Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

14 грудня 2015 р. [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду з позовом до публічного акціонерного товариства " Акціонерно-комерційний Банк " Капітал" про повернення вкладу . В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] зазначила, що 03.02.2015 року між нею та ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ" було укладено договір №1/33/3m/0256 про строковий банківський вклад в іноземній валюті-доларах США . Згідно Договору банк 03.02.2015 року року прийняв від неї на зберігання на строковий депозит грошову суму в розмірі 2858,56 доларів США на строк 3 місяця з 03.02.2015 року по 03.05.2015 року . 19.10.2015 року вона звернулась до банку з вимогою повернути їй вклад, але тимчасовою адміністрацією ПАТ "АКБ "КАПИТАЛ" їй було в цьому відмовлено та повідомлено, що договір укладений між нею та банком визнано нікчемним. Просить визнати дії тимчасової адміністрації ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ" відносно визнання нікчемним договору №1/33/3m/0256 від 03.02.2015 року неправомірними та стягнути з відповідача на її користь суму вкладу в розмірі 2858,56 доларів США. Позивач [PERSON] у судове засідання зявилась, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ" у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.\~\~\~\~ Згідно ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. В даному випадку між сторонами 03.02.2015 р. було укладено угоду про прийняття від позивача грошових коштів на строковий депозитний рахунок строком на 3 місяців, тобто до 03.05.2015 року, що підтверджується договором № №1/33/3m/0256, укладеним між [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Акціонерно-комерційний Банк "Капітал". Сума залишку вкладу на строковому рахунку позивача станом на 14.12.2015 року складає 2858,56 доларів США, що за курсом НБУ на час винесення рішення еквіваленто 69 691,69 гривень . Згідно ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно зі ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що находяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Інших випадків обмеження прав вкладника щодо розпорядження рахунком Цивільним Кодексом не передбачено. В судовому засіданні було встановлено, що 03.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №1/33/3m/0256 про строковий банківський вклад з умовою повернення грошової суми в розмірі 2858, 56 доларів США 03.05.2015 року та зобовязанням нарахувати відсотки на дану суму, що підтверджується п. 1.1,1.1.1 вказаного Договору, згідно якого банк зобовязується повернути вклад вкладнику 03.05.2015 року та проценти за вкладом на умовах та впорядку, встановлених цим договором (а.с.3). Відповідно до п.2.9. цього договору, якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу із закінченням строку, встановленого п.1.1. договір вважається продовженим на умовах вкладу, встановлених Банком та які діють на момент такого продовження (а.с. 3зв.). Відповідно до заяви від 19.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до банку з проханням видати їй вклад у розмірі 2858, 56 доларів США та нараховані проценти (а.с.6), однак, до наступного часу банк не видав позивачу вклад. У своїй відповіді №12/2143/4 від 26.10 2015 року на запит [PERSON] вх. №1316 від 23.10 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ" повідомляє, що договір укладений між нею та Банком визнано нікчемним, посилаючись на те, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 20.07.2015 року №466 Про віднесення публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "КАПІТАЛ" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.07.2015 року було прийнято Рішення №140 про запровадження з 21.07.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи в ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ".Також зазначають, що відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку. Відповідно до ст. 38 цього ж Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд, з метою забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, зобовязаний, в тому числі, забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністраці банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених Законом. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, при здійсненні банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, з укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Вважають, що здійснення заходів щодо визнання правочинів (у тому числі договорів) нікчемними, це рішення Фонду, в межах його повноважень, у рамках чинного законодавства України (а с. 8,9). Суд не погоджується із доводами відповідача з наступних підстав. Частиною 2 статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний Кодекс України, тому в разі якщо інший закон або підзаконний акт суперечить положенням цього Кодексу, повинні застосовуватися відповідні положення ЦК України. Постанова та Рішення, на які посилається відповідач, а також дії відповідача щодо визнання правочину нечинним не відповідають нормам законодавства і суперечать положенням Цивільного Кодексу України. Крім того, відповідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк» Національний банк видає нормативно-правові акти та розпорядчі акти. Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Національний банк видає розпорядчі акти з питань організаційно-розпорядчого характеру або індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами. Розпорядчі акти оприлюднюються та набирають чинності в порядку, встановленому Національним банком. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно із законом помякшують або скасовують відповідальність. Крім того, відповідно до п.п. «а» п.4 Положення про державну реєстрацію нормативно правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затверджених постановою КМУ від 28 грудня 1992 року № 731 з подальшими змінами (далі Положення) державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що зачіпляють соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені і гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації. Постанова правління Національного банку України № 466 від 20.07.2015 року на державну реєстрацію до Міністерства юстиції не надходила і тому юридичної сили не має. Право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, обєктом якої є грошові вклади, закріплено в ст. 41 Конституції України. Встановлені гарантії права на приватну власність, в тому числі проголошено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, при цьому право приватної власності є непорушним. Громадянин має право вільно здійснювати право власності щодо належного йому майна. Відповідно до ст. 61,63 Закону України «Про Національний банк» Національний банк здійснює державне регулювання діяльності банків у формах, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність", як безпосередньо, так і через створений ним орган банківського нагляду. Національний банк не має права вимагати від банків виконання операцій та інших дій, не передбачених законами України та нормативними актами Національного банку. Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Частину третю статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI, доповнено пунктом 9 згідно із Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року, на який посилається відповідачі, що набрав чинності 12.08.2015 року, а договір між сторонами було укладено 03.02.2015 року. Тобто цю норму прийнято пізніше ніж було укладено угоду між сторонами та її не можна застосовувати в данному випадку, оскільки погіршує становище однієї зі сторін правочину. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення банківського вкладу у сумі 2858,56 доларів США, що є еквівалентними 69 691,69 гривень є законними та підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судовий збір у сумі 1378,00 гривень, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved