Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, [PERSON] в інтересах якої виступає [PERSON], Релігійної громади Греко-Католицької Церкви про скасування рішення Богданської сільської ради №495 від 27 листопада 2013 року, скасування рішення Богданської сільської ради №598 від 27 червня 2014 року, скасування рішення Богданської сільської ради №360 від 31 травня 2013 року та скасування державної реєстрації прав та обтяжень на постійне користування земельною ділянкою площею 00419 га та визнання права на приватизацію земельної ділянки площею 0,01560 га. В обгрунтування позову зазначено, що згідно договору дарування від 7 листопада 2006 року, позивачу на праві власності стали належати житловий будинок з надвірними спорудами, в які входять два сараї, ворота, колодязь, паркан, розташовані по вул. І.Франка, 135 в с. Богдан Рахівського району Закарпатської області. Розмір земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами та прибудинкова територія у договорі дарування не вказана. На час дарування їй житлового будинку з надвірними спорудами в дарувальника [PERSON] була в користуванні земельна ділянка площею 0,1560 га, в тому числі прибудинкова територія 0,1357 га та під будівлями 0,0203 га. Дарувальник [PERSON] користувалася земельною ділянкою площею 1560 га з 1970 року, це стверджено встановленими старими межовими знаками, за якими огороджена земельна ділянка, також стверджується сусідами, які межують із земельною ділянкою, яка перебуває зараз в її користування, та протоколом №2 зборів уповноважених колгоспників від 7 квітня 1970 року, в якому вказано, що [PERSON], чоловіку дарувальниці доділено земельну ділянку площею 0,12 га, до того у його користуванні булав земельна ділянка площею 0360 га, таким чином загальний розмір земельної ділянки став складати 0,1560 га. З 2006 року вона добросовісно відкрито та безперервно користується земельною ділянкою площею 0,1560 га, обробляє та покращує її стан. На земельній ділянці, яка з 2006 року перебуває в її користуванні, рішенням Богданської сільської ради №495 від 27 листопада 2013 року надано [PERSON], що діє в інтересах [PERSON], земельну ділянку площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Надання земельної ділянки під будівництво житлового будинку [PERSON], яка до того неповнолітня та інвалід дитинства, яка не спроможна сама збудувати житловий будинок і проживати окремо від стороннього за нею догляду, порушує норми ДБН №360-92360-92. В даному випадку до земельної ділянки, яка виділена [PERSON] під будівництво житлового будинку під"їзду немає, оскільки навколо земельної ділянки городи громадян села Богдан. Рішенням Богданської сільської ради №598 від 27 червня 2014 року та рішення Богданської сільської ради №360 від 31 травня 2013 року виділено земельну ділянку релігійній громаді греко-католицької церкви для будівництва та обслуговування будівель на земельній ділянці, яка з 2006 року перебуває в її користуванні. Греко-катольцький священник с. Богдан при допомозі громади у 2005 році збудував церкву в с. Богдан. На початку 2006 року греко-католицький священний разом із своєю сім"єю пересилився проживати у житловий будинок [PERSON]. Разом із бабусею у житловому будинку він проживати не хотів і на початку літа 2006 року розбив будинок [PERSON], що на плані рахується як сарай №2 із того самого старого дерева на тому ж самому фундаменті збудував житловий будинок трохи більший як був попередній. Єдине, що греко-католицький священник зробив столярку та перекрив будинок. Цей житловий будинок греко-католицький священник перебудував для того, щоб в ньому проживала [PERSON]. Цей житловий будинок їй подарований [PERSON] в листопада 2006 року, як сарай №2, оскільки це було самочинне будівництво і дарувати його як житловий будинок [PERSON] не могла. Всі ремонтні роботи в середині житлового будинку, зроблені за її гроші. З осені 2006 року до своєї смерті 2011 року в житловому будинку проживала [PERSON] разр з нею, оскільки вона потребувала стороннього догляду. Грекокатолицький священник с.Богдан та греко-католицька громада вважають, що житловий будинок, який ніби вони збудували, належить греко-католицькій громаді і до цього житлового будинку воан не має жодного відношення. Але це не є правда, аскільки вона цей будинок фактично отримала в подарунок і в нього вклала великі кошти, щоб проживати в ньому, так як у житловому будинку, який займав священник проживати не можливо. Земельна ділянка, на якій стоїть житловий будинок, являється прибудинковою територією і перейшла їй у користування по договору дарування разом із житловим будинком та надвірними спорудами. Богданська сільська рада нехтуючи її право на користування земельною ділянкою площею 0,1560 га захищає інтереси греко-католицької громади та інтереси [PERSON], без її відома забрали в неї частину земельної ділянки площею 0,08 га, віддівши під будівництво [PERSON], а частину греко-католицькій громаді. У зв"язку з чим просила скасувати рішення Богданської сільської ради №495 від 27 листопада 2013 року, за яким [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Богдан, вул. І.Франка,135, скасувати рішення Богданської сільської ради №598 від 27 червня 2014 року про надання земельної ділянки площею 0,0419 га релігійній громаді греко-католицької церкви для будівництва та обслуговування громадських будівель, скасувати рішення Богданської сільської ради №360 від 31 травня 2013 року про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність греко-католицькій церковній громаді, скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, земельну ділянку площею 0,0419 га, яка виділена греко-католицькій громаді для будівництва та обслуговування громадських будівель, скасувати реєстрацію будинкового номеру 134 А по вулиці Івана Франка в с. Богдан, за якою зареєстровано власниковм житлового будинку греко-католицьку громаду в погосподарській книзі Богданської сільської ради, визнати за нею, [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки площею 0,1560 га в тих межах, в яких до договору дарування 2006 року користувалася дарувальниця [PERSON]. В ході розгляду справи позивачем [PERSON] позовні вимоги зменшено, шляхом залишення без розгляду, де ухвалою Рахівського районного суду від 3 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до Греко-Католицької Церкви про скасування рішення Богданської сільської ради №598 від 27 червня 2014 року, рішення Богданської сільської ради №360 від 31 травня 2013 року, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, земельну ділянку площею 0,0419 га, яка виділена Греко-Католицькій громаді для будівництва та обслуговування громадських будівель, скасування реєстрації будинкового номеру №134/ а по вул. І.Франка в с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, за якою зареєстровано власником житлового будинку греко-католицьку громаду с. Богдан, залишено без розгляду. Ухвалами суду від 25 травня 2015 року, 27 травня 2015 року, 27 січня 2016 року були вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та забороною вчинення певних дій. Ухвалою суду від 16 травня 2016 року по справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, на час призначення якої, провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 29 грудня 2016 року провадження у справі відновлено у зв"язку з надходженням висновку експертизи. В ході розгляду справи, 29 березня 2017 року позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги стосовно розміру площі земельної ділянки, на яку ставить вимогу про надання права на приватизацію, зокрема просить визнати за нею, [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки площею 0,1763 га, що розташована по вул. І.Франка, 135 в с. Богдан Рахівського району Закарпатської області. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представника відповідача - [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що дійсно до 1973 року у [PERSON] та її чоловіка [PERSON] знаходилось у користуванні земельна ділянка площею 0,1500 га, але на зборах уповноважених колгоспників колгоспу "8-Березня" було прийнято рішення №3 від 9 вересня 1974 року про те, що [PERSON] із своєї ділянки дав згоду [PERSON] та [PERSON] на вилучення земельної ділянки у розмірі 0,07 га для будівництва житлового будинку. Після згоди у [PERSON] залишилося 0,08 га. Оскаржуваним рішенням Богданської сільскої ради [PERSON] надано земельну ділянку у власність із запасів сільської ради. Позивач звертає увагу на те, що до земельної ділянки, яку надали [PERSON] не має під"їзної дороги, але насправді під"їзна дорога є і вказана у будівельному паспорті [PERSON], але на даний час [PERSON] самовільно захопила, встановила огорожу, чим порушує права сусідів у користуванні під"їзною дорогою до їх житлових будинків. Позивач у своєму позові зазначає, що отримала в дар житловий будинок №135 та два сараї до нього. На фундаменті одного із сараїв звела літню кухню, в якій на даний час проживає, та яка є додатком до житлового будинку №135. Будинок, в якому на даний час проживає без прописки [PERSON] дійсно побудувала Греко-Католицька громада. Цьму будинку присвоєно №134/а на підставі будівельного паспорту, який виготовила Греко-Католицька громада. [PERSON] зазначає, що із 2006 року користується земельною ділянкою 0,1650 га в тому числі прибудинковою територією 0,1357 га та під будівлями, не маючи правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку. Саме тобу не було підстав у сільської ради примусово вилучати земельну ділянку, так як останній ніхто у користування або у власність дану земельну ділянку не надавав, тому спірна земельна ділянка не перебувала у приватній власності, або користуванні, а належала до земель комунальної власності територіальної громади. 12 лютого 2013 року [PERSON] звернулася до сільської ради про наданняч дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1560 га. Дане звернення розглянуто 18 лютого 2013 року на 19 сесії 6 скликання та прийнято рішення за №332 чим було відхилено вказане звернення, оскільки геодезична зйомка, яку подала позивач суперечить договору дарування. У договорі дарування говориться про зовсім інший будинок, а саме про будинок №135, а в геодезичній зйомці вказано №134 - будинок Греко-Католицької громади, чим навмисно хотіла обманути депутатів сільської ради, що брали участь у сесії ради. Таким чином, для того, щоб визнати недійсним правовий акт індивідуальної дії органу місцевого самоврядування, необхідно щоб він одночасно суперечив вимогам закону та порушував права інших осіб. Для того, щоб позивач мав право пред"явити вимогу про визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсним (незаконним), внаслідок порушення, на його думку, прав на земельну ділянку, останній повинен мати необхідний обсяг прав та обов"язків щодо володіння та користування нею. На підставі наведеного просять відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача, Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Сільський голова [PERSON] надава заяву, в якій просить справу розглянути без їхнього представника, в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених в запереченні. Заперечуючи проти позову відповідач вказує, що згідно погосподарських книг станом на 1970 року пртоколом №2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу "8" Березня з вільного колгоспного фонду доділили [PERSON] 0,12 га земельної ділянки до будинку. Отже, у 1970 році [PERSON] користувався земельною ділянкою загальною площею 0,15 га. 23 березня 2015 року рішенням виконкому Рахівської районної ради народних депутатів №28 по згоді [PERSON] з його ділянки виділено [PERSON] для будівництва будинку земельну ділянку площею 0,07 га. Отже, відповідно залишилося 0,08 га, з того часу жодних рішень про доділ земельної ділянки [PERSON] або його дружині [PERSON] не приймалося. Позивач не довела жодної з обставин, на які вона посилалась в позові, а навпаки, досліджені в судових засіданнях докази свідчать про безпідставність та надуманість претензій позивача [PERSON] на предмет спору. Представник відповідача, Релігійної громади Греко-Католицької Церкви, в судове засідання не з"явився. Священник [PERSON] надав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника Греко-Католицької громад, у задоволенні позову відмовити. Прокурор, [PERSON] , здійснюючи інтереси [PERSON], в ході розгляду справи позовні вимоги не визнала з тих підстав, що позивач самовільно проживає в будинку №134 А по вул. І.Франка в с. Богдан, який їй не належить, а тому висновки судової будівельно- технічної експертизи від 29 листопада 2016 року слід оцінювати критично, так як межі земельної ділянки вказувалися саме позивачем. Судовому експерту на час проведення замірів ділянки не було відомо, що така перебуває у власності греко-католицької громади. Таким чином, вважає, що позивачем у справі не доведено її першочергове право на приватизацію оспорюваної земельної ділянки. у зв"язку з чим просила відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] користується тією ж земельною ділянкою, що і користувалася [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON]. В даний час [PERSON] користується земельною ділянкою в межах попереднього користувача. Свідок [PERSON] ствердила, що [PERSON] користувалася земельною ділянкою, якою в даний час користується [PERSON]. Земельна ділянка огорожена. На частину земельної ділянки претендує [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] користувалася тою земельною ділянкою, якою тепер користується [PERSON], межі не мінялися. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] користується тією земельною ділянкою, якою користувалася [PERSON]. Свідок [PERSON] по суті спору пояснила, що земельна ділянка, якою користується [PERSON] знаходиться в тих самих межах, якими користувалася [PERSON], межі не змінювалися, ділянка огорожена. Заслухавши представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець положеннями ч.ч.1,3 статті 152 Земельного кодексу України передбачає рівні умови захисту прав власності на земельну ділянку. Відповідно до положень частини 3 цієї ж статті Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Судом встановлено, що позивачу, [PERSON], на праві приватної власності на підставі договору дарування, належить в цілій частині житловий будинок №135, по вул. Івана Франка, в с. Богдан, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав № 33991124 виданим 28.04.2012 року КП "БТІ" Рахівської районної ради. Згідно Договору дарування посвідченого 07 листопада 2006 року приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3872, громадянка [PERSON] подарувала позивачу [PERSON] належний їй на праві приватної власності будинок №107 по вул. Івана Франка в с. Богдан з надвірними спорудами: 1 сарай, 2 сарай, 3. Ворота, 4 колодязь, 5 забор. Довідкою Богданської сільської ради №3273 від 05.10.2006 року, стверджується той факт, що при зміні номерів будинків по вул. Івана Франка, номер будинку 107 змінено на номер 135. У відповідності до ч.2 ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. З показів свідків та наявних у справі матеріалів, судом встановлено, що попереднім власникам житлового будинку №135 (старий номер 107), по вул. Івана Франка в с. Богдан, Рахівського району Закарпатської області [PERSON] та [PERSON] належала на праві користування земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та споруд загальною площею 0.1560 га. Ця обставина підтверджується показами свідків та протоколом №2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу "8 березня" від 07 квітня 1970 року, згідно якого [PERSON] було доділено до житлового будинку земельну ділянку площею 0.12 га. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] отримала у дар житловий будинок №135 та два сараї до нього. На фундаменті одно із сараїв позивач [PERSON] звела літню кухню, в якій на даний час проживає та яка є додатком до житлового будинку №135. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об"єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об"єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Отже, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має першочергове право на приватизацію земельної ділянки площею 0,1560 га, оскільки спірна земельна ділянка, починаючи з 07 листопада 2006 року, знаходиться у її законному користуванні. Стаття 118 ЗК України передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Згідно ч.1 зазначеної статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у 2009 році звернулася із заявою до Богданської сільської ради Рахівського району про надання їй дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку надвірних будівель та споруд. Рішенням п'ятнадцятої сесії п'ятого скликання Богданської сільської ради Рахівського району від 02 вересня 2009 року за №531 "Про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку" позивачці [PERSON] на розробку технічної документації щодо посвідчення права власності на земельну ділянку, що розташована на території с. Богдан по вул. Івана Франка між сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для обслуговування житлового будинку надвірних будівель та споруд приблизною площею 0.17 га. Рішенням десятої сесії шостого скликання Богданської сільської ради Рахівського району від 30 квітня 2012 року за №157 внесено зміни в рішення 15 сесії 5 скликання "Про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку" в частині адреси розташування земельної ділянки, а саме с. Богдан, вул. Івана Франка, №165 замінити на вул. І.Франка, №135. На підставі даного рішення приватним підприємцем "[PERSON]В." було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON]. Загальна площа земельної ділянки, яка передається у власність гр. [PERSON] згідно даного проекту становить 0.1560 га, в тому числі 0.1357 га - прибудинкова територія та 0.0203 га - під будівлями та спорудами. В зв'язку з тим, що суміжний землекористувач [PERSON] відмовляється погодити межі земельної ділянки [PERSON], позивачка звернулася із заявою до виконавчого комітету Богданської сільської ради про прийняття рішення про визнання погодженими меж земельної ділянки, площею 0.1560 га, що знаходиться за адресою: с. Богдан, вул. Івана Франка, №135. Однак, рішенням двадцятої сесії шостого скликання Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №359 від 31.05.2013 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" позивачці [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Богдан по вул. Івана Франка, №135 площею 0.07 га. Окрім того, рішенням двадцять третьої сесії шостого скликання Богданської сільської ради за №495 від 27 листопада 2013 року громадянці [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Богдан по вул. Івана Франка, 136, приблизною площею 0.04 га. Оскаржуючи рішення за №495 від 27 листопада 2013 року позивачка посилається на те, що дане рішення порушує її право на приватизацію земельної ділянки площею 0.1560 га, яка знаходиться у її законному користуванні, оскільки земельна ділянка площею 0.04 га виділена [PERSON] накладається на її земельну ділянку. Такий факт доведений висновком №8915 судової будівельно-технічної експертизи від 29 листопада 2016 року, проведеної експертом [PERSON] Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зокрема, встановлено, що площа земельної ділянки, яка розташована в с. Богдан, вул. Івана Франка, 135 та перебуває у фактичному користуванні [PERSON] відповідно до існуючої огорожі становить 0,1783 га. Площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] не відповідає плащі земельної ділянки вказаній у погосподарській книзі та протоколі зборів №2 уповноважених колгоспників від 7 квітня 1970 року. Земельна ділянка, яка була виділена [PERSON] рішенням Богданської сільської ради №495 від 27 листопада 2013 року площею 0,04 га під будівництво житлового будинку розташована в с. Богдан, по вул. Івана Франка межує: від А доБ - землі [PERSON]- 11,17 м.; від Б до В - землі [PERSON] - 27,93., 3,3 м., 4.05 м.; від Г до Д - будівля [PERSON]; від Д до А - землі [PERSON] - 12,733 м., 15,24 м., 10,083 м. Під"їзну дорогу до земельної ділянки [PERSON], яка їй виділена під будівництво житлового будинку по 0,04 га рішенням Богданської сільської ради №495 від 27 листопада 2013 року влаштувати неможливо. Також, доказом того, що рішення Богданської сільської ради за №495 від 27 листопада 2013 року винесено з порушенням вимог земельного законодавства, по матеріалам справи свідчить те, що на день винесення рішення "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON]" для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Богдан по вул. Івана Франка, 136, приблизною площею 0.04 га., спірна земельна ділянка не являлась вільною, не належала до земель запасу сільської ради та не перебувала у користуванні [PERSON] чи її матері [PERSON]. Будь-яких прямих доказів того, що відповідач законним чином претендує на земельну ділянку площею 0.04 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Богдан, по вул. Івана Франка, 136, яка є предметом спору, остання не надала, матеріалами справи не довела. Позивач довела, а відповідачі не спростували факту своїх незаконних дій, якими унеможливлюється право позивача на приватизацію земельної ділянки площею 0.1560 га. Суд вважає, що Богданською сільською радою Рахівського району Закарпатської області при винесенні рішення, що є предметом судового оскарження, упереджено розглянуто матеріали, які були надані сторонами та являлися предметом розгляду. Так, незважаючи на те, що гр. [PERSON], яка представляла інтереси своєї неповнолітньої дитини [PERSON] не надано на розгляд сесії схеми чи будь-яких інших належних документів про право користування нею земельної ділянки площею 0.04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд на земельній ділянці належній на праві користування позивачці [PERSON], Богданська сільська рада винесла оскаржуване рішення. Відповідно до положень ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, а захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, в тому числі, шляхом визнання права та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.п.2,10 ч.2 ст.16 ЦК України). У відповідності до положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial