Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

13.10.2021 [PERSON] звернулася до суду із позовом до Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем - батьком [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 2,9729 га, кадастровий номер: 6321755600:02:002:0211, з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", яка розташована на території Комсомольської селищної ради. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка площею 2,9729 га, кадастровий номер: 6321755600:02:002:0211, з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", розташована на території Комсомольської селищної ради. З травня 2004 року за станом здоров`я [PERSON] , який потребував постійного догляду, позивач постійно проживала без реєстрації місця проживання з батьком в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] [INFO] в квартирі [ADDRESS] проживали лише позивач [PERSON] та її батько [PERSON] , інші особи за даною адресою не проживали та зареєстровані не були. У передбачений законом шестимісячний строк [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки вважала, що прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У вказаний строк [PERSON] також і не заявила про відмову від спадщини. 30.09.2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.П. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.П. від 30.09.2021 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, у зв`язку з необхідністю надання документів, що підтверджують факт прийняття неї спадщини після померлого. Враховуючи, що позивач не мала зареєстрованого місця проживання разом із спадкодавцем на день його смерті, нотаріус вважає, що [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину та роз`яснила останній, що за вирішенням вказаного питання вона має право звернутися до суду. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2021 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити Від Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області до канцелярії суду надійшов лист за підписом заступника Слобожанського селищного голови Дубнюк М., відповідно до якого, останній просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача та прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до частини 3\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Щодо позовних вимог в частині встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, суд зазначає наступне: Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.02.1956, актовий запис № 16 (а.с. 11). З копії Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] вданого 07.05.1977, вбачається що 07 травня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ", актовий запис № 165 (а.с. 12). [INFO] у віці 84 років помер [PERSON] копія Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2010 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 129 (а.с. 15). Відповідно до Довідки № 234 від 05.10.2021, виданої головою правління ОСББ "Донець" Демкіним І., [PERSON] , 1926 року народження на момент смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , окрім нього за даною адресою інші особи зареєстровані не були (а.с. 16). В той же час, з даних акта обстеження від 05 жовтня 2021 року, складеного депутатом Слобожанської селищної ради Білевич О.В в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що в\~квартирі [ADDRESS] з 27.08.1992 та по день смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав [PERSON] , [INFO] , а з травня 2004 року у вказаній квартирі, разом з [PERSON] по день його смерті проживала дочка - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] в період з травня 2004 року та по 20.06.2010 вели спільний побут (а.с. 22). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України\~ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~статтею 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України\~\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття1270 ЦК України). Таким чином, обставинами, які підлягають встановленню та доказуванню у даній справі, є встановлення кола спадкоємців та наявність підстав для переходу права власності в порядку спадкування. Згідно роз`яснень наданих в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в\~ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином,\~відсутність реєстрації\~місця проживання\~позивача за\~місцем проживання\~спадкодавця не\~може бути\~доказом того,\~що він\~не проживав\~зі спадкодавцем,\~оскільки сама\~по собі\~відсутність такої\~реєстрації згідно\~зі статтею\~2\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні"не є абсолютним підтвердженням\~обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої статті 3 Сімейного кодексу України). Суд зазначає, що позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами доведено факт її постійного проживання разом із батьком [PERSON] станом на день його смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Щодо вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлого батька - [PERSON] , суд зазначає наступне: Встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] у віці 84 років копія Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2010 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 129 (а.с. 15). Після померлого [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,9729 га, кадастровий номер: 6321755600:02:002:0211, з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", яка розташована на території Комсомольської селищної ради. Відповідно до копії Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 1422129 від 19.04.2004, копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу: НВ-6303962582017, дата формування: 13.03.2017, земельна ділянка площею 2,9729 га., з кадастровим номером 6321755600:02:002:0211, цільове призначення: "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", яка розташована території Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області на праві приватнї власності належить [PERSON] , дата державної реєстрації земельної ділянки 19.04.2004 (а.с. 17, 23-24). З копії листа приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. № 481/02-14 від 30.09.2021 вбачається, що позивачу надано роз`яснення про необхідність для оформлення спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , надати документальне підтвердження факту прийняття спадщини, а у разі відсутності необхідних документів рекомендовано звернутися за захистом своїх спадкових прав до суду. (а. с. 20-21). Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, визначеним цивільним процесуальним законодавством. Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 3, 5 \~статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до копії спадкової справи, наданої 13.12.2021 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. на запит суду, після смерті [INFO] [PERSON] , із заявами про прийняття або відмову від спадщини до приватного нотаріуса Кожушної Л.М. ніхто не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Спадкова справа № 190/2021 заведена на підставі заяви [PERSON] від 30.09.2021, яка звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] та якій 30.09.2021 було роз`яснено, що для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом останній необхідно надати нотаріусу документи, що підтверджують факт прийняття [PERSON] спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 41-59). Частиною першою\~статті 1296 Цивільного кодексу України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина третя цієї статті встановлює, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності з частиною 1 статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 роз`яснено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже,\~ [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в передбачений законом строк не заявила про відмову від спадщини, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину після померлого\~ [INFO] батька\~ [PERSON] , у вигляді земельної ділянки площею 2,9729 га, з кадастровим номером: 6321755600:02:002:0211, з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", яка розташована на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (колишня назва - Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області). Проте, у позивача наявні складнощі у зв`язку з викладеними вище обставинами в оформленні спадкових прав. З огляду на викладене, враховуючи, що судом встановлено факт постійного проживанняпозивача разом зі спадкодавцем батьком [PERSON] , на час відкриття спадщини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] , права власності на земельну ділянку площею 2,9729 га, з кадастровим номером: 6321755600:02:002:0211, з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", яка розташована на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (колишня назва - Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області) за законом. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті\~141,\~142 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved