Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

18.08.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області, Служба у справах дітей Подільської районної державної адміністрації Одеської області в якому просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно його доньки - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначається, що позивачка та відповідач перебували в шлюбних відносинах. Від спільного подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через що, рішенням Савранського районного суду в Одеській області від 08.08.2013 шлюб між сторонами розірвано. З того часу позивачка з відповідачем проживають окремо. Відповідач не бачив дитину жодного разу, не спілкується з нею та не провідує її. Дитина відповідача фактично проживає разом з позивачкою. Весь цей час дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач ніяким чином, втому числі і матеріально, не забезпечує свою дитину та не виявляє бажання опікуватися, спілкуватися займатися її вихованням. Крім того, відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі відповідача. Рішенням Савранського районного суду в Одеській області від 08.08.2013 призначено аліменти на утримання дитини. Заборгованості по несплаті аліментів на її утримання станом на 05.05.2021 становить 86,273,11 грн. У відповідності до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідач з дитиною не спілкується, не приймає участі у вихованні, не відвідує дитину за місцем навчання, не піклується про її стан здоров`я не проявляє батьківської турботи, не допомагає матеріально. У зв`язку з цим, позивачка просила суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно його доньки. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 31.08.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 14.09.2021. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11.10.2021. Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, зазначених в позовній заяві та висновку Савранської селищної територіальної громади Одеської області та не заперечувала щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, який повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався (а.с. 36, 48). Також, інформація про час та місце розгляду справи була розміщена на веб-сайті «Судова влада» в розділі «Найближчі слухання». Отже, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Представник Органу опіки і піклування Савранської селищної ради Одеської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник Служби у справах дітей Подільської районної державної адміністрації Одеської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За заявою позивачки суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим повторно Виконкомом Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області 13.07.2012 серії [NUMBER] (а.с. 16). Заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 08.08.2013 шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю. (а.с. 24). Крім того, заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області призначено з відповідача стягувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] по день її повноліття, тобто до [INFO] (а.с.22-23). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.04.2021 становить 86 273, 44 грн. (а.с.20). [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] що підтверджується довідкою Савранської селищної ради Одеської області від 17.05.2021 №1325 (а.с.19). Крім того, суд встановив, що після розірвання шлюбу між позивачкою і відповідачем, останній вихованням доньки та її розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, з дитиною не спілкується і взагалідолею та її життям не цікавиться, дитину не відвідує. З довідки КНП «Савранський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» Савранської районної ради Одеської області від 20.01.2021 №409 вбачається, що під час відвідування сімейного лікаря та лікування дитини, лікуванням займалась мати. Батько [PERSON] на прийом з дітьми до лікаря не звертався (а.с.18). З довідки Савранського опорного закладу загальної середньої освіти Савранської селищної ради Одеської області від 29.04.2021 № 1200 вбачається, що [PERSON] не займається навчанням та вихованням доньки, яка є ученицею 4-А класу (а.с.17). З довідки - характеристики Савранської селищної ради Одеської області від 21.09.2021 №512, вбачається, що за час проживання в селі Полянецькому на [PERSON] скарг не надходило. [PERSON] ніде не працював. Був одружений з [PERSON] з якою має спільну дитину. На сьогоднішній день [PERSON] в селі не проживає. З сім`єю не спілкується. Не приймає участі у вихованні дочки (а.с.49). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Савранської селищної територіальної громади Одеської області позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його доньки [PERSON] є доцільним (а.с. 15). За правилами статті 150 СК України батьки зобов`язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На підставі частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Крім того, в пункті 16 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Отже, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню дитини, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2018 року у справі № 686/24929/16-ц). При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 759/9995/16-ц). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, тому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини (пункт 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відтак, за загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дитини - відповідач у справі виконує свої обов`язки щодо доньки, або тих фактів, які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. [PERSON] , в порушення вимог статей 150, 180 СК України, частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо утримання, виховання та розвитку сина, не піклується про нього, не спілкується з ним, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує йому необхідного медичного догляду. Частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частин 5, 6 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини, і, з урахуванням встановленого факту ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своєї доньки, вважає доцільним позбавити його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , оскільки відповідач тривалий час не виконує своїх обов`язків по вихованню й утриманню дитини, свідомо ними нехтуючи, що, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, дає суду законні підстави для задоволення позову в цій частині. Вказаний висновок повністю узгоджується і з позицією органу опіки та піклування, викладеною у письмовому висновку. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав у порядку, передбаченому статтею 169 СК України. Окрім того, даний захід не виключає і можливість побачення останнього з власною малолітньою дитиною. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Так, за змістом статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд встановив, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908 грн (а.с. 1). Розподіляючи судові витрати, суд керується приписом частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд стягує сплачену позивачкою суму судового збору з відповідача.

Outcome: approved