Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати за ним право власності за набувалою давністю на гараж [NUMBER] Долинського гаражно-будівельного кооперативу "Автолюбитель-3" у [ADDRESS] внутрішньою загальною площею 27,3 кв.м. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 07.02.2005 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу гаража [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Автолюбитель-3", який він успадкував після смерті свого батька [PERSON] З того часу він безперервно володіє та користується вказаним гаражем, який розташований на земельній ділянці кооперативу в [ADDRESS], який присвоєно кадастровий номер. Рішенням Долинської міської ради №1975-46/2010 від 12.08.2010 року земля передана у власність кооперативу з правом постійного користування згідно державного акта [NUMBER]. З правовстановлюючих документів на гараж він зрозумів, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька, але не отримав в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тобто не оформив своїх спадкових прав на нього. Місце перебування [PERSON] йому не відоме. По місцю постійного проживання на час укладення договору купівлі-продажу в [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Квартира ним продана і він виїхав на інше постійне місце проживання. З витягу реєстру прав власності на нерухоме майно ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» вбачається, що [PERSON] звертався в дану установу із заявою про видачу йому витягу для пред'явлення в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, який прийняв спадщину, був син спадкодавця [PERSON], який уклав з ним договір купівлі - продажу гаража в простій письмові формі. Інший син спадкодавця [PERSON] на підставі доручення, посвідченого 22.12.2004 року начальником Личаківської виправної колонії, уповноважив свого брата [PERSON] проводити всі необхідні нотаріальні операції, а також здійснювати договір купівлі-продажу автогаража [NUMBER]. 24.02.2017 року на підставі поданої ним заяви ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» виготовило технічний паспорт, відповідно до якого гараж [NUMBER] по [ADDRESS] - внутрішньою загальною площею 27, 3 кв. м. і оцінка його - 18791,00 грн. Таким чином, він добросовісно та безперервно володє та відкрито користуюся гаражем в кооперативі за вказаною адресою, своєчасно сплачує членські внески, податок за земельну ділянку та електроенергію, що підтверджується довідкою гаражного кооперативу від 07.02.2017 року. У зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний гараж та можливості іншим шляхом визнати за ним право власності, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Позивач та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Представник третьої особи Долинського гаражно-будівельний кооператив "Автолюбитель-3" на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив про те, що позивач безперервно з 2005 року користується гаражем [NUMBER] по [ADDRESS]. Вчасно сплачує членські внески, податок на земельну ділянку та електроенергію. Не заперечив проти визнання за [PERSON] права власності на вказаний гараж. Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В судовому засіданні та з матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] з 2005 року користується гаражем [NUMBER], який знаходиться на земельній ділянці кооперативу "Автолюбитель-3" за адресою м. Долина по вул. Обліски, 127 Б на праві постійного користування відповідно до державного акту серії [NUMBER] та якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. Він являється членом Долинського гаражно-будівельного кооперативу "Автолюбитель №3", заборгованості по сплаті членських внесків, сплаті податку за земельну ділянку та електроенергію не має. Вищенаведене підтверджується світлокопіями договору купівлі - продажу гаражу [NUMBER] від 07.02.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], розпискою про отримання [PERSON] повної вартості коштів за відчужений ним гараж від 07.02.2005 року та довідками, виданими 07.02.2017 року Долинським гаражно-будівельним кооперативом "Автолюбитель №3" (а.с.6-9). Відповідно до довідки від 03.03.2017 року, виданої Долинським гаражно-будівельним кооперативом "Автолюбитель №3" [PERSON] являється членом кооперативу з 15.07.2005 року і є незмінним власником та користувачем гаражу [NUMBER] з вказаною вище адресою (а.с. 10). Згідно копії технічного поспорту на гараж [NUMBER] за адресою по вул. Обліски 127-Б в м. Долина, виданого [PERSON] 24.02.2017 року, гараж побудований 1977 року, його площа становить 33,1 кв.м, вартість-18791,00 грн. Аналізуючи наведене, вказаний вище гараж фактично було прийнято у володіння більше 10 років тому і до цього часу позивач безперервно ним користується. Суд також встановив, що гараж [NUMBER] по [ADDRESS] попередній власник [PERSON] отримав як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом від свого батька [PERSON], померлого [INFO]. Викладене підтверджується копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме мейно Івано-Франківського ОБТІ від 20.01.2005 року, який видано [PERSON] для подання в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на гараж, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 03.07.2001 року. Про те, що [PERSON] являвся власником вказаного гаражу свідчить і світлокопія довідки №69 від 24.02.2017 року, виданої обласним комунальним підприємством Івано-Франківське ОБТІ. Відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.04.1995 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12,15, 18). Як роз'яснено у п. п. 9, 11, 13, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За змістом ч.5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Для набуття права власності на нерухоме майно строку набувальної давності недостатньо. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд враховує добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Таким чином, враховуючи, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на гараж [NUMBER], яким він добросовісно, відкрито та безперервно з 2005 року по даний час користується, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на вказаний гараж за набувальною давністю, який знаходиться за адресою [ADDRESS] На підставі викладеного та ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.12, 16, 328, 344, ЦК України,

Outcome: approved