Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

23.12.2014р. позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, треті особи: [PERSON], ПАТ КБ "Приват Банк ", в якому просить: зняти арешт та заборону на відчуження 3-х кімнатної квартири № 37, іпотекодержателем якої є [PERSON], загальною площею 70,00кв.м., за адресою: м. Київ, бул. Перова, 16-а, накладені постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва від 02.03.2012 р.. Вимоги позову обґрунтовані тим, що під час вчинення виконавчих дій відділом ДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві було накладено арешт на квартиру [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на підставі постанови про арешт майна та заборону на його відчуження, винесеної ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. 02.03.2012р. на підставі виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" боргу в сумі 39 182 грн. 58 коп.. Разом з тим позивач зазначає що до винесення Дніпровським районним судом м. Києва рішення про стягнення з [PERSON], на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу, між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги та прав за іпотечним договором, на підставі якого банк передав позивачу права вимоги, що виникли за кредитним договором та іпотечним договором, який є договором забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, укладеними між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] Крім того, питання звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] вирішено заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2013 року відповідно до якого право власності на вищезгадану квартиру було визнано за [PERSON] Таким чином арешт з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] порушує права позивача, оскільки це унеможливлює подальші дії щодо оформлення права власності на квартиру, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Протягом розгляду справи позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог яка долучена до матеріалів справи. Позивач та його представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали та просили задовольнити в повному обсязі просили розглядати справу за первинним позовом, уточнену позовну заяву не брати до уваги. Представник відповідача в судовому засіданні просила прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Представник третьої особи ПАТ КБ "Приват Банк " в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань суду не подали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 02.03.2012 р. державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було винесено постанову (ВП №31516363) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на підставі виконавчого листа № 2-4346, виданого 08.02.2012 р. Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON]. 39 182 грн. 58 коп. та якою накладено арешт на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. 01.12.2011р. між АТ "Райффайзен Банк Аваль" (який є правонаступником АППБ "Аваль") та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги та прав за іпотечним договором (а.с.12), відповідно до умов якого позивачу передано права вимоги, що виникли за: кредитним договором від 30.03.2006р. № 014/2080/74/30778, укладеним між Цедентом (кредитором) і [PERSON]; іпотечним договором від 30.03.2006р., укладеному між Цедентом (іпотекодержателем) і [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В, який є договором забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному кредитному договору. Відповідно до умов Договору відступлення права вимоги та прав за іпотечним договором, Банк передає позивачу право звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Договору іпотеки. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2013р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], 3-ті особи Публічне акціонерне товариств "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/2080/74/30778 від 30.03.2006р. у розмірі, встановленому Заочним Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2009р. (справа № 2-2553/09) - 415887,89 гри., звернуто стягнення на предмет іпотеки: 3-кімнатну квартиру під номером [ADDRESS], загальною площею 70,00кв.м., жилою площею 44,30кв.м. (з урахуванням 80% площі заскленого балкона та 30% площі незаскленого балкона), шляхом визнання за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], права власності на 3-кімнатну квартиру під номером [ADDRESS], загальною площею 70,00 (сімдесят) кв.м., жилою площею 44,30 (сорок чотири цілих тридцять сотих) кв.м. (з урахуванням 80% площі заскленого балкона та 30% площі незаскленого балкона) на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та н. 5.5.1. Іпотечного Договору від 13.03.2006р. зареєстрованого в реєстрі за № Д-466 (а.с. 18-20). Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 "Про виконавче провадження"). Рішенням № 3230581 від 18.06.2013р. Державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована в [ADDRESS], за суб'єктом [PERSON] (а.с. 17). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 19841115, сформованого 01.04.2014р., у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за: № 9912428, 08.06.2010, внесено запис про державну реєстрацію обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна; тип майна: квартира; адреса предмета обтяження: [ADDRESS]; власник: [PERSON], [NUMBER]; обтяжував: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві; підстава: виконавчий лист № 2-2553, 25.11.2009, Дніпровський районний суд м. Києва (а.с.7). Оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині зняття арешту з квартири є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, оскільки позивач фактично набув право власності на квартиру [ADDRESS] - рішенням суду за ним визнано право власності на вказану квартиру, проте позивач не може реалізувати свої законні права щодо реєстрації права власності, оскільки до теперішнього часу наявний арешт, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 02.03.2012р., що обмежує право позивача у вільному розпорядженні своїми правами. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для зняття арешту на квартиру, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 02.03.2012р. Позивач не ставить вимоги про розподіл судових витрат та стягнення судового збору з відповідача. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 50, 60 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved