Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У жовтні 2015 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], який народився [INFO] р., у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінченням сином навчання, а саме - до 30.06.2019 р. Представник [PERSON] проти позову заперечила, посилаюсь на те, що [PERSON] не мала права подавати позов, оскільки вона та [PERSON] разом не проживають, [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки хоча і отримує заробітну плату, але потребує лікування, його дружина є інвалідом другої групи, не працює та також потребує лікування. Судом з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], який народився [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] від 28.05.1997 р. та рішенням від 30.12.1996 р. Коростенського міського суду Житомирської області (а. с. 31, 97). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 31.01.2006 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31.01.2006 р. (а. с. 9). [PERSON] з 01.09.2015 р. навчається у Барскьому коледжі транспорту та будівництва Національного транспортного університету на денному відділенні, період навчання - з 01.09.2015 р. по 30.06.2019 р., що підтверджується довідкою від 10.09.2015 р. № 521, виданою цим навчальним закладом (а. с. 5). Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] та [PERSON] є адреса: [ADDRESS] що підтверджується довідкою від 03.03.2016 р. № 208 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданою Виконавчим комітетом Червоноволоцької сільської ради Лугинського району Житомирської області (а. с. 94). [PERSON] пояснила, що її син - [PERSON], під час навчання проживає у гуртожитку Барскього коледжу транспорту та будівництва Національного транспортного університету, але приїжджає до неї на вихідні та канікули. Зі змісту позовної заяви та заяви від 16.11.2015 р. [PERSON] вбачається, що на момент подання позову [PERSON] з сином - [PERSON], проживала за адресою: [ADDRESS] (а. с. 2, 23). Беручи до уваги наведене у попередніх трьох абзацах, Суд виходить з того, що на момент подання позовної заяви [PERSON] проживала з сином - [PERSON], а відтак [PERSON] мала право подавати позов, який розглядається. Суд зазначає, що навчання [PERSON] на денному відділенні Барскього коледжу транспорту та будівництва Національного транспортного університету об'єктивно перешкоджає йому займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, та, одночасно з цим, вимагає від нього необхідності добиратись до місця навчання (під час вихідних днів, канікул), купувати канцелярські вироби, підручники ті інші необхідні для навчання речі, що, в свою чергу, ускладнює задоволення його потреб у харчуванні та одязі. Крім того, [PERSON] станом на 11.02.2016 р. стипендію не отримував, з 01.09.2015 р. під час навчання проживає у гуртожитку Барскього коледжу транспорту та будівництва Національного транспортного університету, проживання є платним, що підтверджується листом від 11.02.2016 р. № 14, довідкою від 22.02.2016 р. цього навчального закладу (а. с. 80, 95). За таких обставин Суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання. Згідно з частиною першою та другою статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином [PERSON] зобов'язаний утримувати повнолітнього сина - [PERSON], до припинення останнім навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, однак за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з довідки від 27.01.2016 р. про доходи, виданої Виробничим підрозділом "Локомотивне бюро Коростень" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", [PERSON] працює у цьому підрозділі на посаді помічника машиніста електровоза, за період з липня по грудень 2015 р. йому було нараховано дохід у розмірі 42 457,04 грн., утримано податку з доходів фізичних осіб - 6 153,54 грн. Тобто середній арифметичний дохід [PERSON] за зазначений період після утримання податку з доходів фізичних осіб становить 6 050,64 грн. на місяць, що більше ніж у чотири рази перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, який на момент ухвалення рішення становить 1 378,00 грн. на місяць. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину - [PERSON] у зв'язку з продовженням останнім навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, повнолітньої дочки; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утримання повнолітнього сина - [PERSON], у зв'язку з продовженням останнім навчання, Суд виходить з такого. Як встановлено раніше, за період з липня по грудень 2015 р. [PERSON] було нараховано дохід у розмірі 42 457,04 грн., утримано податку з доходів фізичних осіб - 6 153,54 грн., тобто середній арифметичний дохід [PERSON] після утримання податку з доходів фізичних осіб за цей період становив 6 050,64 грн. на місяць. [PERSON] має дружину - [PERSON], яка є інвалідом другої групи, отримує пенсію по інвалідності (на момент ухвалення рішення - у розмірі 1 160,00 грн. на місяць), а відтак не є такою, що перебуває на повному утриманні [PERSON], вона потребує лікування, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.10.2014 р. серії [NUMBER] пенсійним посвідченням від 03.11.2015 р. серії [NUMBER], довідкою від 29.01.2016 р. № 595, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області, індивідуальною програмою реабілітації інваліда "1927 від 28.10.2015 р., випискою № 18254 з медичної карти стаціонарного хворого, виписним епікризом від б/д (а. с. 66, 67, 68, 71, 72, 73). [PERSON] за станом здоров'я потребує періодичного проходження санаторно-курортного лікування, що підтверджується довідкою № 6 від 05.07.2016 р. для одержання путівки на санаторно-курортне лікування та довідкою № 17 від 23.02.2016 р. для одержання путівки на санаторно-курортне лікування (а. с. 74, 81). Інші обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, Суду, з посиланням на докази їх підтвердження, не повідомлені. За цих обставин суд вважає, що [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], який продовжує навчання, у розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу) щомісячно, при цьому в нього залишатиметься близько 5 185,00 грн. заробітної плати щомісячно, які він зможе витрачати на задоволення своїх власних потреб та на утримання дружини-інваліда. Таким чином позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме - з [PERSON] на її користь на утримання сина - [PERSON], підлягають стягненню аліменти у розмірі у розмірі 1/7 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення сином навчання у Барскьому коледжі транспорту та будівництва Національного транспортного університету, тобто до 30.06.2019 р. Відповідно до статті 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом першим частини першої статті 367 Цивільного кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто аліменти, які має сплачувати [PERSON] на утримання повнолітнього сина - [PERSON], у зв'язку з продовженням навчання, підлягають присудженню, починаючи з 05.10.2015 р., при цьому рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання. Частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу Частинами першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що, зокрема, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на вказані норми Цивільного процесуального кодексу України, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 208,80 грн., оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial