Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

28.07.2016 року позивач ОСББ "Варненська 7-А" звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON], до якого 08.06.2017 року представники надали уточнення та просять визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 01.11.1993 року № 15-1584 на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], видане Управлінням житлового комунального господарства м. Одеси та скасувати в частині приватизації приміщення колясочної, площею 9,6 кв.м., розташованої на І поверсі 1го підїзду будинку № 7-А по вул. Варненська в м. Одесі; витребувати приміщення колясочної, площею 9,6 кв.м., розташованої на І поверсі 1го підїзду будинку № 7-А по вул. Варненська в м. Одесі із власності [PERSON], та передати його мешканцям будинку № 7-А по вул. Варненська в м. Одесі. При цьому позивач посилається на те, що при приватизації спірної колясочної були допущені порушення, оскільки законними власниками колясочної, площею 9,6 кв.м. є мешканці будинку, в якому вона знаходиться. У звязку із чим, ОСББ "Варненська 7-А" змушене звертатися до суду із позовом. Ухвалою суду від 25.08.2016 року провадження по справі відкрито. В зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Прохорова П.А. справу передано до авторозподілу. За результатами реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду зазначену справу передано на розгляд судді Васильків О.В. та ухвалою суду від 11.04.2017 року справу прийнято до провадження. У ході розгляду справи судом у порядку ст. 10 ЦПК України залучено до участі у справі відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] міського господарства ОМР. У судовому засіданні представники позивача ОСББ "Варненська 7-А" [PERSON] та [PERSON]уточнені позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення та просить відмовити у задоволенні позову. При цьому представник пояснив, що відповідач є законним власником спірної колясочної, площею 9,6 кв.м. на підставі договору дарування, що є чинним. Також представник вказав, що приватизація квартири була проведена понад 20 років тому попередніми власниками, а тому вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання повторно не зявилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] міського господарства Одеської міської ради до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Одеської міської ради до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні 17.05.2017 року представник Одеської міської ради [PERSON] вирішення справи залишила на розсуд суду. Вислухавши представників позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] на теперішній час на підставі нотаріально посвідченого договору дарування № 895 від 08.02.2006 року отримала у дар від [PERSON] 35/100 частин квартири [ADDRESS], яка в цілому складається з двох кімнат житловою площею 27,1 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м. /а.с 16/. Право власності на квартиру зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» номер запису 233 в книзі 597пр-72 /а.с. 15/. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2015 року у справі № 1512/16631/2012 виділено [PERSON] із спільної часткової власності 65/100 частин квартири [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на вказаний окремий виділений в натурі об'єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]; припинено право спільної часткової власності між [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з іншої сторони, на квартиру №3 за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. №7-а. Рішення набрало законної сили № 13.11.2015 року /а.с. 19-21/. Судом досліджено технічний паспорт на будинок № 7-а по вул. Варненська в м. Одесі, виготовлений 17.03.2016 року /а.с. 5-8/ та технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], виготовлений 25.07.1996 року /а.с. 9-10/. З листа [PERSON] міського господарства ОМР від 28.04.2016 року слідує, що ОСББ "Варненська 7-А" зверталося із заявою щодо надання інформації стосовно підстав передачі допоміжного приміщення колясочної площею 9,6 кв.м. у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] під час приватизації ними квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Листом повідомлено, що підготовка приватизаційної справи була здійснена кооперативом «Аргумент». Згідно з технічним паспортом від 25.01.1993 року приміщення площею 9,6 кв.м. є житловою кімнатою. Оригінал архівної справи на приватизацію зазначеної квартири кооперативом «Аргумент» до КП «Міське агентство приватизації житла» не передавалися /а.с. 11/. Судом досліджено довідку-характеристику, видану 02.07.1996 року сімї [PERSON], з якої слідує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1993 року № 15-1584 належить квартира квартирі [ADDRESS], яка складається із 2 кімнат, житловою площею 27,1 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м. /а.с. 12/. Таким чином, судом встановлено, що первісним власником приміщення площею 9,6 кв.м. у квартирі [ADDRESS] була сімя [PERSON]. Як на підставу позовних вимог у частині визнання недійсним свідоцтво про право власності на житло від 01.11.1993 року № 15-1584 та часткового скасування приватизації, позивач ОСББ "Варненська 7-А" посилається на положення п. 4 ст. 8 та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до п. 4 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Частиною 2 ст. 10 Закону визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проаналізувавши встановлені обставини, суд зазначає, що позивач ОСББ "Варненська 7-А" на виконання положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано належних доказів неправомірності приватизації сімєю [PERSON] квартири [ADDRESS], та як наслідок відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1993 року № 15-1584. У ході розгляду справи представник відповідача [PERSON] [PERSON] вказував, що приватизація квартири була проведена понад 20 років тому попередніми власниками, а тому вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд погоджується із доводами представника позивача ОСББ "Варненська 7-А" щодо заперечень проти пропуску позивачем строку позовної давності, так як ОСББ "Варненська 7-А" було створене лише у 2016 році, на підтвердження чого позивачем надано Статут ОСББ "Варненська 7-А". Однак, приймаючи до уваги відсутність належних доказів на підтвердження неправомірності приватизації сімєю [PERSON] квартири [ADDRESS], та як наслідок відсутності підстав визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1993 року № 15-158, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСББ "Варненська 7-А" в цій частині не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. Стосовно позовних вимог ОСББ "Варненська 7-А" про витребування майна у [PERSON] та передання колясочної, площею 9,6 кв.м. жителям будинку будинку № 7-а по вул. Варненська в м. Одесі, суд зазначає наступне. Як на підставу позовних вимог в цій частині ОСББ "Варненська 7-А" в уточненій позовній заяві посилається на положення ст. 387 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Суд зазначає, що положення ст. 387 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки власником квартири квартирі [ADDRESS] є саме відповідач [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування № 895 від 08.02.2006 року, який є дійсним та чинним. Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] отримала у власність квартиру саме на підставі договору дарування, а не за відплатним договором, як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Проаналізувавши встановлені обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСББ "Варненська 7-А" не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані, недоведені та заявлені безпідставно.

Outcome: dismissed