overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин із матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO] року та постійно до дня смерті проживала в с.Мала Мечетня Кривоозерського району Миколаївської області. Після її смерті залишилося спадкове майно, проте Кривоозерською державною нотаріальною конторою заявнику відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність розбіжностей в документах, які підтверджують факт їх родинних відносин. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги, заяву просила задовольнити та встановити факт, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. Представник заінтересованої особи - Маломечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області - до суду не з'явився, надав письмову заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення вимог заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно положень п.5 ч.2 ст.294 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положення п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України регламентують, що суд може встановлювати факти родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується даними повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.15-16). Відповідно до даних свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER], виданого Шишкінською сільською радою Кустанайського району Кустанайської області Республіки Казахстан 08 травня 1963 року, в графі "мати" відомості внесені як "[PERSON]"(а.с.6). Згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 20 квітня 2012 року, після державної реєстрації шлюбу заявниці присвоєно прізвище - "[PERSON]".(а.с.7). Кривоозерською державною нотаріальною конторою заявнику відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт їх родинних стосунків, та наявністю розбіжностей у актовому записі про народження заявниці (а.с.9). Факт, що [PERSON] [INFO], яка померла [INFO] року, є матір'ю [PERSON], [INFO] підтверджується даними довідок, виданих Тридубською сільською радою Кривоозерського району №821, №822 від 04 грудня 2018 року (а.с.8-9) та свідченнями [PERSON], [PERSON], допитаних судом в якості свідків, які пояснили, що знають заявницю з дитинства, проживають з нею в одному селі та підтвердили, що її матір'ю була [PERSON]. Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно заявнику для юридичного оформлення спадщини. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї, поганими стосунками та неможливістю спільного проживання сторін. Вказано на залишення позивачеві після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища "Телешун" та покладення судових витрат на відповідача. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності і про підтримання позовних вимог (а.с. 14). Відповідач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності і про визнання (а.с.15). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ураховуючи зазначені обставини суд ухвалив вирішувати справу за відсутності сторін та на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 12.09.2014 між сторонами зареєстровано шлюб. До реєстрації шлюбу прізвище позивача було "Телешун", після реєстрації шлюбу стало "Мороз" (а.с. 7). Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON],\~ 03.01.2015 народження (а.с. 5). Дочка проживає разом із позивачем (а.с. 6). Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують стосунків. Подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливі. Між сторонами немає спору щодо місця проживання дитини і щодо поділу спільного майна подружжя. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК України). За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 551,20 грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

02 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства, а саме, що його батьком є [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON], заявник прийняв спадщину після смерті свого батька в порядку ст.1268 ЦК України. Після спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини заявник звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса від 17.02.2016 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Підставою для відмови державного нотаріуса у здійсненні нотаріальних дій стало те, що у правовстановлюючих документах є розбіжність у написанні ім'я по батькові спадкодавця. У свідоцтві про народження заявника у графі батько вказано - "[PERSON]", а всіх інших документах - "[PERSON]". Виходячи із викладеного заявник просив суд заяву задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, від заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просив суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, вказала, що заявник є її та [PERSON] сином та просила суд заяву задовольнити. Суд, оглянувши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер батько заявника, у свідоцтві про смерть його ім'я українською мовою вказано як "[PERSON]" /а с.7/. Постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 17.02.2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки із наданих документів неможливо встановити родинні відносини із спадкодавцем, через розбіжності у документах в написанні ім'я по батькові спадкодавця, а саме у свідоцтві про народження заявника та у свідоцтві про укладання шлюбу прізвище, ім'я та по батькові померлого на російській мові вказано як "[PERSON]", у всіх інших документах українською мовою вказано як "[PERSON]" /а.с.23/. Задовольняючи вимоги заяви, суд виходив із наступного. Згідно свідоцтва про народження заявника, він народився [INFO] року, в графі батько вказано російською мовою - "[PERSON]" /а.с.4/. Відповідно до свідоцтва про народження батька заявника його ім'я російською мовою вказано як - "[PERSON]" /а.с.5/. Згідно паспорту громадянина України батька заявника вказано українською мовою як - "[PERSON]" /а с.9/. Таким чином, доводи заявника підтверджуються письмовими доказами по справі, які узгоджуються між собою, і у суду немає підстав не довіряти їм. Зважаючи на викладене, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], який помер [INFO] року. Встановлення цього юридичного факту необхідне заявнику для вирішення питання щодо оформлення спадщини після смерті батька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк, достатній для подачі нєю до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO]. Позивачка посилається на те, що після смерті її матері [PERSON] вона є спадкоємицею за законом першої черги. Але у встановлений законом 6 місячний термін з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не звернулася через юридичну несвідомисть. Звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини, вона дізналась, що повинна була протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини. Відповідач - Городненська сільська рада Болградського району Одеської області заперечень проти позову не має. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. [INFO] померла [PERSON], відкрилась спадщина на належне померлій майно, в тому числі на право на земельну частку розміром 1.54 в умовних кадастрових гектарах , що належало померлій на підставі сертификату серії ОД № 0195627, виданого 15 квітня 1997 року Болградською райдержадміністрацією. Позивачка - рідна донька померлої є спадкоємицею за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України. У встановлений законом 6 місячний термін з дня смерті матері позивачка до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася через не знання закону та юридичну несвідомисть. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивачка дізналася, що повинна була протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Викладене підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.4), свідоцтвом про народження позивачки (а.с.5), свідоцтвом про укладення шлюбу про зміну позивачкою дошлюбного прізвища з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.6), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища померлої [PERSON] - "[PERSON]"(а.с.7), сертифікатом на право на земельну частку серія ОД № 0195627 , виданого на ім"я [PERSON] (а.с.8), інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 28.10.2014 року (а.с.18), довідкою Городненської сільської ради Болградського району № 346 від 18.11.2014 року (а.с.22) . З врахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач строк прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері пропустив з поважної причини і вважає можливим визначити позивачу додатковий строк, достатній для подачі ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини відповідно до вимог ст.. 1272 ч. 3 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та її батьками: [PERSON] померлою [INFO] року та [PERSON] померлим [INFO] року. Свою заяву мотивує тим, що він, як інвалід з дитинства, звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі з приводу отримання допомоги у зв'язку із втратою годувальників, з'ясувалося, що у свідоцтві про смерть батьків їхні прізвища вказані як "[PERSON]", а його прізвище у паспорті записано як "[PERSON]". Встановлення факту родинних відносин між ним та померлими батьками необхідно заявнику для оформлення своїх прав. Представник заявника [PERSON], яка діє на підставі довіреності, заявлені вимоги підтримала, просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та його померлими батьками, оскільки була допущена помилка у запису прізвища. У судовому засіданні представник заінтересованої особи Семіч О.О., яка діє на підставі довіреності, проти позову не заперечувала. Вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно із паспортом, серії [NUMBER] виданий 10 квітня 1999 року, [PERSON] народився [INFO] року в м. Білозерське Донецької області (а.с.3). У копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 жовтня 1966 року Білозерською пос.радою м. Добропілля, записано російською мовою: "[PERSON] родился [INFO] в пос.Белозерский гор.Доброполье Донецкой области, отец - [PERSON], мать - [PERSON]" (а.с.7). Такі ж відомості відображені у запису акту про народження №276 від 10 жовтня 1966 року (а.с.20). У повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00013558316 вказано, що відповідно до актового запису про народження №276 від 10 жовтня 1966 року - [PERSON], народився [INFO] року місце народження Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське (а.с.21-22). У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області, вказано, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.5, 35-36). У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області, вказано, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с.6, 24-27). Відповідно до форми №1: [PERSON], [INFO] року народження, уродженець м. Білозерське Добропільського району Донецької області, батьки: [PERSON], [PERSON], отримав 10 квітня 1999 року паспорт серії [NUMBER] (а.с.32). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року та [PERSON] померлий [INFO] року є батьками [PERSON], [INFO] року народження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом в якому просить стягнути з комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 1344 грн.81 коп. Посилається на те, що з 17.03. 2011 року по 31.12.2011 року вона працювала в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року вона звільнена за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „ Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 23 дні невикористаної нею відпустки, що становить 1344 грн.81 коп. Представник відповідача проти позову не заперечував, суду пояснив, що компенсація за відпустки не була закладена в бюджет комунального закладу за 2011 рік. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. Проводиться в день звільнення. Як видно з копії трудової книжки [PERSON].( до шлюбу 04 червня 2013р. [PERSON]) з 17.03. 2011 року по 31.12.2011 року працювала в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року вона звільнена за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „ Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. ( а.с.2-3) При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за 23 дні невикористаної нею відпустки, що становить 1344 грн.81 коп. що підтверджується довідкою Комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" ( а.с.7) Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача слід також стягнути судовий збір на користь держави, що відповідає вимогам ст.88 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, в якому просить стягнути з комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 1168 грн. 96 коп. Посилається на те, що з 30.04.2008 року по 31.12.2011 року він працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 16 днів невикористаної ним відпустки, що становить 1168 грн. 96 коп. Позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, на позову наполягає. Представник відповідача до суду також надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. Проводиться в день звільнення. Як видно з копії трудової книжки [PERSON] з 30.04.2008 року по 31.12.2011 року працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „ Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. (а.с.2-3). При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 16 днів невикористаної ним відпустки, що становить 1168 грн. 96 коп. що підтверджується довідкою Комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" (а.с.7). Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача слід також стягнути судовий збір на користь держави, що відповідає вимогам ст.88 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, в якому просить стягнути з комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 2004 грн. 24 коп. Посилається на те, що з 27.05.2009 року по 31.12.2011 року він працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „ Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 19 днів невикористаної ним відпустки, що становить 2004 грн. 24 коп. Позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, на позову наполягає. Представник відповідача до суду також надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. Проводиться в день звільнення. Як видно з копії трудової книжки [PERSON] з 27.05.2009 року по 31.12.2011 працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „ Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. (а.с.2-6). При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 19 днів невикористаної ним відпустки, що становить 2004 грн. 24 коп. що підтверджується довідкою Комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" (а.с.7). Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача слід також стягнути судовий збір на користь держави, що відповідає вимогам ст.88 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки, [NUMBER], виписаної 10 квітня 1976 року на ім'я [PERSON], архівних довідок та виписок Гусятинського трудового архіву №№ 1330, 1331, 1332, 1333, 1334, 1335 від 15 листопада 2013 року, в змісті яких вона зазначена, як [PERSON], свідоцтв про народження її синів [PERSON] [NUMBER] від 25.06.1977 року, [PERSON] [NUMBER] від 10.08.1979 року, де в графі «мати» її вказано, як [PERSON], посилаючись на те, що насправді вона - [PERSON], що підтверджується її паспортом, ідентифікаційним кодом, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу та іншими документами. У зв'язку із зазначеною помилкою вона не може оформити належну їй пенсію у встановленому розмірі. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління ПФУ в Гусятинському районі в судове засідання не з'явився, проте 27.10.2014 року подав до суду заяву про слухання справи без участі їх представника, заявлені вимоги визнають повністю. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із паспорта громадянина України [NUMBER] та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 12.12.2000 року, ім'я заявника вказано як "[PERSON]" (а.с.3 - 5). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], ім'я заявника вказано як "[PERSON]" (а.с.6). Як слідує із свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], ім'я заявника вказано як "[PERSON]" (а.с.7). Трудова книжка [NUMBER] видана на ім'я "[PERSON]". (а.с.8-9). Відповідно до архівних довідок та виписок Гусятинського трудового архіву №№ 1330, 1331, 1332, 1333, 1334, 1335 від 15 листопада 2013 року, ім'я заявника вказано як " [PERSON]". (а.с.10-15). У свідоцтвах про народження її синів [PERSON] [NUMBER] від 25.06.1977 року та [PERSON] [NUMBER] від 10.08.1979 року, в графі «мати» вказано «[PERSON]». (а.с.16,17). Свідок [PERSON] показала, що вона багато років знає [PERSON] і завжди зверталася до неї по імені «[PERSON]». Відповідно до вимог п.6 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і числом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином суд вважає, що факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки, [NUMBER], виписаної 10 квітня 1976 року на ім'я [PERSON], архівних довідок та виписок Гусятинського трудового архіву №№ 1330, 1331, 1332, 1333, 1334, 1335 від 15 листопада 2013 року, в змісті яких вона зазначена, як [PERSON], свідоцтв про народження її синів [PERSON] [NUMBER] від 25.06.1977 року, [PERSON] [NUMBER] від 10.08.1979 року, де в графі «мати» її вказано, як [PERSON] підтверджений, а тому заявлені вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved