Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

1 Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача В квітні 2021 року Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. На обґрунтування позову посилалася на таке. З 05 квітня 2018 року [PERSON] був власником єдиного майнового комплексу, а саме: лабораторного корпусу загальною площею 1030,9 кв.м., головного корпусу загальною площею 3825,1 кв. м., складу інвентаря загальною площею 488, 1 кв.м., котельні загальною площею 345, 7 кв. м., пожежного резервуару, автозаправочної станції, каналізаційної станції, складу склотари, складу матеріалу, складу солі та бетонної огорожі. Зазначений комплекс розташований на [ADDRESS] , зазначена земельна ділянка з кадастровим номером 7310136900:65:001:0006 є сформованною. У період з 05.04.2018 року по 15.03.2021 рік відповідач не сплачував за користування земельною ділянкою на [ADDRESS] орендну плату за землю в установленому законодавчими актами розмірі, унаслідок чого зберіг за рахунок Чернівецької міської ради (далі - ЧМР) як користувач земельної ділянки, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати. Також вказує, що відповідачу було надіслано листа з пропозицією сплатити кошти за її використання, однак, відповідач не зреагував на зазначений лист. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь Чернівецької міської ради 2 005 440 41 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку та судовий збір у розмірі 30 081, 61 грн. В судовому засіданні представник позивача Баланецький О.О. підтримав позов, просив позов задовольнити, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову. Так, зазначила, що 05 квітня 2018 року позивачем [PERSON] було підписано договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , продавцем якого, згідно договору виступало ТОВ «ПЕТРІКОР ТРАНС» ЄДРПОУ 39676188. Однак, 12 квітня 2018 року було відкрите кримінальне провадження 50000899, в рамках якого слідчий СВ Соборного ВП ДВГІ ГУНП України в Дніпропетровській області Волков C.B. подав до суду клопотання про арешт єдиного майнового комплексу за адресою [ADDRESS] . 13 квітня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на зазначене нерухоме майно шляхом заборони відчуження та розпорядження ним. Відповідачем по справі [PERSON] було оскаржено зазначену ухвалу і 27 квітня 2018 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області справа № 201/3993/18 ухвалу слідчого судді залишено без змін. Крім цього, зазначає, що ухвалою цього ж Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2019 року у справі 201/3182/19 передано Національному агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у порядку та на умовах, визначених законом, зазначені вище будівлі єдиного майнового комплексу за адресою [ADDRESS] , що зробило неможливим їх використання. Крім цього зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2019 по справі № 904/7044/15 визнано недійсними результати аукціону 2.03.2018 року з продажу майна банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА-СТАНДАРТ ЗАХІД» єдиного майнового комплексу, а саме: лабораторного корпусу загальною площею 1030,9 кв.м., головного корпусу загальною площею 3825,1 кв. м., складу інвентаря загальною площею 488, 1 кв.м., котельні загальною площею 345, 7 кв. м., пожежного резервуару, автозаправочної станції, каналізаційної станції, складу склотари, складу матеріалу, складу солі та бетонної огорожі, що розташований на [ADDRESS] , проведеного 02.03.2018р., оформлений протоколом № 1 про проведення аукціону з продажу майна боржника ТОВ «АКВА-СТАНДАРТ ЗАХІД» (ЄДРПОУ 34208755) від 2.03.2018р Дана ухвала була осаржена відповідачем по справі [PERSON] і, за результатами апеляційного перегляду постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2019 року № 904/7044/15 ухвала залишена в силі. Зазначає, що саме з цього часу відповідач перестав вважати себе власником майнового комплексу і відповідно не користувався зазначеним майном. Зазначає, що на даний час [PERSON] подано позов з проханням визнати неукладеним договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу за адресою [ADDRESS] . Вважає, що не витяг з Державного земельного кадастру про земельну Ділянку має значення для справи а те, чи фактично використовується земельна ділянка та яка саме площа. Для обгрунтування фактичного використання земельної ділянки відповідачем надано суду висновок експерта №29/21 за результатами проведення земельно-технічної експертизи, від 02.09.2021 року, згідно якого площа земельних ділянок в межах земельної ділянки кадастровим № 7310136900:65:001:0006 та під фактично наявними будівлями і спорудами по [ADDRESS] зазначиними у договорі купівлі-продажу від 05.04.2018 року необхідна для обслуговування їй конструктивних елементів становить 0,8469га. Вказує, що саме в такій площі використовувалася земельна ділянка відповідачем. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 20.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. 03.09.2021 року судом винесена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що з 05.04.2018 року [PERSON] був власником єдиного майнового комплексу, який складається з лабораторного корпусу загальною площею 1030,9 кв.м., головного корпусу загальною площею 3825,1 кв. м., складу інвентаря загальною площею 488, 1 кв.м., котельні загальною площею 345, 7 кв. м., пожежного резервуару загальною площею 35 кв.м., вбиральні, АЗС, каналізаційної станції, складу склотари, складу матеріалу, складу солі та огорожі залізобетонної. Єдиний майновий комплекс розташований на [ADDRESS] . Право власності відповідача на зазначене майно виникло на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2018 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №246824297 від 03.03.2021 р. (а.с.15-16) Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.06.2020 року №НВ-7305546122020 вищевказане майно знаходится на земельній ділянці за кадастровим номером 7310136900:65:001:0006, яка є сформованою. (а.с.12-14) 13.12.2018 року на адресу відповідача [PERSON] . Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР було направлено листа з пропозицією звернутись протягом 1 місяця із заявою до ЦНАП щодо надання в оренду земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . (а.с.9,10) 30.09.2020 року на адресу відповідача [PERSON] . Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР було направлено листа з пропозицією сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю у період з 5.04.2018 року по 28.09.2020 рік у сумі 1683245,37 грн. (а.с.7,8) Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 448 від 03.06.2020 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,9602 га, що розташована по [ADDRESS] складає 23 369 299 грн. (а.с.11) Згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 року, ухвали від 23.03.2021 справа 904/7044/15 встановлено, що Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2015р. визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Аква - Стандарт Захід" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 3 місяці. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гольчановського Григорія Сергійовича. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №05/33/2007-КЛТ від 13.07.2007 між Банком та ТОВ "АКВА-СТАНДАРТ-ЗАХІД", крім інших, був укладений Договір іпотеки №05/33/1/2007-КЛТ від 13.07.2007р. Предмет іпотеки: комплекс (загальна площа 5 724,8 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з літ. № А - лабораторний корпус, цегла, загальною площею 3825,1 кв.м.; літ. № В - склад інвентаря, цегла, загальною площею 488,1 кв.м.; літ. № Г - котельня, цегла, загальною площею 345,7 кв.м.; літ. № Д - пожежний резервуар, цегла, загальною площею 35,0 кв.м.; літ. № Ж - вбиральня, цегла; літ. № К - пожежний резервуар, автозаправочна станція, цегла; літ. № М - каналізаційна станція, цегла; літ. № Н - склад склотари, метал; літ. № О - склад матеріалу, метал; літ. № П - склад солі, цегла; літ № 1 - огорожа, залізо/бетон. Заставна вартість майна складає 17 732 836,00 грн. 02.03.2018 організатором аукціону - ТБ "Криворізька" було проведений другий повторний аукціон з продажу заставного майна боржника АТ "Дельта Банк" (нерухомість). Початкова вартість продажу становила - 13 803 704,32грн., а вартість реалізації склала - 1 021 474,12 грн. Переможцем аукціону визнано ТОВ "Кей Істейт", яким в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2018р. продане нерухоме майно боржника ТОВ "Петрікор Транс", а останнім на підставі договору купівлі-продажу, також від 05.04.2018р., продано нерухоме майно боржника - [PERSON] . За результатами аукціону його організатором, ліквідатором та переможцем аукціону підписано відповідний протокол № 1 та Акт про передання права власності на нерухоме майно від 02.03.2018р. АТ "Дельта Банк" не погоджуючись з результатами аукціону звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою № 23.1/1085 від 21.03.18р. про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква - Стандарт Захід" , проведеного 02.03.2018р. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2019 року у справі №904/7044/15, заяву ПАТ "Дельта Банк" № 23.1/1085 від 21.03.18р. про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква - Стандарт Захід" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 25-Б, оф. 13; ЄДРПОУ 34208755), проведеного 02.03.2018р. задоволено; визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква - Стандарт Захід" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 25-Б, оф. 13; ЄДРПОУ 34208755), проведеного 02.03.2018р., оформленого протоколом № 1 про проведення аукціону з продажу майна боржника ТОВ "Аква - Стандарт Захід" (ЄДРПОУ 34208755) від 02.03.2018р.; Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2019 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2019р. у справі № 904/7044/15 - залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2019р. у справі № 904/7044/15 - залишено без змін. Отже, за результатами розгляду зазначеної справи, згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 року, ухвали від 23.03.2021 справа 904/7044/15 витребувано з незаконного володіння [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква - Стандарт Захід" нерухоме майно - комплекс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з літ. № А - лабораторний корпус, цегла, загальною площею 3825,1 кв.м.; літ. № В - склад інвентаря, цегла, загальною 488,1 кв.м.; літ. № Г - котельня, цегла, загальною площею 345,7 кв.м.; літ №Д пожежний резервуар, цегла, загальною площею 35,0 кв.м.; літ. № Ж - вбиральня, цегла літ. № К - пожежний резервуар, автозаправочна станція, цегла; літ. № М - каналізаційна станція, цегла; літ. № Н - склад склотари, метал; літ. № О - склад матеріалу, метал, літ. № П - склад солі, цегла; літ № 1 - огорожа, залізо/бетон. (а.с.193-198) Так, судом встановлено, що [PERSON] був власником єдиного майнового комплексу з 05.04.2018 року (дата укладення договору купівлі-продажу) до 15.03.2021 року (дати, що передувала винесенню ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 року про витребування майна з незаконного володіння [PERSON] ), при цьому останній договір оренди землі не укладав, права на землю не оформив, користувався земельною ділянкою без правовстановлюючих документів для обслуговування нерухомого майна, плату за користування даною земельною ділянкою не здійснював. Внаслідок цього, відповідно до розрахунку, затвердженого Директором департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР А.Тимофійчуком від 15.03.2021 року з 05.04.2018 року по 15.03.2021 року загальна сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю становить 2005440, 41 грн. (а.с.4) [PERSON] не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України). Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України). Відповідно до ст. 288.5 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку - для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки. Відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а Чернівецька міська рада (потерпілий) втратила належне їй майно (кошти від орендної плати) у розмірі 2005440,41 грн. Розрахунок зазначеної у позові суми здійснено шляхом множення вартості 1-го кв. м. земельної ділянки, зазначеного у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен рік використання з подальшим застосуванням найнижчої орендної ставки 3% та з визначенням орендної плати в рік та в місяць використання земельної ділянки. Згідно рішення дев`ятнадцятої сесії міської ради №64 від 29.08.2012 року «Про впорядкування орендної плати за землю та втрату чинності рішень сесії міської ради» затверджено орендні ставки, а саме відсотки від нормативної грошової оцінки, що враховується для розрахунку річної плати за землю. Даним рішенням затверджено 3 % - найнижчу орендну ставку, яка відповідає ЦК України та яка і використовувалась при обрахуванні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Так, представник Відповідача зазначає, що наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно за Відповідачем не свідчить про використання ним земельної ділянки. В свою чергу, слід зазначити, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації. Саме з дати реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 05.04.2018р. відповідач набув права власності на об`єкти нерухомого майна. Як вбачається із матеріалів справи, попереднім власникам об`єктів нерухомого майна, для їх обслуговування надавалась земельна ділянка за зазначенною адресою площею 2,9602га., кадастровий номер 7310136900:65:001:0006. (а.с.17-20) Згідно Правового висновку Великої Палати Верховного Суду щодо виключної правової проблеми, який викладений у постанові від 04.12.2018р. №910/18560/16, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. З огляду на викладене, користувачем земельної ділянки площею 2,9602га на [ADDRESS] в період з 05.04.2018р. по 15.03.2021р. є саме [PERSON] як власник нерухомого майна. Що стосується посилання представника Відповідача про накладення арешту Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська згідно ухвали суду від 13.04.2018р., то зазначена обставина не може братися судом до уваги з огляду на наступне. В ухвалі суду накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, що в свою чергу не обмежувало відповідача використовувати його на свій розсуд. Крім цього, як встановлено судом зазначена ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.04.2018р не була відправлена на виконання і, відповідно, відомості про заборону вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - не внесені. Зазначені обставини підтверджуються Відомостями з єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна. (а.с.191-192). Не заслуговують на увагу обгрунтування відповідача щодо невикористання єдиного майнового комплексу за адресою [ADDRESS] у зв`язку з передачею Національному агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2019 року у справі 201/3182/19, оскільки зазначені обставини спростовуються листом Управління менеджменту активів Національного агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 20.09.2021 року № 01/02-18-8479, згідно якого арештоване в кримінальному провадженні майно - єдиний майновий комплекс за адресою [ADDRESS] , фактично прокурором не передавався, договір управління активами не укладався. (а.с.206-207) Не заслуговують на увагу обгрунтування відповідача фактичного використання земельної ділянки в розмірі 0,8469га, згідно з висновоком експерта №29/21 від 02.09.2021 року, згідно якого площа земельних ділянок під фактично наявними будівлями і спорудами по [ADDRESS] зазначиними у договорі купівлі-продажу від 05.04.2018 року необхідна для обслуговування їй конструктивних елементів становить 0,8469га. з огляду на наступне. Експертиза проводилася 2.09.2021 р. вже після вилучення майнового комплексу у відповідача, також експерт не визначав фактичне використання земельної ділянки відповідачем, що є предметом спору. Як вбачається із даної експертизи, представником відповідача ставилося питання перед експертом: визначити площу земельної ділянки під конструктивними елементами будівель і споруд майнового комплекса, та площу земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування зазначених конструкцій. (а.с.208-256) Суд також враховує той факт, що судом під час розгляду справи було запропоновано сторонам призначити судову земельно-технічну експертузу для визначення розміру фактичного використання відповідачем земельної ділянки, проте сторони відмовилися. Доводи відповідача, що ним не використовувалась земельна ділянки у зазначеному позивачем розмірі, тому з нього не підлягають стягненню нараховані суми, є необґрунтованими та спростовуються встановленими у справі обставинами, згідно із якими земельна ділянка кадастровий номер 7310136900:65:001:0006, площею 2,9602 га, по [ADDRESS] має цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості для обслуговування виробничих будівель, є сформованою та використовувалась відповідачем без належного правового оформлення, що в свою чергу позбавило позивача, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати. Крім того, відповідач також не надав суду належних та допустимих доказів про інший розмір земельної ділянки, яка ним фактично використовувалася для обслуговування належних нежитлових приміщень. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зрештою, з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Однак цього обов`язку відповідач не виконав та не вчинив будь-яких дій, спрямованих на оформлення права користування вказаною земельною ділянкою. Доводи відповідача про те, що відповідач не був власником деяких об`єктів, що знаходяться в межах огородженої території комплексу, а тому не має обов`язку сплачувати орендну плату за земельну ділянку, на якій ці об`єкти знаходяться, є неаргументованими, оскільки достовірних доказів належності вказаних об`єктів іншим особам, та розміру земельної ділянки, яка знаходиться під ними, суду не надано. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд вважає, що представником позивача доведено порушення прав позивача щодо безоплатного користування [PERSON] без укладення договору оренди землі, без оформлення права на землю, використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів для обслуговування нерухомого майна, плату за користування даною земельною ділянкою не здійснював. Внаслідок цього, в межах строку позовної давності, територіальна громада міста Чернівці в особі Чернівецької міської ради була позбавлена можливості отримати дохід від здачі земельної ділянки в оренду в період з 05.04.2018 до 15.03.2021 року. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності тощо. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 Земельного кодексу України (далі ЗК України), є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Відповідно до ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до пп. 14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Пунктом 14.1.136 п.14.1 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до п.286.1. ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідно до статті 39 ЗК України та Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, укладеним та зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, тобто існує принцип єдності та цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Водночас, реєстрація права власності на об`єкт нерухомості не тягне за собою безумовного переходу права власності на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, а вимагає в цьому випадку окремого договірно-правового регулювання шляхом укладання відповідних цивільно-правових угод між власником земельної ділянки і власником споруди в установленому порядку, тобто договорів оренди. Враховуючи наведене, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідач володів лише об`єктом нерухомого майна єдиного майнового комплексу за адресою [ADDRESS] , проте, правовстановлюючих документів на земельну ділянку не отримував, жодних прав щодо вказаної земельної ділянки не реєстрував. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Аналогічна позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 по справі №629/4628/16-ц, Постанові Великої палати Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №922/3412/17, відповідно до яких вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Крім цього, даними рішеннями судів визначено, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд на практиці керується також аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». У цій справі позивач належним чином обґрунтував свої вимоги, спрямовані на отримання від відповідача компенсації у зв`язку з користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без внесення плати, натомість позиція відповідача зводиться до заперечення позову з метою уникнення сплати за користування земельною ділянкою, тоді як плата за користування земельною ділянкою є обов`язком відповідача. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 30081,61 грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved