Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі укладеним між нею та ТОВ "Агрофірма Берегиня-М". В обгрунтування позову зазначила, що має на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 4,79 га, що розташована на території Овсяниківської сільської ради Кіровоградського району та області. 20.10.2009 року між нею та ДП ВАТ "Сільгоспхімія Агрофірма "Берегиня" було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який був зареєстрований в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 23.09.2011 року строком на 5 років. Термін дії договору до 23.09.2016 року. 01.10.2015 року між нею та ТОВ "Агрофірма Берегиня-М" зареєстровано право оренди земельної ділянки за відповідачем. Вважає, що діюче законодавство не передбачає можливості подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж земельну ділянку. Просила визнати даний договір недійсним, скасувати державну реєстрацію договору оренди від 01.10.2015 року та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення по справі та просив визнати недійсним договір оренди з підстав подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж земельну ділянку. Представник відповідача ТОВ "Агрофірма Берегиня-М"- адвокат Добрострой О.С. позовні вимоги не визнала. Надала пояснення по обставинах справи та просила відмовити в позовних вимогах, в зв"язку з тим, що договір оренди від 01.10.2015 року відповідає вимогам ст.203 ЦК України і тому відсутні будь які підстави визнавати його недійсним. Представник відповідача Кіровоградської РДА - Урсатій А.Ю. позовні вимоги залишив на розсуд суду та вважає, що Кіровоградська РДА не є належним відповідачем по справі. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Волошина Н.Л. подала до суду письмові пояснення, які підтримала в судовому засіданні, просила в позові відмовити та в подальшому розглядати справу без її участі. Судом встановлено, що позивачу належить земельна ділянка розміром 4,79 га, що розташована на території Овсяниківської сільської ради Кіровоградського району та області. Дана обставина підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.13). 20.10.2009 року між позивачем та ДП ВАТ "Сільгоспхімія Агрофірма "Берегиня" було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який був зареєстрований в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі 23.09.2011 року строком на 5 років (а.с.17). Термін дії договору до 23.09.2016 року. Згідно статуту ТОВ "Агрофірма Берегиня-М" є правонаступником ДП ВАТ "Сільгоспхімія Агрофірма "Берегиня". 01.10.2015 року між позивачем та ТОВ "Агрофірма Берегиня-М" був укладений договір оренди тієї ж земельної ділянки строком на 10 років, що підтверджено копією договору (а.с.9). Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу,іншім актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам. Згідно ч.1. ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.3.4 договору оренди від 01.10.2015 року після підписання даного договору, усі попередні домовленості та угоди, укладені між орендарем та орендодавцем щодо об"єкту оренди, вважаються такими, що втратили юридичну силу. На момент досягнення згоди що до усіх істотних умов договору оренди від 01.10.2015 року, позивач виявила своє бажання на укладання нового договору, що свідчить про її вільне волевиявлення та відповідність договору її внутрішній волі та сторони дійшли згоди, що попередній договір від 20.10.2009 року фактично між тими ж сторонами, втратив юридичну силу та припинився. Після укладання договору оренди від 20.10.2009 року та договору від 01.10.2015 року, позивач залишається власником земельної ділянки та орендодавцем, а відповідач орендарем даної земельної ділянки. Аналізуючи всі докази які отримані в ході розгляду справи, суд вважає, що позивач не довела, що договір оренди від 01.10.2015 року суперечить вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України. При таких обставинах в позовних вимогах необхідно відмовити.

Outcome: dismissed