Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

30 березня 2016 позивач - Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , яка діє, як законний представник неповнолітніх: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Першотравенської міської ради народних депутатів виконавчого комітету №31 від 10 лютого 1983 року було надано дозвіл на внутрішньо міський обмін квартир [PERSON] , [INFO] , житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . З виписки фінансово-особового рахунку № [NUMBER] від 26 січня 2016 року встановлено, що на сьогоднішній день в даній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] . Квартира, зі слів сусідів, знаходиться в антисанітарному стані, в ній постійно збираються групи осіб, які знаходяться під впливом психотропних речовин і ніхто, окрім [PERSON] в ній не проживає. [PERSON] померла в 2005 році. [PERSON] не відвідує комунальні дошкільні навчальні заходи та не навчається в загальноосвітніх закладах м.Першотравенська. До ПП "Комунальщик - 2" надходили неодноразові звернення від мешканців вказаного будинку щодо занедбаного стану спірної квартири та перетворенням її у нежитлове приміщення, що унеможливлює проживання в одному підїзді у звязку з постійним пияцтвом, дебошами та неправомірною поведнкою. Сусіди відповідачів занепокоєні за своє життя та життя своїх дітей, так як вказана квартира знаходиться на першому поверсі і всі мешканці під`їзду проходять повз неї.\~\~ Просить суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення; визнати [PERSON] та її неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою; визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою, стягнути з відповідачів солідарно судовий збір, сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду в розмірі 1 378,00 гривень та витрати, пов`язані із викликом відповідачів в суд через оголошення в газеті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовільнити. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, вважає за можливе виселити [PERSON] зі спірної квартири та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою, а, в інтересах неповнолітніх дітей, відмовити в задоволенні позову в частині визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день слухання справи були належним чином повідомлені через оголошення в газеті, про причини неявки суд не повідомляли. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд,\~ вислухавши представника позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Дійсно, 10 лютого 1983 року рішенням Першотравенської міської ради народних депутатів виконавчого комітету було надано дозвіл на внутрішньоміський обмін квартир, згідно якого [PERSON] , склад сім`ї 4 особи,\~ обміняв квартиру [ADDRESS] (чотирьохкімнатну) в якій мешкав,\~ з [PERSON] , склад сім`ї якої 9 осіб, яка мешкала в квартирі [ADDRESS] (чотирьохкімнатна). Відповідно до вказаного рішення, [PERSON] було видано ордер на квартиру [ADDRESS] , на склад сім`ї з 9 осіб. [PERSON] , [INFO] , померла,\~ що підтверджується інформацією від 17 лютого 2015 року про актовий запис про смерть № 347 від 04 листопада 2005 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Випискою з фінансово-особового рахунку № [NUMBER] від 26 січня 2016 року ПП "Комунальщик-2" підтверджується, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Квартира перебуває у комунальній власності. Основний наймач квартири - [PERSON] померла [INFO] . Актом ПП "Комунальщик-2" без номеру від 2016 року підтверджується, що чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] не приватизована, розташована на першому поверсі будинку, зі слів сусідів, квартира в антисанітарному стані, в ній знаходиться притон та мешкає [PERSON] .\~\~ Інформаційною довідкою міського відділу освіти виконавчого комітету Першотравенської міської ради №317 від 10 березня 2016 року підтверджується, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , даний будинок входить до мікрорайону ЗОШ №3. 04 березня 2016 року заступником директора ЗШ №3 [PERSON] та [PERSON] здійснено рейд за вказаною адресою і встановлено, що в даній квартирі протягом 5-6 років проживає двоє дорослих людей, які нічого не знають про таку дитину. Неповнолітній [PERSON] КДНЗ м.Першотравенська не відвідує і в ЗНЗ не навчається. Копією заяви мешканців ІІІ під`їзду, будинку [ADDRESS] від 29 лютого 2016 року підтверджується, що в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку мешкає [PERSON] . Житлове приміщення знаходиться в запущеному вигляді, сусідам неможливо проживати в під`їзді, в квартирі постійні сварки, п`янки, дебоші, справжній притон. Квартира перетворилася в нежитлове приміщення, вони бояться за себе та життя своїх дітей, просять ПП "Комунальщик-2" огородити їх від неблагополучних сусідів. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.\~ Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.\~ За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.ч.1,2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. У відповідність ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Ч.1 ст.116 ЖК України передбачає, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виселення вказаних у ст. 116 ЖК осіб без надання іншого жилого приміщення - санкція за скоєне правопорушення. Коментована стаття вказує на такі підстави виселення фізичної особи без надання іншого жилого приміщення: а) систематичне руйнування чи псування жилого приміщення. Вина цих осіб носить характер умислу або грубої необережності. Наймач відповідає за дії малолітніх та неповнолітніх дітей. Під систематичністю розуміють скоєння двох і більше таких правопорушень; б) використання його не за призначенням. Це використання житлового приміщення не для проживання, а для розміщення майстерні, складу, підсобних приміщень, утримання тварин тощо; в) систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку. У всіх трьох випадках до винних осіб повинні попередньо вживатись заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Ця позиція викладена в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». У відповідність ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна. У відповідність ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно ст.3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб. Згідно ст.160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася представник позивача як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. В суді знайшов підтвердження той факт, що спірна квартира знаходиться в комунальній власності, в ній зареєстровані доньки основного наймача [PERSON] , яка померла, - [PERSON] та [PERSON] , а також діти піднаймача [PERSON] - повнолітня донька [PERSON] та неповнолітні: донька [PERSON] та син [PERSON] . Суду не надано ніяких доказів того, що відповідачки [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми та повнолітньою донькою - відповідачкою [PERSON] не проживають у спірній квартирі понад встановлені законом строки,\~ не з`ясована поважність причин їх непроживання, не підтверджено, де вони проживають, де знаходяться неповнолітні діти [PERSON] , чи є в них інше житло, не надано доказів того, що відповідачі мають заборгованість по оплаті за комунальні платежі, що вони не несуть витрати на утримання та обслуговування житлового приміщення, акт обстеження ПП "Комунальщик-2" не містить інформації про дату його складання, про те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, в ньому зазначено, що зі слів сусідів, там мешкає [PERSON] , а в інформації міського відділу освіти містяться дані, що у вказаній квартирі протягом 5-6 років проживає двоє дорослих людей, місцезнаходження неповнолітніх дітей - невідоме, тому, враховуючи інтереси дітей, їх право на житло та реєстрацію за місцем реєстрації одного з батьків, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині. Оскільки, представником позивача не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідачка [PERSON] систематично руйнує чи псує житлове приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематично порушує правила проживання та робить неможливим для інших проживання із нею в одній квартирі чи в одному будинку, та, що до неї вживалися заходи запобігання і громадського впливу, які виявились безрезультатними, (в матеріалах справи міститься лише одне звернення сусідів відповідачки до ПП "Комунальщик-2" з вимогою вжити відповідні заходи впливу до неї, однак про вжиті заходи запобігання інформація відсутня, також відсутні довідки про звернення мешканців будинку до правоохоронних органів про вжиття заходів реагування до [PERSON] ), оглянутою в судовому засіданні відповіддю начальника Першотравенського ВП на запит виконкому підтверджується, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності адміністративною комісією виконкому в 2014 році і з того часу до адміністративної відповідальності не притягувалася, а відповідно ст.39 КУпАП -\~\~ якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, судові витрати слід залишити за останнім. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed