Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 вересня 1977 року у виконавчому комітеті Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 40. Неповнолітніх дітей подружжя не має. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що спільне життя не склалось. Між нею та чоловіком зникло взаєморозуміння та повага один до одного, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та власними інтересами, подружніх відносин не підтримують. Фактично сім`я припинила існування. Примирення з відповідем та збереження шлюбу вважає неможливим. З огляду на викладене, просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] . В підготовче засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До початку підготовчого засідання позивачка подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Дошлюбне прізвище відновлювати не бажає. Від відповідача 18 липня 2019 року до суду надійшла заява про визнання позову, в якій останній зазначив, що повністю визнає заявлені позивачкою вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Просить справу розглянути без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задоволити. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 вересня 1977 року у виконавчому комітеті Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 40. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище на " [PERSON] " (а.с.12 ). Згідно з копією свідоцтва про зміну імені від 11 червня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.5). Неповнолітніх дітей подружжя не має. З огляду на взаємини, які склались та існують між позивачкою та відповідачем, враховуючи те, що сім`я як така розпалась, жодна зі сторін не бажає збереження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд приходить до переконання, що його слід розірвати. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, то, в силу вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, з останнього слід стягнути в дохід держави 50 % судового збору, який підлягає сплаті за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, що становить 384 грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved