Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено. Стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 07.09.2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього відповідно до рішення суду вирішено стягувати з [PERSON], на користь та на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 07.09.2015 року, до досягнення дочкою трьохрічного віку. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. Станом на день звернення до суду із даною позовною заявою дитина досягла трьохрічного віку і загальний розмір аліментів стягуваних з відповідача на користь позивача становить 1500,00 грн. Останнім часом дочка часто хворіє ГРВІ, що призводить до збільшення витрат на її догляд та лікування. В березні 2018 року дочці поставили діагноз «гостра герпетична мікс-інфекція, обумовлено HSV, 7 типу». Вартість одного обстеження та попереднього лікування становила 8866,00 гривень, що підтверджується доданими квитанціями. Крім цього, для повноцінного лікування, за рекомендацією лікаря, дитині тричі на рік необхідно проходити обстеження та курси приймання ліків (вартість одного обстеження становить 2300,00 грн.). Крім того, дитині рекомендовано пройти курс вітамінотерапії та санаторно-курортного лікування. Відповідно до рішення №145 лікарсько-консультативної комісії КЗ ЦПМСД №1 від 04.06.2018 року за станом здоров'я дитина потребує домашнього режиму та догляду матері. Отже хвороба дитини на даний час не дає можливості їй працювати. Також, на даний час дитина відвідує дошкільні заклади розвитку дітей, в тому числі уроки плавання в басейні «Маяк», що потребує додаткових витрат в середньому 500,00 грн. на місяць. У зв'язку з наведеним, позивач не в змозі самостійно здійснювати витрати по належному лікуванню доньки, яка часто хворіє, потребує постійного догляду та лікування, а тому позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Позивач додатково суду пояснила, що у звязку із хворобою дитина потребує кращого харчування, вітамінів та більше уваги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснила суду, що на утриманні відповідача на даний час є ще одна неповнолітня дитина та дружина, тому інтереси однієї дитини не можливо ставити за інтереси іншої. На даний час відповідач працює на випробувальному терміні. Крім того, зазначила, що сума додаткових витрат заявлених позивачем є не обґрунтованою, оскільки із видаткових накладних №21770 від 30.08.2018 року на суму 1560,00 грн. та №21668 від 09.08.2018 року на суму 2436,00 грн. не можливо встановити платника. Крім того, препарати які зазначені у вказаних накладних не міститься у переліках припаратів призначених лікарями для лікування дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено. Стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 07.09.2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього відповідно до рішення суду вирішено стягувати з [PERSON], на користь та на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 07.09.2015 року, до досягнення дочкою трьохрічного віку. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] (а.с. 8-9). [PERSON] хворіла на ГРВІ та в березні 2018 року їй поставили діагноз «гостра герпетична мікс-інфекція, обумовлено HSV6, 7 типу», що підтверджується листом комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 14.05.2018 року та виписками з історії хвороби (а.с. 1317, 19, 27). Дитині рекомендовано пройти курс вітамінотерапії та санаторно-курортного лікування (а.с. 26). З матеріалів позовної заяви та із пояснень позивача вбачається, що вартість обстеження та попереднього лікування склала суму розміром 14551,00 гривень, що підтверджується квитанціями (а.с. 22-24, 89-90). Проте, суд критично ставиться та не бере до уваги видаткові накладні №21770 від 30.08.2018 року та №21668 від 09.08.2018 року на купівлю ліків на загальну суму 3996,00 грн. (а.с. 89-90), оскільки з них не можливо встановити платника та на чиї потреби здійснювалась купівля зазначених в них препаратів. Також суд звертає увагу на те, що препарати Рейн "Пюр" та Рейн "Кор" не містяться у переліку призначених лікарських препаратів для лікування дитини. Відповідно до рішення №145 лікарсько-консультативної комісії КЗ ЦПМСД №1 від 04.06.2018 року за станом здоров'я дитина [PERSON] потребує домашнього режиму та догляду матері (а.с. 18, 30). Відповідно до довідки №79 про тимчасове звільнення від роботи по догляду за хворою дитиною від 20.03.2018 року, [PERSON] було звільнено від роботи з 17.03.2018 року по 20.03.2018 року, що спростовує доводи позивача на ті обставини, що хвороба дитини не дає їй можливість працювати, оскільки позивачем надані докази про перебування на лікарняному тільки в період з 17.03.2018 року по 20.03.2018 року. Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, що дитина відвідує дошкільні заклади розвитку дітей, в тому числі уроки плавання в басейні «Маяк», що потребує додаткових витрат в середньому 500,00 грн. на місяць. Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на ті обставини, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2015 року та постановою Апеляційного суду Вінницької області від 22.03.2018 року встановлено ті обставини, що рішенням Лодзького воєводи від 06.08.2015 року [PERSON] надано дозвіл на тимчасове перебування та працевлаштування на території [PERSON] до 14.06.2018 року (а.с. 10-12) та на ті обставини, що [PERSON]М працює в «STARMEAT» Катовіч, Ігнатович» відкрите товариство, 71-211, м. Щецин, вул. Широка, 2 на посаді допоміжного робітника на переробному підприємстві на підставі трудового договору - повна ставка, заробітна плата брутто не менше 1750 злотих на місяць (близько 14000 грн). тому відповідач має змогу надавати допомогу на утримання доньки у більшому розмірі, ніж 1500 грн. Суд не бере до уваги посилання позивача на зазначені вище обставини, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідачем надано довідку про його роботу, з якої вбачається, що [PERSON] працював на «STARMEAT» Катовіч, Ігнатович» відкрите товариство, з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року тобто, трудові відносини припинено ще в листопаді 2017 року (а.с. 78). Згідно трудового договору, укладеного 19.07.2018 року між WTB GROUP SP. ZOO та [PERSON], він прийнятий на роботу фізичним працівником на випробувальний термін з заробітною платнею 739,78 злотих на місяць (а.с. 77). Станом на час розгляду справи в суді за офіційним курсом НБУ еквівалент 1 польского злотого складає 7,4264 грн., а тому дохід відповідача за місяць складає суму розміром 5493,90 грн. Суд критично ставиться до твердження позивача щодо того, що відповідач є власником 1/5 частини бази відпочинку «Голубое озеро», розташованої в с.Орлівщина, Дніпропетровської області, оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яка була надана суду позивачем, вбачається, що підставою виникнення права власності на вказане неухоме майно став договір купівлі-продажу без номера від 09.09.1999 року, укладеного через Товарну Біржу "Новомосковська" (а.с. 21). Суду не надано та судом не встановлено доказів щодо вчинення цього правочину від імені відповідача та в його інтересах будь-яким його законним представником, оскільки станом на дату укладення зазначеного правочину, позивач не мав повної цивільної дієздатності, не міг самостійно вчиняти правочини щодо придбання нерухомого майна з огляду на те, що у 1999 році він був неповнолітнім та йому виповнилось дев'ять років. Таким чином, суд погоджується з твердженням представника відповідача про те, що надану позивачем [PERSON] довідку №88034430 від 25.05.20-17 року не можна вважати належним доказом щодо наявності у відповаідача права власності на 1/5 частини бази відпочинку «Голубое озеро», розташованої в с.Орлівщина, Дніпропетровської області, оскільки вказана довідка була сформована за запитом позивача та не виключає можливості повного та часткового співпадіння за такими параметрами запиту, як прізвище, ім'я та по батькові з іншими фізичними особами без зазначення дати народження особи щодо якої здійснювався пошук інформації у відповідних Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, заборон відчуження. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв'язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами у справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. При визначені наявності підстав для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2018 року, судом враховано стан здоров'я неповнолітньої [PERSON], матеріальні можливості платника аліментів, він є працездатним, отримує достатню заробітну плату, поряд з тим, суд зважає на ту обставину, що у відповідача 13.09.2018 року народилась дитина син [PERSON], який також перебуває на його утриманні (а.с. 76). Суд приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом, також, прийнято до уваги, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає можливим задовольнити позов частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial