Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, який обґрунтовує наступним. 14.05.2008 року між ПАТ «[PERSON] МКБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 147 про надання кредиту для споживчих цілей, згідно якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 47 000,00 США строком по 13.05.2018 року. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного іпотечного договору між позивачем та [PERSON], посвідченого 14.05.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1275 , згідно з яким в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 65, 6 кв. м., житловою площею 39, 9 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачем зазначено, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору своєчасно не виконує і станом на 12.05.2016 її заборгованість становить 94\~668.29 дол. США (що еквівалентно 2\~385\~275.21 грн.) З огляду на зазначене та беручи до уваги те, що згідно договору іпотеки поручитель та боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, позивач просить суд стягнути з [PERSON]Й на користь ПАТ «[PERSON] МКБ» заборгованість та штрафні санкції за кредитним договором № 147 від 14.05.2008 року в розмірі 94\~668.29 дол. США (що еквівалентно 2\~385\~275.21 грн.) та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру, загальною площею 65, 6 кв. м., житловою площею 39, 9 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]., належну на праві власності [PERSON] шляхом її продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 818\~000, 000 грн. у межах процедури виконавчого провадження. Грошові кошти, отримані від реалізації вказаного нерухомого майна, що являється предметом іпотеки направити на погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «[PERSON] МКБ» за кредитним договором № 147 від 17.05.2008 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14.05.2008 року між ВАТ «[PERSON] МКБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 147 про надання кредиту для споживчих цілей, згідно якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 47 000,00 США строком по 13.05.2018 року. зі сплатою 12 відсотків річних. В судовому засіданні встановлено, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання, передбачені договором кредиту не виконує, про що свідчить прострочена заборгованість за кредитом та процентами згідно розрахунку заборгованості , яка згідно матеріалів справи становить 94\~668.29 дол. США ( що згідно з курсом НБУ на 12.05.2016 рік становить 2\~385\~275.21 грн., з яких: - сума основного боргу по кредиту: 47000 дол. США; - сума нарахованих і несплачених відсотків: 44\~959, 82 дол. США; - сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу: 30\~857, 46 грн.; - сума пені за несвоєчасну сплату процентів: 37385, 60 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства. Згідно п. 9.2 кредитного договору № 147 від 14.05.2008 року сторонами узгоджено, що у разі порушення Позичальником протягом дії цього договору, будь-яких зобовязань за цим договором та Договорами поруки або поручителями будь-яких зобовязань за Договорами поруки, Банмає право на дострокове повернення суми кредиту, а також всіх інших лпатжеів за цим Договором У разі відсутності коштів [PERSON] має право звернути стягнення на Поручителів у відповідності до Договорів поруки та всіх інших договорів застави, які будуть укладені в період дії цього Договору. З матеріалів цивільної справи вбачається, що виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного іпотечного договору між ВАТ «[PERSON] МКБ» та [PERSON], посвідченого 14.05.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1275 , згідно з яким в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 65, 6 кв. м., житловою площею 39, 9 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19.02.1996 року виконкомом Ужгородської міської [PERSON] на підставі рішення № 12 від 24.01.1996 року, зареєстрованого в Ужгородському міжрегіональному бюро технічної інвентаризації 19.02.1996 року за реєстрованим № 9374. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх божників разом, так і від будь-кого з них окремо. У відповідності до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК та ст.ст. 3 і 4\~ЦПК право вибору способу судового захисту передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. З огляду на зазначене підставними є вимоги Банку щодо дострокового стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог, враховуючи, що позичальник є особою, відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником. Відповідно до статті 11\~Закону України "Про заставу", статей 1, 11\~Закону України "Про іпотеку"майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. З огляду на чинне законодавство суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Тому підставною є позовна вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки з відповідача [PERSON] Вивчивши доводи представника позивача щодо необхідності відмови у задоволенні позову та застосування строків позовної давності суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до\~статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно з пунктом 6.3 кредитного договору № 147 від 14.05.2008 року сторони домовилися, що в разі порушення позичальником своїх зобовязань по цьому Договору, вказаних у п. 5.1 [PERSON] має право надіслати Позичальнику та Поручителям письмове повідомлення з вимогою виправити порушення протягом 3-х днів з дати отримання повідомлення (розписка про отримання). Якщо Позичальник не виправить порушення протягом терміну, [PERSON] має право на дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.\~ Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 29 січня 2016 року претензію (вимогу) боржнику про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів (відсотків) (а. с. 18). Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені,\~\~кредитор відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у травні 2016 року. Зокрема вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від \~9 листопада 2016 року по справі №6-2251цс16 Суд, підсумовуючи всі досліджені докази по справі, зважаючи на те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог підтвердились, відповідач по справі в добровільному порядку не сплатив заборгованість по кредитному договору, тому заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved