Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

18 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №58613 від 05.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про звернення стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості в розмірі 64594,72 грн. Мотивуючи позовні вимоги, тим що приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клименко Романом Васильовичем відкрито виконавче провадження № 63984012 на підставі виконавчого напису № 58613 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Аланд» заборгованості в розмірі 65094,72 грн. Зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки ніяких зобов`язань перед ТОВ Фінансова компанія «Аланд» не має, а мала зобов`язання перед АТ «ВТБ» Банк, проте, жодних повідомлень щодо реорганізації АТ «ВТБ Банк» або інформації щодо правонаступників усіх прав та обов`язків банку її не попереджено, як не було попереджено щодо подальшого погашення грошового зобов`язання. Крім того кредитні кошти, які вона отримала від АТ «ВТБ» Банк, сплатила майже у повному обсязі ще у 2013 році. Отже, протягом семи років жодного повідомлення ні від самого АТ «ВТБ» Банк, ні від його правонаступників щодо заборгованості не надходило. Позивач вважає вчинення вищевказаного виконавчого напису неправомірним та таким, що порушує її права, виходячи із наступного. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Позивач стверджує, що не отримувала письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, нотаріусом не було перевірено отримання позивачем такої вимоги, що унеможливило подання нотаріусу обгрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Позивач стверджує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: - без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу; - позивачем не було отримано письмове повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом; - нотаріус вчинив виконавчий напис про стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитного договору, але не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як не є рішенням суду, а тому, виходячи з положень Конституції України, які є нормами прямої дії, відповідач не мав права звертатися до третьої особи, а останній не мав права вчиняти виконавчий напис, на підставі якого позивач фактично стає боржником ТОВ ФК «Аланд» на невизначений період. Ухвалою судді від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича. Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича зобов`язано надати належно посвідчені копії документів та матеріалів на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05.10.2020 №58613 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Відповідачу роз`яснено право протягом п`яти днів з дня вручення зазначеної ухвали подати заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та право протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України і протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, подати свої заперечення, які повинні відповідати частинами третьої - п`ятої статті 178 ЦПК та право відповідача відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України подати зустрічний позов у строк для подання відзиву. Роз`яснено третій особі право протягом 5 днів з дня отримання позову, відзиву на позовну заяву подати свої пояснення щодо позову, відзиву, які мають відповідати вимогам частини третьої-п`ятої статті 178 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача, адвокат Ковердяєва Л.В. в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, оскільки відповідачем не повідомлено позивача, що він є правонаступником ПАТ «ВТБ Банк». Позивачем сплачувалась заборгованість «ВТБ Банк» до 2015 року, але не повністю, однак банком претензії до позивача не пред`являлися, на підтвердження надала копію квитанцій про сплату [PERSON] кредиту на рахунок ПАТ «ВТБ БАНК». Вважала, що був порушений порядок вчинення виконавчого напису, а саме: не встановлена безспірність суми, на яку вчинений виконавчий напис; позивачем не було отримано письмове повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом; не надано доказів місця проживання боржника, так як в постанові про відкриття виконавчого провадження вказане місце проживання м. Київ, однак позивач проживає в с. Хомутець, Миргородського району. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав (а.с. 32,82). Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались завчасно та в установленому законом порядку. Третіми особами до суду заперечення, письмові пояснення по справі щодо позову не надано (а.с. 81,83). Від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. надійшли витребувані судом докази, копії документів на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05.10.2020 №58613 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Заслухавши представника позивача, зважаючи на згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. 280-284 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №58613 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості в розмірі 64594,72 грн. за кредитним договором R53100232871В від 06 квітня 2012 року, укладеного між Акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та [PERSON] (а.с. 35-42). Стягнення заборгованості відповідно до змісту виконавчого напису відбувається за період з 11 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 64594,72 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 40560,55 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 24034,17 грн; - строкова заборгованість за сумою кредиту становить - 0,00 грн.; - строкова заборгованість за комісією становить - 0,00 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 0,00 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить - 0,00 грн. За вчинення вищевказаного виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача, в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Тобто, загальна сума, що підлягає стягненню - 65094,72 грн. 23 грудня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименко Романом Васильовичем відкрито виконавче провадження № 63984012 на підставі вищевказаного виконавчого напису № 58613 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Аланд» заборгованості в розмірі 65094,72 грн. (а. с. 10). Відповідно до кредитного договору R53100232871В від 06 квітня 2012 року, укладеного між Акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та [PERSON] , остання отримала грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на споживчі потреби в інтересах сім`ї (а.с. 36-42). 21.03.2014 між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» був укладений Договір про відступлення права вимоги (а.с. 45-47). 15.04.2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» був укладений Договір купівлі - продажу (відступлення прав вимоги) (а.с.48-59). 11.08.20200 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» укладений Договір відступлення прав вимоги (а.с.60-68). Позивач в позовній заяві стверджує, що про існування заборгованості в розмірі 64594,72 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» за кредитним договором №R53100232871В від 06 квітня 2012 року та про існування відкритого виконавчого провадження не знала до надходження постанови приватного виконавця Клименко Р.В. про звернення стягнення на її пенсію та інший дохід. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що нарахована відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Аланд", надана приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., заборгованість в сумі 64594,72 грн., не може вважатися безспірною та свідчить про спірність такої суми. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Аланд" зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернулася одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та як встановлено судом заборгованість не є безспірною. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. № 58613 від 05.10.2020 року, таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості. На підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заборгованість не є безспірною, відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. В зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок. На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 18, 262 ЦК України, ст. 15, 16, 18, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved