Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач 06.11.2017 р. звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 198594,10 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, та 2978,91 грн. судового збору. Позов мотивований тим, що 03.11.2015 р. між ПАТ "СК "Українська страхова група" та ПП "Віп-Рент" укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/15-2707, предметом якого є страхування транспортного засобу Ford Fiesta, державний номер [NUMBER]. 24 червня 2016 року в м. Херсоні відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ford Fiesta, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "АЗЛК", державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі поданих потерпілим документів, звіту №1507 від 19.07.2016 р., №1507-1 від 21.07.2016 р., розрахунку страхового відшкодування страхувальником ПрАТ "СК "Українська страхова група" здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 248094,10 грн. двома частинами. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "СК "Провідна" за полісом №АЕ/5867561. 05 січня 2017 року ПрАТ "СК "Українська страхова група" звернулась до ПрАТ "СК "Провідна" із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, та останньою 11 квітня 2017 року було сплачено страхове відшкодування в розмірі 49500,00 грн. в розмірі ліміту за шкоду, завдану майну передбачену полісом. Вказує, що не відшкодованою залишається сума в розмірі 198594,10 грн., яку повинен відшкодувати відповідач. 19 квітня 2017 року ПрАТ "СК "Українська страхова група" направлено на адресу [PERSON] лист про відшкодування залишкової суми в порядку регресу в добровільному порядку, однак відповідачем вказане проігноровано, внаслідок чого позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В. від 22.11.2017 р. провадження у справі відкрито, призначено справу до розгляду в судовому засіданні. 02.03.2018 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що його відповідальність чітко лімітована полісом, укладеним між ним та ПрАТ "СК "Провідна", зокрема 50 тис. грн., а оскільки його страховою компанією сплачено позивачу 49500,00 грн., потерпіла особа до нього вимог не пред'являє, у позивача відсутні правові підстави для стягнення з нього різниці. Крім того, заявлена до стягнення різниця не узгоджувалась з ним, під час проведення оцінки вартості відновлювального ремонту, а відтак, не мав можливості надати свої заперечення автотехнічному експерту. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2018 року у зв'язку з тим, що суддя Гаврилов Д.В. не може продовжувати розгляд справи, у зв'язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/19111/17. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2018 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2018 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2018 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. 13.12.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив ПрАТ "СК "Українська страхова група", відповідно до якої за ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування має до особи, відповідальної за збитки. Методика проведення товарознавчої екпертизи не вимагає виклику заінтересованих осіб. 13.03.2019 року судове засідання не відбулось через перебування головуючого у нарадчій кімнаті по розгляду іншої справи. Представником позивача у цей день подана заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 4000,00 грн. 16.04.2019 року подано додаткові пояснення на заперечення представника відповідача щодо зменшення суми на суму залишків транспортного засобу. Таке посилання представник позивача вважає хибним, оскільки страхування транспортного засобу було добровільним, позивачем здійснено страхове відшкодування в загальній сумі 248094,10 грн. ПрАТ "Провідна" в порядку регресу сплатило позивачеві 49500,00 грн. в розмірі ліміту з врахуванням франшизи, внаслідок чого залишок боргу складає 198594,10 грн. Вказана сума підлягає стягненню на підставі ст. 1194 ЦК України, зменшення суми було прийнятним у випадку виплати позивачем страхувальнику 293896,50 грн., а собі змогли б залишити автомобіль Ford Fiesta. Представниками позивача та відповідача 23.04.2019 року подано заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача просив задовольнити позовні вимогив повному обсязі, а представник відповідача відмовити у його задоволенні. 24.04.2019 року судове засідання не відбулось через перебування головуючого у нарадчій кімнаті по розгляду іншої справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомляв. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до наступного. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Постановою встановлено, що 24.06.2016 року о 17-45 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом "Москвич М 412", державний номер "Т 68-45 НИ" по вулиці Херсонській на перехресті з вулицею Комсомольською в смт. Антонівка, при повороті ліворуч, не надав переваги у русі автомобілю Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]", під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (арк. справи 39). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]" застрахована у ПрАТ "СК "Універсальна", що підтверджено генеральним договором №28-0199-2700\\14-AVIS добровільного страхування наземних транспортних засобі, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку від 29.10.2013 р., укладеного між ПрАТ "СК "Універсальна" та ПП "ВІП-РЕНТ" (арк. справи 5-28). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ "СК "Провідна" 24.11.2015 р. за полісом №АЕ/5867561/2202/15 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким передбачено страхова сума за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50,000 грн., франшиза 500,00 грн. (арк. справи 103). Згідно звіту №1507 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]", складеного ТзОВ "Асистанська компанія "Українська служба допомоги" 19.07.2016 року, визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобілю Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]", в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням розцінок спеціалізованого СТО складає 250945,09 грн., в тому числі ПДВ 41824, 18 грн. (арк. справи 40-63). Згідно звіту №1507-1 про оцінку працездатних складових частин автомобіля Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]", складеного ТзОВ "Асистанська компанія "Українська служба допомоги" 21.07.2016 року, визначено, що вартість працездатних складових автомобіля Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]", в результаті його пошкодження при ДТП складає 45802,46 грн. (арк. справи 64-75). 30.06.2016 року представником ПП "Віп-Рент" направлено на адресу ПрАТ "СК "Українська Страхова Група" заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (арк. справи 76-77). Згідно страхового акту №ДККА-51394 від 27.07.2016 р. складеного ПрАТ "СК "Українська Страхова Група", розраховано розмір страхового відшкодування, який склав 248094,10 грн. (арк. справи 79). Відповідно до платіжного доручення №13664 від 28.07.2016 р. ПрАТ "СК "Українська Страхова Група" сплачено ПП "Віп-Рент" страхове відшкодування в розмірі 148094,10 грн. (арк. справи 81). Відповідно до платіжного доручення №13799 від 29.07.2016 р. ПрАТ "СК "Українська Страхова Група" сплачено ПП "Віп-Рент" страхове відшкодування в розмірі 100000,00 грн. (арк. справи 82). Представником ПрАТ "СК "Українська Страхова Група" 05.01.2017 р. за вих. №27163 направлено на адресу ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" заяву на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу, за яким просив виплатити суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 248094, 10 грн. (арк. справи 83-84). Згідно платіжного доручення №0017456_4ВО36/88 від 11.04.2017 р. ПрАТ "СК "Провідна" сплачено на користь ПрАТ "СК "Українська Страхова Група" страхове відшкодування в розмірі 49500,00 грн. (арк. справи 85). Представником ПрАТ "СК "Українська Страхова Група" 19.04.2017 р. за вих. №27723 направлено на адресу [PERSON] лист щодо відшкодування регресну заборгованість у розмірі 198594,10 грн. Вказаний лист отримано особисто [PERSON] 04.05.2017 р., однак проігнорована (арк. справи 86-87). [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], який народився [INFO], [PERSON], яка народилась [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження (арк. справи 104-105). Відповідно до листа №358-06 від 26.12.2018 р. ПП "ВІП-Рент", станом на момент укладення Додаткової угоди №118 від 10.11.2015 р. до Генерального договору добровільного страхування №28-0199-2700\\14-AVIS від 29.10.2013 р. та станом на 24 червня 2016 року (дата страхового випадку) автомобіль Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]", дійсно перебував у власності Підприємства та обліковувався на балансі. У зв'язку із тим, що при настанні страхового випадку, який відбувся 24 червня 2016 року, автомобіль Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]", зазнав повної конструктивної загибелі, автомобіль не відновлювався та 01 вересня 2016 року його залишки були продані. Відповідно після 01 вересня 2016 року автомобіль Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]" не перебуває на балансі підприємства (арк. справи 160). Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №10863/02/8044/2016 від 01.09.2016 р. укладеного між ПП "ВІП-Рент" та [PERSON], підприємством продано транспортний засіб Ford Fiesta, державний номер "[NUMBER]" за 50383,00 грн. (арк. справи 170). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов?язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов?язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз'яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні умежах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування повинен звернутись до страховика особи, яка винна в ДТП з вимогою про виплату страхового відшкодування, не погоджуючись з сумою страхової виплати, позивач має право, в даному випадку, звернутися до третьої особи з позовом до суду про виплату страхового відшкодування, зазначивши суму, якої не вистачає для погашення повної суми за проведення відновлювального ремонту. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо доводів представника відповідача про зменшення суми відшкодування на суму, яку отримав ПП "Віп-Рент" за продаж залишків транспортного засобу Ford Fiesta, суд вважає їх необгрунтованими, оскільки такі вимоги відповідач може пред'явити до ПП "Віп-Рент", який не є учасником цієї справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 01 березня 2019 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" та адвокатом Троян Олегом Петровичем укладено договір №б/н про надання правової допомоги. До матеріалів справи додано платіжне доручення №2076 від 12.03.2019 р., на суму 3000,00 грн. оплата за надання правової допомоги, та платіжне доручення №2077 від 12.03.2019 р. на суму 1000,00 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2978 грн. 91 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 14 травня 2019 року.

Outcome: approved