Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, якою просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3450,00 грн. щомісячно, починаючи з січня 2021 року і до моменту досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3450,00 грн. щомісячно, починаючи з січня 2021 року і до моменту досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилалась на те, що вона перебуває з 18 вересня 2020 року у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , який мешкає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 01.06.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 01.06.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Представник позивача не з`явилась в судове засідання, надавши на адресу суду письмову заяву, якою підтримала заявлені позовні вимоги, просила провести судове засідання без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився; представником відповідача на адресу суду була подана письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги визнали частково. Згідно ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що 18 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №887 (а.с.10). Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1189 (а.с.11). Судом встановлено та не спростовувалося відповідачем, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає та знаходиться на утриманні матері позивачки по справі. Доказів участі відповідача у витратах на утримання малолітнього сина матеріали справи не містять. Відомостей щодо дійсних обсягів доходів сторін в матеріалах справи також відсутні. За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч.1-4 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 статті 182 СК України встановлює обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Надаючи оцінку доданим позивачем письмовим доказам, щодо стану здоров`я дитини, суд зазначає наступне. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину вразі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Згідно правової позиції Верховного Суду України у постанові від 13.09.2017 року у справі №6-1489цс17, суд звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином. Якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини чи її хворобою, не входять до складу аліментів та є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, право на окреме стягнення яких, передбачене ст.185 СК України. Суд звертає увагу Позивача на ті обставини, що її не обмежено у праві на окреме звернення до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до ст.185 СК України, з наданням доказів їх понесення чи передбачуваного обсягу при необхідності їх понесення в майбутньому. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.182 СК України, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, що останній є працездатною особою, з урахуванням чого суд вважає, що з останнього слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 14.05.2021 року (дня пред`явлення позову) і до повноліття дитини, в особі матері [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її користь на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3450,00 грн. щомісячно, починаючи з січня 2021 року і до моменту досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, також підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Згідно ст.75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У зв`язку з тим, що позивач не працює, так як доглядає дитину, джерел доходу не має, суд приходить до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.80 СК України, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2020 року. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.2, 4\~ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом під час розгляду даної справи не було встановлено умов, за яких відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає їхня спільна дитина. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання його дружини аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу майнового характеру про стягнення аліментів на утримання дитини та 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу майнового характеру про стягнення аліментів на дружину, що разом складає 1816 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial