Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на гараж "Б-1" площею 48.6 кв.м.,який розташований в [ADDRESS] а на земельній ділянці площею 0,1434 га з кадастровим номером 0724255000:01:004;0048, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . 16 січня 2016 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт , згідно до якого вона є спадкоємцем вказаного майна. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права власності: -житловий будинок [ADDRESS] з [ADDRESS] і побутовими [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером 0724255000:004:0055,призначену для його обслуговування,які знаходяться по [ADDRESS] ,яку успадкував [PERSON] ; -квартиру [ADDRESS] ,яку успадкував [PERSON] ; -земельну ділянку площею 2,04 га з кадастровим номером 07242281800:08:002:0001,призначену для ведення особистого селянського господарства та розміщену на території Гірниківської сільської ради Ратнівського району Волинської області,яку успадкував [PERSON] . Все інше майно,яке складається із земельної ділянки площею 0,1434 га з кадастровим номером 0724255000:01:004:0048,яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та яка перебуває у спільній сумісній власності,гаража(Б-1) площею 48,6 кв.м.,який розташований на вищевказаній земельній ділянці та знаходиться під номером [ADDRESS] належне спадкодавцю заповів позивачці [PERSON] Порфирівні,як своїй дружині. Наведене вказане нерухоме майно, яке [PERSON] заповів їй, належало останньому згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САК № 598669 від 20.12.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕАР № 540627 від 20.12.2013 року та довідкою Ратнівської селищної ради. На даний час необхідно визнати право власності на спадкове майно - приміщення гаража , однак в приватного нотаріуса Ратнівського районного нотаріального округу Антнонюка К.А. право власності на нього оформити не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи, витяг з Реєстру прав власності, виписка з матеріалів інвентаризаційної справи. Ухвалою суду від 28.10.2019 відкрито провадження у справі , витребувано спадкову справу. Позивач [PERSON] 30.10.2019 звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 30.10.2019 кожен окремо звернувся із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Ухвалою суду від 22.11.2019 відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,відкладено підготовче судове засідання , залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Ратнівську селищну раду, [PERSON] ,Волошину [PERSON] Феодосіївну, [PERSON] . Учасники судового розгляду у судове засідання 27.12.2019 не з`явилися,хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду,про що свідчить довідка про доставку SMS - повідомлення позивачці [PERSON] , розписки про отримання судових повісток відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , повернуті рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Ратнівська селищна рада 27.11.2019 звернулася із письмовою заявою про розгляд справи без участі їх представника ( а.с.56). Отже, відповідно до ч.1 ст.223ЦПК УКраїни, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Нормами ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За нормами ст. 1218 ЦК України,до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З заповіту складеного 16 січня 2016 року [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Ратнівського районного нотаріального округу Ляленко А.О. та зареєстрованого в реєстрі за №18, вбачається , що останній на випадок своєї смерті зробив таке заповідальне розпорядження: -належний йому житловий будинок [ADDRESS] з [ADDRESS] і побутовими [ADDRESS] та земельну [ADDRESS] 0,15 га з кадастровим номером 0724255000:01:004:0055,призначену для його обслуговування,які знаходяться по [ADDRESS] заповів сину [PERSON] ,1978 року народження; належну йому квартиру [ADDRESS] ,заповів сину [PERSON] ,1974 року народження; --земельну ділянку пл.2,04 га з кадастровим номером 0724281800:08:002:0001,яка розміщена на території Гірниківської сільської ради Ратнівського району Волинської області і призначена для ведення особистого селянського господарства заповів [PERSON] ; -все інше майно ,яке належитиме йому на день смерті,заповів позивачці,як своїй дружині(а.с.28) . Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого селищною Радою Заболотття Ратнівського району Волинської області 04 серпня 1973 року,стверджено,що [PERSON] 04 серпня 1973 року,актовий запис № 26, зареєструвала шлюб з [PERSON] .Після реєстрації шлюбу обом присвоєно прізвище [PERSON] . Отже, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом як дружина спадкодавця ( а. с. 6). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 грудня 1978 року,актовий запис № 87, стверджено,що [PERSON] ,народився [INFO] .Його батьками є [PERSON] та [PERSON] ,тобто відповідач є спадкоємцем за заповітом, як син спадкодавця ( а.с.9). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 травня 1974 року,актовий запис № 40, стверджено,що [PERSON] ,народився [INFO] .Його батьками є [PERSON] та [PERSON] ,тобто відповідач є спадкоємцем за заповітом, як син спадкодавця ( а.с.13). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 червня 2016 року,актовий звпис № 49, Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області, стверджено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.17). Відповідно до паспорта серії [NUMBER] ,виданого Ратнівським РВ УМВС України в Волинській області [PERSON] народився 28.04.1969 є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ( а.с.14). З довідки Ратнівської селищної ради №4794 від 23.10.2019 року слідує, що [PERSON] на день своєї смерті проживав з дружиною [PERSON] Порфирівною,сином [PERSON] ,невісткою [PERSON] ,внуками [PERSON] та [PERSON] . (а.с.19). Отже, у відповідності до ч. 1 ,ч.2 ст. 1220,ст. 1221 ч.1 ЦК України, 16 червня 2016 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON] за місцем його проживання та позивач і відповідачі є спадкоємцями за заповітом . Позивач та відповідачі, у встановлений строк для прийняття спадщини ,визначений ст. 1270 ЦК України, прийняли спадщину за заповітом,що підтверджено копією спадкової справи приватного нотаріуса Ратнівського районного нотаріального округу, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45689416 від 07.11.2016 року. Проте, із спадкової справи вбачається, зокрема , із заяви кожного спадкодавця ( відповідачі ), що спадщину ,яка залишилася після померлого [PERSON] прийняли із конкретизацією нерухомого майна відповідно до заповіту спадкодавця. Разом з тим, позивачка, як спадкоємець, також прийняла спадщину - земельну ділянку 2,1601 га на території Забродівської сільської ради Ратнівського району Волинської області,автомобіль марки ВАЗ 210700-20. Окрім цього, вона як непрацездатна за віком дружина спадкодавця відповідно до заяви нотаріусу (а.с.48) відмовилася на виділення їй обов`язкової частки у спадщині , оскільки її право задоволено за рахунок іншого майна та речей , які переходять їй як до спадкоємця. Поряд з цим, ствердила в цій же заяві , що спадкове майно було особистою власністю її чоловіка і на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не претендує, що слідує із заяви до нотаріуса ( а. с. 49). Крім того,13.09.2019 року звернулася до нотаріуса ( а. с. 50) із заявою про прийняття спадщини - гараж в [ADDRESS] . Нотаріусом жодному спадкоємцеві не видано свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] , що стверджено копіє спадкової справи ( а. с. 42-51). Згідно довідки Ратнівської селищної ради Ратнівського району Волинської області № 4835 від 25.10.2019 року гараж площею 48,6 кв.м.,який знаходиться по [ADDRESS] .Ратне дійсно належав покійному [PERSON] та був збудований з дозволу Ратнівської селищної ради наданої відповідно до рішення від 28.12.2002 року. №4/6.(а.с.20). Відповідно до рішення Ратнівської селищної ради № 4/6 від 28.12.2002 року " Про дозвіл [PERSON] провести добудову двох кімнат 37 кв.м. і будівництво гаража розміром 40 кв.м. біля власної приватизованої квартири [ADDRESS] ( а. с. 21). Таким чином , гараж на який просить визнати право власності позивачка є самовільно збудованим спадкодавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] Ратне на земельній ділянці, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] Феодосіївни, [PERSON] та відносить до кввартири № 2 як господарсько - побутова будівля. Позивачем не надано рішення Ратнівської селищної ради про присвоєння окремої адреси на гараж і рішенням Ратнівської селищної ради від 28.12.2002 року № 4/6 підтверджується, що надано дозвіл добудови двох кімнат до приватизованої квартири і будівництво гаража розміром 40 кв.м. біля власної квартири [ADDRESS] , чим спростовується зміст довідки Ратнівської селищної ради № 4835 від 25.10.2019 року( а.с.20) , що гараж площею 48,6 кв.м ( дозвіл видано 40кв.м, а не 48,6кв.м) знаходиться по [ADDRESS] . Таким чином, спадкодавцеві не виділялася земельна ділянка під будівництво гаража з новою адресою, а також збільшено площу гаража, дозвіл на який не давався за новою адресою [ADDRESS] . Поряд з цим, дозвіл на будівництво гаража надано за адресою [ADDRESS] , а за цією адресою розміщена земельна ділянка, кадастровий номер 0724255000:01:004:0048 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, землі житлової забудови площею 0,1434 га ( .с.25-26), на якій розміщена квартира [ADDRESS] . Ратне,яку спадкодавець заповів [PERSON] ,яку той прийняв згідно його заяви від 07.11.2016 о '13 год.05хв.№ 201 спадкова справа № 82/2016( а. с.45). В свою чергу , спадкоємець [PERSON] ( позивач) звернулася із двома заявами до нотаріуса ,а саме 27.11.2017 № 22 спадкова справа № 82/2016 ( а. с.48 зворотня сторона листка ), із другою заявою від 27.04.2017 , на якій відсутній реєстраційний номер приватного нотаріуса Антонюка К.А., про відмову від обов`язкової частки у спадщині, тобто і земельної ділянки ,на якій розміщений гараж біля квартири [ADDRESS] будинку [ADDRESS] . Поряд з цим, у своїій заяві до нотаріуса 27.11.2017 № 22 спадкова справа № 82/2016 ( а. с.48 зворотня сторона листка ) позивачка не вказує про успадкування гаража за адресою [ADDRESS] . Окрім того, цього гаража не вказує і в іншій заяві до нотаріуса ( а. с.49) . Крім того, за приписами ч.1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей ( нерухоме майно,нерухомість) належить земельні ділянки, а також об`єкти , розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 182 ЦК України,право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Позивачем не надано рішення Ратнівської селищної ради про те, що на даний гараж визначено адреса по [ADDRESS] окремо від квартири . Разом з тим, позивачка не може набути право власності на самовільно збудований гараж за адресою [ADDRESS] .Ратне спадкодавцем на земельній ділянці, яка належить на праві спільної сумісної власності, на якій розміщене спадкове майно - квартира [ADDRESS] .Ратне,яку успадкував [PERSON] відповідно до заповіту ( а.с.45), та побудований без дозвольних документів - збудовано гараж за іншою адресою, ніж визначено рішенням Ратнівської селищної ради № 4/6 від 28.12.2002 року ( а. с. 21). Крім того, суд не може визнати право власності на нерухоме майно, яке розміщене за однією адресою, а земельна ділянка, на якій воно розміщене, розташована за іншою адресою. Так, гараж "Б-1" площею 48,6 кв.м, що розміщений в [ADDRESS] , знаходиться на земельній ділянці, яка зареєстрована , кадастровий номер 0724255000:01:004:0048 та знаходиться за іншою адресою в [ADDRESS] ( а. с. 21-26). Суд, також звертає увагу, на копію долученого технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] стверджено,що складається з гаража площею 48,6 кв.м..(а. с. 22-24) із зазначенням адреси вулиця 1-го Травня,4а позначений Б-1, але в паспорті відсутня відображена будівля з Б-1.В журналі внутрішніх обмірів приміщень житлового ( садибного) будинку літера "А-1"( а.с.24). Крім того, зазначена різна площа 48,6 м2( а.с.23), 42,3 ( а. с. 24). Приватним нотаріусом Ратнівського районного нотаріального округу Антонюком К.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, витягу з Реєстру прав власності, що стверджено повідомленням №219/02-14 від 13.09.2019 року ( а. с. 29). Відповідно до\~інформаційної довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~ прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~іпотек ,Єдиного\~реєстру заборони\~ відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~щодо об`єкта\~нерухомого майна\~ №\~189801810 від 22.11.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,що знаходиться в [ADDRESS] а відомості відсутні. При цьому, слід відмітити, що відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Положення частини другої статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації. Отже, для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація. Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, підстав відступати від якого колегія суддів не вбачає. У справі відсутні дані щодо дотримання спадкодавцем визначеної чинним законодавством процедури прийняття в експлуатацію новоствореного нерухомого майна та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього, а суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію. Окрім того, квартиру в [ADDRESS] успадкував спадкоємець [PERSON] ,а позивач відмовилася від обов`язкової частки відповідно до ст. 1241 ЦК України ,як непрацездатна дружина, а спадковий гараж за адресою [ADDRESS] а був особистою власністю її чоловіка спадкодавця і вона не претендує на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів отримання дозвільних документів на самочиненне будівництво та введення об`єктів нерухомого майна (житлового будинку) в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права та вона не претендує на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Приватним нотаріусом Ратнівського районного нотаріального округу Антонюком К.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, витягу з Реєстру прав власності, що стверджено повідомленням №219/02-14 від 13.09.2019 року ( а. с. 29). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек ,Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 190341827 від 26.11.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,що знаходиться в [ADDRESS] а відомості відсутні. За таких обставин,оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням,що грунтується на всебічному,повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заявлений позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed