Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі звернулися до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 01 серпня 2014 року о 15 годині 30 хвилин на вулиці Шовковичній, 36/7 у м. Києві з вини водія автомобіля Mazda, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль VWGolf, д.н.з. [NUMBER], який на праві власності належить позивачці [PERSON] В момент, коли трапилася ДТП в автомобілі був відсутній водій, автомобілем в день ДТП керував [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП. Посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, позивачі просили суд стягнути з відповідача на їх користь 2 523,16 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачки [PERSON] - [PERSON] підтримали пред'явлені вимоги. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог позивачів не заперечує. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року о 15 годині 30 хвилин на вулиці Шовковичній, 36/7 у м. Києві з вини водія автомобіля Mazda, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль VWGolf, д.н.з. [NUMBER], який на праві власності належить позивачці [PERSON] В момент, коли трапилася ДТП в автомобілі був відсутній водій, автомобілем в день ДТП керував [PERSON] Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ "ПРОСТО-страхування" відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Потерпіла сторона звернулася до страхової компанії, де застраховано автомобіль відповідача за полісом серії АІ №6777146, із заявою про виплату страхового відшкодування. Після проведення страховою компанією необхідних експертиз, за погодженням з останньою, на СТО "АВТОСОЮЗ" було проведено відновлювальний ремонт автомобіля VWGolf, вартість котрого, згідно калькуляції, склала 19 350,14 грн. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, страховою компанією ПАТ "ПРОСТО- страхування" в рахунок, оплати проведеного ремонту перераховано на СТО "АВТОСОЮЗ" страхове відшкодування в сумі 16 826,98 грн. Решта суми у розмірі 2 523,16 грн. сплачена позивачами, оскільки як було роз'яснено позивачам представниками страхової компанії ПАТ «ПРОСТО-страхування», сума 16 826,98 грн. є матеріальним збитком, що завданий власнику автомобіля VWGolf, що підрахований з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, який на момент ДТП становив 0,31. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на викладене, різниця між сумою завданої відповідачем матеріальної шкоди та сумою сплаченого страхового відшкодування у розмірі 2 523 грн. 16 коп. підлягає стягненню з відповідача. Пред'являючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди позивачі просять суд стягнути на їх користь з відповідача 2 523,16 грн. Разом з тим, оскільки у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, які б надавали позивачам право солідарної вимоги до відповідача, вказана сума підлягає стягненню лише на користь [PERSON] як власниці пошкодженого автотранспортного засобу. З урахуванням встановлених судом порушень прав позивачки [PERSON] з вини відповідача, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача компенсація завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає в сумі 1000 грн. Крім того, як було встановлено в ході судового розгляду та проти чого не заперечував відповідач, позивач [PERSON] був постійним користувачем даного автотранспортного засобу, саме він був присутнім на місці події після скоєння ДТП, довідка про механічні пошкодження автомобіля видана органом ДАІ на його ім'я, а відтак, на думку суду, в результаті делікту позивачеві [PERSON] також заподіяно моральну шкоду, розмір компенсації якої суд визначає у сумі 1 000 грн. Оскільки відповідач у судовому засіданні не виявив бажання отримати пошкоджену панель двері автомобіля, яка була замінена в результаті ремонту даного автотранспортного засобу, питання про передачу пошкодженої деталі автомобіля особі, відповідальній за шкоду, після відшкодування нею заподіяних збитків, судом не вирішувалося. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві [PERSON] понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 22, 23, 1188 ЦК України, ст. ст.10, 57, 60, 61, 88, 215 ЦПК України, суд

Outcome: partial