Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

23 травня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить виділити йому в натурі ? частину житлового будинку [ADDRESS], частину господарських та побутових будівель та споруд, а саме: 2 поверх гаражу за літ. Г, сарай за літ. Б, також встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться під будинком, господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS], залишивши у загальному користуванні колодязь, та виділити у порядку поділу майна подружжя у його власність холодильник марки LG GR-B 207 RMQA 1. 16 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання за нею права власності на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS], що є у спільній сумісній власності подружжя. Ухвалою суду від 29 серпня 2013 року вказані позови об'єднані в одне провадження. Уточнивши свій позов [PERSON] просив визнати за сторонами право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за кожним та виділити в натурі по ? частині спірного житлового будинку, встановити порядок користування господарськими та побутовими спорудами. При цьому, виділивши [PERSON] 2-й поверх гаражу за літ. Г, сарай за літ. Б,, колодязь залишити у спільному користуванні, інші господарські споруди залишити у користуванні [PERSON], а також передати йому у власність холодильник. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що він з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1992 року, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2011 року. Позивачем 14 грудня 2002 року, під час шлюбу, був укладений договір купівлі-продажу з співвласниками будинку [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 117. Відповідно умов цього договору [PERSON] був придбаний житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Оскільки спірний житловий будинок був придбаний у шлюбі, він є спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного сумісного майна. Фактично він не проживає у будинку з 2010 року. Позивач крім спірного будинку іншого житла не має, тому змушений наймати житло та сплачувати орендну плату. До 2010 року ним сплачувалися всі витрати на утримання будинку, комунальні послуги. Коли він залишив будинок, книжки по оплаті комунальних послуг залишились у відповідача. В подальшому, через несплату комунальних платежів, житловий будинок було відключено від електропостачання та газопроводу, демонтовано газовий лічильник. Крім цього, під час шлюбу, сторонами були придбані меблі та побутову техніку, зокрема холодильник марки LG GR 207 RMQA 1 вартістю 4911,91 грн., що підтверджується кредитним договором від 15 серпня 2008 року. Посилаючись на те, що будинок є їх спільною сумісною власністю, позивач просить провести поділ майна, виходячи з рівності часток подружжя, та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, також просить виділити йому у власність холодильник, колодязь залишити у загальному користуванні. Свою позовну заяву [PERSON] обґрунтовувала тим, що у неї на утриманні знаходиться їх спільна донька [PERSON], аліменти у сумі 300 грн. на утримання якої згідно з рішенням суду має сплачувати відповідач за зустрічним позовом. Проте, аліменти [PERSON] не сплачує, в зв'язку з чим заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2013 року складає 5229 грн. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та пояснили про вищевикладене, просили позов задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити, оскільки спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя і він має право на 1/2 частку цього майна, питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини не стосується розгляду цієї справи. Наполягав на тому, щоб йому був виділений у власність холодильник, оскільки ним до цього часу сплачується кредит у банку. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] та її представник позов [PERSON] в судовому засіданні визнали частково, не погодившись з часткою майна, просили збільшити частку майна дружини до 2/3 та пояснили, що [PERSON] з вересня 2009 року фактично не проживає у спірному будинку. Усі витрати з оплати комунальних послуг, оброблення земельної ділянки, проведення поточного ремонту житлового будинку та господарських споруд, а також інші витрати щодо утримання житлового будинку та господарських будівель самостійно здійснювала та продовжує здійснювати [PERSON] Відповідач [PERSON] з вересня 2010 року не здійснював жодних витрат на утримання спірного житлового будинку. 19 вересня 2013 року на підставі одноособових заяв [PERSON] ВАТ "Миколаївгаз", ВАТ "Миколаївобленерго" відключили спірний житловий будинок від газо- та електропостачання. При зверненні [PERSON] до відповідних установ щодо підключення житлового будинку до комунікацій, їй було відмовлено, оскільки шлюб між нею та позивачем розірваний, останній є власником спірного житлового будинку, а вона не є стороною правовідносин. Вважає, що її частка у спільному майні має бути збільшена до 2/3 часток, оскільки разом із нею проживає їх спільна дитина - [PERSON], [INFO], якій потрібна власна ізольована кімната. [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, щодо залишення в загальному користуванні колодязя. Заперечувала проти задоволення позовних вимог щодо передачі у власність позивача холодильника, оскільки в липні 2013 року він вийшов з ладу та не підлягав ремонту, і був проданий на запасні частини за 500 грн. Зустрічний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений зустрічний позов свого довірителя в повному обсязі та просив його задовольнити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. З 25 липня 1992 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2011 року (а.с. 10). 14.12.2002 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої був укладений договір купівлі-продажу цілого житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], відповідно до якого останній придбав вказаний житловий будинок вартістю 10000 грн. (а.с.11) Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на спірний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] (а.с. 12) на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 14.12.2002 року. За даними виконавчого комітету Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області у спірному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], їх спільні діти [PERSON], [PERSON] та мати позивача [PERSON] (а.с. 15) Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS], не приватизована та є комунальною власністю Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 1221 від 11.06.2013 року (а.с. 22). Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 03764 від 15.10.1993 року земельна ділянка площею 0,23 га, що розташована на території с. Пересадівка Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, на підставі рішення Пересадівської сільської Ради народних депутатів № 147 від 15.10.1993 року передана у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель [PERSON] (а.с. 82) 15.08.2008 року між [PERSON] та ТОВ "Банк Ренесанс Капітал" був укладений кредитний договір та страхування для придбання холодильник марки LG GR 207 RMQA 1 вартістю 4911,91 грн. (а.с. 16-17). З метою вирішення питання по суті за клопотанням позивача було проведено судову будівельно-технічну експертизу № 346 від 17 січня 2014 року, згідно висновку якої сторонам було запропоновано один варіант розподілу нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 92-127). Технічним висновком за результатами обстеження спірного житлового будинку встановлено, що перебудування житлового будинку, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи, не спричинить порушень несущої здатності існуючих будівельних конструкцій, приміщень, що обстежувались та всього будинку в цілому (а.с. 148-159). Відповідно до рішення Пересадівської сільської ради Жовтневого районного району Миколаївської області № 37 від 30.07.2014 року сільська рада надає дозвіл на перепланування спірного житлового будинку на дві окремі квартири з ізольованими входами. (а.с. 160, 165) Як вбачається з матеріалів справи, згоди щодо поділу майна, яке перебуває у спільній сумісній власності сторони не знайшли, а тому спір підлягає розгляду у судовому порядку. Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що до складу майна, яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 даного Кодексу. Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації . Отже, слід дійти висновку, що оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, був придбаний під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, то, відповідно до Сімейного кодексу України, частки сторін у спільній сумісній власності є рівними і складають по 1/2 частці на житловий будинок [ADDRESS] за кожним. В судовому засіданні не встановлено існування будь-яких домовленостей щодо розподілу майна між сторонами, шлюбний договір не укладався. Враховуючи вищевказане, думку сторін та їх представників, суд вважає, що розподіл майна - житлового будинку має бути проведено відповідно до варіанту, запропонованого експертом у його висновку від 17 січня 2014 року, а також в межах заявлених позовних вимог. Під час обговорення обидві сторони висловили своє бажання отримати у власність частину житлового будинку та господарських споруд, яка має вільний вхід до будинку. Суд вважає за необхідне виділити в натурі [PERSON] у власність частину житлового будинку та господарських будівель та споруд з вільним входом, оскільки відповідач є жінкою, яка має на утриманні неповнолітню дитину, а для користування іншою часткою житлового будинку та споруд, згідно з висновком експерта, необхідно влаштувати (прорізати) дверний проріз у будинку. Крім цього, суд також враховує бажання [PERSON] отримати у користування гараж Також при прийнятті цього рішення суд враховує заборгованість по аліментам [PERSON] і вважає, що він не зможе сплатити компенсацію, яка передбачається при виділенні частини житлового будинку із вільним входом. Отже, враховуючи вищезазначене, висновок експерта, слід провести розподіл майна наступним чином. Виділити в натурі у власність [PERSON] частину житлового будинку [ADDRESS]. В житловому будинку літ. "А-1":приміщення житлової кімнати 1-3 площею 17,6 кв.м.; приміщення коридору 1-4 площею 5,5 кв.м; веранду І площею 6,9 кв. м. Всього корисною площею 30 кв.м., з площею забудови 45,95 кв. м ( інвентаризаційною вартістю 6187,17, що складає 25,94 % від вартості садиби в цілому); Будівлю сараю літ "Б": - цілком з площею забудови 44,4 кв. м (інвентаризаційною вартістю 3327 грн., що складає 13,9 % від вартості садиби в цілому); Споруду навіс літ. "В": - цілком з площею забудови 2,5 кв. м. ( інвентаризаційною вартістю 124 грн., що складає 0,52 % від вартості садиби в цілому). Споруду навісну літ "Ж": цілком з площею забудови 25,6 кв. м (інвентаризаційною вартістю387 грн., що складає 1,62 % від вартості садиби в цілому); Будівлю вбиральні літ. "З": - цілком ( інвентаризаційною вартістю 397 грн. що складає 1,66 % від вартості садиби в цілому); Споруду навісну літ. "И": - цілком з площею забудови 9,7 кв. м ( інвентаризаційною вартістю 291 грн., що складає 1,21 % від вартості садиби в цілому); По огорожам та спорудам: ? частку огорожі, воріт та хвіртки №№ 2,3,4,5 (інвентаризаційною вартістю 837 грн., що складає 3.49 % від вартості садиби в цілому); 1/2 частку споруд І (замощення), ІІ (Басейн), № 6,7 інвентаризаційною вартістю 721,5 грн., що складає 3,01 % від вартості садиби в цілому. Всього на суму 12271 (Дванадцять тисяч двісті сімдесят одна) грн. 67 коп., що складає 51,26 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому. Виділити в натурі у власність [PERSON] частину будинку [ADDRESS]. В житловому будинку літ. "А" приміщення житлової кімнати 1-1 площею 24,6 кв. м; приміщення житлової кімнати 1-2 площею 7,4 кв.м.. Всього: корисною площею 32 кв. м, з площею забудови 45,45 кв. м (інвентаризаційною вартістю 6118,83 грн., що складає 25,55 % від вартості садиби в цілому); будівлю погребу з шиєю літ. "End": - цілком з площею забудови 16,1 кв. м (інвентаризаційною вартістю 184 грн., що складає 0,77 % від вартості садиби в цілому); Будівлю гараж літ. "Г": - цілком з площею забудови 34,5 кв. м (інвентаризаційною вартістю 3085 грн., що складає 12,88 % від вартості садиби в цілому); Будівлю літньої кухні літ "Д": цілком з площею забудови 12,6 кв. м (інвентаризаційною вартістю 723 грн., що складає 3,02 % від вартості садиби в цілому); По огорожам та спорудам: ? частку огорожі, воріт та хвіртки №№ 2,3,4,5 (інвентаризаційною вартістю 837 грн., що складає 3,49 % від вартості садиби в цілому); 1/2 частку споруд І (замощення), ІІ (Басейн), № 6,7 інвентаризаційною вартістю 721,5 грн., що складає 3,01 % від вартості садиби в цілому. Всього на суму 11669 (Одинадцять тисяч шістсот шістдесят дев'ять) грн. 33 коп., що складає 48,74 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому. В результаті цього поділу на користь [PERSON] з [PERSON] підлягає стягненню компенсація у сумі 936,18 грн. Колодязь залишити у спільному користуванні сторін. Питання щодо розподілу земельної ділянки на якій розташований спірний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташована по [ADDRESS] або визначення порядку користування земельною ділянкою сторонами у змінених позовних вимогах не ставилось. Позовні вимоги [PERSON] щодо передачі йому у власність холодильника марки LG GR 207 RMQA 1 не підлягає задоволенню, оскільки спірного об'єкта спільної сумісної власності немає в наявності. З пояснень відповідача за первісним позовом [PERSON] вбачається, що холодильник вийшов з ладу, ремонту не підлягав та був реалізований нею на запчастини. Докази, що підтверджують наявність цього майна та його місцезнаходження, до суду не надані, питання щодо стягнення компенсації не ставилось. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на проведення судово-будівельної експертизи в сумі 807,62 грн.

Outcome: partial