Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про зобов'язання Кіровоградську міську раду видати ордер для вселення кімнату [NUMBER] згідно рішення суду та кімнату [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] згідно ст. 5-7 (а) Закону України «Про забезпечення РЖПМГ»; усунення [PERSON] перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення із кімнати [NUMBER] по [ADDRESS] відповідача [PERSON] та її неповнолітніх дітей, звільнивши повністю житлову площу від сторонніх осіб; вселення [PERSON] з сином [PERSON] до вищевказаного приміщення; повернення речей, які залишились в кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] позивачу. Згідно заяви позивача (вх. № 46253 від 18.12.2014 року, а.с. 55) позовні вимоги викладені наступним чином: зобов'язати Кіровоградську міську раду видати ордер для вселення в кімнату [NUMBER] згідно рішення суду та кімнату [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] згідно ст. 5-7 (а) Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; усунути [PERSON] перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення із кімнати [NUMBER] по [ADDRESS] [PERSON], [INFO] та її сина [PERSON], [INFO], звільнивши повністю житлову площу від сторонніх осіб; вселити [PERSON] з сином [PERSON] в кімнату [NUMBER] по [ADDRESS]; повернути [PERSON] речі, які залишились в кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS], додавши також набір ключів та квитанції про сплату комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням суду задоволено позовну заяву [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом. Проте до теперішнього часу вказане судове рішення не виконується органами Державної виконавчої служби у повному обсязі. Орган державної виконавчої служби виселив [PERSON] із житлового приміщення, але на цій житловій площі залишалась проживати його дружина з малолітнім сином. Позивач проживала у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] з 31.03.2003 року. Житлова площа передана їй комунальним підприємством «Кіровоградбудіндустрія» у постійне користування. Проте, на даний час позивач не може вільно використовувати житлове приміщення, оскільки воно всупереч вимог рішення суду зайняте іншою особою, яка в ньому не зареєстрована як квартиронаймач. Рішенням суду встановлено, що відповідач та члени її сім'ї незаконно проживають на житловій площі позивача. Відповідач перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись кімнатою, влаштовуючи сварки, провокуючи до конфлікту. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з врахуванням заяви (вх. № 46253 від 18.12.2014 року, а.с. 55) та наполягала на їх задоволенні. Відповідач, [PERSON] в судове засідання, призначене на 10.12.2014 року, 20.01.2015 року, 16.04.2015 року02.06.2015 року не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26, 53, 175) та розписка про наступний розгляд справи (а.с. 198). Адвокат відповідача в судових засіданнях 02.02.2015 року, 03.03.2015 року, 24.03.2015 року, 25.03.2015 року та 14.05.2015 року проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову. Також, адвокат відповідача подала до суду письмові заперечення (вх. № 1596 від 20.01.2015 року, а.с. 66-69), в обґрунтування яких зазначено, що 20.12.2004 року [PERSON] видано ордер [NUMBER], яким надано право на зайняття кімнати в гуртожитку "Кіровоградагробудіндустрія" за адресою: [ADDRESS]. Жодній особі, яка проживає у гуртожитку не видавали ордеру із номером кімнати, натомість завгуртожитку розселяла осіб у вільні кімнати. Отримавши ордер [PERSON] почав проживати у вказаному гуртожитку у вільній на той час кімнаті [NUMBER]. У 2007 році відповідач разом з чоловіком переїхали у вільну на той час кімнату [NUMBER] по [ADDRESS]. Крім того, у 2007 році почалася процедура ліквідації КП "Кіровоградагробудіндустрія", електропостачання, теплопостачання, водопостачання та водовідведення припинено, у зв'язку із цим позивач [PERSON] виїхала з гуртожитку. Натомість частина мешканців гуртожитку, серед яких були і відповідач з чоловіком, залишилися проживати в таких умовах та за рахунок власних коштів погасили заборгованість, відновили електропостачання, теплопостачання, водопостачання та водовідведення. Після чого, позивач повернулась та заселилася в кімнату, яка була вільна, а саме [NUMBER], у якій проживає й дотепер. Позивач також, як і чоловік відповідача вселився до гуртожитку на підставі ордеру та ст. 129 Житлового кодексу Української РСР, якою визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Пунктом 10 Примірного положення про гуртожитки, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. № 208 встановлено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Ухвалою Кіровського районного суду м Кіровограда від 02.02.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача, Кіровоградську міську раду (а.с. 94). Про дату, час та місце розгляду справи представник Кіровоградської міської ради повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення, а.с. 114, 135). Ухвалою Кіровського районного суду м Кіровограда від 24.03.2015 року замінено первісного відповідача Кіровоградську міську раду належним відповідачем, Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради (а.с. 144-а). В судовому засіданні 24.03.2015 року та 02.06.2015 року представник відповідача заперечив проти позову, про що надав суду відповідні письмові заперечення (а.с. 152-154). Заперечення мотивовані тим, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Законодавцем обумовлено застереження щодо виникнення у особи права на вселення в житлове приміщення у гуртожитку та підставу для здійснення відповідних дій. Воно виникає у особи з моменту видачі правомочним суб'єктом спеціального документу - ордеру на житлову площу в гуртожитку. В свою чергу аналізуючи вимоги вказаних норм чинного законодавства, можна дійти висновку про те, що відсутність зазначеного правовстановлюючого документу свідчить про недотримання особою встановленого законодавством порядку отримання житлового приміщення в гуртожитку та його самоправне зайняття. При поданні та обґрунтуванні позовної заяви позивачем необґрунтовано належними доказами правомірність вселення й проживання позивача у кімнату [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS]. Таким чином, кімната [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] позивачеві в користування не виділялась. Право на вселення та користування даною кімнатою не посвідчувалось, тобто права користування на дані кімнати позивачі не набули. Отже позивачі звернулися до суду за захистом свого неіснуючого права. Представники третіх осіб Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради, Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради та Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції примусового виконання судових рішень в судове засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27-28, 30, 56, 58-59, 87-89, 112-113, 115, 136-138, 173-174, 176, 189-191, 214, 217, 219). Представник Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради подав до суду клопотання (вх. № 44466 від 04.12.2014 року; вх. № 543 від 12.01.2015 року; вх. № 4909 від 12.02.2015 року; вх. № 9773 від 23.03.2015 року; вх. № 12225 від 08.04.2015 року; вх. № 14671 від 28.04.2015 року) про розгляд справи без участі представника Служби (а.с. 33, 63, 111, 143, 178, 195). Представник Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції примусового виконання судових рішень також подав до суду клопотання (вх. № 44927 від 09.12.2014 року; вх. № 45528 від 12.12.2014 року; вх. № 3398 від 02.02.2015 року; вх. № 3619 від 03.02.2015 року) про розгляд справи без участі представника (а.с. 34, 51, 90, 97). Представник третьої особи, Комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 3 в судове засідання 10.12.2014 року та 20.01.2015 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджуться повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 29, 57). Подав до суду заяву (вх. № 45195 від 10.12.2014 року) про розгляд справи без його участі (а.с. 42). В судове засідання призначене на 02.02.2015 року, 03.03.2015 року, 24.03.2015 року, 16.04.2015 року. 14.05.2015 року, 02.06.2015 року представник третьої особи не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте судові повістки у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 84, 116, 134, 177, 194, 221). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, адвоката відповідача, [PERSON] та представника Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, пояснення свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. [PERSON], [INFO] є сином позивача (Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00012215341 від 25.05.2013 року, а.с. 13), який на момент звернення до суду (вх. № 39914 від 31.10.2014 року) був неповнолітній і в його інтересах діяла законний представник [PERSON]. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2009 року у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет споруЖЕК-15, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кіровоградська міська рада, про усунення перешкод в користування житловим приміщенням відмовлено. В задоволенні зустрічної позовної заяви третьої особи яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ЖЕК 15 до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено (а.с. 9-10). Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 26.01.2010 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2009 року в частині відмови у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено. Усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні кімнатою [NUMBER] по [ADDRESS] шляхом виселення з цього приміщення [PERSON]. Вселено [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] в кімнату [NUMBER] по [ADDRESS] (а.с. 7-8). Ухвалою Верховного суду України від 10 червня 2010 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 26 січня 2010 року скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції для розгляду іншим складом суду (а.с. 157). Під час нового розгляду, апеляційною інстанцією (рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 10.08.2010 року) рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2009 року в частині відмови у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено. Усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні кімнатою [NUMBER] по [ADDRESS] шляхом виселення з цього приміщення [PERSON]. Вселено [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], в кімнату [NUMBER] по [ADDRESS] (а.с. 223-224). Згідно відповіді Кіровоградської міської ради №М-3780 від 07.06.2013 року, відповідно до рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10.08.2010 року [PERSON] разом із малолітнім сином повинні були вселитись у кімнату [NUMBER] по [ADDRESS], проте рішення суду не виконано. У наданих позивачем для розгляду комісії документах відсутній ордер, який слугував підставою для вселення у гуртожиток, а саме у кімнату [NUMBER] по [ADDRESS]. Також звернуто увагу [PERSON] на те, що резолютивна частина рішення суду повинна містити зобов'язання щодо вчинення виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради певних дій, а саме надання ордера (а.с. 36). З відповіді Кіровоградської міської ради № М-9995 від 20.12.2013 року вбачається, що вирішення питання виселення громадянки [PERSON] та її дитини можливо лише в судовому порядку (а.с. 37). Відповідно до частини 2 статті 128 Житлового кодексу Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно зі статтею 129 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Частиною 3 статті 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (частина 4 статті 9 Житлового кодексу Української РСР). Частиною 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільні, кримінальній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено і обставини. Судовими рішеннями встановлено, що позивач вселилася у спірне житлове приміщення у передбаченому статтею 129 Житлового кодексу Української РСР порядку на підставі ордера на жилу площу гуртожитку [NUMBER] від 31.03.2003 року, виданого директором правління «Кіровоградагробудіндустрія» і набула право на проживання в гуртожитку. Зокрема за рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 10.08.2010 року за позивачем визнано право проживання саме в кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS]. Однак позивач зазначає, що відповідач, [PERSON] на даний час проживає кімнаті [NUMBER], що не заперечується і відповідачем, а також підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися кімнатою, влаштовуючи постійно сварки, провокуючи на конфлікти, в зв'язку з чим [PERSON] неодноразово вимушена була звертатися до правоохоронних органів (а.с. 11, 12, 35) Таким чином, враховуючи те, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 10.08.2010 року встановлено, що позивач має право, яке порушене [PERSON], на користування кімнатою [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS], суд приходить до висновку, що право [PERSON] на проживання в спірній кімнаті [NUMBER] підлягає поновленню шляхом виселення з вищевказаної кімнати [PERSON] та [PERSON], законним представником якого є [PERSON]. Також підлягає задоволенню і позовна вимога щодо вселення позивача із сином у спірну кімнату [NUMBER], оскільки рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10.08.2010 року щодо вселення позивачів не виконано, і на даний час позивачам чиняться перешкоди щодо проживання в кімнаті [NUMBER] іншими особами. Разом з тим, позивач стверджує, у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] були наступні речі: каструля емальована біла - 1 шт., чайник - 2 шт, електричний чайник - 1 шт., молошник - 1 шт., градусник - 1 шт., карниз 2-ой - 1 шт., занавіски - 1 шт., іграшки (мішок дитячі), іграшки для прикраси ялинки в упаковці - 1 шт., консервація на зиму: огірок - 3 шт. (3 літр), помідори - 3 шт. (3 літр), сині - 4 шт. (0,5 літр), відро емальоване - 1 шт., ваза для квітів - 1 шт., верстат для бриття «Джилет» - 1 шт., медичні рукавички - 1 уп., лампа настольна, документи в коробці набір ключів та квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 14, 55). Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак позивачем не доведено належним чином залишення перерахованих нею речей в спірній квартирі, так як пояснення, надані позивачем на підтвердження вказаних позовних вимог ґрунтуються на припущеннях, а інших доказів суду не надано. Крім того, відповідно до статті 127 Житлового кодексу Української РСР, пункту 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986 року, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. За змістом статтей 128, 129 Житлового кодексу Української РСР жила площа в гуртожитку надається особам, які перебувають з підприємством у трудових відносинах. Надання жилої площі особам, які не працюють на підприємстві (за розпорядженням керівництва без видачі ордера) є порушенням діючого законодавства. Суд вважає, що вимоги в частині зобов'язання виконавчого комітету Кіровоградської міської ради видати ордер на кімнати [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] позивачем також не доведені у відповідності до статтей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: отримання жилої площі у гуртожитку у встановленому законом порядку, зокрема дотримання порядку та підстави для вселення в надану житлову площу у гуртожитку, що регулюються Житловим кодексом Української РСР та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986 року. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та з врахуванням роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року. Зокрема, в пункті 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року в пунктах 10 та 13 роз'яснено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). При зверненні до суду позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру. Тобто сума судового збору складає 974,40 грн., проте в порушення зазначених норм судовий збір сплачено лише в сумі 730,80 грн. (а.с. 1, 61). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід держави недоплачену суму судового збору за вимогу немайнового характеру в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial