Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його сина - [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з січня 2013 року року вона проживала цивільним шлюбом з відповідачем. Від спільного життя з відповідачем [INFO] вона народила сина - [PERSON]. Фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені з жовтня 2013 року та вона з дитиною на вимогу відповідача змушена була переїхати до батьків. Після початку АТО в 2014 року позивачка разом з сином переїхала на постійне місце проживання в с.Плахо-Петрівка Білокуракинського району Луганської області, де вийшла заміж та народила другу дитину. Весь цей час [PERSON] жодної участі у вихованні дитини не приймає, батьківських обов'язків не виконує, життям дитини не цікавиться, та перебуває у розшуку як такий, що не сплачує аліменти. У зв'язку з цим позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач надала аналогічні пояснення та наполягала на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги свого довірителя та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 18.05.2018р. та 04.06.2018 року не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Білокуракинської районної державної адміністрації не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, просив позов задовольнити. 04.06.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 березня 2013 року виконкомом Георгіївської селищної ради Лутугинського району Луганської області (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.4). Згідно копії постанови про стягнення боргу із заробітної плати боржника від 03.06.2014 року на підставі виконавчого листа №2/416/762/14, виданого Лутугинським районним судом Луганської області 02.06.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліментні платежі на утримання сина-[PERSON], [INFO](а.с.6). Згідно довідки, наданої Просторівською сільською радою Білокуракинського району Луганської області, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], та має наступний склад сім'ї: чоловік - [PERSON] [INFO], син-[PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Білокуракинської РДА від 21.06.2016 року, батько дитини - [PERSON] протягом тривалого часу не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина - [PERSON], в зв'язку з чим рада опіки та піклування вважає можливим і доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с.10). Згідно витягу з кримінального провадження №12015130440000369 [PERSON] звернулася 06.11.2015 року до ЧЧ Білокуракинського РВ ГУМВСУ з заявою щодо ухилення [PERSON] від сплати аліментів (а.с.11). Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки ... можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п.15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як було встановлено в судовому засіданні, від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина [PERSON] відповідач [PERSON] самоусунувся. Хлопчик проживає з матір'ю, батько взагалі сином не цікавиться, не відвідує його, не цікавиться його життям, здоров'ям та навчанням, дитину не утримує. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved