Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до [PERSON], Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області, зазначаючи у позовній заяві про те, що згідно рішення виконавчого комітету Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області від 11 березня 1981 року № 34, акту про виніс в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку в містах, селищах міського типу від 17 серпня 1981 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності від 20 червня 1983 року батьку позивача - [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 600,00 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS]. Після отримання всіх дозвільних документів батько позивача розпочав будівництво індивідуального житлового будинку згідно проектної документації, яке завершив 29 червня 1995 року. Після прийняття будинку в експлуатацію прибудинкова територія була окультурена шляхом насадження фруктових дерев, кущів та відділення парканом імпровізованого садочка на сусідній земельній ділянці площею 0,0237 га. Після смерті [PERSON] право власності на вищевказане домоволодіння перейшло в порядку спадкування до матері позивача - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2000 року за № Р 2-1509. 03 жовтня 2001 року [PERSON] подарувала домоволодіння позивачу [PERSON] Попередні власники житлового будинку та позивач із 1983 року добросовісно, відкрито та безперервно володіють сусідньою земельною ділянкою площею 0,0237 га., що підтверджується наявністю на цій ділянці зелених ягідних насаджень та залишків плодових дерев, належних останній, а також відокремлення земельної ділянки парканом від земельної ділянки [PERSON] Весною 2013 року відповідач почала зрізати дерева на спірній ділянці, яка була наглухо обгороджена зі сторони [PERSON] парканом. На вимогу позивача припинити протиправні дії відповідач повідомила, що у неї є державний акт на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку. З цього приводу [PERSON] неодноразово зверталася до Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області із заявами про погодження меж земельної ділянки, однак міська рада постійно самоусувалась від врегулювання спору, посилаючись на те, що встановити межі має можливість лише юридична особа, яка має ліцензію на проведення робіт із землеустрою. Рішенням Горохівської міської ради від 18 липня 2013 року № 27-/2013 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі" позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою передачі даної земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га. по [ADDRESS]. Однак в процесі виготовлення вищевказаної документації виявилося, що юридично встановити межі земельних ділянок неможливо. Відповідачу [PERSON] крім земельної ділянки площею 0,10 га., яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, було передано у приватну власність ще й і спірну земельну ділянку площею 0,0237 га., яка призначена для ведення садівництва. Однак, за даними технічної документації, яка була виготовлена на замовлення позивача, площа усієї земельної ділянки в розмірі 0,10 га. включає в себе і розмір спірної земельної ділянки. При оформленні акту встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки площею 0,0237 га. від 09 липня 2012 року, що є невід'ємною частиною технічної документації, виготовленої на ім'я [PERSON], позивач не давала своєї згоди на погодження цих меж, оскільки останню ніхто про це не повідомив. Вищевказане, на думку позивача, свідчить про те, що рішення Горохівської міської ради від 18 жовтня 2012 року № 21-7/2012 в частині затвердження технічної документації та передачі у приватну власність [PERSON] спірної земельної ділянки було прийнято із порушенням вимог чинного законодавства, що потягнуло за собою обмеження прав позивача. Позивач вважає, що [PERSON] набула права власності на спірну земельну ділянку не в передбаченому законом порядку, оскільки дана ділянка ніколи не перебувала у користуванні останньої, а технічна документація, в тому числі акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки, були оформленні без участі позивача. З врахуванням вищенаведеного позивач просить визнати недійсним пункт 3 рішення Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області від 18 жовтня 2012 року № 21-2/2012 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0237 га. яка призначена для ведення садівництва, та розташована в [ADDRESS], а також скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 028283. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позову не визнали та просили у його задоволенні відмовити. Відповідач пояснила, що на спірній земельній ділянці ніхто нічого не робив, там був смітник, територія була не огороджена. Відповідач звернулася до Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області із заявою про надання цієї земельної ділянки у її приватну власність, почала вичищати територію та вивозити звідти сміття. Відповідач ствердила, що вона проживає в належному їй будинковолодінні за адресою: [ADDRESS]. При затвердженні технічної документації викликали матір позивача, а по [ADDRESS] ніхто не проживав, сусідів відповідач не знала. Представник відповідача [PERSON] пояснив суду, що передачею вищевказаної земельної ділянки у приватну власність відповідача права позивача не порушено, оскільки розмір її земельної ділянки становить 0,06 га., жодного права на спірну земельну ділянку позивач не має, а відповідач звернулась до міської ради із заявою про приватизацію цієї ділянки раніше відповідача. Крім того, представник відповідача ствердив, що під час погодження меж позивач не проживала по сусідству із відповідачем, а тому ці межі зі сторони позивача погоджено не було. В судовому засіданні представник відповідача - Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області [PERSON] позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Представник відповідача ствердив, що оспорюване рішення міської ради було винесено правомірно, на підставі цього рішення було видано державний акт на право власності відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку, який теж є законним, це рішення жодним чином не впливає на права та обов'язки позивача, оскільки вона не є власником суміжної земельної ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, ствердила факти, наведені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Крім того позивач пояснила, що рішенням Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області від 11 березня 1981 року її батькові було виділено земельну ділянку площею 600,00 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Побудоване батьками позивача вищевказане домоволодіння було подароване позивачу її матір'ю, а виділена під забудову земельна ділянка не приватизована по цей час. Позивач ствердила, що відповідач проживає по сусідству, а спірна земельна ділянка знаходиться між земельними ділянками позивача та відповідача. Спірна земельна ділянка виділена нікому не була, частиною цієї ділянки площею 0,02 га. користувалася позивач, іншою частиною, яка має площу 0,04 га., - відповідач. На своїй частині ділянки позивач посадила біля 15 фруктових дерев та кущі смородини, огородивши її парканом. Коли позивач звернулася до Горохівської міської ради з метою приватизації частини спірної земельної ділянки, якою вона користувалася, їй було у цьому відмовлено у зв'язку з тим, що всю спірну земельну ділянку у 2012 році приватизувала відповідач. Позивач пояснила, що в акті встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки відсутній підпис її матері, оскільки її та позивача ніхто про це не повідомив. Позивач ствердила, що якби вона була присутньою при складанні вищевказаного акту, то межі не погодила б, а на час складання акту позивач разом із своєю матір'ю проживали у [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявлені позивачем позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, ствердив факти, наведені в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та її представника, представника відповідача - Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області та свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.154 Земельного кодексу України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження. Із рішення Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області від 11 березня 1981 року № 34 "Про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку" (а.с.7), акту про виніс в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку в містах, селищах міського типу від 17 серпня 1981 року (а.с.8), договору про надання в бестрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності від 20 червня 1983 року (а.с.9-12) вбачається, що [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 600,00 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS]. Із акту приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництва індивідуального жилого будинку від 29 червня 1995 року, затвердженого Горохівською міською радою Горохівського району Волинської області (а.с.13-14), вбачається, що [PERSON] 29 червня 1995 року закінчив будівництво індивідуального житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. Договором дарування житлового будинку, посвідченим 03 жовтня 2001 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] (а.с.15-16), стверджується, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 264331, сформованого 31 березня 2003 року комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" (а.с.17), та технічної документації на садибний житловий будинок (а.с.18-24) вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] Із відповіді № Т-212 від 20 серпня 2013 року, наданої Горохівською міською радою Горохівського району Волинської області (а.с.28-29), вбачається, що Горохівська міська рада відмовила [PERSON] встановити межі між земельними ділянками, які розташовані в [ADDRESS], та [ADDRESS], оскільки ця рада не є ліцензованою юридичною особою на проведення робіт із землеустрою. Крім того, згідно договору дарування житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS], цей житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., однак будь-яких інших документів, які б посвідчували право власності на земельну ділянку із зазначенням її меж, не надано. В разі наявності правовстановлюючих документів [PERSON] рекомендовано звернутися до юридичної або фізичної особи, яка отримала ліцензію на проведення робіт з землеустрою, з метою встановлення меж земельної ділянки. У іншому випадку - рекомендовано звернутися із клопотанням до сесії Горохівської міської ради щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. Із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON], яка розташована в [ADDRESS] (а.с.31-47), та відповіді № Т-356 від 02 грудня 2013 року, наданої Горохівською міською радою Горохівського району Волинської області (а.с.25-27), вбачається, що Горохівська міська рада не погодила [PERSON] акт (протокол) погодження меж земельної ділянки та акт приймання-передачі межових знаків, оскільки у примірнику технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), наданим [PERSON], відсутній підпис та відбиток особистої печатки сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, а також підпис керівника підприємства-виконавця землевпорядних робіт. Крім того, при погодженні меж земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS], представники вищевказаної ради не були присутні. Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, судом встановлено, що земельна ділянка площею 600 кв.м., на якій розташоване належне позивачу на праві приватної власності домоволодіння, перебуває у користуванні останньої. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є рідним дядьком позивача. Свідок ствердив, що він брав участь у будівництві житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], допомагав садити дерева. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживала із батьками позивача по сусідству. Сім'я [PERSON] перша почала будівництво житлового будинку, садили дерева, кущі, а вона сама допомагала штукатурити хату. [PERSON] на спірній земельній ділянці саджали картоплю, паркан був встановлений 10 років назад, дерева посадили зразу, зараз їх немає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що батько позивача [PERSON] почав будівництво житлового будинку у 1983 році. Цегельний завод виділив земельну ділянку. Між земельними ділянками позивача та відповідача була територія, яку розділили на дві частини. Свідок ствердив, що він допомагав будувати паркан. [PERSON] садила кущі смородини, вишні, земля була огороджена, розмір земельної ділянки не змінювався. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він допомагав своїй тещі [PERSON] будуватися. [PERSON] виділили 4 сотих, тещі - 2 сотих. На спірній земельній ділянці саджали картоплю. Паркан збудували зразу після будівництва житлового будинку - біля двох років. Відповідач спірною землею не користувалася. У 2005 році позивач свою матір забрала до себе. До 2005 року землею користувалася теща, свідок допомагав садити дерева, рвав вишні, які продавав. Спочатку виділили 6 сотих землі, потім ще дві. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він купив у 1991 році житловий будинок в [ADDRESS]. Там був пустир, звідки він вивіз біля 49 вантажних автомобілів сміття. Спірна земельна ділянка не оброблялась, там був самосів, росла кропива. Свідок ствердив, що площа земельної ділянки позивача не зменшилася, спірну земельну ділянку ніхто не використовував, а у 1996-1998 роках він збудував паркан. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона ходила до позивача з дитинства. На спірній земельній ділянці росли вишні, був пісок, вони там гуляли. Чиї були дерева, вона не знає. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Із акту встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки від 09 липня 2012 року, який наявний в матеріалах технічної документації з землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.49-62), вбачається, що межі її землекористування були погоджені із суміжними землекористувачами. Межі землекористування були закріплені в натурі межовими знаками встановленого зразка. Непорозумінь при погодженні меж земельної ділянки [PERSON] площею 0,10 га. гр. не виникало. Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 028284, виданого 15 листопада 2012 року управлінням Держкомзему у Горохівському районі Волинської області (а.с.48) [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS]. Із акту встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки від 09 липня 2012 року, який наявний в матеріалах технічної документації з землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.64-77), вбачається, що межі її землекористування не були погоджені із зазначеним у цьому акті суміжним землекористувачем [PERSON] Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 028283, виданого 15 листопада 2012 року управлінням Держкомзему у Горохівському районі Волинської області (а.с.63) [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0237 га. для ведення садівництва, яка розташована в [ADDRESS]. Відповідно до п."б" ст.198 Земельного кодексу України при виконанні комплексу робіт для визначення та відновлення меж земельної ділянки необхідне узгодження меж земельної ділянки із суміжними власниками і землекористувачами. Відповідно до п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Судом встановлено, що під час складання проекту землеустрою [PERSON] був виготовлений план земельної ділянки площею 0,0237 га., і акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки. Ці документи виготовлені в порядку кадастрової зйомки та містять недостовірні відомості про суміжних користувачів, зокрема про [PERSON], яка не є суміжним землекористувачем, оскільки земельна ділянка площею 600 кв.м., на якій розташоване належне [PERSON] на праві приватної власності будинковолодіння, перебує у користуванні останньої. Отже, мала місце невідповідність технічної документації проекту землеустрою зазначеним вимогам законів та прийнятих до них нормативно-правових актів, які в подальшому стали підставою для прийняття міською радою рішення про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки і видачі на її ім'я державного акту на право власності на земельну ділянку. Землевпорядна організація під час виготовлення проекту землеустрою належним чином не провела встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), так як акт погодження цих меж не містять усіх землекористувачів. Внаслідок цього позивача було усунуто від вирішення питання щодо визначення спільних меж та їх встановлення, що призвело до порушення її законних прав на землю. Таким чином, пункт 3 рішення Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області від 18 жовтня 2012 року № 21-2/2012 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0237 га. яка призначена для ведення садівництва та розташована в [ADDRESS], не відповідає вимогам закону, а державний акт на право власності на земельну ділянку виданий їй з порушенням встановленого порядку його виготовлення та видачі. За таких обставин суд виходить з того, що [PERSON] неправомірно набула право власності на земельну ділянку, а тому визнає недійсним пункт 3 рішення Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області від 18 жовтня 2012 року № 21-2/2012 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0237 га., а також скасовує Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 028283. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. Так, із договору про надання правової допомоги від 25 березня 2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], вбачається, що за надання правової допомоги позивач зобов'язувалася сплатити 3000,00 грн. Однак будь-яких доказів того, що [PERSON] понесла вищезазначені витрати на правову допомогу, ні позивачем, ні її представником суду не представлено, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує в рівних частинах з відповідачів в користь позивача сплачені останньою при зверненні до суду 487,20 грн. судових витрат у вигляді судового збору.

Outcome: approved