Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] пред'явила позов до Публічного акціонерного товариства " Банк " Фінанси та Кредит " ( надалі - банк ), з послідуючими уточненнями, в якому просила стягнути з банку на її користь: суму вкладу у розмірі 5 000, 00 дол. США; пеню в розмірі 9 750, 00 дол. США, відповідно до ЗУ " Про захист прав споживачів "; моральні збитки у розмірі 10 000, 00 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2014 року між нею та банком було укладено договір - заява № 300937/2288/370-14 про банківський строковий вклад ( депозит ) на 370 днів в іноземній валюті, по якому вона внесла, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 5 000, 00 дол. США, на строк з 20.01.2014 року по 25.01.2015 року, з процентною ставкою у розмірі 11, 00 % річних. 19.01.2015 року та 26.01.2015 року вона звернулася до банку із заявами про повернення суми вкладу, однак, станом на час розгляду справи судом банківський вклад [PERSON] не повернутий, що змусило її звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представник відповідача в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; причину неявки суду не сповістив; заперечень на позов не надіслав; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Спростувань, щодо суми грошових коштів у розмірі 5 000, 00 доларів США, яка обліковується на рахунку вкладника з боку відповідача суду надано не було. Суд, заслухав пояснення позивачки, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною ( ч.2 ст.1060 ЦК України ). Провіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 20.01.2014 року між банком та [PERSON] було укладено договір - заява № 300937/2288/370-14 про банківський строковий вклад ( депозит ) на 370 днів в іноземній валюті, предметом якого, відповідно до п.1.1 є внесення ( [PERSON] ) вкладу, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 5 000, 00 дол. США, на строк з 20.01.2014 року по 25.01.2015 року, з нарахуванням та виплатою процентів у розмірі 11, 00 % річних, у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі - заяві та в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ " Банк " Фінанси та Кредит " ( п.п. 1, 2 договору ). В підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним договором [PERSON] суду надано копію квитанції № 65412 від 20.01.2014 року, по якій останньою було внесено грошові кошти в сумі 5 000, 00 доларів США. Вказаним договором визначено, крім предмета договору, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, тощо. 19.01.2015 року та 26.01.2015 року [PERSON] зверталась до банку із письмовими заявами про повернення вкладених нею грошових коштів. Відповідно до п.6 договору - заяви № 300937/2288/370-14 про банківський строковий вклад ( депозит ) на 370 днів в іноземній валюті від 20.01.2014 року, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору - заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положенням п.5.1. Основних умов. Згідно п.5.1. Основних умов, у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з страхового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія Договору припиняється. Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком проводиться на наступний перший робочий день. Як вбачається із виписки по особовому рахунку станом на 18.05.2015 року сума вкладу, яка перебуває на рахунку № [NUMBER] становить 5 000, 00 доларів США. Якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Судом достовірно встановлено, що на час розгляду справи, сума вкладу позивачці не повернута. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У вищезазначеному договорі - заяві № 300937/2288/370-14 про банківський строковий вклад ( депозит ) на 370 днів в іноземній валюті чітко визначений його строк дії, а тому неповернення відповідачем позивачці внеску є безпідставним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним ( ст. 41 Конституції України ). Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Всупереч вимогам закону, зокрема ч.2 ст.1060 ЦК України, банк не видав вклад, а тому суд, з метою захисту порушеного права [PERSON] вважає вірним стягнути з банку на її ( [PERSON] ) користь 5 000, 00 дол. США - сума банківського вкладу. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом ( ч.2 ст.192 ЦК України ). Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. Щодо стосується позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 грн. та стягнення пені у розмірі 9 750, 00 доларів США, відповідно до ЗУ " Про захист прав споживачів " то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав ( ст.23 ЦК України ). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини ( ч.1 ст. 1167 ЦК України ). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди ", суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним Договором та Книгою п'ятою " Зобов'язальне право " Цивільного кодексу України, зокрема параграфом 3 " Банківський вклад " глави 71 розділу ІІІ даної Книги, нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором, укладеним між сторонами. Таким чином, оскільки між позивачкою та відповідачем діяли договірні правовідносини, які регулюються ЦК України, а умовами Угоди щодо відшкодування моральної шкоди не передбачено, як і не передбачено ЦК України відшкодування моральної шкоди в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 грн. не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо стягнення пені, так як посилання позивачки на ЗУ " Про захист прав споживачів " є безпідставними, оскільки, як зазначалось раніше, між сторонами виникли договірні правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 1 050, 91 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved