Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та в обґрунтування заявлених вимог вказав, що починаючи з червня 2011 року він працював на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Маслосироробний завод". Наприкінці травня 2014 року внаслідок бойових дій, які почалися в м. Луганську залишив місце проживання, місце роботи через загрозу життю та здоров'ю, виїхавши до м. Києва з родиною, де нині проживає. З серпня 2014 року прийнятий на роботу за сумісництвом. Через неможливість повернутися до м. Луганськ та звернутись до вищого органу управління Товариства - Загальних зборів учасників для оформлення розірвання трудових відносин, він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні участі не брав, завчасно надав заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду із заочним розглядом справи. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Маслосироробний завод", в судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації Суд не має можливості надіслати засобами поштового зв'язку на їх адресу до м. Луганська судові виклики, оскільки пересилання пошти зокрема до м. Луганська не здійснюється. У відповідності з ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON]. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 1 від 07.06.2011 року позивач [PERSON] приступив до виконання обов'язків директора ТОВ "Агро-Маслосироробний завод" (а.с. 6), керівником ТОВ "Агро-Маслосироробний завод" є [PERSON], що підтверджується довідкою АА № 831318 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 10), позивач прийнятий на роботу з 01.08.2014 року на посаду Заступника директора ТОВ «Добродія трейд» (а.с. 11). Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, в цьому переліку крім інших зазначене місто Луганськ. 05.11.2014 року іншим своїм Розпорядженням № 1079-р КМУ зупинив дію Розпорядження КМУ № 1053-р від 30.10.2014 року. Відповідно до статті 43 Конституції України використання примусової праці забороняється. Згідно п. 4 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Оскільки трудові відносини між позивачем та відповідачем було фактично припинено, однак позивач не може розірвати трудові відносини з відповідачем згідно діючого законодавства через обставини, які від нього не залежать, а саме проведення антитерористичної операції на території Луганської області, позивач позбавлений можливості самостійно захистити свої трудові права через загрозу життю та неможливість проживання в м. Луганську, то позивач має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, тобто за ініціативою працівника відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved