Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ\~"Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживача, розірвання договорів-заяв №\~313731/45204/3-14 від 28.11.2014, №\~313731/45210/3-14 від 28.11.2014, №\~313731/4161/1-15 від 06.01.2015 та Договору №\~313731/12581/07-15 від 20.01.2015 та стягнення коштів за зазначеними договорами. Ухвалою суду від 23.04.2015 ухвалено роз'єднати позовні вимоги, після чого у даній справі залишились позовні вимоги, які стосуються розірвання договорів-заяв №\~313731/45204/3-14 від 28.11.2014, №\~313731/45210/3-14 від 28.11.2014 та стягнення коштів за даними договорами. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2014 року вона уклала з відповідачем договори-заяви банківського строкового вкладу (депозиту) №\~313731/45204/3-14 від 28.11.2014, №\~313731/45210/3-14 від 28.11.2014 "Нові гроші" на 3\~місяці, в іноземній валюті, згідно яких розмістила в банку відповідача строкові вклади в розмірі 125\~000,00 доларів США та 67\~050,00 доларів США відповідно, на строк з 28.11.2014 року до 28.02.2015 року, зі сплатою процентів за ставкою 12,50\~% річних. Після закінчення строку дії договорів позивач звернулась до банку з вимогою про повернення банківських вкладів. Однак, відповідач повернув лише частину відсотків банківських вкладів. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.05.2015 року, позивач просить суд стягнути з відповідача залишок неповернутих вкладів з нарахованими відсотками у розмірі 125\~520,59\~доларів США та 67\~146,03\~доларів\~США відповідно. У судове засідання представник позивача не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача до судового засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи неодноразово завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, правом надання суду письмових заперечень проти позову не скористався, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.\~2 ст.\~197 ЦПК\~України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК\~України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено договір-заяву №\~313731/45204/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" на 3 місяці в іноземній валюті. Згідно п.\~1 Договору-заяви, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №\~2630.9.054216.007 у сумі 125\~000,00 доларів США, на строк з 28.11.2014 року по 28.02.2015 року. Доказом внесення грошових коштів на вкладний рахунок є меморіальний валютний ордер від 28.11.2014 року за №\~10996718. Цього ж дня між відповідачем та позивачем укладено договір-заяву №\~313731/45210/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" на 3 місяці в іноземній валюті. Згідно п.\~1 Договору-заяви, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок №\~2630.6.054216.011 у сумі 67\~050,00\~доларів США, на строк з 28.11.2014 року по 28.02.2015 року. Доказом внесення грошових коштів на зазначений вище вкладний рахунок є меморіальний валютний ордер від 28.11.2014 року за №\~10996958. Відповідно до п.\~6 договорів після закінчення строку, визначеного п.\~1 Договору - заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.\~5.1 Основних умов залучення банківських вкладів. Строк розміщення вкладу, згідно п.\~7 договорів, не може бути продовжений сторонами. Згідно п.\~5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (в подальшому Основні умови) у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення строкового вкладу, кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший рахунок, а дія Договору припиняється. Згідно п.\~6.1.2 Основних умов вкладник має право після закінчення строку, визначеного договором-заявою та Основними умовами, отримати суму вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами вкладу. Згідно п.\~6.3 Основних умов банк зобов'язується при припиненні дії договору здійснити розрахунок, повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти в дату повернення вкладу, та закрити вкладний рахунок. Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. З огляду на те, що розірвання договору банківського вкладу не врегульовані главою 71 ЦК України, слід застосовувати главу 72 цього Кодексу, статтею 1075 якої передбачений порядок розірвання договору банківського рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Таким чином, позивач виявила своє бажання розірвати договори, у зв'язку з чим вимоги позивача про розірвання договорів банківського вкладу підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] неодноразово (25.02.2015 року, 02.03.2015 року) зверталась до банку з письмовими заявами по повернення їй, до і після закінчення строку дії договорів (28.02.2015 року), грошових коштів за договорами-заявами від 28.11.2014 року за №\~313731/45204/3-14, №\~313731/45210/3-14 готівкою через касу банку. Заяви прийняті банком 25.02.2015 року і 02.03.2015 року, про що свідчать відбитки печатки банку на заявах позивача. Однак грошові кошти за договорами банківського вкладу позивачу повернено не було. В матеріалах справи наявні виписки АТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 20.04.2015 року, згідно яких залишок коштів на рахунку №\~2620.0.054216.010 складає 125\~520,59 доларів США та на рахунку №\~2620.6.054216.014 становить 67\~146,03 доларів США. На момент розгляду справи позивачу грошові кошти за вказаними договорами на загальну суму 192\~666,62 доларів США відповідачем не повернуті. Відповідно до ст.\~525 ЦК\~України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК\~України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.\~1066 ЦК\~України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ст.\~1067 ЦК\~України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідно до ст.\~1068 ЦК\~України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст.\~1074 ЦК\~України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст.\~59 Закону України "Про банки та банківську діяльність". Отже, відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти позивача, які перебувають на рахунках відповідача, на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. Позов пред`явлено про стягнення грошових коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст.\~533 ЦК\~України. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим 25.12.2013 року при розгляді цивільної справи № 6-140цс13, відповідно до якого: за змістом статей 526 та 1058 ЦК\~України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахувати на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж Банку, в якому вкладник може зняти кошти чи проводити розрахунки з допомогою. Платіжної банківської карти). У випадку перерахування коштів на поточний рахунок вкладника в цьому ж Банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача (у листах Банку на заяви [PERSON] про повернення коштів) на постанови правління НБУ №\~758 від 01.12.2014 року, №160 від 03.03.2015 року щодо обмеження видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті, виходячи з наступного. Будь-які розпорядження НБУ, викладені в постановах чи інших документах є за своїм характером підзаконними нормативними актами та не можуть суперечити закону або змінювати його зміст. В разі, якщо підзаконні нормативно-правові акти не відповідають нормі Закону, то їх застосування до вирішення спірних правовідносин є недопустимим. Право Національного банку України, використовуючи адміністративний метод банківського регулювання, встановлювати заборону та обмеження щодо вчинення банківськими установами певних дій (операцій) закріплено у Законі України "Про банки та банківську діяльність". Так, згідно ч.\~1 ст.\~66 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України шляхом встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків. Разом з тим, як вже зазначалося, положення ЦК України передбачають обов'язок банку повернути вклад на першу вимогу вкладника. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що Постанови Правління НБУ "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України" №\~758 від 01.12.2014 року та №\~160 від 03.03.2015 року, є такими, що обмежують право особи на вільне розпорядження належними їй на праві власності грошовими коштами, а тому не може бути підставою для відмови у поверненні коштів. Слід зазначити також, що укладаючи договір банківського вкладу, банк брав на себе певні ризики, а тому погіршення економічної ситуації в країні не є підставою для невиконання ним своїх договірних зобов'язань. Та обставина, що вкладені грошові кошти позивачу станом до теперішнього часу не виплачені, підтверджується матеріалами справи, доказів протилежного суду не надано. Суд наголошує, що системний аналіз положень ст.\~99 Конституції України, ст.ст.\~192,\~533 ЦК\~України, статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №\~15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дозволяє стверджувати, що при укладенні депозитного договору в доларах чи іншій валюті а також при наявності у банку ліцензії, яка дозволяє йому здійснення операцій з валютними цінностями, заборгованість банку перед клієнтом за депозитним договором має бути повернута останньому в судовому порядку саме в іноземній валюті вкладу, а не національній валюті гривні. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №\~15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Оскільки позивач правомірно здійснила вклад в іноземній валюті, то виконання зобовязання банку має бути також у валюті вкладу, тобто в долларах США. Судові витрати у справі складаються з судового збору, від його сплати позивач звільнений відповідно до п.\~7 ч.\~1 ст.\~5 Закону України "Про судовий збір" , тому, в силу ст.\~88 ЦПК\~України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. Виходячи з задоволеної суми позову 192\~666,62 доларів США, що в перерахунку за офіційним курсом НБУ на дату винесення рішення (21,25 грн. за 1 долар США) складає 4\~094\~165,68\~грн., судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно складає 3654,00\~грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved