у порушенні ПДР, що спричинило зазначене ДТП з пошкодженням автомобіля позивача, та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "SUBARU FORESTER", державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПрАТ "УПСК", поліс АІ №9879301.Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу "ЗАЗ - DAEWOO", державний номерний знак [NUMBER], від 17.01.2017 року № 5697/01/17, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 41 928,33 грн., а вартість матеріального збитку - 28 144,64 грн., а разом - 70 072,97 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів. Окрім зазначених сум, позивач також вважає за необхідне стягнути індекс інфляції та 3% річних за прострочення виконання зобов'язання страховою компанією по сплаті страхового відшкодування. Ухвалою судді від 15.05.2017 дана позовна заява залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України. 25.05.2017 р. [PERSON] на виконання ухвали суду про залишення позову без руху подав до Дарницького районного суду м. Києва примірники позовної заяви з виправленими недоліками. 12.06.2017 ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», треті особи: [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 03.07.2017 р. [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив суд стягнути з ПрАТ "УПСК" на його користь вартість майнової шкоди, завданої [PERSON] пошкодженням її автомобіля внаслідок ДТП, а саме вартість відновлювального ремонту в сумі 41 928,33 грн., матеріального збитку в сумі 28 144,64 грн., витрат з оцінки вартості майнової шкоди в сумі 1 860,00 грн., інфляційні та 3% річних за прострочку з відшкодування відновлювального ремонту в сумі 4 831,85 грн. та матеріального збитку в сумі 3 243,41 грн., та судовий збір в сумі 736,91 грн. 15.12.2017 на електронну адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшли заперечення ПрАТ "УПСК" на позовну заяву [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Страхова компанія вважає заявлені позовні вимоги незаконними, безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивачем пропущений встановлений законодавством строк повідомлення страхової компанії про ДТП. Так, ДТП сталася 11.12.2016 р., а [PERSON] звернувся до ПрАТ "УПСК" з повідомленням про вказану подію 30.01.2017. Крім того, позивачем не було надано страховій компанії для огляду автомобіль, неодноразові письмові звернення з даного питання були проігноровані потерпілим, натомість він ще до повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку провів власну експертизу. Крім того, до заяви про страхове відшкодування, окрім інших документів, додається документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування, однак [PERSON] не було додано документу, що посвідчує його право на отримання страхового відшкодування. Саме тому ПрАТ "УПСК" було вимушено відмовити позивачу у виплаті страхового відшкодування. Звіт, на який посилається позивач, є неналежним доказом, оскільки станом на дату складення звіту 17.01.2017 р. [PERSON] не мав повноважень оцінювача. Позивачем надано витяг зі звіту, а не повну його копію, тому не зрозуміло які були підстави для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, не відомо яким чином оцінювач дійшов висновків про вартість ремонту саме в такому розмірі, який зазначений у звіті. Вимоги позивача про стягнення зі страхової компанії 41 928,33 грн. вартості відновлювального ремонту згідно звіту без урахуваня зносу та 28 144,64 грн. вартості матеріального збитку є незаконними. Відповідно до чинного законодавства, відшкодуванню підлягає саме вартість матеріального збитку, заподіяна транспортному засобу позивача. У своїх вимогах позивач фактично просить здійснити подвійне стягнення. Щодо сплати страховиком 3% річних та інфляційних витрат, представник страхової компанії вважає, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. 18.12.2017 р. [PERSON] подав до Дарницького районного суду м. Києва уточнену редакцію позовної заяви про відшкодування шкоди, в якій позовні вимоги виклав наступним чином: стягнути з ПрАТ "УПСК" на користь [PERSON] вартість відновлювального ремонту в сумі 41 928,33 грн., вартість матеріального збитку в сумі 28 144,64 грн., витрат з оцінки вартості майнової шкоди в сумі 1 860,00 грн., інфляційні та 3% річних за прострочку з відшкодування відновлювального ремонту в сумі 10 665,82 грн., інфляційні та 3% річних за прострочку з відкшодування матеріального збитку в сумі 7 159,50 грн., оплачений судовий збір в сумі 736,91 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] вартість відновлювального ремонту в сумі 41 928,33 грн., вартість матеріального збитку в сумі 28 144,64 грн., витрат з оцінки вартості майнової шкоди в сумі 1 860,00 грн., інфляційні та 3% річних за прострочку з відшкодування відновлювального ремонту в сумі 10 665,82 грн., інфляційні та 3% річних за прострочку з відкшодування матеріального збитку в сумі 7 159,50 грн., оплачений судовий збір в сумі 736,91 грн. 26.02.2018 р. відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано до суду відзиви на позовну заяву, в яких просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована, тому шкоду завдану третім особам повинна нести відповідальність саме страхова компанія відповідно до лімітів відповідальності. Вимоги ж про стягнення як зі страхової компанії, так і з фізичних осіб є взаємовиключними. Також не відповідає чинному законодавству вимога про солідарне стягнення коштів. Застосування щодо нього ст. 625 ЦК України та стягнення 3% річних та інфляційних витрат також вважає таким, що суперечить нормам закону, оскільки жодних грошових зобов'язань у нього не було. Щодо відповідальності [PERSON] зауважили, що ніяких дій які призвели б до пошкодження автомобіля "ЗАЗ - DAEWOO остання не вчиняла. 22.03.2018 р. ухвалою Дарницького районного суду м. Києва підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. 30.08.2018 [PERSON] подав до Дарницького районного суду м. Києва уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути солідарно з ПрАТ "УПСК", [PERSON] та [PERSON] на його користь вартість відновлювального ремонту в сумі 41 928,33 грн., вартість матеріального збитку в сумі 28 144,64 грн., витрат з оцінки вартості майнової шкоди в сумі 1 860,00 грн., інфляційні та 3% річних за прострочку з відшкодування відновлювального ремонту в сумі 10 665,82 грн., інфляційні та 3% річних за прострочку з відшкодування матеріального збитку в сумі 7 159,50 грн., оплачений судовий збір в сумі 736,91 грн. 20.09.2018 р.представником відповідача ПрАТ "УПСК" подано до суду відзив, в якому зазначено про те, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів шкоди, заподіяною майну позивача, не відповідають чинному законодавству, а тому не підлягають задоволенню. 08.10.2018 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддя справу № 753/5547/17, провадження № 2/753/1507/18 передано для розгляду судді Заставенко М.О. Ухвалою судді Заставенко М.О. від 23.10.2018 р. прийнято позовну заяву до свого провадження та призначений судовий розгляд. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник ПрАТ "УПСК" заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в запереченнях та відзиві, додатково зауважила, що на час розгляду справи строк дії довіреності на підставі якої позивач звернувся до суду закінчився. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзивах. Відповідач [PERSON] підтримав свого представника, повідомив, що він зателефонував до страхової компанії відразу після ДТП та його автомобіль був евакуйований з місця події евакуатором наданим його страховою компанією, що свідчить про обізнаність страхової компанії про ДТП, що сталась за участі його автомобіля. Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.12.2016 р. о 01-00 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем "SUBARU FORESTER", державний номерний знак [NUMBER] на Харківській площі в м. Києві здійснив рух на перехресті на червоний сигнал світлофору, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "ЗАЗ - DAEWOO", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження автомобілів. Власником автомобіля "ЗАЗ - DAEWOO" є [PERSON], [PERSON] керував вказаним автомобілем на підставі довіреності від 14.10.2013 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2017 по справі № 753/24066/16-п відповідача [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 18,19, 23-24 т.1) Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже у судовому порядку встановлено вину [PERSON] у виникненні ДТП в якій позивачу завдано збитків, що ніким під сумнів не ставиться. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено: Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Таким чином, посилання представника ПрАТ "УПСК", на неналежність позивача у справі, про відсутність права у [PERSON] звертатися до суду із позовом без підставні, тому судом не приймаються. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "ЗАЗ - DAEWOO", отримав механічні пошкодження. Згідно полісу АІ № 9879301 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 04.07.2016 р. між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладеного договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано транспортний засіб "SUBARU FORESTER", державний номерний знак [NUMBER]. Строк дії вказаного договору з 05.07.2016 по 04.07.2017. Ліміт відповідальності по майну 100 000,00 грн. Франшиза 0 грн. (а.с. 157 т.1) 26.01.2017 [PERSON] направив до ПрАТ "УПСК" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву про здійснення страхового відшкодування, ПрАТ "УПСК" отримало заяву 30.01.2017 із заявою про виплату страхового відшкодування однак виплату страхового відшкодування здійснено не було. (а. с. 43-44, 45, 46, 47 т.1 ). За загальним правилом, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІУ (далі- Закону №1961-ІУ), відповідно до ст. 6 якого страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 3 Закону №1961-ІУ метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За нормою п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника, прийняте вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] є неналежними відповідачами по справі, відповідно заявлені вимоги до них задоволенню не підлягаюсь. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст.1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу "ЗАЗ - DAEWOO" державний номерний знак [NUMBER] № 5697/01/17 від 17.01.2017, виконаного ТОВ «Сател Груп» на замовлення [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіль "ЗАЗ - DAEWOO", становить 41 928,33 грн., а вартість матеріального збитку - 28 144,64 грн. При огляді пошкодженого транспортного засобу був присутній представник ПрАП «УПСК» Панасюк І.С. (т.1 а.с.33-42) Під час розгляду справи ані ПрАП «УПСК », ані [PERSON], [PERSON] не надано доказів на спростування висновку спеціаліста в Звіті від 17.01.2017 відповідно до якого вартість матеріальної шкоди автомобіля позивача становить 28 144,64 грн., своїм правом на проведення судової експертизи не скористались, тому суд приходить до висновку, що він є належним та допустимим доказом. Заперечуючи розмір матеріального збитку, що був спричинений автомобілю "ЗАЗ - DAEWOO", який визначений в звіті № 5697/01/17 від 17.01.2017, та вказуючи, що страховику не надали можливості оглянути транспортний засіб для визначення розміру страхового відшкодування, ПрАП «УПСК» не надало суду доказів на спростування зазначеного висновку. Крім того, як вбачається з даних, які містяться в вказаному звіті запрошений представник ПрАТ "УПСК" Панасюк І.С. був присутнім при огляді автомобіля. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що у ПрАП «УПСК » виник обов'язок з виплати страхового відшкодування потерпілому внаслідок ДТП [PERSON] Розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності. ПрАП «УПСК» виступає боржником у деліктному зобов'язанні до належного виконання в межах суми страхового відшкодування. