Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 01 березня 2013 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було складено акт опису та арешту майна, яким був арештований належний йому автомобіль "Toyota Land Cruser Prado", 2006 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER], який був переданий на зберігання відповідачу. 03 грудня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір зберігання та був складений акт прийому-передачі за яким відповідач прийняв на відповідальне зберігання автомобіль "Toyota Land Cruser Prado", 2006 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно з п.3.1.1 зазначеного договору зберігач зобов"язаний повернути передане на зберігання майно на першу вимогу поклажодавця в тому самому стані, в якому воно було прийняте на зберігання. 27.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення протягом семи днів зі дня отримання цієї вимоги отриманого на зберігання майна. Вимога була отримана відповідачем 30 травня 2015 року. Однак, до теперішнього часу ніяких дій, спрямованих на повернення прийнятого на зберігання майна ним не проведено. Тому вважає, що відповідач порушив вимоги договору та діючого законодавства, а за таких обставин просив розірвати договір зберігання автомобіль "Toyota Land Cruser Prado", 2006 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER], укладений 03.12.2013 року між ним та відповідачем та витребувати у відповідача належний йому автомобіль. Позивач та його представник у судове засідання не з"явилися, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, за участю його представника. Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що з боку його доверителя не було припущено порушень умов договору зберігання, які б тягли за собою розірвання договору зберігання та застосування таких наслідків порушення зобов"язання, як витребування майна. Заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Як встановлено у судовому засіданні 01 березня 2013 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції був складений акт опису та арешту майна, належного Сафаровим №32153679, на виконання рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 24 лютого 2012 року про стягнення з Сафарових на користь ПП "Банк "Форум" заборгованості за кредитним договором у розмірі 697552 грн.06 коп. Під час цієї виконавчої дії був описаний автомобіль "Toyota Land Cruser Prado", 2006 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] і на нього був накладений арешт. Цим же актом зазначений автомобіль був переданий на відповідальне зберігання [PERSON], відповідачеві по справі (а.с.4, 5). 03 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір зберігання автомобіль "Toyota Land Cruser Prado", 2006 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] і зазначений автомобіль за актом прийому-передачі був переданий відповідачеві на зберігання (а.с.6-8). 30 травня 2015 року відповідачем була отримана письмова вимога позивача щодо повернення протягом семи днів зі дня отримання цієї вимоги спірного автомобілю за адресою: м.Харків, вул.Дмитрівська, 15 (а.с.11, 12). Відповідно до вимог п.3.1.1 договору зберігання, укладеного між сторонами зберігач зобов"язаний повернути передане на зберігання майно на першу вимогу Поклажодавця або його уповноваженої особи. Майно повинно бути повернено в тому самому стані, в якому воно було прийняте на зберігання. У відповідності з вимогами ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у випадку суттєвого порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Суттєвим є таке порушення стороною умов договору, якщо внаслідок заподіяної при цьому шкоди інша сторона в значній мірі позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як встановлено вимогами ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов"язується зберігати річ, як передана їй іншою стороною (поклажедавцем) і повернути її поклажедавцю в цілості. Статтею 976 ЦК України встановлено, що два і більше особи, між якими виник спір про право на річ, можуть передати цю річ третій особі, яка приймає на себе обов"язок після вирішення спору повернути річ особі, визначеній за рішенням суду або за узгодженням усіх осіб, між якими був спір. Статтею 953 ЦК України передбачений обов"язок зберігача повернути річ за першою вимогою поклажедавця, навіт якщо строк її зберігання не закінчився. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не повернув позивачеві річ, яку прийняв на зберігання. У той же час не повернення зберігачем на вимогу поклажедавця речі, прийнятої на зберігання, не є підставою для розірвання договору зберігання і застосування наслідків розірвання такого договору. Інших же доказів наявності суттєвих порушень договору зберігання з боку відповідача, які б могли слугувати підставою для його розірвання, ані позивачем ані його представником суду не надано. А тому, за таких обставин, суд вважає за можливе у задоволенні позову відмовити. На підставі вищевикладеного, ст.ст.651, 936, 953, 976 ЦК України,

Outcome: dismissed