Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

6 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на користь неповнолітнього [PERSON] невикористаної суми аліментів у розмірі 40716 грн. 7 коп., а також змінити порядок сплати аліментів на утримання зазначеної дитини та у подальшому здійснювати стягнення у розмірі 10% від належної до сплати суми на рахунок відповідача (матері дитини) і 90% на рахунок дитини. 31 липня 2018 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача на користь неповнолітнього [PERSON] невикористану суму аліментів у розмірі 18365 грн. 46 коп., а також змінити порядок сплати аліментів на утримання зазначеної дитини та у подальшому здійснювати стягнення у розмірі 10% від належної до сплати суми на рахунок відповідача (матері дитини) і 90% на рахунок дитини. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебував з відповідачем у шлюбі та має з нею неповнолітню дитину. Після розірвання шлюбу сплачує відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 грудня 2014 року на користь відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що у своєчасно і в повному обсязі сплачує аліменти, заборгованість відсутня, а розмір переплати складає 28516 грн. 7 коп., однак відповідач не використовує ці гроші на потреби дитини та натомість накопичує їх на своєму рахунку, а отже використовує їх не за призначенням. Разом з тим, матір не задовольняє на належному рівні потреби сина [PERSON]: не забезпечує належного харчування, не здійснює необхідних для навчання дитини у коледжі, зокрема витрат на купівлю канцелярських товарів, підручників. Для задоволення цих потреб син звертається до батька. 6 грудня 2017 року позивач звернувся до з метою врегулювання спору до Служби у справах дітей Олександрійської міської ради. Враховуючи ці обставини та норми ч.1, 5 ст. 19, ст. 186, ч.1 ст.179 СК України позивач вважає, що сплачена ним аліменти у розмірі 40716 грн. 7 коп. використані позивачем не за призначенням та мають бути стягнені з відповідача на користь дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав із зазначених у позові підстав. Представник позивача [PERSON] також підтримав позов із зазначених у ньому підстав. [PERSON] без затримок сплачує аліменти у більшому розмірі, ніж передбачено рішенням суду. Син проживає з матір'ю в однокімнатній квартирі. З жовтня 2017 року син [PERSON] не отримує від матері будь-якого матеріального забезпечення (одяг, канцелярські товари, кишенькові гроші). З цього часу він почав звертатися до батька за матеріальною допомогою. Він навчається на денному відділенні коледжу. Мати іноді годує сина, однак цього недостатньо, тому син часто ходить до батька. Позивач звертався до органу опіки і піклування для надання висновку щодо нецільового використання коштів, цей висновок був наданий під час судового розгляду. Відповідач у поясненнях, які вона надала представнику органу опіки і піклування підтвердила, що акумулює кошти, які надходять від позивача як аліменти на утримання дитини та частково використовує їх на власні потреби. Це підтверджується листом органу опіки і піклування. Батько не має можливості прийняти до себе на проживання сина. Представник вважає, що невикористання грошей, які акумулюються на рахунку відповідача є нецільовим використанням аліментів. Враховуючи те, що матір все ж таки сплачує комунальні послуги та іноді пере білизну представник позивача вважає доцільним 10 відсотків від суми аліментів перераховувати матері, а решту 90% на рахунок дитини. Відповідач у судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином, відзиву та інших заяв, клопотань не подала, про причини неявки суд не повідомила. У письмових поясненнях представник залученого судом до участі у справі органу опіки і піклування Виконавчого комітету Олександрійської міської ради О.В. Омельяненко зазначила, що за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини діючи в інтересах дитини [PERSON], враховуючи обставини, які склалися в родині, комісія визнала доцільним стягнення невикористаної суми аліментів на користь дитини, внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зміну порядку сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Представник зазначеного органу опіки і піклування у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У справі розглянуті такі клопотання і проведені такі процесуальні дії. Ухвалою суду від 14 травня 2018 року задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ "Сбербанк" виписку про рух коштів по розрахунковому рахунку [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON] за період з 1 листопада 2017 року по 1 лютого 2018 року. Для перевірки повідомлених позивачем [PERSON] у судовому засіданні відомостей про те, що відповідач хворіє і тому рідко виходить з дому, з метою забезпечення права відповідача на участь у судовому розгляді суд надіслав запит до Міського комунального лікувально-профілактичного закладу Міської лікарні №1 м. Олександрії та Олександрійської центральної районної лікарні та отримав відповіді про те, що [PERSON] у період з 2017 року по теперішній час за медичною допомогою до зазначених закладів не зверталася. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши їх заяви по суті справи та надані докази, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є відповідно батьком і матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON]. Це підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яке було видане відділом РАГС Олександрійської міської ради 6 грудня 2000 року, актовий запис 663. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2015 року шлюб [PERSON] і [PERSON] розірвано. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 грудня 2014 року задоволена позовна заява [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання сини [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 4 грудня 2018 року. [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до складеної державним виконавцем довідки-рахунку по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.11.2017 року не має заборгованості зі сплати аліментів, а переплата зі сплати аліментів складає 28516,07 грн. Разом з тим, суд бере до уваги те, що позивач, хоч і зазначає про наявність переплати, але спору з приводу перерахунку надлишково сплачених сум немає і такі вимоги у позові не заявлені. Відповідно до виписки з банківського рахунку [PERSON] у ПАТ "Сбєрбанк" рух коштів за період з 01.11.2017 по 01.02.2018 відсутній, залишок коштів станом на 01.11.2017 складав 15446 грн. 15 коп., а станом 01.02.2018 складав 18365 грн. 58 коп. Надходження на рахунок у цей період є сплатою аліментів [PERSON] Допитаний у судовому засідання як свідок [PERSON]. повідомив, що з матір'ю має напружені стосунки. Всі гроші на одяг, харчі та інші потреби надходять безпосередньо від батька. Матір готує лише з тих продуктів, які купує син на гроші, які дає батько, одяг матір не купує, матір не працює. Такі стосунки з матір'ю тривають з грудня 2016 року. [PERSON] є студентом денного відділення Державного вищого навчального закладу "Олександрійський політехнічний коледж". [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області із заявою про надання висновку органу опіки і піклування про цільове (нецільове) витрачання матір'ю [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] Листом від 22 лютого 2018 року Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області повідомила заявника [PERSON] про те, що працівник служби провів перевірку цільового використання аліментів, у ході якої працівник служби відвідав [PERSON] за місцем її проживання та встановив, що вона з сином [PERSON] проживає в однокімнатній квартирі, санітарний стан якої є задовільним. У розмові з працівником служби [PERSON] повідомила, що отримує аліменти на утримання сина, і ці кошти акумулюються на її рахунку, причини невикористання цих коштів вона не змогла пояснити. Також у розмові з працівником служби вона повідомила, що не працює, не перебуває на обліку у центрі зайнятості, не має іншого тимчасового або постійного доходу, крім аліментів, які сплачуються на утримання дитини та які вона використовує частково на свої потреби (придбання ліків) та сплату комунальних послуг, а залишок на продукти харчування. Також матеріальну допомогу [PERSON] надає її матір. Також під час перевірки встановлено, що між матір'ю і сином склались дуже напружені відносини тому орган опіки і піклування рекомендував [PERSON] розглянути питання про проживання дитини [PERSON] з ним. 16 квітня 2018 року орган опіки і піклування Олександрійської міської ради склав висновок про доцільність стягнення невикористаної суми аліментів з [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] та внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зміни порядку сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Підставою для такого висновку зазначено те, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини неповнолітній [PERSON] розповів, що його матір [PERSON] поводить себе з ним агресивно, не використовує аліменти, які сплачує батько [PERSON] на його утримання, він безуспішно намагався домовитися з матір'ю про придбання за ці кошти канцтоварів одягу та взуття. Про це [PERSON] розповів батьку, який вирішив діяти в інтересах сина. [PERSON] на засідання комісії не з'явилась. Вирішуючи спір щодо стверджуваного позивачем нецільового використання аліментів та зміну порядку їх сплати, суд виходить з таких норм права. Відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, норми ст.186 СК України можуть бути застосовані у разі встановлення судом на підставі висновку органу опіки і піклування та інших належних та допустимих доказів факту нецільового використання одержувачем аліментів коштів, які він отримує на утримання дитини. При цьому нецільове використання коштів, отриманих як аліменти на утримання дитини, може полягати лише у витрачанні цих коштів на придбання речей, оплату послуг для забезпечення потреб дитини. Лише у разі встановлення судом цього факту за позовом платника аліментів, можливе застосування наслідків у формі зменшення розміру аліментів або внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. враховуючи системний зв'язок. Суд не погоджується з наведеним у позовній заяві [PERSON] розширювальним тлумаченням цієї норми, відповідно до якого накопичення на банківському рахунку коштів, сплачених як аліменти, слід вважати їх нецільовим використанням. Таким чином позов про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини може бути заявлений у тому випадку, коли кошти, сплачені як аліменти, вже використані, тобто витрачені одержувачем аліментів не на потреби дитини. Як зазначено вище, на підставі наданих сторонами та органом опіки і піклування доказів, суд встановив, що відповідач [PERSON] дійсно не використала всю суму, яка була сплачена їй [PERSON] на виконання рішення суду про стягнення аліментів. Разом з тим, у справі відсутні достатні докази нецільового використання [PERSON] коштів, отриманих як аліменти. Усі надані докази: висновок органу опіки піклування, показання допитаного як свідка [PERSON], виписка з банківського рахунку відповідача, підтверджують лише те, що частина сплачених як аліменти коштів накопичилась на рахунку відповідача. Таке накопичення з огляду на наведене вище тлумачення норм Сімейного кодексу України не можна вважати нецільовим використанням. При цьому викладені у листі Служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 22 лютого 2018 року відомості про те, що [PERSON] розповідала працівнику служби, що частину отриманих аліментів вона використовує для купівлі ліків для себе, суд вважає недостатнім доказом нецільового використання аліментів. оскільки посилання на ці обставини відсутні у висновку служби опіки і піклування від 16 квітня 2018 року. До того ж цей висновок не містить посилань на обставини, які підтверджують факт нецільового використання аліментів відповідачем. Отже, вимога позивача про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини є необгрунтованою, оскільки суду не надані достатні докази нецільового використання відповідачем аліментів і, зокрема, цей факт не встановлений у висновку органу опіки і піклування. Також суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь неповнолітнього [PERSON] невикористаної суми аліментів. Системне тлумачення норм глави 15 Сімейного кодексу України щодо сплати аліментів та норми ч.2 ст.186 СК України вказує на те, що аліменти є періодичними платежами, які сплачується через визначені у рішенні суду проміжки часу у майбутньому. Тому передбачений ч. 2 ст. 186 СК України наслідок нецільового використання аліментів у формі внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини означає визначення у рішення суду за позовом позивача яка частина із встановленого рішенням суду про стягнення аліментів розміру, буде стягуватись на користь одержувача аліментів, а яка буде стягуватись на особистий рахунок дитини. Тобто рішення суду у такому спорі є рішенням про зміну правовідносин зі сплати аліментів на майбутнє. Також відповідно до ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 грудня 2014 року [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] Це рішення набрало законної сили. Тобто отримувачем аліментів визначено матір [PERSON], з якою проживає дитина. Саме вона визначає яким чином використати на потреби дитини кошти, отримані нею як аліменти. Зокрема, якщо це відповідає інтересам дитини, вона має право накопичувати ці кошти. Таке накопичення саме по собі не тільки не є нецільовим використанням аліментів, а й не може вважатися порушенням передбаченого ч.1 ст.179 СК України права власності дитини на аліменти. І оскільки у справі не встановлене порушення права власності дитини на аліменти суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про стягнення з матрері на користь наповнолітнього сини невикористаної суми аліментів. Разом з тим суд зазначає, що після досягнення [PERSON] повноліття він матиме право самостійно розпоряджатися належним йому майном, у тому числі і сумою невикористаних матір'ю аліментів. Інших підстав для такого стягнення позивач не довів, тому у позові слід відмовити. Також суд вважає необхідним окремо зазначити про неспроможність аргументів позивача, які зводяться до невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків. До предмету доказування у цій справі входить факт нецільового використання аліментів та порушення права дитини на власність, який не підтвердився під час судового розгляду. Інші обставини невиконання відповідачем батьківських обов'язків враховуючи норми статей 186, 179 СК України до предмету доказування у цій справі не відносяться і тому суд не дає оцінку стану виконання відповідачем її батьківських обов'язків. Разом з тим, такі факти можуть бути предметом доказування у разі розгляду судом спору про визначення місця проживання дитини, позбавлення батьківських прав тощо. Однак такі вимоги не заявлялись. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed