Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог зазначив , що 30 грудня 2011 року він був прийнятий по переводу до ВП «Управління «Спецшахтомонтаж»ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит» на посаду помічника начальника дільниці №7 з повним робочим днем під землею . Наказом №27-к від 10.07.2013 року він був звільнений з вищевказаної посади з 08.07.2013 року та відповідно до рішення Свердловського міського суду від 21.10.2013 року він був поновлений на роботі і відповідно даного рішення йому був нарахований середній заробіток за час вимушеного прогулу , після чого позивач подав заяву про звільнення та був 22.10.2013 року звільнений за власним бажанням у зв.язку з виходом на пенсію. Але при звільненні позивачу не була сплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 2975, 52 грн., Розрахунок з позивачем не був належним чином проведений, як того вимагає ст.. 116КЗпП України , тобто при звільненні позивачу не були сплачені всі суми , які йому належать від підприємства . Також відповідно до ст.. 117 КЗпП України у випадку невиплати по вині власника або уповноваженого ним органу сум які належать звільненому робітнику у строки , вказані у ст.. 116 КЗпП України , при відсутності спору, про їх розмір , підприємство повинно виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку , так як до теперішнього часу відповідач позивачу ніякої суми заборгованості не виплатив , то розрахунок середнього заробітку за час затримки його виплати на день подання позову до суду буде складати виходячи із 495,92 грн. - це середньоденна заробітна плата, вказана відповідачем у довідці . Жовтень 2013 року - 8 робочих днів х 495,92 грн. = 3967,36 грн. Листопада 2013 року - 21 робочий день х 495,92 грн. = 10414,32 грн. Грудень 2013 року - 22 робочих дня х 495,92 грн. =10910,24 грн. Січень 2014 року - 21 робочий день х 495,92 грн. = 10414,32 грн. Таким чином сума середнього заробітку за період з 22.10.2013 року по 31.01.2014 року буде складати 35706,24рн. і ця сума підлягає стягненню як вважає позивач з відповідача на його користь. Як роз,яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 20 Постанови « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці « №13 від 24.12.1999 року зі змінами зазначено , що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв,язку з затримкою розрахунку при звільненні , що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства , установи , організації суми в день звільнення , коли ж він у цей день не був на роботі , - наступного дня після пред,явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , суд на підставі ст.. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку , а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення , якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини . Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2975,52 грн. , середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 35706,24 грн. 13 лютого 2014 року у провадження Свердловська міського суду Луганської області надійшла доповнена позовна заява , де позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 22.10.2013 року по 13.02.2014 року у сумі 40169,52 грн. , виходячи із наступного розрахунку: лютий 2014 року - 9 робочих днів х 495,92 грн. = 4463,28 грн , від стягнення компенсації за невикористану відпустку відмовляється , так як вона позивачеві була сплачена . 06 березня 2014 року у провадження Свердловська міського суду Луганської області надійшла доповнена позовна заява про збільшення позовних вимог , де позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 22.10.2013 року по 13.03.2014 року у сумі 49592,52 грн. , виходячи із наступного розрахунку: лютий 2014 року - 20 робочих днів х 495,92 грн. = 9918,40 грн, березень 2014 року - 8 робочих днів х 495,92 грн. =3967,36 грн. 10 квітня 2014 року у провадження Свердловська міського суду Луганської області надійшла доповнена позовна заява про збільшення позовних вимог , де позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 22.10.2013 року по 10.04.2014 року у сумі 59510,40 грн. , виходячи із наступного розрахунку: березень 2014 року - 20 робочих днів х 495,92 грн. =9918,40 грн. квітень 2014 року - 8 робочих дня х 495,92 грн. =3967,36 грн. 17квітня 2014 року у провадження Свердловська міського суду Луганської області надійшла доповнена позовна заява про збільшення позовних вимог , де позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 22.10.2013 року по 17.04.2014 року у сумі 61990 грн. , виходячи із наступного розрахунку: жовтень 2013 року - 8 робочих днів х 495,92 грн. = 3967,36 грн.,листопада 2013 року - 21 робочий день х 495,92 грн. = 10414,32 грн.,грудень 2013 року - 22 робочих дня х 495,92 грн. =10910,24 грн.,січень 2014 року - 21 робочий день х 495,92 грн. = 10414,32 грн , лютий 2014 року - 20 робочих днів х 495,92 грн. = 9918,40 грн, березень 2014 року - 20 робочих днів х 495,92 грн. =9918,40 грн, квітень 2014 року - 13 робочих дня х 495,92 грн. =3967,36 грн Позивач у судове засідання не з,явився, про причини неявки суду не повідомив , про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином через свого представника [PERSON]. Суд вважає розглянути справу у відсутність позивача оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про права та відносини сторін , також інтереси позивача у судовому засіданні представляє представник позивача [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги , які викладені в уточненій і доповненій позовній заяві від 17.04.2014 року, наполягав на їх задоволенні і пояснив , що позивачу відповідачем за рішенням суду була виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 14000 грн 25.03.2014 року , також була виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 1566,82 грн, , тому в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку він відмовляється від позовних вимог , в цій частині просить суд закрити провадження . Просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 61990 грн. за період з 22.10.2013 року по 17.04.2014 року , так як він вважає станом на дату звільнення відповідач повинен був сплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за час вимушеного прогулу , який був стягнутий за рішенням суду від 21.10.2013 року у сумі 36698,08 грн. Представник відповідача Білаш Л.І. у судовому засіданні позов не визнала і пояснила , що щодо у липні 2013 р. [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 21.10.2013 р. по справі № 427/6010/13-ц позов [PERSON] до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» задоволено частково, а саме: - скасовано наказ ВП «Управління «Спецшахтомонтаж» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від 10.07.2013 р. № 27/К про звільнення [PERSON] з 08.07.2013 р.;поновлено на роботі [PERSON] на посаду помічника начальника дільниці № 7 ; повним робочим днем під землею ВП «Управління «Спецшахтомонтаж» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 08.07.2013 р.; стягнуто з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.07.2013 р. по 21.10.2013 р. в сумі 36698,08 грн. Додатковим рішенням Свердловського міського суду Луганської області ви 01.11.2013 р. по справі № 427/6010/13-ц ухвалено додаткове рішення, згідно якого стягнуто : ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на користь держави судовий збір в розмірі 481,65 грн., а також допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на користь [PERSON] середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 8819,2 грн. На виконання додаткового рішення Свердловського міського суду Луганської області від 01.11.2013 р. [PERSON] було поновлено на посаді помічника дільниці № 7 з повний робочим днем під землею з 08.07.2013 р. та сплачено [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 8819,2 грн. Відповідно до наказу ВП «Управління Спецшахтомонтаж» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від 22.10.2013 р. № 44К [PERSON] було звільнено на підставі ст.38 КЗоТ України з 22.10.2013 р. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 10.12.2013 р. по справі № 427/6010/13-ц апеляційну скаргу ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» відхилено, рішенні Свердловського міського суду Луганської області від 21.10.2013 р. залишено без змін. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінченні строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У раз подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили післ; розгляду справи апеляційним судом. Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов'язковим для виконання судове рішення стає лише після набрання законної сили. Таким чином, системний аналіз відповідних норм приводить до висновку, що юридично значимим фактом для цілей виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішенням суду вважається набрання законної сили рішення суду, а не день звільнення працівника з займаної посади. Отже, ТОВ"ДТЕК Свердловантрацит" при звільненні позивача 22.10.2013 р. за статтею 38 КЗОТ України, не виникає обов'язок щодо виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 21.10.2013 р., оскільки на зазначене рішення суду ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» було подану апеляційну скаргу. Щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за рішенням суду. Згідно із статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення рішення про стягнення заробітної плати й звернення його до виконання, відносини щодо виплати присудженої судом суми регулюються Законом "Про виконавче провадження" і ст. 117 КЗпП України у такому разі застосовуватися не може. Статтею 117 КЗпП України не передбачена відповідальність у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати після ухвалення рішення суду, яким вже вирішено питання такої відповідальності. За невиконання судового рішення у трудових спорах відповідальність установлена Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ "Про виконавче провадження", а не трудовим законодавством. [PERSON] заявив позовні вимоги до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про застосування ст. 117 КЗпП та просить стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за рішенням суду , тобто фактично ставить питання про стягнення сум за невиконання рішення. Оскільки трудовим законодавством і, зокрема, ст. 117 КЗпП не передбачено стягнення середнього заробітку за невиконання судових рішень у трудових спорах, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за рішенням суду є необгрунтованими. Також відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи , проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках , передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів , а у випадках , передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата законодавством , як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку) Таким чином , середньоденна заробітна плата [PERSON] згідно п.п. »з» п.1.1, п.2 п.8 Порядку та довідки від 05.02.2014року складає 495,92грн. Базою для нарахування єдиного внеску для вищезазначених платників відповідно до п. 1 частини першої ст. 7 Закону є сума нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у т. ч. у натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці". Середньоденна заробітна плата [PERSON] за винятком податків та зборів складає 430,26 грн. Таким чином, для розрахунку середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, який повинен фактично сплатити ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» [PERSON] необхідно використовувати середньоденну заробітну плату за винятком податків та зборів у розмірі 430, 26 грн. . Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив , що він підтримує пояснення надані представником відповідача Білаш Л.І., у задоволенні позову просить суд відмовити . Суд вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи , вважає , що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав : Ухвалою Свердловського міського суду Луганської області від 13.02.2014 року провадження по справі в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку було закрито , у зв,язку з відмовою представника позивача від позову. Згідно з ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства , установи , організації , провадиться в день звільнення. Із трудової книжки на ім ,я [PERSON] ( а.с 5-.6) убачається , що він 30.12.2011 року по 22.10.2013 року працював в ВП «Управління «Спецшахтомонтаж»ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит» на посаді помічника начальника дільниціз повним робочим днем під землею і 22.10.2013 року був звільнений за ст.. 38 КЗ Пп України у зв,язку з власним бажанням ( виходом на пенсію ) , згідно наказу №44/к від 22.10.2013 року. Згідно з ст.. 117 ч.1 КЗп П України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці « №13 від 24.12.1999 року зі змінами зазначено , що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв,язку з затримкою розрахунку при звільненні , що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства , установи , організації суми в день звільнення , коли ж він у цей день не був на роботі , - наступного дня після пред,явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , суд на підставі ст.. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку , а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення , якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини Із розрахункового листка за жовтень 2013 року на ім,я [PERSON] ( а.с. 58) витікає , що станом на дату звільнення відповідач не сплатив позивачеві компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1805,92 грн., з вирахуванням податків у сумі 1566,82 грн. Тобто відповідачем у день звільнення позивача 22.10.2013 року належні йому суми , як це передбачено ст.. 116 КЗпП України виплачені не були, а саме суд вважає не була виплачена позивачем належна на день звільнення компенсація за невикористану відпустку у розмірі 1566,82 грн. , суд не погоджується із доводами представника позивача [PERSON] , що позивачеві на час звільнення належали від підприємства також сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 36698,08 грн. , яка була стягнута за рішенням Свердловського міського суду від 21.10.2013 року , оскільки рішення суду на час звільнення позивача з підприємства , тобто станом на 22.10.2013 року , не набрало законної сили відповідно до вимог ст.. 223 ч.1 ЦПК України , оскільки відповідач скористувався своїм процесуальним правом , передбаченим ст.. 292 ЦПК України і подав на рішення Свердловського міського суду Луганської області від 21.10.2013 року за позовом [PERSON] до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , апеляційну скаргу , яка була розглянута апеляційним судом Луганської області 10.12.2013 року і апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Свердловантрацит» була відхилена ,а рішення Свердловського міського суду Луганської області від 21.10.2013 року було залишено без змін , тобто дане рішення суду набрало законної сили тільки 10.12.2013 року , але згідно довідок на аркушах справи 56, 60 ВП «Управління «Спецшахтомонтаж» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» позивачеві , [PERSON] 07.11.2013 року перерахувало на його розрахунковий рахунок у Ощадбанку ТВВО 10012/107 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1566,82 грн., і середній заробіток за вимушеного прогулу за 1 місяць в розмірі 8819,20 грн, який був стягнутий з відповідача згідно додаткового рішення Свердловського міського суду Луганської області від 01.11.2013 року , був перерахований позивачеві 5.11.2013 року, тобто станом на 22.10.2013 року середній заробіток за час вимушеного прогулу за 1 місяць в розмірі 8819,20 грн також не належав позивачеві від підприємства , так як суд зазначив вище до негайного виконання судом була допущена присуджена позивачеві виплата заробітної плати , але не більш ніж за один місяць тільки 01.11.2013 року при ухваленні додаткового рішення судом. . На підставі викладеного, суд приходить до висновку , що на момент звільнення позивача йому не належала сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу , яка була стягнута за рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 21.10.2013 року , також на час набрання вищевказаним рішенням суду законної сили , тобто 10.12.2013 року ,позивач вже був звільнений з підприємства , а сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу , стягнута за рішенням суду від 21.10.2013 року , після 10.12.2013 року була пред,явлена позивачем до виконання до ВДВС Свердловського міського управління юстиції , а саме 23.01.2014 року , про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження на аркуші справи 17. Тобто після ухвалення рішення про стягнення заробітної плати та звернення його до виконання, відносини щодо виплати присудженої суми регулюються Законом України «Про виконавче провадження» і ст..117 КЗпП України до даних правовідносин не застосовується. . Згідно п. 2 абз.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженої Постановою КМУ №100 від 8.02.1995 року зі змінами ,де вказано , що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи , що передують події , з якою пов,язана відповідна виплата , працівникам , які пропрацювали на підприємстві , в установі , організації менше двох календарних місяців , середня заробітна плат обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час . Із довідки , виданої ВП Управління «Спецшахтомонтаж» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» №30/р від 05.02.2014 року ( а.с.33) убачається , що заробітна плата [PERSON] . за травень та червень 2013 року складає у сумі 18348,91 грн. : 37 робочих днів =495,92 грн. - середньоденна заробітна плата . З урахуванням вищевикладеного, суд вважає , що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача буде складати 6446,96 грн., а саме за період з 22.10.2013 року по 7.11.2013 року , виходячи з наступного розрахунку : жовтень 2013 року - 8 робочих днів х 495,92 грн. = 3967,36 грн.,листопада 2013 року - 5 робочий день х 495,92 грн. = 2479,60 грн. Оплата податку з доходу та інших обов,язкових платежів лежить на роботодавці та працівнику , тому питання про їх утримання повинно вирішуватись під час виконання рішення суду , а не при розрахунку судом суми середнього заробітку, як це в своїх поясненнях зазначила представник відповідача Білаш Л.І. у судовому засіданні . Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial