Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі кредитного договору № К48 від 28 вересня 2011 року згідно умов якого позивачем було надано відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 70 тисяч гривень строком з 28.09.2011 року по 28.09.2012 року зі сплатою 36 % річних. 28 вересня 2011 року відповідно до додаткової угоди № 1 термін оплати по кредиту було продовжено до 28 лютого 2013 року, а згідно додаткової угоди № 2 від 23 січня 2013 року термін оплати було продовжено до 28 лютого 2014 року. Відповідач своє зобов`язання не виконує, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення всієї суми кредиту та сплати інших грошових зобов'язань за цим договором, що станом на 28 березня 2014 року складає 100 228, 88 гривень. 19 жовтня 2012 року між сторонами знову було укладено кредитний договір №К221/12, за умовами якого позивачем було надано відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 35 тисяч гривень строком з 19 жовтня 2012 року по 19 жовтня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних. Відповідач несвоєчасно виконує свої зобов'язання по кредитному договору у зв'язку з чим станом на 28 березня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 48 505, 29 гривень. Крім того, 23 січня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №К2/13, згідно умов якого позивачем було надано відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 16 тисяч гривень, строком з 23 січня 2013 року по 23 січня 2014 року з виплатою 36% річних. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору кредиту, станом на 28 березня 2014 року у нього утворилась заборгованість на суму 19 771, 97 гривень. Таким чином, у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість на загальну суму 167 830 гривень 67 копійок. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила розірвати кредитні договори з відповідачем та стягнути з нього на користь КС «Метроном» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 168 506, 14 гривень, а також судові витрати з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином через оголошення у пресі. Згідно ст.74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст.76,169,224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі кредитних договорів № К48 від 28 вересня 2011 року, № К221/12 від 19 жовтня 2012 року та № К2/13 від 23 січня 2013 року (а.с. 4, 6, 8). Зокрема між Кредитною спілкою "Метроном" та [PERSON] на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості 28 вересня 2011 року було укладено кредитний договір № К48 від 28 вересня 2011 року (а.с. 4). Предметом договору є кредит в сумі 70 тисяч гривень. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору кредитодавець зобов'язувався надати позичальнику кредит в строк не пізніше 3 банківських днів від дати підписання договору. Відповідно до п. 2.3. Договору [PERSON] як позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку визначеного у п. 2.1. Договору (а.с. 4). 28 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 (а.с. 10), а 23 січня 2013 року було укладено Додаткову угоду № 2 (а.с. 13) до кредитного договору № К48 від 28 вересня 2011 року (а.с. 10). 19 жовтня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № К221/12 (а.с. 6). Предметом договору став кредит у сумі 35 тисяч гривень, які відповідач зобов'язувався повернути до 19 жовтня 2014 року. 23 січня 2013 року між Кредитною спілкою "Метроном" та членом кредитної спілки "Метроном " [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту №К221/12 від 19 жовтня 2012 року (а.с.14). У подальшому 23 січня 2013 року позивач знову надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 16 тисяч гривень, на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених договором. Відповідно до п. 3.1 Кредитних договорів плата за користування кредитом (проценти) встановлювалась у розмірі 36 % на рік від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховувались на фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Кредит надавався позичальнику готівкою у касі кредитодавця, або безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок вказаний позичальником у заяві. Датою отримання кредиту вважалася дата видачі позичальникові суми кредиту готівкою через касу кредитодавця, а при безготівкових розрахунках - дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця (п. 2.4, 2.5 Договору). Видатковими касовими ордерами від 19 жовтня 2012 року (а.с. 20) видатковим касовим ордером від 28 вересня 2011 року (а.с. 21) та від 23 січня 2013 року (а.с. 22) стверджується, що Кредитна спілка "Метроном" повністю виконала свої зобов'язання за договорами кредиту К 48, К 221/12 та К2/13. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Із матеріалів справи слідує, що відповідач - позичальник [PERSON] - не виконує свої зобов`язання по кредитних договорах № К48 від 28 вересня 2011 року, № К221/12 від 19 жовтня 2012 року та № К2/13 від 23 січня 2013 року. А тому, станом на 28 березня 2014 року його загальна заборгованість по кредиту становить 168 тисяч 506 гривень 14 копійок. Відповідно до п. 5.4.2 Кредитного договору, Банк - позивач у справі - має право вимагати від позичальника виконання ним умов цього договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитних договорів у встановлені строки, позивач направив відповідачу вимоги № 236 від 02.04.2013 року, № 237 від 17.07.2012 року, № 324 від 14.10.2013 року, № 401 від 17.10.2012 року, № 523 від 14.10.2013 року та №525 від 14.10.2013 року (а.с. 23-28) щодо погашення заборгованості за кредитними договорами та відновлення прав позивача. Відповідача було попереджено, що у разі якщо вимога не буде задоволена у десятиденний термін з моменту її отримання, Спілка буде змушена звернутися до суду з позовом про відновлення порушеного права. Відповідно до п. 1.1. Кредитних Договорів, [PERSON] як позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах визначених Договором. Розрахунком заборгованості за кредитним договором № К 48 від 28 вересня 2011 року (а.с. 17) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] - не виконував свої зобов`язання по кредитному договору. В результаті чого має заборгованість по основному боргу у сумі 61 449 гривень 80 копійок. Розрахунком заборгованості по кредитному договору № К221/12 від 19 жовтня 2012 року (а.с. 18), доведено, що залишок заборгованості за договором становить 1 804 гривні 25 копійок, а прострочена заборгованість по основному боргу - 31 265 гривень 89 копійок. Крім того, за кредитним договором №К2/13 від 23 січня 2013 року (а.с. 19) - заборгованість по основному боргу становить 14 096 гривень 50 копійок. Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості по основному боргу за кредитними договорами підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. Відповідно до п.3.1 Договорів (а.с. 4, 6, 8), позичальник зобов'язувався за користування кредитом сплачувати проценти у розмірі 36% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, або іншими видами забезпечення. Пунктом 3.7 Договорів передбачено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з четвертого дня прострочення кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. І протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком, процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 72% річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Із розрахунків заборгованості за кредитними договорами (а.с. 17-19) слідує, що позичальник [PERSON] має заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Зокрема, по кредитному договору № К 48 від 28 вересня 2011 року - у сумі 38 779 гривень 08 копійок, за кредитним договором № К221/12 від 19 жовтня 2012 року - у сумі 15 435 гривень 15 копійок та за договором № К2/13 від 23 січня 2013 року - 5 675 гривень 47 копійок. Пунктом 1.1. Додаткової угоди до Кредитного договору № К48 від 28 вересня 2011 року (арк. 10) визначено строк користування кредитом до 28 лютого 2013 року, по Додатковій угоді № 2 від 23 січня 2013 року до 28 лютого 2014 року (а.с. 12). Із розрахунків заборгованості за Кредитними договорами № К48 від 28 вересня 2011 року, № К221/12 від 19 жовтня 2012 року та № К2/13 від 23 січня 2013 року (арк. 17-19) слідує, що [PERSON] припинив сплату будь-яких платежів по Кредитних договорах. Таким чином грошові вимоги позивача є законними і обґрунтованими вимогами цивільного законодавства та умовами Договору, а тому підлягають до повного задоволення. Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 652 ЦК України розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за наявності чотирьох обов'язкових умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після її виникнення при всій турботливості і обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не впливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Позивач у судовому засіданні довів, що внаслідок прострочення відповідачем погашення кредиту, йому завдано значної істотної шкоди, у зв'язку з чим він позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки відповідач починаючи з грудня місяця 2012 року і в подальшому (а.с. 17-19) не сплачує встановлені розміри платежів з погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом визначених графіками розрахунків до договорів кредиту. (а.с. 5,7,9). А тому, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання укладених між сторонами договорів кредиту. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1 685 гривень 06 копійок судового збору (а.с. 1). Суд приходить до висновку, що вимога про стягнення на користь позивача в повернення сплаченого ним судового збору, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved