Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

06 лютого 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 14 квітня 2004 року між ПАТ КБ "Приватбанком" та відповідачем був укладений кредитний договір №RODOSE00001261, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості. Позивач зобов'язання за даним договором виконав повністю. В порушення умов договору відповідач порушує свої зобов'язання, не сплативуючи вчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом. Станом на 21 січня 2014 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 85283,32 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4290,28 гривень, заборгованості за відсотками - 27831,93 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 51295,77 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 852,83 гривень. Відповідачем [PERSON] було подано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки договір між ним та банком було укладено 14 квітня 2006 року, згідно поданого розрахунку боргу останній платіж щодо погашення заборгованості було здійснено 30 березня 2007 року. Просить застосувати строки позовної давності та в задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні представник позивача Нестерук В.Ю., який діє на підставі довіреності від 04 січня 2013 року позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві та дав пояснення по суті позову. Додатково надано виписку з рахунку [PERSON], де вказано, що 21 березня 2011 року та 01 листопада 2011 року було здійснено рух коштів по рахунку на 273 гривні та 100 гривень відповідно, що свідчить про переривання строку позовної давності. На вимогу суду було надано копії документів на підтвердження здійснення платежів [PERSON] 21.03.2011 року та 01.11.2011 року. Однак оригінали вказаних платіжних доручень суду надано не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2006 році між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" будо укладено договір, згідно якого він отримав кредит. Останній платіж на погашення заборгованості ним було здійснено 31 березня 2007 року. 22 липня 2013 року банк вже подавав до суду позов про стягнення заборгованості за даним кредитним договором. Ухвалою суду від 10 січня 2014 року справу було залишено без розгляду. Платежів у 2011 році він не здійснював. Просить застосувати строк позовної давності, оскільки з дня останнього платежу пройшло більшесеми років. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір №RODOSE00001261, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості. (а.с.6-7) Згідно розрахунку суми заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором станом на 21 січня 2014 року становить 85283,32 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4290,28 гривень, заборгованості за відсотками - 27831,93 гривень, заборгованість з пені 51295,77 гривень. (а.с.4-5) Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає до задоволення із слідуючих підстав За змістом ст.267 ЦК України позовна давність не може застосовуватись без заяви сторони. Сторона має право зробити таку заяву в будь-який час до винесення рішення, в тому числі під час судових дебатів. Якщо позовна давність минула, і позивач зробив заяву про її застосування, це є підставою для відмови у позові. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON] було подано письмове клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.24-25) Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коди особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Згідно укладеного між сторонами договору, відповідач зобов'язався щомісячно вносити плату за користування кредитними коштами. (п.1.1 Договору) Таким чином, право позивача вважається порушеним з моменту недотримання [PERSON] строку оплати кожного чергового платежу, а відтак перебіг позовної давності за черговий платіж починається з моменту порушення строку його сплати. Згідно поданої виписки з рахунку [PERSON] розрахунку 21 березня 2011 року та 01 листопада 2011 року було внесено на рахунок 273 гривні та 100 гривень відповідно (а.с.37). На вимогу суду позивачем надано копії платіжних доручень №ВО321ХКТVU від 21.03.2011 року та №В1101SPENO від 01.11.2011 року (а.с.42, 43), однак оригіналів вказаних платіжних доручень надано не було. Згідно із ч.1 та ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку на зараховується. Таким чином, вказана стаття передбачає вільне волевиявлення особи на здійснення дій, спрямованих на визнання боргу. Натомість відповідач заперечив сплату платежів 21 березня 2011 року та 01 листопада 2011 року, а позивачем не надано оригіналів відповідних платіжних документів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені із пропуском трирічного строку позовної давності, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed