Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом до [PERSON] (попереднє прізвище Она) [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ПАТ "Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 95 від 05.02.2007 р. на строк до 04.02.2014 року. В подальшому, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним договором. Так, зокрема, за кредитним договором №95 від 05.02.2007 р. ПАТ «Кредитні ініціативи" (Надалі - Позивач) набуло право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р., що був укладений з ПАТ "Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком". Кредитором своєчасно було виконано свій обов'язок надати кредитні кошти. Відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів відповідачем не виконуються. Заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором № 95 від 05.02.2007 р. станом на 06.01.2014 р. становить: 13936,92 доларів США (293347, 46 грн.) за кредитом, 17 753,72 доларів США (373684, 33 грн.) - заборгованість за відсотками, пеня 14345,10 доларів США (217458, 08 грн.) У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 884489,87 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. Ухвалою суду від 08.02.2016 року закрито провадження в частині вимог про стягнення заборгованості в сумі 293 347, 46 гривень (13 936,92 доларів США (заборгованість по кредиту)), відсотків на суму 182 760,70 гривень (8 682,95 доларів США (заборгованість по відсотках) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК (наявність рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с. 194-198, 216-217). Відповідачем до суду подано письмове заперечення (а.с. 104-109), згідно якого позов не визнає, вважає необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Зокрема, позивачем при поданні до суду позову не приєднано копію договору про відступлення прав вимоги, на підставі якого ПАТ «Промінвестбанк» передало (відступило) ТОВ «Кредитні Ініціативи» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Промінвестбанк» і фізичними особами. Відповідно до п. 4.1. Договору про відступлення правв вимоги первісним кредитором новому кредитору, набуття новим кредитором права вимоги та заміна кредитора за правами вимоги на нового кредитора набувають чинності у день укладення договору, за умови належного оформлення сторонами (підписання та скріплення відбитком печаток сторін) реєстру позичальників. Про те, позивач не надав суду оригінал вказаного реєстру позичальників, ані завірену належним чином його копію. За наслідками огляду в судовому засіданні договору про відступлення прав вимоги, реєстру позичальників, які надані представником позивача, вказані заперечення у цій частині представником відповідача не підтримувались. Наведені у запереченні обставини, які б слугували підставами для відмови у позові та підтримувались представником відповідача, слугувало наступне. Так, позивач [PERSON] «Кредитні ініціативи» умисно скрив від суду факт подачі ним позову у червні 2013 року до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 22 619,87 доларів США, що складало з курсом НБУ 180 800,62 грн. Заборгованість включала: тіло кредиту 13 936,92 доларів США, відсотки за користування кредитом 8 682,95 доларів США. Тоді заочним рішенням від 17 липня 2013 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. У подальшому у червні 2014 року позивач вдруге звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 25 травня 2015 року позов залишено без розгляду. Позивач, звертаючись в третє до суду залишає без врахування рішення Виноградівського районного суду від 06 серпня 2009 року, ухваленого за позовом ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії Відділення Промінвестбанк в м. Ужгород Закарпатської області до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави із зазначення ціни позову 22 619,87 доларів США, що складало з курсом НБУ 180 800,62 грн. Заборгованість включала: тіло кредиту 13 936,92 доларів США, відсотки за користування кредитом 8 682,95 доларів США. Предмет застави 15 березня 2010 року було передано заставодержателю. На думку відповідача у 2010 році заборгованість за кредитним договором була повністю погашена в результаті звернення стягнення на предмет застави. Також відповідач у поданому запереченні наполягав на застосування строку позовної давності за вимогами позову, оскільки відповідач перестала сплачувати кредит за договором ще в 2008 році. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задоволити з підстав викладених у позовній заяві, стягнути заборгованість з [PERSON] Щодо поданих відповідачем заперечень зазначив, що про виконання рішення суду за позовом Промінвестбанку та вилучення заставного автомобіля, йому не відомо. Відомостей, що автомобіль вилучений та відповідно реалізований не має. Доводи заперечення не стосуються суті справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити з підстав поданого письмового заперечення. Крім цього пояснив, що заставний автомобіль у 2010 року переданий працівниками Промінвестбанку. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 17.12.2012 року між ТОВ Кредитні ініціативи та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк відступило ТОВ Кредитні ініціативи права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та фізичними особами. Відповідно до Договору Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора стягувана за договором від 05.02.2007 № 95 позичальником згідно якого є відповідач [PERSON] (а.с.52-55,60-70,80.). 05.02.2007 ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (правонаступник ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк) та фізична особа [PERSON] уклали Кредитний договір № 95, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 15009,00 доларів США, а Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, строком до 04.02.2014 року (а.с. 52-55, 56, 210). Рішенням Виноградівського районного суду від 06.08.2009 року (справа №2-536/09) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії Відділення Промінвестбанк в м. Рахів Закарпатської області заборгованість по кредитному договору № 95 від 05.02.2007 року в сумі 127 189,91 грн. (16 518,17 доларів США = 127 189,91 грн., з яких: 13 936,92 доларів США заборгованість за кредитом, 2136,33 доларів США прострочені відсотки, 338,43 долара США пеня, 106,49 доларів США відсотки за березень 2009 року), звернувши стягнення на предмет застави автомобіль марки DADI BDD 1023SY, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006 року, колір зелений, кузов № LНА020ЕD17AD60035, шляхом надання права позивачу на укладення договору купівлі-продажу предмету застави з третьою особою та права зняття з обліку в органах МРВ ДАІ для його реалізації. Стягнуто судові витрати по справі в сумі 1301 грн. Дане рішення суду вступило в законну силу 07.09.2009 року (а.с. 199-202). Рішенням Виноградівського районного суду від 17.07.2013 року (справа №299/2142/13-ц) відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 95 від 05.02.2007 року в сумі 180 800,62 грн. (а.с.194-198). Загальна заборгованість станом на 31.03.2013 року складала 180 800,62 грн. = 22 619 доларів США, з яких 13 936,92 доларів США заборгованість по кредиту, а 8 682,95 доларів США заборгованість по відсотках). Дане рішення суду вступило в законну силу 16.09.2013 року. Враховуючи рішення суду від 17.07.2013 року, ухвалою суду від 08.02.2016 року закрито провадження в частині вимог про стягнення заборгованості в сумі 293 347, 46 гривень (13 936,92 доларів США (заборгованість по кредиту)), відсотків на суму 182 760,70 гривень (8 682,95 доларів США (заборгованість по відсотках) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК (наявність рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с. 194-198, 216-217). Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору Відповідач зобов'язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передачі кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на моменту переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості позивач таку обґрунтовує тим, що 17.12.2012 року між ТОВ Кредитні ініціативи та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк укладено Договір відступлення прав вимоги, внаслідок чого відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора стягувана за договором від 05.02.2007 № 95 позичальником згідно якого є [PERSON]. Станом на 06.01.2014 р., відповідач по кредитному договору має прострочену заборгованість у розмірі: 13936,92 доларів США (293347, 46 грн.) за кредитом, 17 753,72 доларів США (373684, 33 грн.) - заборгованість за відсотками, пеня 14345,10 доларів США (217458, 08 грн.) (а.с.48 зв.). Розрахунок вказаний у позові ідентичний розрахунку заборгованості станом на 01.06.2015 року (а.с.81). Із заборгованості визначеної позивачем станом на 06.01.2014 року (ідентична станом на 01.06.2015 року) суд віднімає 13936,92 доларів США (293347, 46 грн.) за кредитом (стягнута за рішенням суду від 06.08.2009 року) = 0; від суми 17 753,72 доларів США (відсотки) віднімається 2136,33 доларів США прострочені відсотки (стягнуті за рішенням суду від 06.08.2009 року) = 15 617,39 доларів США, від цієї суми 8 682,95 доларів США відсотки (за рішенням суду від 17.07.2013 року) = 6 934,44 доларів США, що у перерахунку до гривні становить 145 957,68 гривень (6 934,44 х 21,048227=145 957,667). Відтак з відповідача підлягають стягненню нараховані відсотки за різницею вже стягнутих рішенням від 06.08.2009 року, та за різницею відсотків за рішенням суду від 17.07.2013 року, яким позивачу у задоволенні позову відмовлено, що станом на дату звернення до суду за офіційним курсом НБУ становить 145 957,68 гривень. Решта вимог позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого права, оскільки підстав для повторного стягнення з боржника заборгованості відсутні. Спосіб захисту прав нового кредитора передбачений інститутом заміни стягувача. Також не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 14345,10 доларів США (217458, 08 грн.) (а.с. 81 зв.). Як зазначалось вище, позивач визначає та обґрунтовує пеню в сумі 14 345,10 доларів США (217458, 08 грн.) станом на 06.01.2014 р. за один рік (а.с.48 зв.). Розрахунок вказаний у позові ідентичний розрахунку заборгованості станом на 01.06.2015 року (а.с.81). Кредитний договір № 95 між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (правонаступник ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк) та фізична особа [PERSON] уклали 05.02.2007 року на строк до 04.02.2014 року (а.с. 52-55, 56, 210). Згідно із чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд враховує, що відповідно до п. 7.1. кредитного договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань. Однак така умова договору не може розглядатись як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. З матеріалів справи вбачається, що позов в черговий раз заявлено 26.06.2015 року, тобто по спливу однорічного строку для стягнення пені та штрафів, який встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України (а.с.47). Згідно із частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач заявив про застосування позовної давності до заявлених вимог, зокрема, про стягнення пені (а.с.109). За встановлених обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені в сумі 217 458,08 грн. (14 345,10 доларів США). За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що обставини позову, подані відповідачем заперечення частково знайшли своє підтвердження, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 3654 гривень судового збору (а.с.51).

Outcome: approved