Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства "Банк Форвард" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 09.11.2029 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем за заявою відповідача було вчинено виконавчий напис №7031 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 33 840,15 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною від 05.12.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60794550 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 33 840,15 грн. перед Акціонерним товариством "Банк Форвард", а також, 3 384,01 грн. основної винагороди приватного виконавця. А постановою від 23.01.2020 року накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника (позивач), у тому числі на зарплатний та пенсійний рахунки. Позивач стверджує, що дійсно брала кредит на споживчі цілі в ПАТ «Банк Руский Стандарт», проте даний кредит давно нею погашений. Зокрема, останній платіж за даним кредитним договором позивачем здійснений 14.12.2012 року у розмірі 2 976 грн., що підтверджено відповідним платіжним документом (а.с.8). Більш того, на думку позивача, при вчиненні зазначеного виконавчого напису нотаріусом було допущено низку грубих порушень чинного законодавства України, а саме: про існування оспорюваного виконавчого напису позивач дізналась лише з постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, письмова вимога позивачеві про усунення порушень не надсилалась; нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог стягувача; стягувачем пропущений строк позовної давності, адже з дня виникнення у останнього права вимоги минуло більше трьох років; умови кредитного договору містять застереження щодо розгляду спорів та розбіжностей, що можуть виникнути між сторонами, в судах, відповідно до умов чинного законодавства України. Наведене, на думку позивача є правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 07.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. У приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича, на підставі письмової заяви позивача, відповідно до вимог ч. 1 ст. 83 ЦПК України, витребувано виконавчий напис №7031 від 09.11.2019 року. В свою чергу, ухвалою від 27.02.2020 року судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем 09.11.2019 року за №7031 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 33 840,15 грн. В судове засідання 09.06.2020 року з`явився уповноважений представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Інші учасники судового процесу, а саме, відповідач та треті особи, у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Причини своєї відсутності суду не сповістили. Відзив на позов не подали. Третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем, на вимогу суду надіслано виконавчий напис №7031 від 09.11.2019 року. Враховуючи наведене, з огляду на наявність в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, зважаючи на відсутність заперечень з боку представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 259, 280 ЦПК України. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем 09.11.2019 року за заявою Акціонерного товариства "Банк Форвард" було вчинено виконавчий напис №7031 про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 33 840,15 грн. за кредитним договором, строк платежу за яким настав. (а.с.72). Виконавчий напис вчинений на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. На виконання зазначеного вище виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною від 05.12.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60794550 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 33 840,15 грн. перед Акціонерним товариством "Банк Форвард", а також, 3 384,01 грн. основної винагороди приватного виконавця, а постановою від 23.01.2020 року накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника (позивач), у тому числі на зарплатний та пенсійний рахунки. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В постанові КЦС Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство "Банк Форвард" є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» згідно рішення єдиного акціонера ПАТ «Банк Руский Стандарт» від 19.08.2014 року №3, статута АТ "Банк Форвард" від 18.09.2018 року (а.с.77-85). В переліку додатків до заяви АТ "Банк Форвард" про вчинення виконавчого напису вих.№1/1/1-1165/1/526 без дати, що згідно вхідного штампу отримана нотаріусом 09.11.2019 року, зазначено «кредитний договір № 101215518 від 02.11.2012 року», тобто, зробити висновок, що нотаріусу на час вчинення виконавчого напису був наданий саме оригінал кредитного договора не виявляється можливим. Окрім того, в зазначеному переліку додатків відсутні докази отримання позичальником - [PERSON] (позивач), письмових вимог стягувача про усунення порушень за кредитним договором. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для здійснення висновку про погодження (відсутності заперечень) боржником розміру нарахованої банком заборгованості. Більше того, з наявної в матеріалах справи копії кредитного договору № 101215518 від 02.11.2012 року, наданої нотаріусом на вимогу суду, вбачається, що це по суті договір про надання та використання платіжної картки, з додатку до якого вбачається лише бажаний кредитний ліміт в розмірі 500 грн. (а.с. 93-95). В свою чергу в наявній в матеріалах справи довідці про умови кредитування від 02.11.2012 року зазначено, зокрема, суму кредиту - 2 806 грн. 79 коп. та строк кредиту - до 36 місяців, тобто, до 02.11.2015 року включно. При цьому, слід зазначити, що дана довідка не містить жодного посилання на договір №101215518 від 02.11.2012 року (а.с.106). Більш того, з заяви про вчинення виконавчого напису вбачається стягнення заборгованості відповідачем за період з 04.11.2017 року по 02.02.2018 року, що знаходиться поза межами визначеного законодавцем трирічного строку позовної давності для відповідного звернення. Необхідно зауважити також на відсутності в додатках до заяви про вчинення виконавчого напису будь-яких первинних бухгалтерських документів, зокрема платіжних документів, квитанцій, виписок з рахунку відповідача тощо. Не надано й обгрунтованого банківського розрахунку заборгованості позивача перед відповідачем за вищезгаданим кредитним договором, лише тільки власноруч заповнена банком виписка з зазначенням розміру заборгованості та відповідного періоду стягнення (а.с. 75). В той же час, суд приймає до уваги в якості доказу спірності вимог стягувача наданий позивачем платіжний документ про сплату 14.12.2012 року [PERSON] на користь ПАТ «Банк Руський Стандарт» 2 976 грн. В даному платіжному документі в графі «призначення платежу» відсутні дані щодо погашення заборгованості за конкретним договором. Натомість, сума платежу - 2 976 грн. хоча і є трохи більшою, проте кореспондується з первісною заборгованістю за кредитним договором №101215518 від 02.11.2012 року в розмірі 2 806 грн. 79 коп. (а.с.8). Отже, за умов дотримання нотаріусом вимог чинного законодавства, зокрема, надання можливості позивачеві висловити свої заперечення з приводу наявності чи/або відсутності спірної заборгованості, на думку суду, виключило б визнання останнім заборгованості безспірною та подальше вчинення оспорюваного виконавчого напису. Виходячи з викладеного вище, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги той факт, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема, оригіналу кредитного договору, доказів на підтвердження отримання боржником вимоги про погашення заборгованості, обгрунтованого розрахунку за кредитним договором тощо; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості; вчинив виконавчий напис поза межами встановленого законодавством строку для вчинення відповідних дій, суд приходить до висновку щодо наявності правових наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved