Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину цього майна, а саме: провести \~ поділ\~ \~житлового \~ будинку\~ \~ [ADDRESS] \~ \~між \~ [PERSON] \~ \~ та\~ [PERSON] .Визнати \~за [PERSON] \~право \~власності \~на Ѕ частину житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~загальною площею\~70,9\~кв.\~метри,\~житловою площею\~37,7\~кв.\~метри.\~Стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(ідентифікаційний\~номер \~ [NUMBER] )\~ на\~ мою,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ), користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 600 гривень. В обгрунтування вимог позивач зазначила, що з 15\~жовтня 2014\~року вона\~перебувала в\~шлюбі з\~ [PERSON] ,\~що підтверджуєтеся\~свідоцтвом про\~шлюб [NUMBER] ,\~виданим 15.10.2914 року відділом\~державної реєстрації актів цивільного\~стану респіраційної\~служби Якимівського\~районного управління\~юстиції у\~Запорізькій області,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №\~71.20\~березня 2018\~року рішенням\~Якимівського районного\~суду Запорізької\~області (суддя\~Ковальчук О.А.,\~справа №\~330/295/19)\~шлюб між\~нею та\~відповідачем було\~розірвано.Від шлюбу\~позивач та\~відповідач мають\~малолітню дитину\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим 03.11.2015\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Якимівського\~районного управління\~юстиції у\~Запорізькій області,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №\~146.Перебуваючи у\~шлюбі,\~позивачем та\~відповідачем за\~спільні кошти\~було придбано\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~70,9\~кв.\~метри,\~житловою площею\~37,7\~кв.\~метри.Цей факт\~підтверджується договором\~купівлі продажу\~будинку від\~18.09.2015\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Якимівського\~районного нотаріального\~округу Запорізької\~області Уколовим\~С.А.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 2099\~та витягом\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~від 18.09.2015\~року.\~Таким чином,\~позивач зазначає,\~що вона\~має право\~на 1/2\~частину майна,\~придбаного у\~період шлюбу.На сьогоднішній\~день відповідач\~в добровільному\~порядку не\~бажає розділити\~житловий будинок,\~який є\~нашої спільною\~сумісною власністю,\~у зв`язку\~із чим,\~вважає,\~що порушуються\~її права.Відповідно до\~договору купівлі-продажу\~будинку від\~18.09.2015\~року вартість\~спірного нерухомого\~майна становить\~149000\~гривні.Таким чином,\~1/2 частина вартості спільного майна, набутого під час перебування у шлюбі з відповідачем становить 74500 гривень, а тому сума судового збору складає 768,40 гривень. Відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] із зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, згідно якого просив: стягнути з відповідача [PERSON] 1/2 вартості спільно набутого майна, що оцінюється в суму 30 000,00 грн.. В зустрічному позові [PERSON] зазначив, що 15.10.2014\~року позивач\~ [PERSON] зареєстрував\~шлюб з\~відповідачем [PERSON] .\~У сторін\~позову є\~спільна дитина\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який на теперішній\~час проживає\~разом із\~відповідачем.\~Станом на\~день подання\~позову шлюбні\~відносини між\~сторонами припинено,\~відповідачем позивачем\~за первинним\~позовом подано\~заяву до\~суду про\~розподіл майна\~подружжя.Перед розірванням\~шлюбу сторони\~позову домовились\~про добровільний\~поділ спільного\~майна,\~однак після\~розлучення відповідач\~зажадала виділити\~їй більшу\~частину,\~без урахування\~іншого спільно\~набутого майна.\~Такі вимоги\~позивач вважає\~недоведеними та\~змушений відстоювати\~свої права\~у судовому\~порядку.\~Позивач -\~відповідач за\~первинним позовом\~вважає,\~що \~відповідач не\~зовсім рівноцінно\~розподіляє спільно\~набуте майно\~в шлюбі,\~ та\~приховує від\~Суду наступне\~спільно набуте\~майно:пральна машина\~-\~7\~000,00\~грн.;\~холодильник -\~18\~000,00\~грн.;\~мікрохвильова піч\~ \~1\~500,00\~грн.;\~морозильна камера\~ \~9\~000,00\~грн.;\~спальний гарнітур\~-\~3\~000,00\~грн.;-\~ диван\~ \~3\~000,00\~грн.;\~шкаф -\~купе \~ 5\~500,00\~грн.;-\~ телевізор\~-\~10\~000,00\~грн.;-\~ \~ будівельні\~ матеріали\~ -\~ \~10\~000,00\~ \~грн..\~Вказане \~майно \~перебуває \~у \~володінні \~відповідача \~разом наявними\~документами,\~що підтверджують\~право спільної\~власності.При цьому\~позивач зазначає,\~що відповідачем\~не буде\~оспорювано кількість\~ та\~ вартість\~ спільно\~ набутого\~майно,\~ що\~ в\~ свою\~чергу звільняю\~позивача від\~обов`язку\~доказування відповідно\~до вимог\~ЦПК України.\~У разі\~такої незгоди,\~позивач заявляє\~про намір\~надати Суду\~копії документів,\~що стосуються\~предмету позову.На підставі\~вищевикладеного,\~просив суд\~об`єднати\~в одне\~провадження наявні\~позови про\~поділ майна\~подружжя між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~що перебувають\~в провадженні\~Якимівського районного\~суду Запорізької\~області. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину цього майна. Від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, у якій окрім вимог зазначених у первісній позовній заяві просила стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(ідентифікаційний\~номер \~ [NUMBER] )\~ \~на \~ користь\~ \~ [PERSON] \~ (РНОКПП\~ [NUMBER] )\~вартість 1/2\~частини автомобіля\~автомобіля ВАЗ\~-\~217030,\~2008\~року випуску,\~чорного кольору,\~номер шасі\~ [NUMBER] ,\~об`єм\~двигуна 1596\~та автомобільного\~вантажного причіпу\~«Караван» рама\~ [NUMBER] \~модель 030,\~у розмірі\~61284\~(шістдесят\~одна тисяча\~двісті вісімдесят\~чотири)\~гривні.\~Стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(ідентифікаційний\~номер [NUMBER] )\~ на\~ користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ), користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1381,24 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 4600 гривень. Від\~відповідача за\~первісним позовом\~та позивача\~за \~зустрічним позовом\~ [PERSON] \~надійшов письмовий\~відзив на\~уточнену позовну\~заяву,\~у якій\~він зазначив, о ознайомившись із уточненою позовною заявою від 09.07.2019 року, відповідач за первинним позовом [PERSON] заперечує проти задоволення уточненого первинного позову, та вважає, що цей позов не може бути задоволений судом в повному обсязі, виходячи з наступного:Позивачем [PERSON] \~зазначено,\~що 10.08.2016\~року (тобто\~під час\~перебування у\~шлюбі)\~відповідачем [PERSON] \~було придбано\~за спільні\~кошти вантажний\~причіп "Караван"\~за грошові\~кошти в\~сумі 13\~000,00\~грн.\~у ФОП\~ [PERSON] ,\~тому просить\~стягнути із\~відповідача [PERSON] \~суму в\~розмірі 6\~500,00\~грн.,\~що не\~відповідає фактичним\~обставинам,\~оскільки:\~по-перше,\~відповідачем [PERSON] \~причіп було\~придбано у\~ПП "Любинський\~і К",\~а не\~у ФОП\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~витягами із\~Єдиного реєстру\~юридичних осіб,\~що перебуває\~у вільному\~доступу.\~Окрім того,\~накладна №\~148\~не являє\~собою договір\~купівлі-продажу\~транспортного засобу,\~оскільки не\~відповідає вимогам\~глав 16\~та 54\~ЦК України;\~по-друге,\~вказаний причіп\~згідно тексту\~зазначеної накладної\~"відвантажено"\~ [PERSON] ,\~ тобто\~ зовсім\~іншій особі,\~ ким\~не являється\~відповідач.\~На підтвердження\~вказаного просимо\~звернуту Суд\~увагу на\~доручення ПП\~"Любинський\~і К"\~та Акт\~приймання \~ передачі\~ТЗ,\~укладеного між\~директором ПП\~"Любинський\~і К"\~та відповідачем\~ [PERSON] \~ (додається\~ до\~ відзиву\~ відповідачем).\~ Сукупність\~зазначених обставин\~дає підстави\~відповідачу вважати,\~що надана\~Суду накладна\~№ 148,\~датована нібито\~10.08.2016\~року,\~виготовлена під\~час виниклого\~спору,\~тобто є\~сфальсифікованим документом,\~з ЦЬОГО\~ПРИВОДУ Відповідачем\~ [PERSON] \~ буде\~додатково подано\~клопотання про\~витребування доказів\~та,\~ у\~разі необхідності,\~ -\~про призначення\~судової \~почеркознавчої \~експертизи \~з \~метою \~встановлення \~дати заповнення\~спірної накладної;\~по-третє,\~позивач сама\~собі суперечить\~під час\~нормативного обґрунтування\~позову та\~під час\~визначення вартості\~спільно набутого\~майна застосовує\~виборчу,\~вигідну їй\~тактику,\~ігноруючи положення\~п.п.а)\~п.12\~ПВСУ "Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності"\~N\~20\~від 22.12.1995\~року,\~де зазначено,\~що вартість\~спірного майна\~визначається за\~погодженням сторін,\~а за\~його відсутністю\~-\~за дійсною\~вартістю майна\~на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може\~бути продано\~в даному\~населеному пункті\~чи місцевості.Позивач черговий\~раз викладає\~неіснуючі обставини\~та факти\~стосовно кількості\~та вартості\~спільно набутого\~майна подружжя,\~саме \~ нібито\~придбаного відповідачем\~автомобіля ВАЗ\~ \~217030\~у 2016\~році,\~оскільки,\~по-перше,\~зазначені обставини\~може спростувати\~свідок -\~батько \~відповідача \~ [PERSON] ,\~ по-друге,\~ надані\~позивачем \~копії \~документів,\~ а\~ саме\~ \~ \~довіреності \~та \~розписки оскільки\~відповідно до\~вимог ст.ст.77,78\~ЦПК України\~є неналежними\~та недопустимими\~ доказами,\~ та\~ по-третє\~ наведення\~ ринкової\~ вартості автомобіля,\~яка не\~підтверджена жодним\~доказом.Одночасно з\~поданням відзиву\~відповідач [PERSON] \~зазначає що\~заявляє клопотання\~про допит\~свідків,\~анкетні дані\~повідомить суду до початку судового засідання та забезпечення явки яких бере на себе. Таким чином, відповідач [PERSON] не оспорює право власності позивача [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, що спільної сумісною власністю, набутою спільно під час шлюбу. Враховуючи наведене, просив суд у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя відмовити в частині відшкодування вартості вантажного причепу "Караван" та автомобіля ВАЗ - 217030, зустрічний позов - задовольнити повністю. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом у судовому засіданні [PERSON] просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги за первісним позовом та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] , не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог за первісним позовом, в частині визнання права власності за позивачкою на Ѕ частину будинку та просив задовольнити їх зустрічний позов. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог за первісним позовом, в частині визнання права власності за позивачкою на Ѕ частину будинку та просив задовольнити їх зустрічний позов. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги за первісним та зустрічним позовом, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно дост.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.10.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Якимівського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №71. Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 20.03.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Якимівського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №146. Під час зареєстрованого шлюбу, а саме: 18.09.2015 року був придбаний будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0.1500 га., що підтверджується договором куплі-продажу будинку від 18.09.2015 року. Право власності на будинок зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. За змістом ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень\~ст.60 Сімейного Кодексу України\~майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина 1\~ст.61 СК). Здійснення права спільної сумісної власності регламентовано\~статтею 63 цього Кодексу, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжям. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 Сімейного Кодексу.\~\~ Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1,2,4\~ст.71 Сімейного Кодексу\~поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2\~ст.364 ЦК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним Кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно пункту 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст.71 Сімейного Кодексу\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 січня 2017 року у цивільній справі № 6-2565цс16. \~ Відповідно до частини 1\~ст.57 Сімейного Кодексу України\~\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : 1) майно, набуте до шлюбу; 2) майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали їй або йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права, визначену\~ст.60 Сімейного Кодексу України, та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15. Таким чином, надавши оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що спільною сумісною власністю подружжя належить визнати\~житловий будинок, загальною площею 70,9 кв.метри, житловою площею 37,7 кв. метри, що знаходиться у [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0.1500 га.. За правилом, встановленим частиною 1\~ст.70 Сімейного Кодексу,\~\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя відповідно до роз`яснень вище наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до\~ст.372 цього Кодексу\~при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. В силу вимог\~ст.81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, об`єктами спільної сумісної власності подружжя, є будинок, загальною площею 70,9 кв.метри, житловою площею 37,7 кв. метри, що знаходиться у [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0.1500 га., придбаний сторонами у період шлюбу. Ні позивачем,\~ні відповідачем суми грошової компенсації замість частки у майні на депозитний рахунок суду не внесено. Обставин, які б свідчили про згоду на отримання сторонами компенсації замість частки у майні судом також встановлено. Таким чином, з урахуванням неможливості реального розподілу спірного майна, суд вважає за необхідне\~\~при вирішенні спору застосувати правило визнання за подружжям ідеальних часток в майні та залишення його у спільній частковій власності, що\~відповідатиме засадам справедливості, добросовісності і розумності . З огляду на це суд вважає, що поділ спільного майна подружжя слід провести шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по Ѕ частині жилого будинку, розташованого за адресою: будинок, загальною площею 70,9 кв.метри, житловою площею 37,7 кв. метри, що знаходиться у [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0.1500 га., що в подальшому не позбавляє сторони вирішувати питання про припинення права на частку у спільному майні шляхом застосування положень ст.ст.\~364,365 Цивільного Кодексу. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в уточненій позовній заяві просила стягнути з [PERSON] , на її користь вартість 1/2 частини автомобіля ВАЗ - 217030, 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1596 та автомобільного вантажного причіпу «Караван» рама [NUMBER] модель 030, у розмірі 61284 (шістдесят одна тисяча двісті вісімдесят чотири) гривні. На підтвердження покупки автомобіля ВАЗ - 217030, 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1596, [PERSON] надала довіреність від 29.07.2016 року, відповідно до якого [PERSON] уповноважив гр.. [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси з усіх питань пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням зазначеного автомобіля. Також надала витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є особами які розпоряджаються зазначеним автомобілем на підставі довіреності [PERSON] .. Також позивачем було надано копію розписки [PERSON] від 29.07.2016 року про те, що ним були отримані грошові кошти від [PERSON] та [PERSON] за проданий ним автомобіль ВАЗ - 217030, 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1596. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що даний автомобіль був придбаний за його гроші, які він отримав як соціальну виплату. У довіреності від 29.07.2016 року якою [PERSON] уповноважив гр.. [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси з усіх питань пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням зазначеного автомобіля [PERSON] був записаний з метою усунення перешкод користування зазначеним автомобілем. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що розписку від 29.07.2016 року він підписав влітку 2019 року на прохання [PERSON] , зазначив, що грошові кошти за зазначений автомобіль він отримав від [PERSON] та його батька [PERSON] , тому він не знає точно за чиї саме гроші було придбано у нього автомобіль. Документів та доказів на підтвердження реальної вартості зазначеного автомобіля суду надано не було, врахувавши викладене та заслухавши свідків, суд приходить до висновку про неможливість встановити дійсну вартість та за чиї саме кошти був придбаний зазначений автомобіль. Тому відповідно суд не має можливості визнати автомобіль ВАЗ - 217030, 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1596 спільною сумісною власністю подружжя, так як жодною зі сторін не надано належних доказів, а саме: дійсної його вартості на час розгляду справи. На підтвердження покупки причепа «Караван» рама [NUMBER] [PERSON] було надано до суду накладну №148 від 10.08.2016 року видану ФОП « [PERSON] » про те, що [PERSON] було відпущено зазначений причіп за 13000 грн. та доручення ПП «Любинський і К», але зазначені свідки відмовилися від надання показів в судовому засіданні, надавши письмові заяви. При наданні пояснень відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним, [PERSON] зазначив, що причеп «Караван» на даний час знаходиться на його подвір`ї та ринкова вартість його 1500 гривень. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] вартості 1/2 частини автомобіля ВАЗ - 217030, 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1596 та автомобільного вантажного причіпу «Караван» рама [NUMBER] модель 030, у розмірі 61284 (шістдесят одна тисяча двісті вісімдесят чотири) гривні є необґрунтованими, в їх задоволенні слід відмовити. Що стосується вимог зустрічного позову суд приходить до наступного. Згідно зустрічних позовних вимог, [PERSON] вважає,\~що \~ [PERSON] \~не зовсім\~рівноцінно розподіляє\~спільно набуте\~майно в\~шлюбі,\~ та\~приховує від\~Суду наступне\~спільно набуте\~майно:пральна машина\~-\~7\~000,00\~грн.;\~холодильник -\~18\~000,00\~грн.;\~мікрохвильова піч\~ \~1\~500,00\~грн.;\~морозильна камера\~ \~9\~000,00\~грн.;\~спальний гарнітур\~-\~3\~000,00\~грн.;-\~ диван\~ \~3\~000,00\~грн.;\~ шкаф\~-\~купе \~ 5\~500,00\~грн.;-\~ телевізор\~-\~10\~000,00\~грн.;- будівельні матеріали - 10 000,00 грн.. Просив стягнути з відповідача [PERSON] Ѕ вартості спільно набутого майна, що оцінюється в суму 30 000,00 грн.. Документів та доказів на підтвердження вартості зазначеного майна суду надано не було, тому суд не має можливості встановити дійсну вартість та шляхи набуття даного майна сторонами. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному сторонами в позовних заявах, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного доказу слід відмовити.

Outcome: partial