Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

05.03.2020 [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що [PERSON] більше семи років вихованням сина не займається, не спілкується з ним, не готує до самостійного життя, станом здоров`я не цікавиться, повністю самоусунувся від виконання батьківський обов`язків, при випадкових зустрічах ігнорує, робить вигляд, що не знає ні її ні сина. Відповідач надав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав визнає (а.с. 30). Ухвалою суду від 25.03.2020 залучено до участі у справі орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області. Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивачки надійшла заява про розгляду справи в її відсутності. Відповідач згідно надісланої на адресу суду заяви, просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.30). Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради, [PERSON] , наданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримала. Розгляд справи просила провести в її відсутності (а.с.47). У відповідності до частини другої ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 03.03.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.15). Позивачка після розлучення змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", а після реєстрації шлюбу [INFO] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 12, 15). Як вбачається з довідки Гришковецької селищної ради від 19.02.2020 № 170, [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). [PERSON] перебував у ДНЗ №15 з 01.09.2015 по 31.08.2019. Батько [PERSON] за час перебування [PERSON] в закладі не з`являвся, не цікавився його вихованням, розвитком, успіхами та потребами (а.с.39). З довідки Гришковецької гімназії Бердичівської районної ради вбачається, що [PERSON] є учнем 1-А класу. Батько дитини [PERSON] не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником (а.с.38). Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну допомогу дитині [PERSON] укладала [PERSON] , як його законний представник. (а.с.45, 46) Відповідно до акта обстеження умов проживання від 01.06.2020 складеного міською службою у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради, [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. В квартирі сучасний ремонт, сучасні меблі. В одній кімнаті проживає сім`я [PERSON] , а в іншій кімнаті сім`я її батьків. В квартирі створені нормальні умови для проживання дітей (а.с.50). З акта обстеження умов проживання від 02.06.2020 складеного міською службою у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради, вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, створені належні санітарно-гігієнічні умови (а.с.51). Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області надав суду висновок від 22.06.2020 за №02-16/925 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У висновку вказано, що [PERSON] не проявляє інтерес до дитини, не бажає брати участі у вихованні сина, та спілкуватися з ним. Батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, проявляє байдужість до дитини та не бажає змінювати своєї поведінки (а.с. 48-49). Думка дитини у судовому засіданні не з`ясована за наполяганням матері, оскільки дитина не ідентифікує відповідача як батька. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідженими доказами доводиться свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] , [INFO] . Це виразилося у тому, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не утримує його, не спілкується з ним, не виявляє батьківської уваги та турботи, такі дії відповідача тривають протягом значного періоду часу, настали з його винної поведінки, змінювати яку він не бажає, про що свідчить заява про визнання позовних вимог. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Таке позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved