Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Жоравської сільської ради Яготинського району, Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді :житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Жоравка Яготинського району Київської області, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], земельної ділянки площею 2,5591 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області. Відповідно до ст. 1223 ЦК України вона є спадкоємицею майна померлої за заповітом. Інші спадкоємці у померлої відсутні. В передбачений ст.1270 ЦК України термін до нотаріальної із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, однак прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з померлою однією сім'єю по день смерті [PERSON] Проте, при її зверненні до нотаріуса по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, з'ясувалося, що оригінали правовстановлюючих документів на дане майно відсутні, в зв'язку з чим нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину на дане майно. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Під час її звернення до Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області їй було надано довідку, з якої вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] згідно записів в погосподарській книзі №1, особовий рахунок облікується за [PERSON] За змістом Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року за № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Просила встановити, що вона постійно проживала разом із [PERSON], яка померла [INFO] року, по день її смерті, тобто на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Представники відповідачів в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача Малоберезанської сільської ради позов визнав. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. В силу ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], (свідоцтво про смерть, а.с. 11). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Жоравка Яготинського району Київської області, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], земельної ділянки площею 2,5591 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області, (копія державного акту, а.с.12, технічні паспорти на будинки, а.с.13-14, 17-19). Позивачка є спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом, складеним останньою 22 січня 2011 року, (а.с.16). В передбачений ст.1270 ЦК України термін до нотаріальної із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, однак прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із бабусею [PERSON] однією сім'єю по день її смерті, (довідка КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва", а.с. 29). З довідки Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області та списку членів господарства, (а.с. 15, 21-28) вбачається, що згідно запису погосподарської книги №1 , житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], рік побудови будинку-1952 р. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом з померлою [PERSON] на час відкриття спадщини та визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 2,5591 га, кадастровий номер [NUMBER] підлягають до задоволення. Разом з тим, будь-яких доказів в підтвердження того, що померла [PERSON] за час життя набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Жоравка Яготинського району Київської області суду не надано, в зв"язку з чим позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Outcome: partial