Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу освіти Липовецької районної державної адміністрації, про стягнення середнього заробітку за період проходження військової служби за контрактом, обґрунтовуючи позов тим, що наказом Відділу освіти Липовецької районної державної адміністрації №29/2-К від 29.05.2017 його, [PERSON] , вчителя інформатики Славнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, було увільнено на період проходження військової служби за контрактом, а у п.3 вказаного наказу зазначено, що на період служби за контрактом за ним зберігається робоче місце. 29.05.2017 ним, [PERSON] , було підписано контракт про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах осіб сержантського та старшинського складу терміном на три роки. Ураховуючи те, що вказаний контракт про проходження військової служби ним було укладено у період дії особливого періоду, відтак на нього поширюються гарантії визначені ст..119 КЗпП України, відповідно до якої за його місцем роботи має виплачуватись середній заробіток за рахунок коштів Державного бюджету України, однак у добровільному порядку відповідач його не сплачує, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідачем не було надано відзиву. 17.07.2019 ухвалою суду розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надавши відповідачеві строк для подачі відзиву, а третій особі для надання письмових заперечень. 09.09.2019 ухвалою суду суд вирішив перейти до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження, а у справі призначив підготовче судове засідання у даній справі з повідомленням (викликом) сторін. 24.10.2019\~за клопотанням\~позивача було\~витребувано з Відділу освіти Липовецької районної державної адміністрації розрахунок суми заборгованості із середнього заробітку [PERSON] , [INFO] , за період з 29.05.2017 по 01.07.2019. 24.12.2019 ухвалою суду витребувано з Відділу освіти Липовецької районної державної адміністрації довідку про середню заробітну плату [PERSON] , [INFO] , станом на 29.05.2017, тобто на час звільнення з Славнянської загальноосвітньої школи І-ІІ ст., визначену відповідно до вимог Закону України "Про оплату праці" та "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. 13.01.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце цього засідання. Зважаючи на те, що позивач скористався наданим йому правом заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутність, а неявку відповідача та третьої особи суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що згідно з наказом Відділу освіти Липовецької райдержадміністрації за №88 від 29.05.2017 (а.с.5), [PERSON] вчителя інформатики Славнянської ЗОШ І-ІІ ступенів увільнено з 29.05.2017, у зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом. Згідно із Контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського сержантського та старшинського складу укладеного 29.05.2017 (а.с.6, 7), [PERSON] узяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку дії контракту, який визначено на три роки. За відомостями військової частини [NUMBER] (а.с.8), [PERSON] дійсно з 29.05.2017 проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] м. Гайсин за контрактом згідно із наказом про включення до списків військової частини №126 від 29.05.2017 по теперішній час. Позивач звернувся до Відділу освіти Липовецької районної державної адміністрації із письмовим зверненням про виплату йому середньомісячного заробітку за період проходження ним строкової військової служби, за результатами розгляду якого [PERSON] було відмовлено у проведені виплат (лист за №479 від 04.07.2018), мотивуючи тим, що відповідно до п.1, 3 укладеного [PERSON] контракту з Міністерством оборони України від 29.05.2017, контракт є строковим, укладеним на три роки, яким не передбачено що він укладений в період дії особливого періоду, що дає підстави для виплати середнього заробітку. Позивач вважає відмову у виплаті коштів незаконною та такою, що порушує його права, які визначені частиною 2 статті 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також статтею 119 КЗпП, зокрема на отримання середнього заробітку за час проходження строкової військової служби. Відповідно до ч.3 ст.119 КЗпП України, яка була чинною на час виникнення даних правовідносин, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Із змісту вказаної норми трудового законодавства вбачається, що для вирішення питання про наявність прав на гарантії, передбачені нею, правове значення мають види військової служби, її підстави, терміни дії особливого періоду, початку та завершення мобілізації, демобілізації та наявності особливого періоду. Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України «Про оборону України», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами. За змістом статті 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час включає, зокрема, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами; розвиток військово-технічного співробітництва з іншими державами з метою забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою технікою і майном, які не виробляються в Україні; підготовку національної економіки, території, органів державної влади, органів військового управління, органів місцевого самоврядування, а також населення до дій в особливий період. Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію мирного часу (стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 КЗпП України. Рішенням Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~уклав контракт\~про проходження\~військової служби\~у Збройних\~Силах України\~29.05.2017,\~рішень про\~повну демобілізацію\~усіх призваних\~під час\~мобілізації військовослужбовців\~та переведення\~усіх інституцій\~України на\~функціонування в\~умовах мирного\~часу Президент\~України не\~приймав,\~а тому\~в Україні особливий період, який розпочався 18 березня 2014 року триває і по теперішній час, відтак на позивача поширюються гарантії щодо збереження середнього заробітку на підприємстві, встановлені статтею 119 КЗпП України, частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Гарантії щодо збереження за працівником місця роботи (посади) та середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, установлені згідно з указаними нормами, є безумовними, отож, суд вважає, що їх зазначення у Контракті, як вказує відповідач, не потребує додаткового обумовлення та свідчить про недотримання роботодавцем передбачених статтею 119 КЗпП України, статтею 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» гарантій, що призвело до незаконної невиплати позивачеві середнього заробітку за час проходження військової служби за контрактом. Розмір такого стягнення слід обчислювати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, виходячи із середньоденного заробітку позивача за два останні місяці роботи до звільнення, помноженого на кількість робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому середньоденна заробітна плата обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Згідно із довідкою наданою Відділом освіти Липовецької райдержадміністрації від 11.01.2020 за №27 (а.с.54), середньоденна заробітна плата [PERSON] за два передостанні місяці складає 356, 79 грн., середньомісячна заробітна плата становить 7\~314, 17 грн.. Судом встановлено, що за період з 29.05.2017 по 01.07.2019 робочих днів було 521 день, отож невиплачений середній заробіток [PERSON] складає 185\~887, 59 грн. (521 день * 356, 79 грн. середньоденну заробітну плату), який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача за період проходження ним військової служби за контрактом. Ураховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, відтак, обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved