Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с. 1-6), який був уточнений 15.10.2014 р. (а.с. 49-51). В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності (а.с. 98), яке задоволено. Згідно позовній заяві на а.с. 49-51 позивач [PERSON] просить постановити рішення, яким наказ директора Іллічівського морського торговельного порту №322-0 від 03.07.2014 р. в частині постійного переміщення [PERSON] слюсарем-сантехніком 5-го розряду відділу побуту з оплатою за штатним розкладом, із доплатою за шкідливі умови праці у розмірі 4 % та з 32-х годинним робочим тижнем визнати незаконним та скасувати, посилаючись на ті обставини, що у порушення законодавства та колективного договору підприємства його примусово переводять на неповний робочий час зі зменшенням заробітної плати у відсутності згоди працівника і профспілки. Представник відповідача Тимофієнко О.О. не визнала позовні вимоги, посилаючись у письмових запереченнях (а.с. 52-58) та у виступі в судовому засіданні на ті обставини, що на підставі наказу №110 від 19.02.2014 р. проведено зміни в організації виробництва і праці служби побуту ДП «ІМТП» і з 01.06.2014 р. ліквідовано структурний підрозділ - служба побуту, створено - відділ побуту; що на підставі наказу №322-0 від 03.07.2014 р. працівники із служби побуту переміщені до відділу побуту, однак позивач відмовився від підпису про ознайомлення з цим наказом та новим графіком виходу на роботу у режимі неповного робочого часту, тоді як отримав повідомлення про зміну істотних умов праці з відповідними роз'ясненнями та попередженням. Представники третіх осіб - профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілки професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту Павлуша В.В., Дмитрієв Ю.М. підтримали уточнений позов [PERSON], посилаючись на відсутність згоди працівника та профспілок на переведення на неповний робочий час. Заслухавши пояснення представників відповідача, третіх осіб, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та правовідносини. Згідно ст. 43 Конституції України використання примусової праці заборонено. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Переміщення є законним, якщо згідно ст.ст.21, 31, 32 КЗпП України, воно буде проводиться в межах трудового договору і не передбачає істотних його змін. Виходячи зі змісту цих норм, істотними умовами праці є система та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інші умови, які за певних обставин слід вважати істотними. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.49-4 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов'язаних з вивільненням працівників. 19.02.2014 р. керівництвом порту виданий наказ №110 "Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту", яким з 01.06.2014 року створено структурний підрозділ "Відділ побуту" та ліквідовано структурний підрозділ "Служба побуту" (а.с.29-30). Згідно копії повідомлення від 14.05.2014 р. начальника соціальної служби та голів профспілкових організацій повідомлено про те, що відповідно до наказу від 19.02.2014 р. №110 "Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту" з 01.06.2014 р. у службі побуту будуть проведені зміни в організації виробництва і праці шляхом реорганізації вказаного структурного підрозділу у відділ побуту із новим затвердженим штатним розписом (а.с.80). З даним повідомленням позивача була ознайомлено 26.05.2014 р. (а.с. 81-а) і [PERSON] не надав своєї згоди на зазначене переведення, як і за повідомленням на його адресу 07.04.2014 р. (а.с. 79). Згідно п.п.2.1.7, 2.1.9 колективного договору Іллічівського морського торгівельного порту (а.с. 38-40) адміністрація порту зобов'язується: - не проводити ціленаправлені скорочення працівників до тих пір, поки не будуть використані всі можливості для збереження робочих місць і до цього не змусить економічна ситуація в порту. В цьому випадку завчасно, не менше ніж за три місяці, повідомляти профспілки і вести з ними переговори по дотриманню прав і інтересів працівників, які підлягають до скорочення. - встановлювати по узгодженню з профспілками у випадку відсутності або зниження об'єму робіт неповний робочий час або неповний робочий тиждень з відповідною оплатою. На підставі ст. 18 КЗпП України ці положення колективного договору є обов'язковими для сторін трудового договору. Адміністрацією порту було проведено консультації з профспілковими організаціями про заходи щодо запобіганню звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму, або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення (а.с. 31, 77-78). Із виписки з наказу №322-0 від 03.07.2014 р. на а.с. 22 слідує, що [PERSON] слюсар-сантехнік 6 розряду (служби побуту) підлягає переміщенню постійно з 03.07.2014р. слюсарем-сантехніком 5 розряду відділу побуту з оплатою за штатним розписом (ст. 32 КЗпП України)з 32-х годинним робочим тижнем із збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів (ст. 114 КЗпП України) із збереженням доплати за шкідливі умови праці у розмірі 4 %, режимом роботи - змінний денний. Сторони та треті особи визнали, що ні працівник, ні профспілки не погоджувались на встановлення неповного робочого часу, на вивільнення працівників, що адміністрація не приймала заходи, передбачені ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України. За таких обставин позов є обґрунтованим, доведеним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved