overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

03 квітня 2017 року судом ухвалено рішення, яким визнано недійсним договорір дарування цілісного майнового комплексу (адміністративно-побутовий та торгівельний комплекс), який розташований в [ADDRESS], укладений 25 вересня 2010 року між ПП "Шафаят" в особі його власника [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним ноторіусом ММНО Валієвою В.В. за реєстровим номером № 449. Визнано недійсним договорір дарування земельної ділянки, загальною площею 2518 кв.м. для обслуговування адміністративно-побутового та торгівельного комплексу, яка розташована в [ADDRESS], укладений 25 вересня 2010 року між ПП "Шафаят" в особі його власника [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним ноторіусом ММНО Валієвою В.В. за реєстровим номером № 450. Витребувано на користь ПП "Шафаят"адміністративно-побутовий та торгівельний комплекс та земельну ділянку, площею 2518 кв.м. , які розташовані в [ADDRESS], з чужого незаконного володіння [PERSON]. Визнано недійсним іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М. ., зареєстрованого за № 451 від 06 серпня ( 22 квітня) 2014 року, укладений між Бабаєвим [PERSON] та [PERSON]. Зобов'язано приватного нотаріуса Херсонського МНО Воєводіну Наталю Миколаївну скасувати заборону відчуження майна - адміністративно-побутового та торгівельного комплексу та земельної ділянки, площею 2518 кв.м., які розташовані в [ADDRESS] , накладену 06 серпня 2014 року в зв'язку з посвідченням іпотечного договору у за реєстровим номером № 452. Стягнуто на користь ПП "Шафаят" з [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 5793,19 грн. судового збору з кожного. Стягнуто на користь ПП "Шафаят" з приватного нотаріуса Херсонського МНО Воєводіної\~ Н.М. 551 грн. 20 коп. судового збору. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2017 року цивільну справу повернуто до Центрального районного суду м.Миколаєва для виконання вимог ст. 220 ЦПК України. У судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце слухання повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, присутність у судовому засіданні сторін не є обов'язковою. З позовної заяви, вбачається, що позивачем подано позов, який містить чотири позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру. З урахуванням вартості майна та земельної ділянки, кількості вимог немайнового характеру, судовий збір за подачу позову складає 21614,77 грн., проте позивачем сплачено при подачі позову 17930,77 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON], [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі по 1842,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Заявник звернулась до суду та просить встановити факт родинних відносин з [PERSON], який помер [INFO] та за життя був її чоловіком. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер чоловік заявника [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Заявник звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у свідоцтві про шлюб вказано прізвище чоловіка "[PERSON]", а згідно Свідоцтва про смерть помер "[PERSON]", тому нотаріус запропонував звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин між спадкоємцем та померлим. Виправлення зазначеної помилки та встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення права на спадщину. Заявник до зали судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує повністю. Представник заінтересованої особи до зали суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суду надана заява в.о. завідувача Світловодської районної державної нотаріальної контори Драної Л.А. про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження від 06.08.1949 року, [INFO] народився [PERSON] (а.с. 10). 01 січня 1971 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 9). Згідно павспорту серії [NUMBER] виданого Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області 02.11.1996 року вбачається написання прізвища [PERSON], [INFO] (а.с. 12). На підставі Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] вбачається, що помер [INFO] [PERSON] (а.с. 7). Таким чином, із наданих суду письмових доказів вбачається, що з народження та за життя спадкодавець мав прізвище [PERSON], однак при укладенні шлюбу було допущено помилку у написанні прізвища і вказано "[PERSON]", а дружина "[PERSON]". У зв"язку з цим спадкоємець позбавлений можливості отримати спадщину, а тому його порушене право підлягає захисту. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року відповідно до п.1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Таким чином, дослідивши надані матеріали суд приходить до висновку, родинного зв'язку між [PERSON] та [PERSON], а саме, що заявник є дружиною [PERSON], котрий помер [INFO]. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 10.07.2012 року згідно наказу №1052-ос вона влаштувався на роботу в авіакомпанію "Аеросвіт", де і пропрацювала з 13.07.2012 р. до 07.02.2013 р. Вона була звільнена з даної роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України). Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимог про розрахунок. Однак не зважаючи на вищезазначену вимогу закону при звільненні не були виплачені належні позивачу суми. Заборгованість, згідно довідки про доходи, виданої ПАТ "Аеросвіт" становить 38 663,80 грн. Ніякого розрахунку відповідач з позивачем не провів, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 38 663,80 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву, в якій позов підтримала повністю, просила розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надав. Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечив. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач з 13.07.2012 р. по 07.02.2013 р. працювала в ПАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт", про що свідчить копія трудової книжки (а.с.7-10) та копія наказу про звільнення (а.с.5). 16.02.2013 року головним бухгалтером ПАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" позивачу була надана довідка про доходи, відповідно до якої сума заборгованості по заробітній платі авіакомпанії перед позивачем становить 38 663,80 грн. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум що належить йому від підприємства проводиться в день звільнення. Як встановлено, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена, і до теперішнього часу не погашена, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати в сумі 386,64 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки. Заявник зазначив, що на початку трудової діяльності в радгоспі "Нечаянський" в грудні 1979 року йому була оформлена трудова книжка. При заповненні даного документу відповідальною особою була допущена помилка в написанні його прізвища та по-батькові. Зокрема, замість вірного прізвища "[PERSON]" було помилково записане "[PERSON]", а замість вірного по-батькові "[PERSON]" помилково записане "[PERSON]". На даний час він досяг пенсійного віку, але наявні у трудовій книжці помилки перешкоджають йому в оформленні пенсії. Посилаючись на необхідність оформлення пенсії заявник просив встановити факт належності йому зазначеного правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання своїх вимог і клопотав про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи УПФУ в Миколаївському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився. При цьому подав письмову заяву про свою згоду із вимогами заявника. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що заявник народився [INFO] року в с. Добровільне Макинського району Целіноградської області. (а.с. 9, 14) Свою трудову діяльність заявник розпочав в грудні 1979 року в радгоспі "Нечаянський". У зв'язку з цим зазначеним сільгосппідприємством 12.12.1979 року йому була оформлена трудова книжка серії [NUMBER]. Однак, при заповненні трудової книжки відповідальною особою в ній допущені помилки в написанні прізвища, а також нечітко записане по-батькові заявника. Так, замість вірного прізвища "[PERSON]" було помилково записане "[PERSON]", а вірне по-батькові "[PERSON]" записане не чітко, внаслідок чого не може бути прочитаним однозначно. (а.с. 5-8) Дослідивши у сукупності надані письмові документи, та проаналізувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що трудова книжка дійсно видана і належить саме заявникові, а не будь-якій іншій особі. На це вказують дані зафіксовані в документах, події в особистому житті відображені в заяві [PERSON] і які повністю узгоджуються між собою. (а.с. 11-17) Що ж стосується відмінностей у написанні прізвища та по-батькові заявника в трудовій книжці, то на думку суду, це є наслідком помилок, допущених при заповненні вказаного правовстановлюючого документа посадовими особами підприємства на якому працював заявник. З огляду на викладене вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому договору купівлі-продажу 61/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного між ним та радгоспом-заводом "Таврія" 12.12.1992 року та посвідченого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області 12.12.1992 року, вказавши, що у вищевказаному договорі невірно вказано його прізвище та ім'я по батькові, та замість правильного прізвища "[PERSON]" вказано "[PERSON]", а замість правильного ім'я по батькові "[PERSON]" вказано "[PERSON]", на даний час допущена помилка є для нього перешкодою у вільному розпорядженні належним йому майном. В судове засідання заявник не з`явився, в своїй заяві просив справу розглянути у його відсутність. Представники заінтересованих осіб до суду не з'явилися, але надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, суд ухвалив судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З наданої суду ксерокопії паспорту [NUMBER], виданого Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області, вбачається, що правильне прізвище заявника "[PERSON]", а ім'я по батькові "[PERSON]" що також вбачається із довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої на імя [PERSON] Державною податковою інспекцією в м. Нова Каховка 01.02.1999 року. Проте, при укладенні договору купівлі-продажу 61/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого з адресою: [ADDRESS], укладеного між заявником та радгоспом-заводом "Таврія" 12.12.1992 року та посвідченого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області 12.12.1992 року, невірно вказано прізвище та ім'я по батькові заявника, так замість правильного «[PERSON]» вказано «[PERSON]», що в теперішній час є перешкодою для заявника вільно розпоряджатися належним йому майном. За таких обставин суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 256, 259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій вказувала, що 10.04.2017 року Виноградівська районна державна адміністрація листом №Г-148/198/03.1-16/320 відмовила їй у внесенні змін у свідоцтво про право власності на житловий будинок №161 від 14.12.2000, оскільки це не входить до їх повноважень. Приймаючи до уваги, що у всіх правовстановлюючих документах її ім'я зазначено як "Кристина" і лише у вищевказаному свідоцтві як "Христина", просила суд встановити факт належності їй даного документу. В судове засідання заявниця та її представник не з'явився, однак надали письмову заяву в якій підтримали заявлені вимоги та просили суд слухати справу у їх відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, хоча про день час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Від встановлення факту належності особі свідоцтва про право власності на житловий будинок залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав заявника, а саме порушується його право на володіння, користування та розпорядження даним житловим будинком, що не суперечить вимогам ст. 256 ЦПК України. Під час судового слідства встановлено, що свідоцтво про право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку №5 по вул. Заводській, у с. Фанчиково, Виноградівського району, Закарпатської області видано 14.12.2000 року, на підставі рішення Виноградівської районної ради №57 від 19.04.1991 року, на ім'я [PERSON] (а.с.3). Відповідно до копії паспорта (а.с.4), копії свідоцтва про народження (а.с.6), копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.5), заявниця має ім'я "Кристина", а запис у зазначеному вище свідоцтві про право власності - "Христина", здійснено помилково. За вказаних обставин, суд вважає доведеним той факт, що заявниця [PERSON] і записана у свідоцтві про право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку №5 по вул. Заводській, у с. Фанчиково, Виноградівського району, Закарпатської області, яке видано 14.12.2000 року, на підставі рішення Виноградівської районної ради №57 від 19.04.1991 року «Левченко Христина Іванівна» є однією і тією ж особою, а тому вважає за необхідне встановити факт належності їй даного документу. Згідно наданих суду документів не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору про право, у звязку з цим суд вважає за доцільне прийняти рішення в частині вимог заявника в порядку, передбаченому ст. 256 ЦПК України. Судові витрати у справі, а саме 320 грн. 00 коп. судового збору слід покласти на заявника, оскільки на його користь ухвалено рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою та просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер 04.05.2009 року за життя був його рідним братом, так як в даний час він має намір прийняти спадщину після смерті брата, а в правовстановлюючих документах є розбіжності, прізвище брата зазначено як "Субин", а він за паспортом "Субін". Представник заявника [PERSON] клопотала про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, виконкому Ставищанської сільської ради вимоги заяви визнав. За таких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] є спадкоємцем майна громадянина [PERSON], який помер 04.05.2009 року. Після звернення до нотаріальної контори було виявлено розбіжності в правовстановлюючих документах, а саме, спадкодавець зазначений як "Субин", а заявник за паспортом "Субін" (а.с.6). Пунктом 1 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, а їх законність стверджується письмовими матеріалами справи, зокрема: копією свідоцтва про народження заявника та спадкодавця (а.с.3,4), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.5), копією паспорта заявника (а.с.7), тому є всі підстави для задоволення даних вимог. Даний факт ніким та нічим не спростований. \~\~\~ Встановлення даного факту має для заявника\~ юридичне значення, так як впливає на можливість реалізації заявником\~ своїх спадкових прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

03.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. В своїй заяві [PERSON] зазначає, що вона є власником земельної ділянки площею 517 кв.м, що розташована в садівничому товаристві «Холодок» по вул. Юнацькій, 38 в м. Полтаві, але в державному акті на право приватної власності на землю її прізвище зазначено "Токарева", тоді як у паспорті "Токарєва". У зв'язку з цим вона позбавлена права розпоряджатися своєю земельною ділянкою. Виходячи з вищевикладеного, у заявника виникла необхідність в судовому порядку встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю, виданого 25 травня 1999 року на підставі розпорядження виконкому Полтавської міської ради від 30.04.1999 року № 316-р, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 2№ 869. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, де просить розглядати справу за її відсутності, свою заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Територіальна громада м. Полтави в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ПЛ №024087, виданого 25 травня 1999 року на підставі розпорядження виконкому Полтавської міської ради від 30.04.1999 року № 316-р зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 2№ 869, [PERSON] була передана у приватну власність земельна розміром 517 кв.м., що розташована на території садівничого товариства «Холодок» по вул. Юнацька, 38 в м. Полтава (а.с.12). Згідно паспорта громадянина України серії КО 818896 прізвище заявника зазначено - " Токарєва ", а згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ПЛ №024087 від 25.05.1999 року «Токарева» (а.с. 5). У зв'язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Тому, суд вважає за можливе встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю від 25.05.1999 року на земельну ділянку, яка розташована на території садівничого товариства «Холодок» по вул. Юнацька, 38 в м. Полтава Токарєвій [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

02 жовтня 2017 року Золочівським районним судом Львівської області було винесено заочне рішення, яким позов кредитної спілки "СуперКредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, однак долю судових витрат, а саме витрат за оголошення про виклик відповідача в газеті "Львівська пошта" - не вирішено. Сторони не з'явилися. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви ( ч.4 ст. 270 ЦПК України). Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних міркувань. Так як, при постановлені вказаного рішення судом не вирішено питання про стягнення судових витрат,а саме витрат за оголошення про виклик відповідача в газеті "Львівська пошта", а згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд вважає за доцільне усунути такі недоліки. Оскільки суд задоволив позовні вимоги повністю, а позивачем було сплачено витрати за оголошення про виклик в газеті "Львіська пошта" у розмір 200.00 грн., такі слід стягнути з відповідача в користь позивача за змістом п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved