Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений позов, який після уточнення позовних вимог позивач мотивує тим, що з 24 грудня 2002 року працювала на посаді заступника головного лікаря з медичної частини у Дочірньому підприємстві "Санаторій Україна". Вказує, що 02.02.2015 року її було звільнено з роботи на підставі наказу № 41-к по п.1 ст.41 КЗпП України у звязку із одноразовим грубим порушенням трудових обовязків. При цьому, розрахунок на день її звільнення ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» не зробив.Вказує, що згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів позивачу в період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року (лист Ірпінської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 10.03.2016 року № 1167/п/183) та індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), виданих Пенсійним фондом України 05.05.2015 року, заборгованість з виплати заробітної плати складає 7 752,00 грн. У той же час, залишається відкритим питання про невиплату їй заробітної плати за вересень 2014 року - 5 111,22 грн., листопад 2014 року - 6 386,01 грн. та грудень 2014 року - 6 139,33 грн., а також 2 дні лютого 2015 року. Зазначене підтверджується її заявою від 17.03.2015 року, направленої на адресу ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Станом на сьогодні відповіді так і не отримано.Просила стягнути із відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за вересень 2014 року - 7 184,20 грн., листопад 2014 року - 8 668,18 грн., грудень 2014 року - 7 728,24 грн. та січень 2015 року - 7 752,00 грн.; 163 802 (сто шістдесят три тисячі вісімсот дві) грн. 54 коп. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; компенсацію за невикористані дні відпустки у кількості 19 календарних днів за період роботи з 24.12.2013 року по 02.02.2015 рік в розмірі 4 823 (чотири тисячі вісімсот двадцять три) грн. 99 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на посаду головного лікаря з медичної частини 24.12.2002 р., звільнена з посади 02.02.2015 р. наказом № 41-к від 02.02.2015 р. Також, відповідно до довідки № 132 від 08.06.2015 року ДП "Санаторій Україна" ПрАТ "Укрпрофоздоровниця", [PERSON] з 01.09.2014 р. по 02.02.2015 р. було нараховано і не виплачено заробітну плату: за вересень 2014 р. 7184 грн. 20 коп., за листопад 2014 року 8668 грн. 18 коп., за грудень 2014 року 7728 грн. 24 коп., за січень 2015 року 7752 грн., а всього 31332 грн. 62 коп. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Як вбачається із матеріалів справи, позивачу дійсно не було виплачено заробітну плату при звільненні за період з 01.09.2014 р. по 02.02.2015 р. в розмірі 31332 грн. 62 коп., а тому даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за період затримки розрахунку та компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування) підлягають задоволенню. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки, відповідачем неправомірно було невиплачено заробітну плату, тому позивачу було завдано певні моральні страждання. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, підлягають задоволенню але

Outcome: approved