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з ПрАП «УПСК » на користь позивача 28 144,64 грн. завданого матеріального збитку підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення 41 928,33 грн. вартості відновлювального ремонту, суд вважає в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки відповідно до чинного законодавства відшкодуванню підлягає саме вартість матеріального збитку, заподіяна транспортному засобу позивача. За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Зазначена правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року (справа № 686/21962/15-ц). За таких обставин, [PERSON] має право вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов'язання, яке виникалє з обов'язку винної особи відшкодувати спричинену шкоду, на що він обґрунтовано посилається в своїй позовній заяві. Позивачем зазначено період стягнення пені з 30.01.2017 р. по 27.02.2018 р., тобто з часу подання заяви, однак вимоги про стягнення пені в цей період не підлягають задоволенню, оскільки пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено виплату страховиком страхового відшкодування протягом п'ятнадцяти днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування , але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Оскільки відповідач не погоджується ні з сумою страхового відшкодування, ні з обов'язком його виплачувати, а відтак оскільки розмір страхового відшкодування не був узгоджений між сторонами, враховуючи, що заява позивача про страхове відшкодування отримана ПрАТ "УПСК" 30.01.2017 р., тому розрахунок часу прострочення виплати страхового відшкодування необхідно рахувати через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто з 30.04.2017. Період прострочки з 30.04.2017 по 27.02.2018 р. Сума простроченої виплати страхового відшкодування становить 28 144,64 грн. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, яки й характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. З урахуванням розмірів індексів споживчих цін квітень 2017р. - 100,9; травень 2017р. - 101,3; червень 2017р. - 101,6; липень 2017р. -100,2, серпень 2017р.-99,9, вересень 2017 - 102,0, жовтень 2017р. -101,2, грудень 2017р. -101,0, січень 2018р. - 101,5, лютий 2018р.- 100,9 розмір інфляційних нарахувань становить в сумі 3093,24 грн. За цей період, виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, помноженої на 3% та кількості повних днів прострочення та поділених на кількість днів в році та на 100, розмір 3% річних складає -701,00 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з ПрАП «УПСК» на користь позивача страхового відшкодування, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, підлягають частковому задоволенню в розмірі 31938.88 грн. Відповідно до п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно ст. 33.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Доводи відповідача про порушення строків повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та ненадання для огляду пошкодженого автомобіля суд не може взяти до уваги в якості поважної причини не виконання вимог п.п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася 11.12.2016, ПрАП «УПСК» було повідомлено про страховий випадок винною особою [PERSON] 11.12.2016 по телефону, представник ПрАП «УПСК» був присутній при огляді пошкодженого автомобіля 17.01.2017 , а позивач в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 26.01.2017 надав інформацію щодо пошкодженого транспортного засобу, опису пошкоджень, відомостей про водія цього автомобіля, адреси проживання та мобільного телефону. Протягом десяти днів з моменту отримання повідомлення ПрАП «УПСК » повинен був оглянути транспортний засіб. Також на виконання вимог п.п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія надала суду листи з проханням надати можливість огляду пошкодженого транспортного засобу, а саме 02.02.2017, 07.02.2017, 13.02.2017, в якій просила [PERSON] надати на огляд пошкоджений транспортний засіб, в той же час не зазначивши місто та час огляду (т. а. с. 159, 160, 161, 162, 163, 164). Крім того жодних доказів отримання зазначених листів [PERSON] суду не надано. Вказуючи на неможливість огляду пошкодженого транспортного засобу, страхова компанія не надала суду доказів, що з моменту повідомлення винною особою про страховий випадок вона на протязі десяти діб вжила всіх необхідних заходів для огляду автомобіля позивача. За таких обставин, після 21.12.2016 р. у позивача в силу вимог ч. 2 ст. 33.3 Закону не було обов'язку зберігати транспортний засіб і він був вправі замовити експертне дослідження самостійно. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що не має абсолютного значення хто саме повідомив страхову компанію про наявність страхового випадку - особа винна в спричиненні ДТП чи потерпілий. Головне, що страхова компанія була обізнана про даний випадок, а, відтак мала можливості вживати заходи направлені на встановлення розміру заподіяних збитків. З зазначених підстав суд відхиляє доводи відповідача в тій частині, що потерпіла особа не вчасно повідомила страхову компанію про настання страхового випадку. Аргументи ПрАТ «УПСК» про відсутність повноважень оцінявача у спеціаліста [PERSON] є безпідставними оскільки спростовуються інформацією наданою Фондом держаного майна з Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності (а.с.203-203 т.1) На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Так, позов про відшкодування майнової шкоди було предявлено на суму 89758,29 грн., задоволено 31 974,88 грн, тобто 36%. Судовий збір було сплачено позивачем в сумі 700,74 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 640,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial