Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулась до Центрального райнного суду м.Миколаєва із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна, а саме квартири № [ADDRESS], дійсним. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що на Універсальній біржі "Південь", 14.12.1999 року згідно договору купівлі-продажу [NUMBER], вона за 2000,00 грн. придбала квартиру [ADDRESS] у [PERSON], яка діяла від свого імені, а також від імені та за дорученням [PERSON], а також від імені свого неповнолітнього сина [PERSON]. Договір зареєстровано у Миколаївському БТІ за реєстровим номером 1360 від 28.12.1999 року. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її істотних умов та виконали умови договору, але на час укладання договору сторони ухилились від нотаріального посвідчення, оскільки керувались нормами діючого на той час Закону України "Про товарну біржу", позивач просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 570 дійсним. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, оглянувши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 грудня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого ім'я, а також від імені та за дорученням [PERSON], а також від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] на Універсальній біржі "Південь" був укладений договір № 570 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.07.1998 року, зареєстрованого Миколаївським БТІ №1360 від 13.08.1998 року /а.с.5/. Цей Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 570 від 14.12.1999 року, право власності на квартиру зареєстровано за позивачем у БТІ 28.12.1999 року за № 1360. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ч. 2 ст.47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч.2 ст.220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved