Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Південне" (далі - ДП "Південне") про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 7,0245 га, кадастровий номер 4825781700:05:000:0005, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 17 травня 2004 року між ним та ДП "Південне" було укладено договір оренди №\~231 належної йому земельної ділянки строком на 5 років, який зареєстрований у Снігурівському секторі реєстрації Миколаївської регіональної філії Центру ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25 травня 2005 року за №\~040502300228. В подальшому 28 лютого 2008 року між ними було укладено додаткову угоду № 183 до договору оренди землі № 231 від 17 травня 2004 року, якою у договір оренди було внесено зміни та змінено строк дії оренди з 5 на 15 років, збільшено розмір орендної плати. Крім того, додатковою угодою від 26 жовтня 2015 року строк дії договору змінено до 2027 року. Відповідно до пункту 39 дійсного договору, листом від 25 квітня 2019 року він письмово попередив відповідача про бажання розірвати договір оренди землі в односторонньому порядку. Проте вказані попередження залишені без виконання, а земельною ділянкою продовжує користуватися відповідач. Посилаючись на порушення прав орендодавця, передбачене угодою, позивач просила розірвати договір оренди № 231 від 17 травня 2004 року. 14 січня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги заявлені позивачем не визнав посилаючись на те, що визначене у договорі положення пункту 39 про можливість одностороннього розірвання договору є нікчемним, оскільки не визначає правових наслідків такого розірвання. Зазначає, що не настали умови, визначені ч.\~1 ст.\~32 Закону України "Про оренду землі" для дострокового розірвання договору за рішенням суду, а в односторонньому порядку розірвання договору законодавством не передбачено (а.с. 33-38). В судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про слухання справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують (вх. № 7595/20-вх.21.12.2020). Представник відповідача [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч.3 ст.211 та п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,0245 га, кадастровий номер 4825781700:05:000:0005, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , виданого 09 листопада 2015 року на заміну державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №\~036110 від 06 квітня 2004 року (а.с. 12). Державна реєстрація права власності на нерухоме майно за позивачем проведена державним реєстратором Снігурівського районного управління юстиції Корженко О.Ю. 09 листопада 2015 року, номер запису про право власності: 11963598, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 47240484, сформованого 09 листопада 2015 року (а.с.13-14). Відповідно до укладеного договору оренди землі № 231 від 17 травня 2004 року, який зареєстровано 25 травня 2005 року у Снігурівському секторі реєстрації, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №\~040502300228, [PERSON] передав в оренду належну йому земельну ділянку ДП "Південне" строком на 5 років (а.с. 8-9). На підставі\~акту приймання-передачі\~від 17\~травня 2004\~року відповідач\~прийняв в\~оренду земельну\~ділянку загальною\~площею 7,02\~га (а.с.\~ 10). Відповідно до додаткової угоди № 183 від 28 лютого 2008 року до договору оренди № 231 від 17 травня 2004 року, укладеної між сторонами, у вище зазначений договір оренди землі було внесено зміни та змінено строк дії оренди з 5 на 15 років. Вказана угода 22 грудня 2010 року була зареєстрована у Снігурівському районному відділі Миколаївської регіональної філії центру АЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №\~041047300049 (а.с.10). Також, 26 жовтня 2015 року між [PERSON] та ДП "Південне" було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, якою змінено строк дії оренди до 2027 року (а.с. 46). Право оренди за відповідачем зареєстроване 17 червня 2016 року державним реєстратором Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області Зимою Ю.В. на підставі договору оренди землі №\~231 від 17 травня 2004 року з додатковою угодою від 26 жовтня 2015 року, номер запису про інше речове право: 15110739, про що свідчить надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 23801872 сформована 21 грудня 2020 року. Пунктом 39 договору оренди передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є письмове попередження іншої сторони за 30 днів до моменту розірвання договору. 10 січня 2019 року, 01 квітня 2019 року, 24 квітня 2019 року позивач звернувся до відповідача з письмовим попередженням про те, що він бажає розірвати договір оренди земельної ділянки від 17 травня 2004 року в односторонньому порядку у відповідності до п. 39 договору (а.с. 15-а, 48, 49). За результатами розгляду заяв позивача, відповідачем були надані відповіді про те, що договір оренди землі є чинним та діє до 01 липня 2027 року, підстави для розірвання договору та негайного повернення земельної ділянки власнику не вбачаються (а.с. 51-56). Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини четвертої статті 31 Закону України "Про оренду землі"\~розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Оскільки пунктом 39 договору оренди землі від 17 травня 2004 року сторони передбачили умову про одностороннє розірвання договору, на виконання якої позивач востаннє направив відповідачу письмове попередження від 24 квітня 2019 року, яке ним отримано та письмово відмовлено в такому, то є наявними підстави для розірвання договору. Посилання відповідача про нікчемність вказаного положення договору про одностороннє розірвання, як таке, що не спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не знайшли свого підтвердження належними доказами. Судом встановлено, що договір підписаний обома сторонами, зареєстрований у встановленому порядку, сторонами протягом тривалого часу виконувалися його умови, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою на підставі договору, дане положення є чітким та зрозумілим для його виконання. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved