Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізького району електричних мереж про захист прав щодо користування електричною енергією, уточнивши який, посилалась на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2006 року. Будинок підключений до енергопостачання з 2007 року, договірні відносини існують з 05.09.2013 року. Протягом шести років з 2007 року по 2013 рік позивачка споживала електроенергію у середньому 700-800кВт /год щомісяця та подавала показання електролічильника до абонентської служби своєчасно, в свою чергу контролери щомісяця перевіряли показання електролічильника, на підставі чого позивачкою сплачувалися рахунки за спожиту електроенергію. Однак, 02.04.2013 року представниками абонентської служби відповідача була виконана технічна перевірка електроустановки та складено акт, відповідно до якого покази лічильника на час перевірки становили 165399, що на 59408 кВт/час більше від показників попереднього періоду, при цьому в акті зазначено, що пошкоджень електролічильника не виявлено. За період з 13.10.2012 року по 12.04.2013 року було зроблено перерахунок спожитої позивачкою електроенергії та виставлено рахунок у сумі 40485,66 грн. У зв»язку із тим що позивачка неодноразово зверталася із скаргами до ВАТ "Запоріжжяобленерго", відділу НКРЕ у Запорізькій області, інспекції Держенергонагляду в Дніпровському регіоні, однак позитивних результатів це не дало, вона була вимушена звернутися до суду із позовом. У судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву, у якій підтримав позов повністю, просив суд розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, у якій просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, заперечував проти позову. Суд, вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки є необґрунтованими, отже у задоволенні її позову треба відмовити у повному обсязі з наступних підстав. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2006 року належить житловий будинок [ADDRESS]. Будинок підключений до електропостачання з 2007 року, договірні відносини існували фактично з 2007 року, а 05.09.2013 року між сторонами у справі було укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію за період з 26.07.2007 року по 12.04.2013 року позивачка заборгувала відповідачеві 38143,68 грн. 17.04.2013 року працівниками ВАТ "Запоріжжяобленерго" був складений акт про виконання робіт та збереження пломб, порушень виявлено не було . Позивачка зверталась із заявами з проханням з'ясувати підстави нарахування заборгованості за період з 13.10.2012 р. по 12.04.2013 р. та виставлення рахунку на суму 38143,68 грн. до консультаційного центру ВАТ «Запоріжжяобленерго», відділу НКРЕ в Запорізькій області, інспекції Держенергонагляду. Так, з листа відділу НКРЕ у Запорізькій області № 30-07-12/725 від 21.08.2013 р. вбачається про відсутність порушень з боку ВАТ «Запоріжжяобленерго» при нарахуванні плати за спожиту електроенергію, більш того, НКРЕ детально роз'яснило [PERSON] виникнення заборгованості по кожному розрахунковому періоду окремо з посиланням на показники електролічильника, діючі тарифи, проведені технічні перевірки, тощо. Інспекція Держенергонагляду листами № 48/1-1510 від 14.08.2013 р., № 48/1-1565 від 28.08.2013 р. після проведення перевірки відносно розрахунків по особовому рахунку житлового будинку [PERSON] повідомила про підтвердження заборгованості перед ВАТ «Запоріжжяобленерго» та необхідність укласти договір про користування електричною енергією. Консультаційний центр ВАТ «Запоріжжяобленерго» своїм листом № ж-240 від 27.08.2013 р. також провів перевірку відповідності проведених нарахувань діючим нормам законодавства у сфері електроенергетики та повідомив про необхідність укласти договір про користування електричною енергією, розрахунки здійснюються відповідно до положень п.п. 19-20 ПКЕЕН за діючими тарифами на підставі показань приладу обліку. Згідно п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів). У пункті 1.2 Правил дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору. Водночас зі змісту інших положень Правил, зокрема з п. 1.2, вбачається, що даний термін необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання, які мають право власності чи користування на електроустановку. Так, в розумінні Розділу 1 «Загальні положення» ПКЕЕ, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.96 р. № 28 (із змінами), населення - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької діяльності. За загальними положеннями Правил користування електричною енергією для населення, об`єкт споживача - електрифікована споруда або частина споруди, що належить споживачу на правах власності або користуванні (житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Тобто споживачем електричної енергії є або власник, або користувач житлового будинку. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб'єктивного права особою. Зазначений спосіб захисту за загальним правилом не пов'язаний з безпосереднім порушенням права особи. Проте цей позов також може поєднуватися з іншими позовами, наприклад, щодо вимог про захист права власності з віндикаційним, негаторним позовом або з позовом про виключення майна з опису або звільнення з-під арешту. Суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту не є належним в розумінні ст. 16 ЦК України, оскільки не передбачений законом та не призводить до відновлення порушеного права, оскільки предмет позовних вимог є лише вимогою про встановлення факту певного обсягу споживання електричної енергії за конкретні розрахункові періоди. Доводи позивачки щодо того, що її будинок внаслідок наявної заборгованості та укладеного згодом з відповідачем договору від 05.09.2013 року можуть відключити від електропостачання, є передчасними та додатково свідчать про помилковість обраного способу захисту. Пояснення допитаного у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є сином позивачки, не спростовують висновки суду. Вимог (позову) про стягнення з [PERSON] певних сум за спожиту електроенергію, в тому числі за спірний період, ВАТ "Запоріжжяобленерго" не заявляло. За таких обставин, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки про визнання недійсною платіжної вимоги (квитанції) від 30.04.2013 року на суму 40485,66 грн. на ім»я [PERSON] Враховуючи те, що позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними є похідними з зазначеними вимогами, вони задоволенню також не підлягають, до того ж акту від 02.04.2013 року, на підставі якого, на думку позивачки відбулося порушення її прав, суду надано не було, отже, у задоволенні її позову треба відмовити у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed