Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 112059,17 грн. матеріальної шкоди, а також 1685,00 грн. судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 04 січня 2017 року в 10 год.50 хв. по вулиці Грушевського в с. Микуличин Яремчанського району Івано-Франківської області, [PERSON], керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg» державний номер [NUMBER], не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Nissan Murano» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим заподіяв транспортним засобам механічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 24 лютого 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) гривень. [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез» належить автомобіль [NUMBER] (2014 року випуску), якому були спричинені механічні пошкодження, вартість відновлення якого, відповідно до автотоварознавчого дослідження №9В/2017 від 26.01.2017 року, проведеного субєктом судово-експертної діяльності ФОП [PERSON] складає 112 059,17 грн. За страховим полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль [NUMBER] було застраховано у ПАТ "Страхова компанія "Скайд" на період з 27 лютого 2016 року до 26 лютого 2017 року. Представник ТзОВ «Ветсинтез» неодноразово звертався до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» з вимогою здійснити страхове відшкодування та надавав необхідні для виплати страхового відшкодування документи, але станом на час звернення позивача до суду, будь яких страхових виплат здійснено так і не було. У серпні 2017 року в ході телефонної розмови, працівники страхової компанії повідомили представника позивача, що відносно страхової компанії розпочався процес банкрутства і вони не будуть здійснювати будь-які виплати. З таких підстав, позивач бажає стягнути матеріальну шкоду з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково в розмірі 23342,89 грн. з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та доповненням до нього де вказано, що на зворотньому боці схеми ДТП, яка була підписана учасниками ДТП без жодних заперечень, представником поліції та учасниками ДТП було вказано перелік видимих (зовнішіх) пошкоджень транспортного засобу NISSAN MURANO, д.н.з. [NUMBER] зокрема: передньої решітки радіатора, лівої передньої фари і підфарника та переднього бамперу. Проте, у висновку експерта, окрім зазначених пошкоджень було виявлено інші зовнішні видимі пошкодження, такі як: пошкодження крила та рамки номерів автомобіля та внутрішні приховані пошкодження, що свідчить про те, що автомобіль на момент експертного дослідження мав зовнішні видимі пошкодження, які не мали відношення до ДТП, і доказів такого зв'язку експерт не навів, а тому збиток від їх нанесення, не може бути покладений на відповідача. Окрім того вказує, що відповідач не був повідомлений про огляд пошкодженого автомобіля для проведення експертизи та встановлення розміру завданої шкоди. У висновку експерт вказав, що складники транспортного засобу не мають фізичного зносу і тому коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю. Проте, оскільки транспортний засіб на момент його дослідження мав пошкодження переднього крила, яке не було спричинено ДТП, то експерт під час розрахунку матеріальної шкоди мав застосувати коефіцієнт зносу, у зв'язку з чим вартість запчастин, які підлягають заміні мали б меншу вартість. Відповідно до висновку усі запчастини, окрім переднього лівого крила транспортного засобу не підлягають ремонту і повинні бути замінені на нові запчастини та комплектуючі. Пошкодження крила не було спричинено в ДТП, а тому усі пошкодження не призвели до втрати товарного вигляду, зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів, тому включення до розміру матеріальної шкоди величини втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 22468,61 є безпідставним. Окрім того, під час розрахунку матеріальної шкоди, вказаний документ не грунтується на усіх обставинах справи, адже серед документів та джерел на підставі яких він складений, відсутній протокол про адміністративне правопорушення, пояснення сторін ДТП, схема ДТП, а тому експерт не зміг встановити зв'язок кожного виявленого пошкодженого безпосередньо з ДТП. Однак, не зважаючи на це, експерт склав висновок та встановив зв'язок виявлених під час дослідження пошкоджень з конкретним ДТП, яке сталось 04 січня 2017 року. Проте, такий висновок експерта не можна розглядати, адже експертизу може призначати лише суд за заявою осіб, які беруть участь у справі. Також вказує, що позивач повідомив страховика лише через дванадцять календарних днів та через шість робочих днів, не надавши страховику доказів своєчасності повідомлення про ДТП та про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу. Таким чином, висновок експерта встановлює пошкодження деталей станом на 16.01.2017 р., але не може бути доказом нанесеної шкоди відповідачем в результаті ДТП 04.01.2017 року. Окрім того, зазначає, що позивач звернувся одночасно і до страхової компанії і до відповідача, маючи на меті отримати подвійне страхове відшкодування. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином в силу ч.6 ст.128 ЦПК України (а.с.225-226). В судовому засіданні допитаний в режимі відеоконференцзв'язку експерт [PERSON] пояснив, що 10 січня 2017 року до нього з листом звернувся представник ТзОВ «Ветсинтез» з проханням провести експертизу для визначення заподіяної шкоди автомобілю. Після цього [PERSON] порадив йому запросити на огляд винного учасника ДТП [PERSON] та за його участі провести огляд транспортного засобу, розібравши деякі частини автомобіля, щоб було видно, як зовнішні, так і внутрішні його пошкодження. Проте, представник ТзОВ «Ветсинтез» попросив його відправити [PERSON] повідомлення про виклик на огляд автомобіля. Після цього [PERSON] відправив [PERSON] електронне повідомлення, у якому було зазначено місце та час такого огляду, а також було вказано, що у випадку його неявки огляд автомобіля буде проведено без нього. Проте у назначений час - 13 січня 2017 року [PERSON] на огляд автомобіля не зявився. Огляд автомобіля було доручено провести майстрам СТО "БОШ Сервіс", яким експерт запропонував розібрати автомобіль. Коли автомобіль було розібрано, експерт почав фотографувати та фіксувати кожну пошкоджену деталь, робивши для себе відповідні відмітки. При проведенні дослідження він слідував вимогам законодавства та "[PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів". За результатами огляду автомобіля експерт [PERSON] склав заключення про проведене дослідження, де була зазначена сума матеріальної шкоди. Також додав, що ціни на запчастини були визначені згідно методики проведення експертиз та відповідного програмного комплексу, у якій вказуються ціни офіційного дилера марки автомобіля. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, експерта, проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 , ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04 січня 2017 року о 10 год. 50 хв. по вулиці Грушевського в с. Микуличин Яремчанського району Івано-Франківської області, [PERSON], керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg» державний номер [NUMBER], не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Nissan Murano» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим заподіяв транспортним засобам механічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 24 лютого 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) гривень (а.с.6). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З наведених вище обставин вбачається, що в результаті ДТП , що сталася 04 січня 2017 року з вини відповідача був пошкоджений автомобіль [NUMBER] (2014 року випуску), який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №693580, виданого 13.10.2016 року, належить [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез» (а.с.44). Згідно експертного автотоварознавчого дослідження №9В/2017 від 26.01.2017 року, проведеного субєктом судово-експертної діяльності ФОП [PERSON], сума матеріального збитку, спричиненого автомобілю [NUMBER], номер кузова [NUMBER], (2014 року випуску), пошкодженого внаслідок ДТП 04 січня 2017 року складає 112059,17 грн. (а.с.24-43). В ході розгляду справи судом роз'яснювалося право представнику відповідача на подання клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи, оскільки він висловлював незгоду з проведеним автотоварознавчим дослідженням №9В/2017 від 26.01.2017 року, проведеного субєктом судово-експертної діяльності ФОП [PERSON], який було надано позивачем. Проте, таким правом на спростування цього дослідження він не скористався та іншого висновку не надав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відносно доводів представника відповідача у відзиві стосовно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення та у Висновку експертного товарознавчого дослідження №9В/2017 від 26.01.2017 року, зафіксовано відмінності у пошкодженнях автомобіля [NUMBER], що вказує на те, що при огляді експертом у автомобіля були наявні пошкодження, які не мали відношення до ДТП, а отже збиток від їх нанесення, не може бути покладений на відповідача, слід зазначити наступне: як вбачається із зворотнього боку схеми наслідків ДТП від 04 січня 2017 року, який був складений до протоколу про адміністративного правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у автомобіля [NUMBER], зафіксовані наступні пошкодження: передня решітка радіатора, ліва передня фара і підфарники та передній бампер (а.с.8). При цьому згідно експертного автотоварознавчого дослідження №9В/2017 від 26.01.2017 року, проведеного субєктом судово-експертної діяльності ФОП [PERSON] встановлено пошкодження у вигляді: рамки переднього знака; облицювання переднього бамперу; буфера переднього бампера пінопласного; кронштейна переднього бампера поперечного (металевого); ришітки радіатора; лівого декоративного фонаря радіатора; корпуса лівої блок фари; передньої панелі рамки радіатора; лівого воздуховода радіатора; правого воздуховода радіатора; нижього пильника передка; лівого переднього крила (а.с.26-27). Відповідно до ст.254 Кодексу України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Стаття 256 КУпАП визначає зміст протоколу про адміністративне правопорушення, так у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Таким чином, протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, основною метою якого є фіксування суті вчиненого діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КпАП. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Відповідно до ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Таким чином, висновок експертного автотоварознавчого дослідження, суд визнає належним доказом по справі (у розумінні ст. 76 ЦПК України), в якому міститься докладний опис проведених досліджень, зроблені у результаті них висновки та надані обгрунтовані відповіді експертом, який має вищу технічну освіту за спеціальністю інженер-механік автомобільного транспорту та кваліфікацію судового експерта (яку не має посадова особа, яка склала протокол). Тому, при встановленні факту отримання пошкоджень автомобіля в результаті ДТП, їх ступені та обсягу, слід враховувати вказаний висновок, а не протокол адміністративного правопорушення, метою якого не є повна деталізація отриманих пошкоджень автомобіля, а є - опис скоєного адміністративного правопорушення, у даному випадку порушення Правил дорожнього руху відповідачем. З приводу посилання представника відповідача на фото 2 додатку 3 до висновку експерта, що на автомобілі позивача відсутні видимі пошкодження бампера, передньої лівої фари та підфарника, то дане твердження спростовується оглянутим судом оригіналом експертного автотоварознавчого дослідження №9В/2017 від 26.01.2017 року, де чітко вбачаються наявні пошкодження автомобіля позивача. З приводу посилання представника відповідача на порушення позивачем ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме порушення трьохденного строку на повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.01.2017р., то слід зазначити наступне. Відповідно до п.33.1.4. п.33.1. ст. 33 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має наступний зміст: «У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально». Таким чином, законодавчо встановлений обовязок щодо повідомлення водієм у трьохденний термін, страховика, стосується тільки повідомлення страховика, з яким безпосередньо укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що у транспортному засобі на момент його дослідження були пошкодження переднього крила, яке не було спричинено ДТП, а тому експерт під час розрахунку матеріальної шкоди мав-би застосувати коефіцієнт фізичного зносу, у зв'язку з чим вартість запчастин, які підлягають заміні мали б меншу вартість. Проте, слід вказати, що наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. затверджено [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092 (далі - [PERSON]). Пунктом 1 вищевказаної [PERSON] визначено, що методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. [PERSON] є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно- криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до п.п. 7.38 , 7.39 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 7 років - для інших легкових КТЗ. Винятком стосовно використання зазначених вимог є, зокрема, а) якщо КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний). Так, висновок експерта не має переважного значення і оцінюється судом на загальних підставах. Проте, така оцінка проводиться на підставі інших доказів. При цьому питання оцінки вартості матеріального збитку є таким, що потребує спеціальних знань, які не відносяться до юридичних. Як вбачається із висновку експертного автотоварознавчого дослідження №9В від 26.01.2017 року строк експлуатації автомобіля [NUMBER], 01 січня 2014 року випуску на момент ДТП складав близько трьох років. Тобто строк його експлуатації не перевищує 7 років, а тому висновок експерта про те, що коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 0 є вірним. При цьому слід зазначити, що матеріали справи не містять даних про експлуатацію автомобіля в інтенсивниму режимі, тому такі посилання є лише припущеннями, на яких не може грунтуватися рішення суду. Та обставина, що на автомобілі є пошкодження крила, яке не було спричинено в результаті ДТП, не зазслуговує на увагу, оскільки, як вже було зазначено вище, метою протоколу про адміністративне правопорушення є не повна деталізація отриманих пошкоджень автомобіля, а опис скоєного адміністративного правопорушення, тому та обставина, що вказане пошкоджене крило не було зафіксоване при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не є підставою для його не врахування при стягненні матеріальної шкоди. Твердження представника відповідача, що експертизу має призначати лише суд є безпідставними, оскільки відповідно до ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обовязки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Як на підставу зменшення суми матеріальної шкоди внаслідок ДТП, представник відповідача покликається на вартість запчастин, які наявні на ринку в м.Києві та Києвській області (а.с.87,90). Відповідно до п.7.53.12. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 N 142/5/2092, за вартість нової складової частини приймається її ціна у дилера виробника КТЗ, а також з комп'ютерних програмних продуктів, за даними виробників КТЗ і довідкової літератури, зокрема наведеної в додатку 8, та з ресурсів мережі Інтернет з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї [PERSON]. Відповідно до додатку 8 рекомендованих комп'ютерних баз даних з програмним забезпеченням значиться комп'ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва "Audatex М21", Audatex М95", "AudaShare" - Німеччина. У висновку експертного автотоварознавчого дослідження №9В/2017 від 26 січня 2017 року зазначено, що для підрахунку матеріальної шкоди, використовувався програмний комплекс AUDATEX. Також у висновку зазначено, що в пріорітеті є використання цін офіційних диллерів в регіоні на нові запасні частини. Тому із зазначено висновку вбачається, що експертом під час визначення вартості матеріальної шкоди, завданої автомобілілю "Nissan Murano" в результаті ДТП експертом використовувалась комп'ютерна програма для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва "Audatex" за цінами нової складової частини, яка значиться у програмі відповідно до ціни у дилера виробника КТЗ. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що позивач має на меті отримати подвійне страхове відшкодування, оскільки одночасно звернувся і до страхової компанії і до відповідача. З матеріалів справи, а саме повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24 січня 2017 року (а.с.12-13) та заяви про відшкодування матеріальної шкоди від 16 січня 2017 року, адресованих Публічному акціонерному товариству страховій компанії "СКАЙД" встановлено, що за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальность за автомобілем позивача була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "Скайд" на період з 27 лютого 2016 року до 26 лютого 2017 року. Представник ТзОВ «Ветсинтез» неодноразово звертався до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» з вимогою здійснити страхове відшкодування (а.с.18-19, 20-21, 22-23 ), проте будь яких страхових виплат здійснено так і не було. Вимогами ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого, може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Так, позивачем заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди відповідачем у розмірі 112059,17 грн. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Частиною 2 ст. 14 ЦК України передбачено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності правова позиція ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року. Отже, в даному випадку позивач, позов вирішив пред'явити саме до [PERSON], залучивши ПАТ "Страхову компанію СКАЙД" у якості третьої особи, що в даному випадку є правом позивача. При цьому підстав, для отримання позивачем подвійного страхового відшкодування немає. Окрім того, суд вважає бепідставними твердження представника відповідача, що відповідачу не надходило будь-якого повідомлення щодо участі у проведенні технічного огляду пошкодженого автомобіля, оскільки в судовому засіданні в режимі відеоконферензв'язку експерт [PERSON] повідомив, що ним було відправлено [PERSON] електронне повідомлення, у якому було зазначено місце та час такого огляду, а також було вказано, що у випадку його неявки огляд автомобіля буде проведено без нього. На підтвердження чого, надав суду скан копію електронного повідомлення із офіційної веб сторінки "Укрпошти" за №000112, з якого вбачається, що вказане повідомлення було відправлено для вручення відповідачу за відправку якого, експертом було сплачено 52,80 грн. та докази доставлення такого повідомлення на поштову адресу відповідача 11.01.2017 року (а.с.207-208). Тому, зазначене електронне повідомлення є належним доказом надіслання експертом відповідачу вказаного повідомлення. При цьому, суд критично відноситься до долученої відповідачем до матеріалів справи довідки відділення поштового зв'язку №154, м.Києва Центру поштового зв'язку №2 від 07 травня 2018 року, про те, що електронне повідомлення до [PERSON] за період з 06 січня 2017 року по 15 січня 2017 року не доставлялось, оскільки вона спростовується вищевказаними документами. За наведених обставин суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, є доведеними і обґрунтованими, тому підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез" підлягає сума відшкодування в розмірі 112059,17 грн. При подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1685,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 1685,00 грн. понесених судових витрат.

Outcome: approved