Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Гаражно-будівельний кооператив "Шатл" про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме просить суд: визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудований: гараж літ. «А», загальною площею 82,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] У судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, згідно наданої до суду письмової заяви, просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи, Гаражно-будівельного кооперативу "Шатл" у судове засідання не з'явився, згідно наданої до суду письмової заяви, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є членом гаражно-будівельного кооперативу «Шатл». Нею самочинно було збудовано гараж літ. «А», загальною площею 82,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки, наданої головою ГБК «Шатл» [PERSON] є власником гаражу [ADDRESS]. Відповідно до довідки Білгород-Дністровської КЕЧ району від 19.04.2004 року №45 [PERSON] побудувала гараж [ADDRESS] за власні кошти забудовника з дозволу начальника гарнізону і КЕЧ району. В результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушені. Та обставина, що збудованим нерухомим майном, а саме гаражем позивач не може користуватися зі всіма правами власника змушує її звернутися до суду. Згідно ст. 41 Конституції України право власності здобувається в порядку, передбаченому законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", будь-яка особа, яка створює нове нерухоме майно, вправі за наявності рішення суду зареєструвати право власності як на такий об'єкт, так і на об'єкт, що завершений будівництвом та зданий в експлуатацію. Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Зокрема, у п.п 15,16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» від 30.03.2012 року, визначено, що «Позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній, ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. В аспекті самочинного будівництва, а також враховуючи норми цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути предметом судового розгляду. Зазначені положення ЦК України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні Європейського суду від 29.11.1991 р. у справі «ПайнВелейДєвелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved