Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом у якому просила суд визнати незаконним звільнення її з посади головного спеціаліста відділу «Чаплинське бюро правової допомоги» Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та скасувати наказ в.о. директора Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 01-12/19-К «Про звільнення [PERSON] » від 08 грудня 2020 року, поновити її на посаді головного спеціаліста відділу «Чаплинське бюро правової допомоги» Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з 10 грудня 2020 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 10 грудня 2020 року. В обґрунтування позову вказує, що наказом № 01-13/13-К від 21 серпня 2020 року її прийнято на посаду головного спеціаліста відділу «Чаплинське бюро правової допомоги» Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з 01 вересня 2020 року. Наказом від 08 грудня 2020 № 01-12/19-К її звільнено з 09 грудня 2020 року за результатами випробування, згідно пункту 11 частини першої статті 40 та статті 28 КЗпП України у зв`язку зі встановленою невідповідністю займаній посаді (виконуваній роботі) протягом строку випробування. Зі змісту оскаржуваного наказу, підставою для звільнення є протокол засідання постійно діючої дисциплінарної комісії від 23 жовтня 2020 року № 1 та матеріали дистанційного моніторингового спостереження, проведеного на підставі наказу Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 23 листопада 2020 року № 01-11/37-ОД «Про проведення дистанційного моніторингового спостереження Каховським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги діяльності підпорядкованих відділів «Верхньорогачицьке бюро правової допомоги», Горностаївське бюро правової допомоги», «Чаплинське бюро правової допомоги» за серпень - жовтень 2020 року». Вказує, що наказом в.о. директора Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 30 жовтня 2020 року №01-11/34-ОД їй оголошено догану за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання посадових обов`язків, який оскаржується в суді. Зазначила, що порушення трудової дисципліни не допускала, покладені на неї трудові обов`язки виконувала у відповідності до норм трудового законодавства України, у зв`язку із чим вважає звільнення не законним. Каховським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги було подано відзив у якому проти позовних вимог позивача заперечували та зазначили, що [PERSON] 21 серпня 2020 року було призначено на посаду головного спеціаліста відділу «Чаплинське бюро правової допомоги» Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з 01 вересня 2020 року, на період перебування головного спеціаліста цього відділу [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку до фактичного виходу її на роботу, з випробувальним терміном три місяці, наказ № 01-12/13-К від 21.08.2020 року. До роботи [PERSON] стала з 01 вересня 2020 року. Факт ознайомлення позивача з наказом про прийняття на роботу з випробувальним строком є доказом того, що між сторонами було досягнуто згоди на встановлення строку випробування. Під час призначення [PERSON] під особистий підпис було ознайомлено з посадовою інструкцією, правилами етичної поведінки працівників системи надання безоплатної правової допомоги, правилами внутрішнього розпорядку та режимом роботи, порядком надання працівниками безоплатної правової допомоги. Вказали, що підставою для звільнення за результатами випробування може бути лише невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий. При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування. Відтак, на підставі матеріалів перевірок за скаргами, які надходили на [PERSON] та матеріалів дистанційного моніторингу було встановлено невідповідність її займаній посаді та виконуваній нею роботі, у зв`язку з чим було прийнято рішення про звільнення позивача на підставі пункту 11 статті 40 та ст.28 КЗпП України. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечували та просила в позові відмовити в повному обсязі. Представника третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позивачем безпідставно та необґрунтовано залучено Міністерство Юстиції України у вказану справу, зокрема в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки у даному випадку розглядається приватноправовий (трудовий) спір, який не стосується прав та обов`язків Мін`юсту та його повноважень. Заслухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.\\ Судом встановлено, що наказом № 01-12/13-К від 21 серпня 2020 року в.о. директора Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] прийнято на посаду головного спеціаліста відділу «Чаплинське бюро правової допомоги» Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з 01 вересня 2020 року, з випробувальним терміном 3 місяці. [PERSON] з наказом ознайомлена 21.08.2020, про що підписалася. До роботи [PERSON] стала з 01 вересня 2020 року. Під особистий підпис [PERSON] від 21.08.2020 її також було ознайомлено з посадовою інструкцією, правилами етичної поведінки працівників системи надання безоплатної правової допомоги, правилами внутрішнього розпорядку та режимом роботи, порядком надання працівниками безоплатної правової допомоги. 14 вересня 2020 року на адресу Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області надійшло звернення голови Хрестівської сільської ради Трояна О., де зазначено, що [PERSON] , без підтверджуючих її повноважень документів, намагалась безпідставно отримати довідку з погосподарської книги на житловий будинок. На зазначене позивачкою надано відповідні пояснення від 21.09.2020. 09 жовтня 2020 року на адресу Каховського МЦ БВПД від Координаційного центру з надання правової допомоги надійшло звернення [PERSON] , яке останній направив на "Урядовий контактний центр" (за №РА-11359941 від 05.10.2020). Заявник звернувся зі скаргою на [PERSON] , де вказав на те, що йому було відмовлено в оформленні адміністративного позову до селищної ради А.Нова. На зазначене позивачкою також надано відповідні пояснення від 15.10.2020. У листопаді 2020 року було проведено дистанційний моніторинг спостереження Каховським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги діяльності підпорядкованих відділів, зокрема «Чаплинського бюро правової допомоги» за період з серпня по жовтень 2020 року. При вибірковому дослідженні надання БВПД "Чаплинським бюро правової допомоги" було виявлено систематичні порушення правил внутрішнього розпорядку, а саме 06.10.2020,т 18.10.2020, 16.10.2020 та 29.10.2020 працівниками бюро [PERSON] та [PERSON] були проведені правопросвітницькі заходи, де працівники приймали участь удвох одночасно, залишивши при цьому відділ "Чаплинське бюро правової допомоги" без спеціалістів, що суперечить правилам та графіку роботи системи надання безоплатної правової допомоги. Як зазначено відповідачем, на підставі матеріалів перевірок за скаргами та матеріалів дистанційного моніторингу було встановлено невідповідність [PERSON] займаній посаді та виконуваній нею роботі, у зв`язку з чим було прийнято рішення про звільнення позивача на підставі пункту 11 статті 40 та ст.28 КЗпП України. 25 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку на адресу [PERSON] було надіслано лист №01-44/940 від 25 листопада 2020 року, яким [PERSON] було попереджено про подальше звільнення 30 листопада 2020 року у зв`язку з встановленням не відповідності працівника виконуваній роботі протягом випробувального строку. Лист був отриманий позивачем. 01 грудня 2020 року [PERSON] повторно направлено письмове повідомлення від 01 грудня 2020 року вих. № 01-44/956 про звільнення 08 грудня 2020 року на офіційну електронну адресу Каховського МЦБВПД надійшла копія листка непрацездатності [PERSON] , з якого встановлено, що до роботи остання повинна стати 05 грудня 2020 року та перебувала на лікарняному з 26.11.2020. З наведеного встановлено, що позивачка з 26 листопада 2020 року по 04 грудня 2020 року (включно) на роботі була відсутня у зв`язку з хворобою. Наказом № 01-12/19-К від 08 грудня 2020 року в.о. директора Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] звільнено з 09.12.2021 з займаної посади за результатами випробування на підставі пункту 11 статті 40 та ст.28 КЗпП України. Позивачка з наказом ознайомлена під особистий підпис. Положеннями статті 43 Конституції України задекларовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України). Згідно з частиною першою статті 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. У період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (частина друга статті 26 КЗпП України). Відповідно до частини першої статті 27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації - шести місяців. До строку випробування не зараховуються дні, коли працівник фактично не працював, незалежно від причини (частина третя статті 27 КЗпП України). Як встановлено з матеріалів справи, позивачка до роботи стала з 01.09.2020, а відтак, з урахуванням, що позивачка з 26 листопада 2020 року по 04 грудня 2020 року (включно) на роботі була відсутня у зв`язку з хворобою, станом на день звільнення 09.12.2020 строк випробування не сплив. Частиною другою статті 28 КЗпП України передбачено, що у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. Розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу, даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято. Термін «невідповідність» означає, що підставою для звільнення не може бути порушення трудової дисципліни. За такі порушення працівник може бути звільнений на підставі відповідних статей КЗпП України, а не за результатами випробування. Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий. При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 05 грудня 2019 року в справі № 522/3864/18. Пунктом 11 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено звільнення працівника через встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування. Звільнення на підставі пункту 11 статті 40 КЗпП України з урахуванням частини другої статті 28 КЗпП України має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника про звільнення за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування. Таким чином, оскільки відповідно до вимог статті 28 КЗпП відповідачем було встановлено невідповідність працівника займаній посаді та виконуваній роботі, позивача належним чином у встановлені строки письмово повідомлено про звільнення на підставі пункту 11 статті 40 КЗпП, звільнення відбулося в межах строку випробування, на підставі належним чином оцінених доказів, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки звільнення позивача за пунктом 11 статті 40 КЗпП здійснено відповідачем у відповідності до вимог закону, відповідачем в свою чергу надано достатньо доказів на підтвердження своїх висновків щодо невідповідності позивача займаній посаді протягом випробувального терміну. На підставі ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 27, 28, 40 КЗпП,

Outcome: dismissed