Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в Кривоозерський районний суд Миколаївської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") про стягнення безпідставно списаних грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що має в користуванні картку для виплат/рахунок [NUMBER] в березні 2016 року ним було виявлено відсутність коштів на даному рахунку, які згідно відповіді ПАТ КБ "ПриватБанк" були списані банком в сумі 30 000 грн. як зайво отримані клієнтом, причиною зазначено, що на час зняття готівки в банкоматі замість купюр номіналом 200 грн. клієнти отримували купюри номіналом 500 грн., у претензії з приводу повернення списаних коштів банком йому відмовлено. Посилаючись на притиправність дій банку, порушення його прав як споживача, позивач просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали. В судові засідання 20.03.2018 року, 16.04.2018 року представник відповідача, явка якого судом була визнана обов'язковою, не з'явився, належним чином повідомлений про дату, місце і час судового розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про отримання судових повісток. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Виходячи із засад цивільного судочинства, а саме розумності строків розгляду справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, передбачених ст. 2 ЦПК України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд, розумність тривалості судового розгляду , у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Вислухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06 жовтня 2010 року за заявою позивача [PERSON] відповідачем було відкрито картковий рахунок [NUMBER] на ім'я позивача. Даний рахунок було відкрито з метою отримання позивачем заробітної плати та інших перерахувань. Грошовими коштами, які перебували на вказаному банківському рахунку, позивач користувалася, про що свідчить виписка про рух коштів з банківського рахунку, яка була надана банком на вимогу позивача, (а.с. 4-5). Згідно даної виписки залишок коштів на картковому рахунку [NUMBER] станом на 25.02.2016 року складав 39 776 грн. 18 коп., після чого 26.02.2016 року в банкоматі: Автовокзал, Артемівськ, вул. Космонавтів, 5 з цього рахунку проведено три операції зняття готівки на загальну суму 20 000 грн. 00 коп., після чого залишок грошових коштів становив 19 776 грн.18 коп., (а.с. 5). В подальшому в період з 10.03.2016 року по 31.05.2016 року банком проведено три операції "видача готівкових коштів" на загальну суму 30 000 грн. 00 коп., при цьому дата операції зазначена 26.02.2016 року, місце здійснення не зазначено (а.с. 4). У відзиві на позовну заяву (а.с. 44-45) представник відповідача зазначає, що під час здійснення позивачем операції зі зняття готівкових коштів у банкоматі ПАТ КБ "ПриватБанк", що розташований на автовокзалі у м. Артемівськ Донецької області, внаслідок помилки під час загрузки касет під час інкасації банкомату він отримав 40 купюр номіналом 500 грн. замість 40 купюр номіналом по 200 грн., здійснивши три операції отримав не 20 000 грн. , а 50 000 грн., що і було відображено у виписці про рух коштів за його картковим рахунком. Виписку про рух коштів за картковим рахунком було відкориговано на підставі даних, що отримані під час проведення інкасації банкомату в роботі якого було виявлено технічну помилку, з посиланням на службову записку від 10.03.2016 року NE.KT.0.0.0.0/11-462 (а.с. 46). Посилаючись на п. 2.1.5.9 Умов і правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ від 06.10.2010 року якими передбачено, що у разі якщо під час обслуговування виникне заборгованість держателя по картрахунку, в результаті технічних помилок обладнання та інших випадках, клієнт зобов'язується погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. При цьому протягом розгляду спору в суді відповідачем на надано доказів про сповіщення банком Клієнта про факт виявлення технічної помилки обладнання та виникнення у нього зобов'язання погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення та наявність відповідного розпорядження позивача. Крім того, як вбачається із службової записки NE.KT.0.0.0.0/11-462 від 10.03.2016 року, складеної Краматорською філією (а.с. 46) факт помилки при інкасації банкомата внаслідок якого з 26.02.2016 року по 27.02.2016 року клієнти замість купюр номіналом 200 грн. отримували купюри номіналом 500 грн. мав місце при інкасації банкомата в м. Краматорськ, а не в м. Артемівськ. 2 Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Частиною 1 ст. 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Частиною 2 згаданої статті встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. В судовому засіданні не доведено, що позивач вчиняв розпорядження щодо списання/перерахунку коштів, та вчиняв будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з його рахунків. Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 ст. 1092 ЦК України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У відповідності до ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб'єкти переказу зобов'язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів. У відповідності до п. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів; Згідно зі ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України "Про платіжні системи та 3 переказ коштів в Україні", режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Аналіз наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Оскільки з рахунків позивача списання коштів було вчинено відповідачем незаконно, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в загальній сумі 30 000 грн.

Outcome: approved