Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі, та мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка до суду не з'явилась надала заяву про розгляд справи в її відсутність, свій позов підтримала та просить задовольнити просить слухати справу в її відсуиність а.с. 55. Представник позивачки [PERSON], [PERSON], який дія на підставі довіреності від 11.02.2014 року, позов підтримав та просить його задовольнити в повному обсязі, допит свідків вважає недоцільним та просить слухати справу в його відсутність а.с. 57. Відповідач надав суду заперечення (а.с. 43-44) в яких зазначив, що позов визнав частково , а саме в розмірі не більше 1/4 частини його місячного заробітку (доходу), не хворіє на утриманні нікого не має тимчасово не працює та просить слухати справу в його відсутність .с. 37. В судове засідання сторони не з'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [PERSON] , [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області у Книзі реєстрації народжень був зроблений відповідний запис та видано свідоцтво; відповідно до цього свідоцтва сторони у цій справі є батьками неповнолітнього а.с. 9. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в заявленому у позові розмірі. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, мешкає разом із матір'ю (позивачем), потребує піклування та утримання. Згідно матеріалів справи судом установлено, що позивач є інвалідом 2-ї группи, не працює, має пенсію в розмірі 894 грн., дитина з нею проживає та перебуває на її утриманні, відповідач тимчасово не працює не хворіє, на утримані нікого не має, аліменти нікому не платить. Згідно обґрунтування позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 позивачка вказує , що дитина є інвалідом дитинства з 2008 року внаслідок перенесеної травми в 2006 році, але жовтого доказу, що дитина є інвалідом дитинства суду не надано, тільки виписки з історії хвороби а.с. 12. Отже, згідно ст.. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Щодо розміру аліментів, то відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При вирішенні розміру аліментів, суд приймає до уваги вимоги ст. ст. 180, 182 ЦПК України. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано доказів, щодо обґрунтування позову в частині стягнення з відповідача аліментів в 1/3 частини всіх видів його доходу, а відповідач визнав позов в частині 1/4 частини його місячного заробітку чи доходу, тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку , починаючи з 20 січня 2014 року до досягнення дитини повноліття. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать закону та фактичним обставинам справи, визнані відповідачем в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, що не порушує прав та законних інтересів інших осіб, суд доходить висновку про задоволення частково позову, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, та покладення на відповідача судових витрат, в виді судового збору в розмірі 243.60 грн. в рахук держави. Вирішуючи заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки понесених витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01 січня 2012 року, - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах -суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з довідкою представника [PERSON], позивачці було надано правову допомогу по підготовці документів та складанню позовної заяви і за 2 години роботи 19.01.2014 року сплачено 500 грн. (а.с. 59). Отже, суд приходить до висновку про задоволення частково вимоги про стягнення витрат на правову допомогу. З врахуванням складності категорії даної цивільної справи та складання лише позову, суд приходить до висновку про стягнення витрат в сумі 200 грн. 00 коп..

Outcome: partial