Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: ТзОВ "Вердикт капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 94249084000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 27 грудня 2017 року у розмірі 107093,09 гривні, яка складається з: 44420,61 гривень заборгованості за тілом кредиту, 13885,52 гривень заборгованості за відстоками на дату відступлення права вимоги, 24979,65 гривень заборгованості за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 23807,31 гривень заборгованості з комісії, та 2270,00 гривень понесених витрат на сплату судового збору, а також 20000,00 гривень понесених витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2017 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір № 94249084000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 49549,55 грн на строк до 25.12.2021 включно, з процентною ставкою в розмірі 28% річних, яка в разі користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін встановлюється в розмірі 35% річних, та діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. 27\~вересня 2019\~року між\~ПАТ «УкрСиббанк»\~та ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Інвестохіллс Веста»\~був укладений\~договір факторингу\~№155,\~відповідно до\~якого ПАТ\~«УкрСиббанк» відступило\~ТзОВ «Фінансова\~компанія «Інвестохіллс\~Веста»,\~а ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Інвестохіллс Веста»\~набуло право\~вимоги за\~кредитним договорами\~позичальників,\~в тому\~числі за\~договором №\~94249084000\~про надання\~споживчого кредиту\~з можливістю\~відкриття карткового\~рахунку від\~27.12.2017,\~що укладений\~між ПАТУкрСиббанк» та [PERSON] . \~30\~вересня 2019\~року між\~ТзОВ «Фінансова\~компанія «Інвестохіллс\~Веста» та\~ТзОВ "Вердикт\~капітал"\~ було\~укладено договір\~факторингу №\~30-09/19/2,\~відповідно до\~якого ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Інвестохіллс Веста»\~ відступило\~ТзОВ «Вердикт\~Капітал»,\~а ТзОВ\~«Вердикт Капітал»\~набуло право\~вимоги за\~кредитним договорами\~до позичальників,\~в тому\~числі за\~договором №\~94249084000\~про надання\~споживчого кредиту\~з можливістю\~відкриття карткового\~рахунку від\~27.12.2017,\~що укладений\~між ПАТУкрСиббанк» та [PERSON] . Банк належним чином виконав свої зобов`язання, передбачені умовами Кредитного договору та здійснив перерахунок коштів на картковий рахунок банківської картки відповідача, однак [PERSON] належним чином не було виконав договірні зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором № 94249084000 від 27.12.2017 заборгованість відповідача станом на 21.09.2021 складає 107093,09 грн, а саме: 44420,61 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 13885,52 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 24979,65 грн - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); 2307,31 грн заборгованість з комісії. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві містяться вимоги, відповідно до яких просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та справу розглядати без його участі за наявними матеріалами, проти заочного розгляду не заперечує (а.с.5). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 101) за зареєстрованим місцем проживання (а.с.98). Відзив на позов не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25.10.2021 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи у встановленому законом порядку за адресою місця реєстрації, вказаною у позові та у повідомленні Долинської міської ради №14/05-24/4261 від 29.10.2021 (а.с.98), на підтвердження чого в матеріалах справи наявні відповідний супровідний лист та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 96, 101). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно. Ухвалою суду від 29.11.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 27 грудня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір № 94249084000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. На умовах зазначеного Кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» надало відповідачу кредит у розмірі 49549,55\~грн на строк до 25.12.2021 включно. За умовами Кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору (п. 2.1. Кредитного договору). Відповідно до п. 3.8. Кредитного договору процентна ставка за Кредитним договором встановлюється в розмірі 28 % річних. Пунктом 3.9. Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 35,00 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Згідно з п.3.3 даного Договору кредитні кошти надавались позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 49500,00 грн на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на картковий рахунок позичальника, відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку; в сумі 49,55 грн на оплату страхового платежу відповідно до умов договору добровільного страхування позичальника; в сумі 0,00 грн на оплату разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні (встановленні) кредиту, шляхом зарахування на рахунок банку суми разової комісії за надання кредиту з позичкового рахунку позичальника. Відповідно до п. 3.5.1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повертати кредит щомісячно за ануїтетним графіком погашення 25 числа кожного місяця. Згідно з п. 3.5. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, але в будь- якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 25.12.2021. Позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною (п.3.11) (а.с.6-9). Відповідачем надано згоду на встановлені умови кредитування та погоджено проценти, розмір обов`язкового мінімального платежу, штрафи та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань. Згідно з Додатком №1 до Договору № 94249084000 від 27.12.2017 передбачена щомісячна комісія за управляння кредитом у розмірі 1,40 відсотків від суми кредиту та 3,00 відсотки від суми кредиту; комісія за надання послуг з управління кредитом при отриманні та використанні кредиту 0,00 відсотків від суми кредиту наданого на споживчі цілі; комісія за надання послуг з управління кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу до 500 грн (а.с.10-11). На підставі\~ Анкети-заяви на надання споживчого кредиту (а.с.16) відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом, в якому є платіжна картка, порядок користування якою визначено в паспорті споживчого кредиту (а.с.12-14) та заяві-приєднання (акцепт) №05/40/02/1000/1124890 до договору добровільного страхування позичальника (а.с.15), з якими ознайомився відповідач, підписавши їх. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 94249084000 від 27.12.2017 та довідок-розрахунків вказаної заборгованості по окремих періодах та платежах, за [PERSON] рахується заборгованість станом на 21.09.2021 в розмірі 107093,09 грн, яка складається з: 44420,61 гривень заборгованості за тілом кредиту, 13885,52 гривень заборгованості за відстоками на дату відступлення права вимоги, 24979,65 гривень заборгованості за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 0,00 грн індекс інфляції, 23807,31 гривень заборгованості з комісії, 0,00 грн заборгованість з пені (а.с. 20-26). Встановлено також, що за період користування кредитними коштами відповідачем [PERSON] здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, нарахованих процентів, проте заборгованість його за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Відповідно до\~ Договору\~факторингу №15527,\~укладеного 27\~вересня 2019\~року між\~ПАТ «УкрСиббанк»\~та ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Інвестохіллс Веста»,\~ПАТ «УкрСиббанк»\~відступило ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Інвестохіллс Веста»,\~а ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Інвестохіллс Веста»\~набуло право\~вимоги за\~кредитним договорами\~позичальників,\~в тому\~числі за\~договором №\~94249084000\~про надання\~споживчого кредиту\~з можливістю\~відкриття карткового\~рахунку від\~27.12.2017,\~що укладений\~між ПАТУкрСиббанк» та\~ [PERSON] \~(а.с.50-54). Зазначена інформація міститься в реєстрі боржників до договору факторингу № 30-09/19/02 від 30.09.2019 (а.с.57-60). У свою\~чергу,\~ 30\~вересня 2019\~року між\~ТзОВ «Фінансова\~компанія «Інвестохіллс\~Веста» та\~ТзОВ "Вердикт\~капітал"\~ було\~укладено Договір\~факторингу №\~30-09/19/2,\~відповідно до\~якого ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Інвестохіллс Веста»\~ відступило\~ТзОВ «Вердикт\~Капітал»,\~а ТзОВ\~«Вердикт Капітал»\~набуло право\~вимоги за\~кредитним договорами\~до позичальників,\~в тому\~числі за\~договором №\~94249084000\~про надання\~споживчого кредиту\~з можливістю\~відкриття карткового\~рахунку від\~27.12.2017,\~що укладений\~між ПАТУкрСиббанк» та [PERSON] (а.с.61-65). Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України, зокрема, як передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач 27.12.2017 підписав Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом є платіжна картка, яким користувався та частково погашав заборгованість. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 1054\~ЦК України\~передбачає,\~що за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Таким чином\~судом встановлено,\~що відповідачу на підставі підписаного ним 27 грудня 2017 року Договору про надання споживчого кредиту, 27.12.2017 ПАТ «УкрСиббанк» було переведено кредитні кошти в сумі 49549,55 гривень шляхом перерахування в безготівковій формі на картковий рахунок [NUMBER] , відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку, про що свідчать виписка за кредитним договором від 27.12.2017 (а.с.27-43) та меморіальні ордери від 27.12.2017 (а.с. 44,45). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання повинні виконуватись належним сторонами і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. З розрахунку заборгованості за договором встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не повернув їх своєчасно банку для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом 21.09.2021 за ним рахується заборгованість в розмірі 107093,09 грн, яка складається з: 44420,61 гривень заборгованості за тілом кредиту, 13885,52 гривень заборгованості за відстоками на дату відступлення права вимоги, 24979,65 гривень заборгованості за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 0,00 грн індекс інфляції, 23807,31 гривень заборгованості з комісії, 0,00 грн заборгованість з пені. Позивач набув права вимоги на вищевказану заборгованість та нарахування процентів на підставі догорів факторингу відповідно від 27.09.2019 та 30.09.2019, що описані вище. З урахуванням викладеного, даючи оцінку вказаному вище розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зважаючи на те, що відповідач користувався кредитними коштами на визначених у договорі умовах з порушенням визначених строків, беручи до уваги, що жодних зауважень щодо нарахованої заборгованості від нього до суду не надходило, позивач підтвердив своє право вимоги на вказану заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 94249084000 про надання споживчого кредиту від 27.12.2017 у розмірі 107093,09 грн, яка складається з: 44420,61 гривень заборгованості за тілом кредиту, 13885,52 гривень заборгованості за відстоками на дату відступлення права вимоги, 24979,65 гривень заборгованості за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 23807,31 гривень заборгованості з комісії. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності й необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року в справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95), Європейський суд з прав людини зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження N 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження N 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до заяви на надання юридичної допомоги № 26 від 04.06.2021 (а.с.89) та витягу з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021 (а.с. 90) за надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу у позасудовому порядку позивач сплатив за 1 годину 1500 грн, надання усної консультації з приводу стягнення боргу в судовому порядку за 1 годину 1500 грн, надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти за 3 години - 9000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Долинського районного суду Івано-Франківської області, підготовку та друк необхідних документів за 4 години 8000,00 грн, тобто загалом 20\~000,00 грн. Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, ціну позову, складність справи та її значення сторін, обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, а також, що клопотань про зменшення судових витрат чи зауважень щодо їх розміру від відповідача не поступало, а суд немає права втручатись у договірні відносин сторін при укладенні договору, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, а тому приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача. Крім цього, до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №028755001 від 29.09.2021 (а.с.92) та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 93). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 гривень також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1, 3, 207, 509, 526, 527, 610, 626, 627, 628, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 141, 211, 247 ЦПК України та

Outcome: approved