Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

В лютому 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Вінницямлин" (надалі - ПрАТ "Вінниця-млин"), з участю третьої особи на стороні відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 17.07.2011 року приблизно о 10.30 год. [PERSON], керуючи належним ПрАТ "Вінницямлин" автомобілем ГАЗ 3302, д/н [NUMBER], на південному обході м. Вінниці під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Форд", д/н [NUMBER], яким керував позивач, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, а також було пошкоджено його автомобіль. Матеріальна шкода [PERSON] була завдана в розмірі: 1 655, 05 грн. на лікування; 182 304 грн. в зв'язку з пошкодженням автомобіля, згідно відповідного висновку експертного дослідження, вартість висновку становить 506, 52 грн.; послуги евакуатора, а також за завантаження і розвантаження автомобіля загалом було сплочено 800 грн. Завдану протиправними діями [PERSON] моральну шкоду [PERSON] оцінює в 15 000 грн. Тому позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути дані суми матеріальної та моральної шкоди з відповідача ПрАТ "Вінницямлин" з огляду на те, що [PERSON] керував автомобілем, який належить даному підприємству, та працював на даному підприємстві в період вчинення ДТП. В процесі розгляду справи позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги з урахуванням залучення до участі в справі за його позовом в якості співвідповідача ВАТ НАСК "Оранта", оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, та просив стягнути 49 460 грн. матеріальної шкоди, витраченої на ремонт автомобіля (з урахуванням франшизи) та 5 000 грн. моральної шкоди зі страхової компанії ВАТ НАСК "Оранта", а 134 120,52 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди та 4 500,00 грн. за юридичну допомогу - з ПрАТ "Вінниця-млин" (том 3 а.с. 52-55). В ході судового розгляду відповідач ПрАТ "Вінниця-млин" звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] з урахуванням доповнень до зустрічної позовної заяви (том 3 а.с. 37-41), посилаючись на те, що у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді вини їх працівника [PERSON] немає, а наявна вина позивача по справі [PERSON], неправомірними діями якого їм було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 34 943 грн., з яких 18 493, 50 грн. в зв`язку з пошкодженням автомобіля; 2 950 грн. на оплату робіт по ремонту автомобіля; 13 500 грн. - витрати підприємства на винаймання іншого автомобіля, замість пошкодженого внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди (том 1 а.с. 108 - 109). В ході судового розгляду справи відповідно до поданих представником ВАТ НАСК "Оранта" (а.с.118-122 Т.3), назва відповідача змінена на Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта» (скорочено ПАТ «НАСК» «Оранта»). Справа розглядалася судами неодноразово. Останнім рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2013 року, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Вінниця-Млин» на користь [PERSON] 134 120,52 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 51 145,05 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні зустрічного позову ПрАТ «Вінниця-Млин» відмовлено. Вирішено питання судових витрат. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судові рішення не відповідають вимогам, що встановлені до змісту мотивувальної частини судових рішень, що закріплені у п. 3 ст. 215 ЦПК України та п. 3 ст. 315 ЦПК України. При новому розгляді даної справи в судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] уточнений позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, вказаних в ньому, оскільки вина [PERSON] у виникненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджена висновком спеціаліста НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області від 20.10.2011 року № 259а та обставини ДТП повністю відповідають вихідним даним, вказаним в даному висновку, наголосивши, що [PERSON] почав здійснювати маневр повороту, коли позивач вже почав маневр обгону автомобіля, яким керував [PERSON], тому позивач не мав жодної можливості уникнути зіткнення, оскільки до початку маневру [PERSON] не включав покажчика повороту, думає що він почав раптово повертати, оскільки побачив на узбіччі свою матір [PERSON], яка сиділа на лавочці біля дороги, інших свідків він не бачив, якийсь мужчина з'явився вже пізніше. Зустрічний уточнений позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Представники відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний уточнений позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, а зустрічні уточнені позовні вимоги ПрАТ "Вінниця-Млин" підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в уточнюючій зустрічній позовній заяві, зокрема вважаючи винним в ДТП саме позивача [PERSON] Представник за первісним позовом співвідповідача ПАТ «НАСК «Оранта»» (раніше ВАТ НАСК "Оранта"), з якою відповідач ПрАТ "Вінниця-Млин" уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, уточнений позов [PERSON] не визнала з підстав недоведеності вини у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON], надавши суду письмові заперечення проти позову. Третя особа за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення уточненого позову [PERSON] заперечували, пояснивши, що вини [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді немає, просили задовольнити зустрічний позов, оскільки [PERSON] керуючи атомобілем ГАЗ завчасно включив покажчик повороту, а [PERSON] мабуть цього не побачив, бо їхав дуже швидко, при цьому [PERSON] пояснив, що спершу десь за 100 м до повороту подивився, чи немає транспортних засобів ззаду нього, де рухався позивач та бачив його автомобіль десь за 500 м від нього, а потім дивився чи немає зустрічних транспортних засобів, після чого почав повертати, та відчув удар вже на зустрічній смузі руху, коли її пересікав під кутом, а після зіткнення позивач визнавав свою вину та обіцяв відшкодувавти завдану шкоду. В судовому засіданні свідок [PERSON], матір третьої особи [PERSON], пояснила, що того дня була на дачі, звідки її мав забрати син, але пішла на зупинку, про що сину не сказала, сиділа на лавочці із ще одним чоловіком та бачила що її син включив покажчик повороту за 200 - 300 м. та почав повертати, ніяких перешкод на дорозі не було, а автомобіль Форд без будь-яких покажчиків повороту почав здійснювати маневр обгону, тому відбулося зіткнення, після якого водій цього автомобіля визнавав вину. Свідок [PERSON] суду пояснив, що був очевидцем ДТП, так як чекав на зупинці товариша, бачив як під'їжджав [PERSON] на автомобілі ГАЗ, включив лівий порот і почав повертати, а водій автомобіля Форд почав обгін та в'їхав в автомобіль ГАЗ, коли той вже був на зустрічній смузі, при цьому думає що в ДТП винен саме водій автомобіля Форд, оскільки він їхав дуже швидко та міг не побачити, що автомобіль ГАЗ повертає, водночас свідок пояснив, що до зіткнення автомобіль Форд він взагалі не бачив, а побачив вже при самому зіткненні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали пояснення про відомі їм обставини, щодо місця події ДТП, якими підтверджується пояснення учасників процессу за чиїм клопотанням вони були допитані. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст.1167 ЦК України. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 17.07.2011 року приблизно о 10.30 год. на південному обході м. Вінниці на території Вінницького району Вінницької області відбулося зіткнення автомобілів ГАЗ 3302, д/н [NUMBER], належного ПрАТ "Вінницямлин", під керуванням водія ПрАТ "Вінницямлин" [PERSON], та автомобіля "Форд", д/н [NUMBER], належного позивачу [PERSON] та яким він керував, що призвело до пошкодження даних транспортних засобів. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Форд-Мондео, д/н [NUMBER] отримав відповідні пошкодження, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3142 від 13.12.2011 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля, станом на час пошкодження складає 182 304 грн. (том 1 а.с. 33-38). Згідно акту № 3142 (том 1 а.с. 56) вартість даного висновку складає 506, 52 грн., які були сплачені позивачем [PERSON], що підтверджується відповідною квитанцією (том 1 а.с. 22). Згідно актів виконаних робіт за № 55 і № 56 та квитанцій до прибуткового касового ордера № 32 від 17.07.2011 року і № 33 від 19.07.2011 року [PERSON] було сплачено 800 грн. за послуги евакуатора для перевезення його автомобіля з місця ДТП та з арешт майданчика РВ УМВС (том 1 а.с. 25-26). Отже власнику автомобіля Форд-Мондео, д/н [NUMBER], яким є позивач згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 1 а.с. 11), внаслідок пошкодження його автомобіля було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 183 580, 52 грн. Також випискою з медичної карти хворого [PERSON] підтверджується отримання ним відповідних тілесних пошкоджень внаслідок зіткнення автомобілів, в зв'язку з чим йому було призначено відповідне лікування (том 1 а.с. 23). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль ГАЗ-3302, ДНЗ [NUMBER], яким керував [PERSON], зареєстрований за відповідачем ПрАТ «Вінниця-Млин» (том 1 а.с. 132) та [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди працював на ПрАТ "Вінниця-Млин" водієм даного автомобіля, а саме з 16.06.2008 року, що не заперечувалось відповідачем та підтверджується довідкою вказаного підприємства № 17 від 29.02.2012 року (том 1 а.с. 15). Також в судовому засіданні було встановлено та доведено матеріалами справи, що відповідачем ПрАТ «Вінниця-Млин» було застраховано цивільно-правову відповідальність як власника наземних транспортних засобів в ВАТ НАСК "Оранта" (тепер ПАТ «НАСК «Оранта»») згідно полісу №ВЕ/6762492, на строк з 08.12.2010 року по 07.12.2011 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю одного потерпілого становить 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого - 50 000 грн., франшиза - 510 грн. (том 1 а.с. 212 - 215). Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди до адімінстартивної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, притягувався водій автомобіля ГАЗ [PERSON], матеріали адміністративної справи щодо нього № 3-4565/11 було досліджено в судовому засіданні. Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.11.2011 року водій [PERSON] визнаний виним та провадження по справі за ст. 124 КУпАП відносно нього закрито в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП (том 1 а.с. 16). Постановою апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2011 року вказану постанову Ленінського районного суду змінено, а саме висновок судді про винуватість [PERSON] у порушенні вимог п. 10.1 ПДР та про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з мотивувальної частини постанови виключено, оскільки протокол про адміністративне правопорушення (серія АВІ №260586 від 21.10.2011 року) стосовно [PERSON] складений поза межами строку, передбаченого ст. 38 КпАП України (том 1 а.с. 17-18). У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Отже, постанова суду в справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для врахування та вирішення даної цивільної справи. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач [PERSON] та його представник вважають, що вина [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується висновком спеціаліста № 259а від 20.10.2011 року (том 1 а.с. 57-63), оригінал якого міститься в матеріалах адміністративної справи. У даному висновку вказано, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ГАЗ-3302 держ. номер [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору регляментувались вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля Форд д/н [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3 ПДР, та при наявних технічних параметрах він не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем ГАЗ-3302 шляхом виокнання вимог п. 12.3 ПДР. Можливість попередження зіткнення у водія автомобіля ГАЗ-3302 [PERSON] полягала у виконанні ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, та невідповідність його дій вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору спричинили виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди. Посилання позивача [PERSON] і в первісній позовній заяві, і в уточнюючій позовній заяві на те, що саме ПрАТ «Вінниця-Млин» повинно нести відповідальність за завдану шкоду спростовуються вищевказаною постановою апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року, якою висновок судді Ленінського районного суду м. Вінниці про винуватість [PERSON] (працівника ПрАТ «Вінниця-Млин») у порушенні вимог п. 10.1 ПДР та про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з мотивувальної частини постанови виключено, а також відсутній висновок що дії [PERSON] перебували у причинному зв'язку з настанням ДТП та спричиненою шкодою. Крім того, суд звертає увагу на те, що при розгляді адміністративної справи №3-4565/11 щодо [PERSON] досліджувався висновок спеціаліста № 259а від 20.10.2011 року, на який посилається позивач [PERSON], проте постанова судді Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.11.2011 року була скасована відповідно до постанови апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2011 року. По даній справі згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 29.03.2013 року було призначено судову авто-технічну експертизу, яка була проведена НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області та надано висновок експерта за №118а від 21.06.2013 року, у якому вказано, що в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ГАЗ-3302» держ. номер [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці водію автомобіля "Форд - Мондео" держ. номер [NUMBER] [PERSON] необхідно було діяти згідно з вимогами п.12.3 ПДР України, а водію автомобіля «ГАЗ-3302» держ. номер [NUMBER] [PERSON] необхідно було діяти згідно з вимогами п.10.1 ПДР України. З технічної точки зору водій автомобіля «ГАЗ-3302» держ. номер [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п.10.1 ПДР України (том 2 а.с. 14-24). Оцінюючи на підставі ст. 212 ЦПК України наявний в матеріалах справи висновок експерта за №118а від 21.06.2013 року (том 2 а.с. 14-24), суд не бере до уваги даний висновок експерта як доказ відповідальності ПрАТ «Вінниця-Млин» перед позивачем [PERSON], оскільки при проведенні експертного дослідження використовувалися матеріали адміністративної справи №3-4565/11 щодо [PERSON], в тому числі висновок спеціаліста №259а, який ґрунтувався на схемах дорожньо-транспортної пригоди, тоді як вказані схеми, як і протоколи, були скасовані, що підтверджується оглянутими та дослідженими в судовому засіданні матеріалами адміністративної справи №3-4565/11 за ст. 124 КУпАП Ленінського районного суду м. Вінниці. Суд пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не приймає як доказ наявності або відсутності вини [PERSON] у вчиненні ДТП, оскільки за матеріалами адміністративної справи [PERSON] за ст. 124 КУпАП Апеляційним судом Вінницької області встановлена відсутність вини [PERSON] за ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито. Також, судом не приймається як доказ вини у даній ДТП [PERSON] чи [PERSON] листи Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, оскільки питання зазначені у листах не вирішувалися у адміністративній справі [PERSON], а щодо [PERSON] адміністративної справи взагалі не було. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що відповідний протокол про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] не складався і питання про його винуватість у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 17.07.2011 року судом не вирішувалося. Суд не бере до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] про винуватість у дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля "Форд - Мондео" [PERSON], оскільки їх покази не підтверджені письмовими доказами: різного роду документами, з яких було б видно, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини [PERSON] В зв'язку з цим на думку суду неможливо стверджувати про наявність вини у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] з посиланням лише на покази свідків [PERSON] та [PERSON] Суд не бере до уваги нові докази щодо характеру дорожньої обстановки, про які ПрАТ «Вінниця-Млин» вказує в своїй позовній заяві з доповненнями, оскільки для з'ясування обставин справи з такими новими доказами необхідні спеціальні знання в авто-технічній галузі. При цьому відповідач ПрАТ «Вінниця-Млин» не заявляло клопотань про призначення відповідної судової авто-технічної експертизи. Будь-яких інших належних та допустимих доказів того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 17.07.2011 року приблизно о 10.30 год. на південному обході м. Вінниці на території Вінницького району Вінницької області за участю автомобілів ГАЗ 3302, д/н [NUMBER], належного ПрАТ "Вінницямлин", під керуванням водія ПрАТ "Вінницямлин" [PERSON], та автомобіля "Форд - Мондео", д/н [NUMBER], належного позивачу [PERSON], сталася з вини [PERSON] відповідачем ПрАТ "Вінницямлин" суду не надано. Таким чином, враховуючи встановлені по справі фактичні обставини та вимоги закону, давши належну оцінку наявним у справі доказам, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог ПрАТ «Вінниця-Млин», оскільки сторони не довели суду, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неправомірних дій водія автомобіля «ГАЗ-3302» [PERSON] чи водія автомобіля "Форд - Мондео" [PERSON] та не надали суду доказів причинного зв'язку між шкодою та неправомірними діями [PERSON] чи [PERSON], в тому числі й недоведеність позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди за позовом [PERSON] з вище викладених підстав. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Цивільно-правова відповідальність при ДТП є позадоговірною та випливає із факту заподіяння шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оскільки суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] не довів суду, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неправомірних дій водія автомобіля «ГАЗ-3302» [PERSON], котрий виконував трудові обов`язки, тобто працював на даному автомобілі на ПрАТ "Вінниця-Млин", цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, тому відсутні підстави для стягнення на користь [PERSON] з ПАТ «НАСК «Оранта»» (раніше ВАТ НАСК "Оранта") матеріальної та моральної шкоди. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ "Вінницямлин", ПАТ «НАСК «Оранта»» (раніше ВАТ НАСК "Оранта"), з участю третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та зустрічні позовні вимоги ПрАТ "Вінниця-Млин" до [PERSON] про стягнення майнової шкоди слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем по первісному позову [PERSON] та за позивачем за зустрічним позовом ПрАТ «Вінниця-Млин». На підставі викладеного та

Outcome: dismissed