Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

16 березня 2020 року представник ТОВ "ВЕЛЛФІН" за довіреністю Коцар О.С. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 06.02.2017 року відповідач [PERSON] у встановленому п.п.4.1, 4.2 Правил порядку, оформила заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. На підставі заповненої відповідачем заявки 06.02. 2017 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Веллфін» було укладено договір позики № 133779 в електронній формі, згідно з умовами якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконала, у зв`язку з чим, у останньої згідно умов договору станом на 10.03.2020 року виникла заборгованість в сумі 64566,00 грн., з яких: 1500,00 грн. - основний борг, 16590,00 грн. -- заборгованість по відсоткам, 46 116,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а тому позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за договором позики та судові витрати. Ухвалою суду від 31.03.2020 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та ухвалено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем отримано копію ухвали та позовної заяви з додатками за адресою її реєстрації, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. Однак, у зазначений строк відзив на позовну заяву відповідачем не надано, тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. В порядку ст.276 ЦПК України представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що ТОВ "ВЕЛЛФІН" є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 року зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225. 06.02.2017 року [PERSON] у встановленому п.п.4.1, 4.2 Правил порядку, оформила заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. 06.02.2017 року між [PERSON] та ТОВ "ВЕЛЛФІН" було укладено договір позики № 133779 в електронній формі, згідно з умовами якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно п.1.3 вказаного договору, строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Пунктом 1.3 договору встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п.1.4, дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку, встановленому п.1.4 договору позики року на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується повідомленням від 08.02.2020 року ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-1805516-3 від 18.05. 2016 року. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 7.1. договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики відповідачем (далі по тексту - Правила), що регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.5 Договору, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1 % від суми позики, але не менше, ніж 30 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; - 1 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.3 цього договору; - 2,8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2. цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Як зазначив представник позивача, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених платежів. Внаслідок порушення умов договору, станом на 10.03.2020 року за нею рахується заборгованість у розмірі 64566,00 грн., яка складається з: 1500,00 грн. - основний борг, 16950, 00 грн. - заборгованість по відсотках, 46116,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується довідкою щодо заборгованості за Договором № 133779 від 06.02.2017 року та розрахунком заборгованості за договором позики № 133779 від 10.03.2020 року. Відповідно до ч.1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не оспорений, допустимими доказами не спростований, відзиву на позовну заяву суду не надано. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» про стягнення заборгованості за договором позики від 06.02.2017 року є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем [PERSON] , а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, на відповідача покладається сплатити судовий збір на користь позивача в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved