Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла - [PERSON]. Відповідно до свого заповіту від 11.12.1995 все своє майно остання заповідала йому і він прийняв після її смерті спадщину. До її складу ввійшов житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] На початку 2018 від колишнього головного бухгалтера САТ "Ольшаниця" йому стало бути відомим про те, що за життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність членам сільськогосподарського акціонерного товариства "Ольшаниця". Відповідно до отриманої із органів Держгеокадастру інформації з'ясувалося, що у процесі виготовлення земельної документації була допущена помилка у зазначенні "по -батькові" [PERSON], а саме її по-батькові помилково записано як [PERSON] Зазначає, що СгАТ "Ольшаниця" отримало Державний акт на право колективної власності на землю 14.12.1994, у доданих до якого списках громадян-членів сільськогоподарського підприємства під номером "617" значиться [PERSON] замість [PERSON]. Державним нотаріусом Рокитнянської районної дердавної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) - сертифіката на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON]. Просить визнати за ним в порядку спадкування після померлої [INFO] року [PERSON] право власності на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність членам сільськогосподарського акціонерного товариства "Ольшаниця". Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали за викладених у ньому обставин і підстав та просили його задовольнити. Зазначили, що доказом належності спадкодавцю права на земельну частку пай є наявні у матеріали спарви документи та покази у судовому засіданні свідка [PERSON]. Відповідач в особі Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області, будучи належним чином повідомленим, свого представника в судове засідання не направив. Позаяк надіслав до суд письмову заяву, якою просить розглядати справу у відсутності свого представника. Позов визнав, на разі при вирішенні останнього покладається на розсуд суду. Заслухавши у судовому засіданні позивача та його представника, свідка [PERSON], дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті останньої та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами. [PERSON] фактично проживала в [ADDRESS] з 1974 по день своєї смерті і на що вказують дані погосподарських книг Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області (особові рахунки №№ [NUMBER] за 1996-2000 роки та [NUMBER] за 1974-1976 роки). На час призначення пенсії по старості (05.07.1971) [PERSON] являлася членом колгоспу ім.Жданова [ADDRESS] і що вбачається із наявної у матеріалах справи копії пенсійного посвідчення на її імя від 16.08.1971. 14.12.1994 сільськогосподарське акціонерне товариство "Ольшаниця" с.Ольшаниця Рокитнянського району Київської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До вказаного акту мається Додаток № 1 - Список громадян - членів колективного сільськогосподарського кооперативу або товариства. Розмір земельної частки (паю) в землях колективної власності СгАТ "Ольшаниця" становить 4.56 умовних кадастрових гектарів. Позаяк, [PERSON] в цьому списку не значиться. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються земельних правовідносин та відносин у сфері спадкового права. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени недержавного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку , що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-1V за якими окрім того передбачено встановлення права особи на земельну частку (пай) може у судовому порядку. Разом з тим, як вбачається із встановлених судом обставин спору, позивач [PERSON] на час розпаювання земель колективної власності СгАТ "Ольшаниця" не була членом цього товариства чи пенсіонером, який працював у цьому товаристві. Доводи позивача та його представника у судовому засіданні, що вона була членом колгоспу ім.Жданова с.Ольшаниця, правонаступником якого є СгАТ "Ольшаниця" і що таким чином вона за свого життя мала право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель колективної власності товариства, свого належного підтвердження із отриманих у справі доказів не знаходять. Їх посилання з цього приводу на наявність у списку до Державного акту на право колективної власності на землю під №617 зазначення про [PERSON] і що це має відношення до особи [PERSON] також не знайшли свого належного підтвердження. Показання у судовому засіданні свідка [PERSON] в тім, що біля неї по сусідству проживала [PERSON] по-батькові якої вона не памятає, самі по собі належним чином не підтверджують таку обставину. Підсумовуючи викладене, оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність обставин позову, а тому відсутні підстави вважати порушеним право позивача, яке підлягає судовому захисту. Позов таким чином задоволенню не підлягає. Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у звязку із відмовою у задоволенні позову у відвідності до положень ст.141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed