Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (надалі Банк) 18.02.2016р звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому вказує, що 20.03.2013р між ПАТ "Укрсоцбанк", та [PERSON], відповідачем у справі, був укладений Кредитний договір №210МІ11130320001, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 84000грн з кінцевим строком погашення 19.03.2033р, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99% річних. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем не було виконано зобов'язання за Кредитним договором перед Банком, в результаті чого станом на 11.01.2016р утворилась заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом - 78014,61грн, заборгованості за відсотками - 21051,88грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1820,71грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6500,86грн, інфляційних витрат за кредитом - 1109,63грн; інфляційних витрат за відсотками у сумі - 4188,70грн, а в загальній сумі 112 686,39грн, яку просить стягнути з відповідача на користь Банку. Також, просить стягнути з відповідача у рахунок повернення сплачений судовий збір в сумі 1690,30грн. Представник позивача ПАТ "Укрсоцбанк" - Баранецький Т.В. вимоги позову підтримує цілком, не заперечує проти винесення заочного рішення, надавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Також, в клопотанні просить стягнути з відповідача у рахунок повернення витрат, пов'язаних з публікацією оголошення в газеті в сумі 630грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинам, про день, час і місце слухання повідомлялася у порядку ст.76 ЦПК України. Суд, з урахуванням міркування представника позивача, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Відповідно до частини 2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 21.02.2013р на отримання споживчого кредиту, 20 березня 2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" надав [PERSON] кредит у сумі 84000грн з кінцевим строком погашення 19.03.2033р, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99% річних. З наданого розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за Кредитним договором № 210МІ11130320001 від 20.03.2013р, за останнім станом на 11.01.2016р числиться заборгованість в загальній сумі 112 686,39грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 78014,61грн; заборгованості за відсотками в сумі 21051,88грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1820,71грн; пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 6500,86грн; інфляційних витрат за кредитом в сумі 1109,63грн; інфляційних витрат за відсотками у сумі 4188,70грн. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява на отримання споживчого кредиту, разом з Договором кредиту, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Пунктами 3.3.4, 3.3.6 зазначеного Договору кредиту Позичальник зобов'язаний суворо дотримуватися положень цього Договору; використовувати кредит лише на цілі, визначені п.1.2 цього Договору. Відповідно до ст.ст.526, 527 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності із ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором; за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач виконав умови договору, а відповідач отримав за договором обумовлену суму грошей, але порушив умови договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим, станом на 11.01.2016р, у відповідача за Договором кредиту 210МІ11130320001 від 20.03.2013р утворилася заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом - 78014,61грн, заборгованості за відсотками - 21051,88грн; інфляційних витрат за кредитом - 1109,63грн; інфляційних витрат за відсотками у сумі - 4188,70грн, а всього в сумі 104 364,82грн, та яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, задовольнивши вимоги в цій частині частково. Крім цього, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014р з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно п.11 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, яким вказане населений пункт м.Макіївка (Макіївська міська рада). Відповідно до копії паспорту (серія ВВ №813531, виданого 22.05.1999р Совєтським РВ УМВС України в Донецькій області) адреса проживання відповідача зазначена - вул.Середи, м.Макіївка Донецької області. Пунктом 3.3.8 зазначеного Договору кредиту Позичальник зобов'язаний забезпечувати своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1, 2.4 цього Договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що Банк стягує з відповідача пеню за несвоєчасне повернення кредиту (1820,71грн) та пеню за несвоєчасне повернення відсотків (6500,86грн) за порушення останнім строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, у тому числі й за порушення строків за період з 14.04.2014р по 11.01.2016р, а тому підлягає застосуванню ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно зазначеного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Таким чином суд вважає, що нарахування позивачем пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків в загальному розмірі 8321,57грн (1820,71грн + 6500,86грн), саме з 14 квітня 2014 року, є безпідставним, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1690,30грн. Крім того, у відповідності до ч.1 та п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені останнім щодо публікації в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 630грн.

Outcome: partial