Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним Договір дарування домоволодіння, укладений від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яке знаходиться в [ADDRESS], посвідченого 22.01.2014 р. Присяжнюк С. М., приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу за реєстровим № 53. Визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки, площею 0,076 га, укладений від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка знаходиться в [ADDRESS] за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посвідченого 22.01.2014 р. Присяжнюк С. М., приватним нотаріусом Рожнятівсь\-кого районного нотаріального округу за реєстровим № 57. зняти в Реєстраційній службі Рожнятівського районного управління юстиції з реєстрації на [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, площею 0,076 га, які знаходяться в [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів в її користь судові витрати. В процесі розгляду справи [PERSON], вимоги уточнила просила суд, крім попередніх вимог визнати недійсним Договір доручення, укладений на підставі довіреності [PERSON], на право [PERSON] вчиняти договори дарування домоволодіння та земельної ділянки, посвідченій 16.01.2014 р. Присяжнюк С. М., приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу за реєстром № 31. В обґрунтування своїх вимог [PERSON], вказала, що їй належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. Також вона була власником земельної ділянки, площею 0,076 га, яка знаходиться за вищевказаною адресою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідачка [PERSON], є її внукою і в 2013 році вона запропонувала їй укласти договір довічного утримання (догляду). Поскільки вона є особою похилого віку, інвалідом другої групи, постійно хворіє і потребує сторонньої допомоги, то погодилася на пропозицію відповідачки укласти договір довічного утримання (догляду) на належне їй домоволодіння. З метою укладення договору довічного утримання (догляду) вона була разом відповідачкою 16.01.2014 р. в Присяжнюк С. М., приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу де підписала якісь не відомі їй документи, вважаючи, їх за вищевказаний договір. Їй не було вручено ці документи і вона не знала їхнього змісту. Перед цим в грудні місяці 2013 року вона дала відповідачці 18 000 гривень, щоб остання поклала в банк на депозитний рахунок. Коли після цього відповідачка поселилася в її житловий будинок, то вона почала грубо відноситися, скандалила, наносила побої, виганяла з будинку і вона, позивачка, змушена була проживати в стодолі. З того часу, їй стало відомо, що відповідачка оформила на себе належний їй будинок та земельну ділянку. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] всупереч її волі, діючи умисно, шляхом обману уклали Договори дарування домоволодіння та земельної ділянки, позбавивши її права власності на них, які є засобом для забезпечення старості. У судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав наведених вище. Додатково пояснила, що після смерті чоловіка залишилася проживати одна. Вона часто хворіє і потребує стороннього догляду із цією метою вона уклала у нотаріальній конторі договір, тексту якого не читала і особисто не підписувала. За будиноковолодіння відповідачка зобов»язувалася її утримувати і доглядати. Однак вона ці свої зобов»язання не виконує, погано до неї відноситься, разом з своїм чоловіком знущалася над нею і вона змушена була ночувати в стодолі. Вона не має іншого майна та житла, будинок є гарантією забезпечення її утримання у старості. Дарувати будинок відповідачці вона не мала наміру. Відповідачка [PERSON], позов не визнала та пояснила, що [PERSON], є її бабусею. У них були дуже гарні стосунки, бабуся наполягала, щоб спірний будинок перейшов у власність до неї. Позивачка постійно настоювала, щоб вона відповідачка оформила на себе будинок і земельну ділянку. Вона постійно опікується [PERSON], оскільки остання потребує стороннього догляду. [PERSON], попросила [PERSON], щоб остання від її імені подарувала будинок та земельну ділянку, оскільки ці договори необхідно посвідчувати нотаріально, а вона є особою похилого віку, що ускладнює її прихід в нотаріальну контору, та інші державні органи. 16 січня 2014 року [PERSON], була у нотаріуса де уклала договір доручення, яким уповноважила [PERSON], подарувати домоволодіння та земельну ділянку. У присутності нотаріуса [PERSON], заявила, що бажає подарувати їй житловий будинок. Договір доручення нотаріусом було прочитано вголос, роз'яснено всі умови договору і особисто підписано позивачкою. [PERSON], сама прибула в нотаріальну контору, повністю розуміла значення своїх дій. Вважає, що [PERSON], не по власній ініціативі заявила даний позов, а на це її підштовхує син та теперішній співжитель. Не заперечує, що за вказаний подарунок вона зобов»язувалася доглядати та утримувати позивачку до смерті, однак на даний час цього не робить, оскільки позивачка по власній волі відмовилася від її послуг. Відповідачка [PERSON], позов не визнала та пояснила, що [PERSON], сама не одноразово заявляла, що її хата повинна дістатися [PERSON], оскільки остання проводить за нею догляд, порається по господарству. Позивачка попросила її, бути довіреною особою, через те, що для належного оформлення документів, необхідно булу декілька раз з'явитися до нотаріуса, в сільську раду та інші державні органи. Вислухавши сторін та свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи,сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін,третіх осіб,їхніх представників,допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Допитана у судовому засіданні як свідок нотаріус Присяжнюк С. М., дала показання про те, що 16.01.2014 рокувона посвідчила довіреність [PERSON], на право [PERSON] вчиняти договори дарування домоволодіння та земельної ділянки. Обставин укладення даної угоди вона вже не пригадує, однак відповідно до закону при укладенні даного виду правочинів сторонам роз»ясується їх зміст та наслідки їх укладення. Відповідно до ч. 1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до п.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як встановлено судом, воля сторін при укладенні оспорюваного правочину була направлена на забезпечення належного довічного догляду та утримання позивачки, а не на безоплатне відчуження її власності. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Отже судом встановлено, що оспорюваний правочин вчинено внаслідок помилки, з недодержанням в момент вчинення правочину п.3 ст.203 ЦК України щодо відповідності змісту правочину внутрішній волі сторони у правочині. Також статтею 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог ст. 203 ЦК України, є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України ««Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»» від 06.11.2009 N 9, вказано, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Що стосується позовної вимоги про зняття в Реєстраційній службі Рожнятівського районного управління юстиції з реєстрації на [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, площею 0,076 га, які знаходяться в [ADDRESS], суд вважає що вона до задоволення не підлягає, оскільки рішення суду в частині задоволення вимоги про визнання недійсними договорів дарування, є підставою для скасування реєстрації права власності за [PERSON] Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Питання судових витрат, пов"язаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.203,215,216,230,1000,1007 ЦК України,

Outcome: partial