Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку площею 2,4335 на, розташовану на території М"якохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області. За життя мати зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно, яке б воно не було і з чого не складалося на день смерті , залишила їй. Вона спадщину після смерті матері прийняла , звернувшись у визначений законом строк , до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, отримавши у відділі Держгеокадастру копію материного державного акту на землю виявила , що ім"я матері в ньому записано не "[PERSON]", а "[PERSON]", що також позбавляє її можливості реалізувати своє право на спадщину. Оскільки її право порушено і вирішення даного питання можливе тільки в судовому порядку вона звернулася до суду з даним позовом та просить встановити факт належності [PERSON], що померла [INFO] державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Бершадською РДА 28.08.2008 року та визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4335 га на території М"якохідської сільської ради Бершадського району , кадастровий [NUMBER], номер згідно плану зовнішніх меж 309, на яку 28.08.2008 року було виданого державний акт на право власності серії [NUMBER]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві , просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали , посилаючись на те, що на час складання заповіту [PERSON] виповнився 71 рік , в неї погіршився зір та розвився віковий склероз, у зв"язку з чим почастішали випадки не сприйняття нею дійсних подій . Крім того стверджують, що [PERSON] склала заповіт на [PERSON], оскільки остання обіцяла її доглядати. Однак [PERSON] не дотримала обіцянки і через сім місяців після складання заповіту привезла матір у с. М"якохід та залишила одну в будинку. Просять в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд вважає , що позов обгрунтований та підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] повторно виданим 12.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку площею 2,4335 га, що розташована на території М"якохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області та житловий будинок . В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Позивачка [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про шлюб, а відповідач [PERSON] є сином померлої [PERSON]. За життя [PERSON] зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно, де б воно не було із чого не складалось, та все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON], що підтверджується ксерокопією заповіту вчиненого [PERSON] 20.03.2013 року, посвідченого секретарем виконкому М"якохідської сільської рад Бершадського району Вінницької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 13. Відповідно до довідки М'якохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 358 від 26.06.2016 року у померлої [PERSON] таких спадкоємців, як малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, або особи дієздатність яких обмежена не має. Відповідно до ст. ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ст.ст.1268-1270 ЦК України, позивач повинен прийняти спадщину у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] спадщину після смерті матері прийняла, звернувшись у визначений законом строк, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Матвієнко Л.В. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи , що посвідчують право спадкодавця на вказане спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.06.2016 року № 02-31/160. Крім того в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який був виданий [PERSON] згідно розпорядження Бершадської РДА від 19.07.2007 року № 308 допущено помилку в написанні імені власника, а саме вказано ім"я "[PERSON]" замість "[PERSON]". Ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Факт належності спадкодавцеві [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] підтверджується довідкою М'якохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 504 від 21.07.2016 року, довідкою М'якохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 505 від 21.07.2016 року. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Твердження відповідача [PERSON], про те, що заповіт вчинений [PERSON] є нікчемним та вчинений під тиском, так як [PERSON] склала заповіт на позивачку вважаючи, що вона здійснюватиме за нею догляд, не може бути прийнято до уваги судом, оскільки спростовується показами свідка [PERSON], яка в судовому засіданні показала, що вона як секретар сільської ради посвідчувала заповіт [PERSON]. Вчинений [PERSON] заповіт відповідав її волевиявленню та складений без будь-якого примусу зі сторони родичів покійної, в тому числі і дочки [PERSON] В ст. 1225 ЦК України, законодавцем визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини та надано суду належні та допустимі докази, які ґрунтуються на нормах законодавства, що підтверджують право позивача на успадкування майна її померлої матері [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved