Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що в [INFO] в газеті "Легіон" за замовленням відповідача [PERSON] надруковано статтю, де зазначено, що корупціонер [PERSON] збирає незворотну фінансову допомогу на його базар за неіснуючі і за існуючі ларьки. Гроші збираються колосальні. Людей обманює нагло і цинічно, а якщо щось не так, відразу телефонує своїй "криші" в Крим". Вказану інформацію позивач вважає недостовірною, такою, що ганьбить його честь, гідність, ділову репутацію. Посилаючись на вказані обставини, позивач, з урахуванням поданих в подальшому уточнень, просить визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності відомості. опубліковані у статті про те, що "[PERSON] корупціонер, збирає незворотну фінансову допомогу на його базар за неіснуючі і за існуючі ларьки. Гроші збираються колосальні. Людей обманює нагло і цинічно, а якщо щось не так, відразу телефонує своїй "криші" в Крим"; визнати наклепом дії відповідача з приводу виготовлення та розповсюдження такої інформації; зобов"язати відповідача спростувати відомості, поширені відносно позивача у такий же спосіб, як вони були поширені, тобто шляхом публікації офіційного вибачення; стягнути з відповідача 120 000,00 грн. моральної шкоди; судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Представник третьої особи визнав факт друку відповідних відомостей, пояснив, що стаття друкувалась на замовлення відповідача, тому відповідальність про зміст інформації покладається саме на таку особу. Про вказане також зауважено на останній сторінці видання. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. На замовлення відповідача [PERSON] товариством з обмеженою відповідальністю "Віндрук" надруковано статтю (арк. 7 видання) "[INFO]", де абзацом четвертим статті зазначено: корупціонер [PERSON] - директор Житнього ринка, збирає незворотну фінансову допомогу на його базар за неіснуючі і за існуючі ларьки. Гроші збираються колосальні. Людей обманює нагло і цинічно, а якщо щось не так, відразу телефонує своїй "криші" в Крим". Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Як зауважив Верховний Суд України в постанові N 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Суд зауважує, що заявлена позивачами вимога про визнання відомостей, викладених у статті, такими, що є недостовірними, не може в самостійному вигляді відновлювати порушене право, та повинна передбачати наслідковий зв"язок із передбаченими ст.ст. 275, 277, 278 ЦК України способами захисту (спростування інформації, відповідь). Виключенням можуть бути випадки, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (ч. 4 ст 277 ЦК України), у такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості інформації та спростувати її. Наведені способи позивачами не обрано. Зобов"язання спростувати шляхом "вибачення" не відповідають положенням чинного законодавства щодо відновлення порушеного права. Суд також звертає увагу на наступне. Згідно з ч.ч.1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин про те, що викладені у надрукованій статті відомості не відповідають дійсності. Будь-яких відомостей про те, що позивач не притягувався до адміністративної, кримінальної відповідальності, які би дозволяли суду дійти висновку про необгрунтованість відповідної інформації, суду не надано. В пункті 15 постанови N 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" Верховний Суд України зазначив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Положення ч. 3 ст. 277 ЦК України, що покладала тягар доведення достовірності негативної інформації на особу, яка її поширила, є виключеною згідно Закону України № 1170-VII від 27.03.2014. За таких обставин, заявлені позивачем вимоги, а також вимога про стягнення моральної шкоди, як взаємопов"язана із попередніми, не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed