Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору про надання послуг та стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 20 березня 2012 року між сторонами було укладено усний договір про надання послуг, відповідно до якого відповідачка зобов'язалася надати послуги щодо пошуку роботи для Замовника. Зазначив, що на виконання цього договору відповідачка отримала від нього грошову суму в розмірі 1 тис. дол. США та 4 тис. грн. Факт передачі цієї суми підтверджується розпискою від 20 березня 2012 року. Посилаючись на те, що [PERSON] не вчинила жодної дії по виконанню взятих на себе зобов'язань по договору про надання послуг та не повернула прийнятих коштів, чим допустила істотне порушення договору, позивач просив розірвати договір про надання послуг, укладений 20 березня 2012 року між ним та [PERSON], стягнути з відповідачки на свою користь грошову суму у розмірі 1 000 дол. США, 4 000 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з тих же підстав просив його задовольнити. Пояснив, що оскільки відповідачка не надала послуг позивачу щодо працевлаштування, тобто не виконала своїх зобов'язань, то даний договір необхідно розірвати та стягнути з останньої суму коштів, які вона отримала від [PERSON] на підставі розписки від 20.03.2012 року. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідачки з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 20 березня 2012 року між сторонами було укладено усний договір про надання послуг. За цим договором відповідачка [PERSON] взяла на себе зобов'язання надати послуги щодо пошуку роботи для позивача. На виконання цього договору відповідачка отримала від позивача грошову суму в розмірі 1 000 дол. США та 4 000 гривень. Факт передачі грошей підтверджується розпискою від 20 березня 2012 року (а.с. 28 - оригінал розписки). Вiдповiдно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем було надано розписку [PERSON] від 20 березня 2012 року, про те, що вона отримала від [PERSON] грошову суму в розмірі 1 000 дол. США та 4 000 гривень для вирішення його питання щодо працевлаштування (а.с. 28). У судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідачем не було вчинено жодної дії щодо виконання умов договору про надання послуг. Матеріали справи свідчать, що 30 жовтня 2014 року позивачем на ім'я відповідача було направлено листа про повернення коштів згідно розписки (а.с. 29), який було отримано [PERSON] 02 листопада 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30). У судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідачем не було вчинено жодної дії щодо виконання умов договору про надання послуг та кошти після отримання листа від 30.10.2014 року повернуті [PERSON] - [PERSON] не були. Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка згідно з договором про надання послуг взяті на себе зобов'язання не виконала, чим істотно порушила умови договору, отримані грошові кошти не повернула, а тому необхідно розірвати договір про надання послуг. Позивач просив стягнути грошові кошти 1000 дол. США, що станом на 18 лютого 2015 року становить 26 799 грн. 70 коп. та 4 тис. грн. Однак суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню частково, оскільки згідно роз'яснень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року - у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення суду навести розрахунки з переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а тому станом на 11 червня 2015 року 1000 дол. США в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ становить 21 153 грн., яку і слід стягнути з відповідача на користь позивача. Стягненню також підлягає 4 тис. грн. 00 коп. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 251 грн. 53 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial