Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь штраф у розмірі 75000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 780,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 04.07.2019 між позивачем та відповідачем укладений Попередній договір, згідно умов якого вони зобов`язалися у майбутньому, в строк до 03.02.2020 до 16-00 год., укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Брокерської фірми «Олімп» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, на умовах та в порядку, визначених договором. Відповідач 03.02.2020 прибув до нотаріуса і повідомив, що не в змозі виконати умови Попереднього договору щодо оплати суми за предмет договору і відмовляється підписувати договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі. В зв`язку з наведеним 03.02.2020 приватний нотаріус Бондаренко Г.Ю. відмовила позивачу у посвідченні основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі БФ «Олімп» у формі ТОВ, посилаючись на відмову відповідача виконувати умови договору щодо його оплати. Умовам Попереднього договору було передбачено сплату відповідачем штрафу в розмірі 75000,00 грн. в разі його відмови від укладення основного договору. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 21.05.2020 надав відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення. В обґрунтування заперечень зазначив, що 04.07.2019 року між позивачем та відповідачем укладено Попередній договір з передачею авансового платежу, відповідно до умов якого сторони домовились в строк до 09.01.2020 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Брокерської Фірми «Олімп» у формі ТОВ, на умовах і в порядку, визначеному цим Договором, у приміщенні за адресою: [ADDRESS] , що є робочим місцем приватного нотаріуса Бондаренко Г.О. 09.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , що діяла від імені [PERSON] на підставі його довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бондаренко І.Ю. 26.12.2019 року, укладено Договір про внесення змін № 1 до Попереднього договору, відповідно до якого сторонами змінено строк укладення і належним чином оформлення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі БФ «Олімп» у формі ТОВ до 03.02.2020 року. Згідно п.1.4 Договору Продавець гарантує, що матиме право на відчуження частки у статутному капіталі на момент укладення Основного Договору та необхідні документи для правомірного відчуження частки у статутному капіталі. Згідно п.1.5. Договору, за домовленістю сторін ціна продажу частки у статутному капіталі БФ «Олімп» у формі ТОВ за основним договором буде визначена сторонами у день його підписання, але повинна складати суму не більш ніж 750000,00 грн., але не менше ніж 305000,00 грн. Під час спілкування з представником позивача після укладення Договору про внесення змін № 1 до Попереднього договору йому стало зрозуміло, що для визначення ціни продажу частки у статутному капіталі БФ «Олімп» у формі ТОВ необхідно визначити вартість частки у статутному капіталі кожного учасника, а для цього необхідні спеціальні знання та навички. Відповідно, у підприємства виникла потреба у залученні сторонніх спеціалістів. Станом на 03.02.2020 року вартість частки у статутному капіталі кожного учасника не була визначена і, відповідно, згоди щодо ціни продажу частки у статутному капіталі БФ «Олімп» у формі ТОВ сторони не дійшли. ТОВ «Константа Легал Груп» надала БФ «Олімп» у формі ТОВ перелік документів, необхідних для виконання робіт з проведення оцінки вартості підприємства для визначення вартості частки у статутному капіталі кожного учасника. Також [PERSON] зазначив, що для надання всіх необхідних для виконання робіт з проведення оцінки вартості підприємства документів, потрібен чималий час. Оскільки БФ «Олімп» у формі ТОВ засновано 26.08.1999 році, що підтверджено Свідоцтвом про державну реєстрацію, у товаристві декілька разів змінювався бухгалтер. Щоб зібрати та надати всі необхідні документи, потрібно ознайомитись в повному обсязі з усім архівом Товариства, відокремити необхідні документи за період до 24.01.2020 року включно. Фізично виконати такий обсяг робіт людині, яка не займалась складанням цих документів за минулі періоди, не архівувала їх, в короткий час неможливо. На виконання п.1.4. Договору [PERSON] повинен був надати свідоцтво товариства та первинні документи про внесення вкладу у повному обсязі. Такого свідоцтва або інших документів, які могли б підтвердити, що саме [PERSON] оплатив частку в статутному капіталі, позивачем не надано. Отже, причинами, за яких не було укладено договір купівлі-продажу, є відсутність домовленості сторін щодо ціни продажу частки у статутному капіталі та ненадання позивачем документів, що підтверджують право на відчуження частки у статутному капіталі на момент укладення Основного Договору. 04.06.2020 на адресу суду від представника позивача - адвоката Удовікової І.М. надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що відповідно до п. 1.5. Попереднього договору, за домовленістю сторін ціна продажу частки у статутному капіталі БФ "Олімп" у формі ТОВ за основним договором повинна була визначена сторонами у день його підписання, але складати суму не більш ніж 750000,00 грн., але не менше ніж 305000,00 грн. Цим пунктом були встановлені мінімальна та максимальна ціни для покупця. Отже, сплативши [PERSON] навіть мінімальну ціну 305000,00 грн., [PERSON] міг би виконати умови договору і не повинен був би нести відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 75000,00 грн. Дійсна причина відмови [PERSON] виконати умови договору зазначена у постанові нотаріуса від 03.02.2020 року, в якій вказано, що 03.02.2020 року Покупець [PERSON] повідомив нотаріусу, що не в змозі виконати умови пункту 1.9 Попереднього договору, щодо оплати суми за предмет Договору у цей день, у зв`язку з чим відмовився підписувати Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі. Крім того, факт надання [PERSON] 03.02.2020 року приват\-ному нотаріусу Бондаренко Г.Ю. всіх необхідних документів для укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі брокерської фірми «Олімп» у формі ТОВ, підтверджений постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, складе\-ною у цей день. Також той факт, що [PERSON] належить відповідна частка у статутному капіталі БФ "Олімп" у формі ТОВ і що ця частка була сплачена ним, фактично ніколи не спростову\-валася і самим [PERSON] , у тому числі під час укладання попереднього договору від 04.07.2019 року. [PERSON] 16.06.2020 надіслав до суду заперечення на відзив, в яких зазначив, що причинами, через які не було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, є відсутність домовленості сторін щодо ціни продажу вказаної частки, а також ненадання позивачем документів, що підтверджують право на відчуження частки у статутному капіталі на момент укладання Основного договору та є необхідними для правомірного відчуження вказаної частки. Враховуючи наведене, відповідач зазначив на невизнанні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача адвокат Удовікова І.М. в судовому засіданні позовну заяву та викладені в ній доводи підтримала в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Григор`єва І.В. в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що Основний договір не був укладений з вини позивача, оскільки останній на надав документи, що підтверджують належність йому частки в корпоративних правах, яку він мав продати відповідачу. Постанову нотаріуса про відмову в посвідчені Основного договору вони не отримували та мають намір її оскаржувати. Також зазначила, що не може пояснити, чому в постанові нотаріуса про відмову в посвідченні Основного договору в якості підстав такої відмови зазначено на неможливості відповідача сплатити вартість частки статутного капіталу Брокерської фірми «Олімп» у формі ТОВ. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем 04.07.2019 року укладено попередній договір про передачу авансового платежу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю. (далі - Попередній договір). Відповідно до п. 1. Попереднього договору, сторони зобов`язуються в майбутньому, в строк до 09.01.2020 року до 16-00 год., укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу частки у статутному капіталу Брокерської фірми «Олімп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Основний Договір), на умовах і в порядку, визначеному цим договором, у приміщенні за адресою: [ADDRESS] , що є робочим місцем приватного нотаріуса ХМНО Бондаренко Г.Ю. Відповідно до п. 1.2 Попереднього договору, предметом основного договору є передача у власність (продаж) продавцем (позивачем) та прийняття у власність покупцем (відповідачем) усю належну йому частку у статутному капіталі БФ «Олімп» у формі ТОВ у сумі 750000,00 гривень, що складає 50 % статутного капіталу вказаної фірми. Пунктом 1.9. Попереднього договору передбачено, що сума платежу, що здійснюватиметься покупцем за Основним договором, буде дорівнювати різниці між сплаченою сумою авансу та ціною, визначеною у пункті 1.5. цього Договору, з урахуванням п. 1.6. цього Договору. Зазначена сума сплачується покупцем в день укладання Основного договору. Згідно пункту 1.5. Попереднього договору, за домовленістю сторін ціна продажу частки у статутному капіталі Брокерської фірми «Олімп» у формі ТОВ за основним договором буде визначена сторонами у день його підписання, але повинна складати суму не більше ніж 750000,00 грн., але не менше ніж 305000,00 грн. Як зазначено у п. 1.6. Попереднього договору, з метою підтвердження та реалізації своїх намірів щодо укладання Основного договору, покупець передає продавцю, а останній отримує від покупця грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. як аванс за Основним договором. Згідно п. 1.11 Попереднього договору, у випадку невиконання цього договору з вини продавця він зобов`язується повернути покупцеві в строк до 25.01.2020 до 16-00 годин, визначеної у п. 1 договору, суму отриманого авансу у подвійному розмірі та сплатити штраф у розмірі 75000,00 грн. У разі якщо покупець буде відмовлятися (ухилятися) від укладання договору купівлі-продажу в визначений у пункті 1 цього Попереднього договору термін та на вищезазначених умовах, аванс, переданий за Попереднім договором, не повертається, та сплачується штраф продавцю в строк до 25.01.2020 року до 16-00 годину розмірі 75000,00 грн. Умовами Договору про внесення змін № 1 до Попереднього договору, посвідченого 09.01.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю., строк укладення Основного договору визначено до 03.02.2020 до 16-00 год. Також умовами вказаного Договору про внесення змін № 1 до Попереднього договору, п. 1.11. Попереднього договору викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема, у разі якщо покупець буде відмовлятися (ухилятися) від укладання Договору купівлі-продажу у визначений у пункті 1 Попереднього договору термін та на вищезазначених умовах, аванс, переданий за цим Попереднім Договором, не повертається, та сплачується штраф продавцю в строк до 25.02.2020 року до 16-00 год. у розмірі 75000,00 грн. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2020, винесеної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю., [PERSON] (позивачу) відмовлено у посвідчені Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі БФ «Олімп» у формі ТОВ. В якості підстави відмови зазначено, що 03.02.2020 року покупець [PERSON] (відповідач) повідомив нотаріуса, що не в змозі виконати умови п. 1.9 Попереднього Договору, щодо оплати суми за предмет Договору у цей день, у зв`язку з цим відмовився підписувати Договір купівлі-продажу частки у статному капіталі. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оцінюючи доводи та аргументи сторін і їх представників, висловлені під час розгляду даної справи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Як встановлено судом, сторонами було укладено Попередній договір, умовами якого було передбачено сплату відповідачем штрафу в розмірі 75000,00 грн. в разі, якщо він буде відмовлятися (ухилятися) від укладання Основного договору. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2020, винесеної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю., вбачається, що Основний договір не було укладено у зв`язку з відмовою відповідача від його укладення з причин неможливості оплати вартість частки у статутному капіталі вказаного вище товариства. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для стягнення з відповідача штрафу, передбаченого умовами попереднього договору. Оцінюючи доводи відповідача відносно того, що в постанові нотаріуса від 03.02.2020 не зазначено, що він відмовився підписувати Основний договір, посилаючись на відсутність коштів, а також що відповідач був не в змозі виконати умови Попереднього договору щодо оплати за предмет договору, оскільки позивач не погоджувався на запропоновану ним ціну, тобто Основний договір не було укладено через відсутність домовленості сторін щодо ціни продажу частки в статутному капіталі, суд керується таким. Вказані доводи спростовуються постановою нотаріуса від 03.02.2020. Так, в постанові нотаріусом зазначено, що відповідач повідомив нотаріуса, що не в змозі виконати умови Попереднього договору щодо оплати суми за предмет договору у цей день. Вказане формулювання, викладене в постанові нотаріуса, свідчить про безумовну відмову відповідача оплатити суму за предмет договору, а не про наявність між сторонами спору щодо тієї чи іншої вартості частки в статутному капіталі, в межах її мінімальної та максимальної вартості, визначеної Попереднім договором. Крім того, всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України відповідачем та його представником не надано суду будь-яких доказів того, що відповідач під час перебування у нотаріуса 03.02.2020 висловив готовність сплатити за частку в статутному капіталі хоча б мінімальну ціну, визначену Попереднім договором, в сумі 305000,00 грн., і Основний договір не було укладено через відмову позивача від продажу частки за вказаною мінімальною ціною, обумовленою Попереднім договором. Відповідач та його представник не скористались правом заявити клопотання про виклик до суду для допиту в якості свідка нотаріуса, який виніс постанову від 03.02.2020, для уточнення обставин винесення вказаної вище постанови та її змісту. За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані щодо причин неукладення Основного договору, викладені в постанові нотаріуса. При цьому, оцінюючи доводи представника відповідача відносно того, що відповідач та його представник не отримували вказану вище постанову нотаріуса, не згодні з нею та мають намір її оскаржувати, суд керується таким. Вказана вище постанова нотаріуса від 03.02.2020 була одним із додатків до позовної заяви. В позовній заяві також містилось посилання на вказану вище постанову нотаріуса та на її зміст. Як вбачається з даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію позову разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі, відповідачем було отримано 06.05.2020. 21.05.2020 до суду надійшов відзив відповідача на позов. Таким чином, навіть якщо відповідач не отримував у нотаріуса вказану вище постанову від 03.02.2020 та не був ознайомлений з її змістом станом на момент виникнення спірних правовідносин, про наявність вказаної постанови та про її зміст відповідачу було достовірно відомо ще в травні 2020, після отримання копії позову з додатками. Крім того, як вбачається з журналу судового засідання від 09.09.2020, у вказаному судовому засіданні в присутності представника позивача та представника відповідача в тому числі досліджувалась вказана вище постанова нотаріуса від 03.02.2020. Станом на час вирішення справи, а саме станом на 21.01.2021, будь-яких даних щодо скасування вказаної вище постанови або її оскарження, суду не надано. За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність даних, викладених в постанові нотаріуса від 03.02.2020. Доводи відповідача та його представника відносно того, що Основний договір не було укладено з вини позивача, а саме через ненадання останнім доказів належності йому частки в статутному капіталі, судом не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав. Вказані доводи спростовуються даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2020, згідно якої причиною неукладення Основного договору була саме відмова відповідача від підписання договору через неможливість оплатити в цей день вартість предмету договору. Також суд враховує, що виходячи з положень ст. 76, 90, 92 ЦПК України, пояснення сторін, надані не за процедурою свідка, не можуть вважатись процесуальним джерелом доказів у справі. Таким чином, відповідачем всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували докази позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, а саме вказану вище постанову нотаріуса. Крім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи, позивач є одним із засновників вказаної вище брокерської фірми, розмір його внеску до статутного фонду складає 750000,00 грн. Відповідач також є засновником вказаної фірми, розмір його внеску складає 750000,00 грн. Таким чином, факт належності позивачу частки в статутному капіталі брокерської фірми підтверджується наявними у справі доказами, зокрема даними вказаного вище витягу. Відповідно до даних витягу, відповідач також є керівником зазначеної брокерської фірми. Суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача відносно того, що відповідач як директор вказаної вище брокерської фірми має доступ до всіх установчих, фінансових документів зазначеної фірми. Враховуючи наведене, відповідач не був позбавлений можливості, в разі якщо позивач дійсно не має прав на частку у статутному капіталі брокерської фірми, посилатись на вказані обставини як на підставу неможливості укласти Основний договір, під час процедури оформлення Основного договору у нотаріуса. Між тим, згідно вказаної вище постанови нотаріуса, Основний договір було неукладено з інших причин, а саме у зв`язку із відмовою відповідача від його укладення через неможливість сплатити вартість частки у статутному капіталі. В ході судового розгляду справи представником відповідача всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України будь-яких доказів відсутності у позивача прав на частку у статутному капіталі суду не надано та, таким чином, не спростовано наявні у справі докази, згідно яких позивач є учасником товариства і розмір його внеску до статутного фонду складає 750000,00 грн. Враховуючи наведене та розглядаючи питання наявності або відсутності у позивача прав на частку в статутному капіталі вказаного товариства в контексті доводів сторін щодо причин неукладення Основного договору, суд приходить до висновку, що відповідачем та його представником не доведено, шляхом надання суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, їх доводи щодо відсутності у позивача прав на частку в статутному капіталі брокерської фірми як причини неукладення Основного договору. Оцінюючи доводи відповідача та його представника відносно того, що Основний договір неукладений через необхідність проведення оцінки вартості брокерської фірми для визначення вартості частки у статутному капіталі кожного учасника, суд керується таким. На підтвердження вказаних доводів відповідачем надано суду Договір № 24/1-20 про проведення послуг з оцінки вартості підприємства від 24.01.2020, укладений між Брокерською фірмою «Олімп» у формі ТОВ (замовником) в особі директора [PERSON] (відповідача) та ТОВ «Константа Легал груп» (виконавцем), згідно умов якого виконавець зобов`язався надати послуги з оцінки вартості замовника для визначення частки у статутному капіталі кожного учасника. Між тим, вказані доводи відповідача спростовуються даними постанови нотаріуса від 03.02.2020. Крім того, суд враховує, що вказані доводи не узгоджуються з іншими доводами відповідача, а саме доводами щодо відсутності у позивача прав на частку в статутному капіталі брокерської фірми, оскільки за відсутності у позивача прав на частку в статутному капіталі відсутня необхідність укладати вказаний вище договір для визначення вартості такої частки. Також, оцінюючи доводи відповідача та його представника відносно того, що через оголошення карантину згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, вказаний вище Договір № 24/1-20 про проведення послуг з оцінки вартості підприємства на момент подання відзиву не виконано, суд керується таким. Попередній Договір був укладений 04.07.2019, Договір про внесення змін № 1 до нього - 09.01.2020. Остаточною датою, до якої сторони зобов`язались укласти Основний договір, визначено 03.02.2020. Таким чином, вказаний вище Договір № 24/1-20 укладено через більше ніж 6 місяців після укладення Попереднього договору та за 10 днів до дати, яку сторони визначили як кінцевий строк укладення Основного договору. При цьому карантин було запроваджено більше ніж через місяць після того, як настала кінцева дата, до якої сторони зобов`язались укласти Основний договір. За таких обставин суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості укладення Основного договору через необхідність оцінки вартості частки позивача в статутному капіталі на підставі Договору № 24/1-20. Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє доводи відповідача та його представника, якими вони обґрунтовували заперечення проти позову. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується таким. Представництво позивача [PERSON] у суді здійснювала адвокат Удовікова І.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 03.04.2020 року. Вартість послуг адвоката Удовікової І.М., згідно рахунку № 1 від 03.04.2020, складає 3000,00 грн. В зазначеному рахунку наведений детальний опис виконаних адвокатом робіт із зазначенням таких його складових, як кількість витрачених годин та вартість кожного з видів правової допомоги. Відповідно до квитанції від 03.04.2020 року, [PERSON] було сплачено 3000,00 грн. на користь адвоката Удовікової І.М. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ціну позову, предмет спору, у суду відсутні підстави вважати, що вказаний вище розмір судових витрат є необґрунтованим та непропорційним. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, суд приходить висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат, а саме судового збору в розмірі в розмірі 840, 00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved