Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] суму безпідставно отриманого страхового відшкодування в розмірі 5700 грн. 12 та визнати Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном за № 0410-1201-0042 від 30.07.2015 року недійсним, а також стягнути судові витрати. Мотивуючи свої вимоги тим, що 30.07.2015 р. між сторонами був укладений договір страхування, за яким застраховано дружину відповідача [PERSON] . Зазначає, що страхувальником по даному договору є дружина відповідача, однак договір укладено страховиком безпосередньо з відповідачем, оскільки саме він сплачував платежі за договором страхування та вимагає оплати. Крім того, оскаржуваний договір був підписаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідач, при укладенні договору, приховав від позивача те, що його дружина на момент страхування була інвалідом І групи, мала захворювання та проходила курс відновлення після попереднього інсульту, а також інші відомості, що мали б значення при укладенні договору. Відповідач приховав те, що його дружина на момент страхування була інвалідом І групи, мала захворювання та проходила курс відновлення після попереднього інсульту, також відповідач замовчав інформацію про поїздку його дружини до Греції для проходження курсу відновлення після перенесеного інсульту, що має істотне значення для оцінки страхового випадку. Наявність в застрахованої особи хронічної хвороби, ускладнення під час дії Договору страхування призвело до понесення медичних витрат та відповідно до п.6.5.1 Правил страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Наявність у застрахованої особи І групи інвалідності на момент укладання Договору страхування, що суперечить п.6.13 Правил страхування, згідно п.3 ч1 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п.3 ч.1 ст.993 ЦК України, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. 28.09.2015 року [PERSON] звернувся, на підставі довіреності за № 123 від 14.05.2015 року, посвідченої головою Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», із заявою про виплату страхового відшкодування. [PERSON] при зверненні із заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було надано копії двох довіреностей, які зазначені за (№ 123) та обидві датовані від 14.05.2015 року. 28.04.2016 року було сплачено страхове відшкодування в розмірі 5700 грн. 12 коп. Відповідач без будь-яких правових підстав отримав призначене до виплати його дружині страхове відшкодування в розмірі 5700 грн. 12 коп. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що правила страхування не містять категоричної заборони на укладення договорів страхування з інвалідами І та ІІ груп і залишають питання про укладення таких договорів на власний розсуд страховика, який має право відступити від загального правила, тобто наявність інвалідності у страхувальника не є обставиною, що виключала можливість укладення спірного договору. Посилання позивача на ознайомлення відповідача з правилами страхування безпідставні, оскільки в тексті страхового полісу про них нічого не сказано. Під час укладення договору страхування, позивач не вимагав від страхувальника інформацію про стан його здоров`я, чим спростовується факт замовчування відповідачем певних обставин при укладанні спірного договору, через що відсутнє введення позивача в оману. Неповідомлення про проходження курсу лікування дружини відповідача в Греції не є замовчуванням з його боку, оскільки страховик відомостей про виїзд за кордон та лікування застрахованої особи не вимагав, до того ж це відбувалося більше, ніж за півроку до страхового випадку. Часткова виплата страхового відшкодування була здійснена після отримання документів, що підтверджували наявність у [PERSON] інвалідності та вказані обставини не стали перешкодою для виплати. Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, повинно здійснюватися страховиком протягом п`яти робочих днів після надання всіх необхідних документів, що підтверджують причину та розмір збитку після повної їх перевірки. Відповідачем у справі про визнання правочину недійсним має бути особа, яка на час його вчинення була стороною правочину та яка припустилася недотримання положення цивільного законодавства. Довіреність № 123 від 14.05.2015 року посвідчена головою Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області є правомірним правочином, оскільки її недійсність прямо не встановлена законом. Вказана довіреність не використовувалася при укладенні спірного договору страхування, так як не передбачала наділення представника повноваженнями укладати будь-які договори. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що на зауваження відповідача про те, що правовою підставою для виплати страхового відшкодування у сумі 5700,12 грн. була не Довіреність № 123 від 14.05.2015 року, а факт визнання події страховим випадком, повідомляє, що застрахованою особою за Договором страхування була [PERSON] , а тому саме за її заявою позивач мав сплатити страхове відшкодування, або за заявою її представника, повноваження якого повинні бути підтверджені довіреністю. Незважаючи на те, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] це не надавало йому автоматично права на отримання страхового відшкодування. Жодних заяв з боку [PERSON] до страховика щодо виплати страхового відшкодування, не подавала, а тому позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок [PERSON] на підставі Довіреності № 123 від 14.05.2015. Вважає, що виплату страхового відшкодування було здійснено внаслідок свідомого обману з боку [PERSON] шляхом подання завідомо сфальсифікованої довіреності. Факт відкриття спадкової справи приватним нотаріусом Грищенко Л.А. свідчить про те, що відповідач є спадкоємцем [PERSON] , проте, права на спадщину не набув, а тому застосування відповідачем ч. 1 ст. 1229 ЦК України в якості аргументу є передчасним. Від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог та доповнення до неї, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] безпідставно отриманого страхового відшкодування у розмірі 5700,12 грн. та визнати Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном за № 0410-1201-0042 від 30.07.2015 року недійсним. Зазначає, що 09.09.2015 на адресу позивача надійшло факсимільне повідомлення від Асістансу про настання події, що має ознаки страхового випадку, що трапилася з [PERSON] . З вказаного повідомлення вбачається, що [PERSON] приїхала до Греції на реабілітацію після попереднього інсульту, де 09.09.2015 за попередніми даними трапився повторний інсульт. Попередній інсульт в [PERSON] відбувся орієнтовно 3 роки тому. Застрахована особа перебувала на стаціонарному лікуванні за результатами перенесеного в 2013 році інсульту, що підтверджується Випискою Європейського міжбалканського медичного центру від 13.10.2015. Між першим інсультом, який стався до укладення договору страхування та мав наслідком надання інвалідності та другим інсультом, який стався 09.09.2015, під час дії договору страхування, є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Таким чином, витрати [PERSON] були пов`язані із загостренням та ускладненням хронічної хвороби, на яку застрахована особа була хвора на час укладення договору страхування, та підстав для виплат страхового відшкодування з урахуванням п. 6.5.1 Правил страхування, не вбачається. [PERSON] під час укладення договору страхування завідомо замовчав інформацію щодо причин поїздки застрахованої особи до Греції - стаціонарне лікування в Реабілітаційному центрі "Евексія" для проходження курсу відновлення попереднього інсульту. Інші обставини справи не змінилися. Від представника відповідача надійшов відзив на заяву про зміну позовних вимог та доповнень до неї, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що після прийняття Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, розпорядження № 830 від 19.04.2016 про застосування до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" заходу впливу у зв`язку з немотивованим рішенням про відмову у виплаті страхового відшкодування, страховик змінив свою позицію, а саме - визнав подію, яка сталася з [PERSON] 09.09.2015, страховим випадком, про що ним було складено Акт № 5867 від 28.04.2016 і на його підставі сплатив 5700,12 грн. в якості страхового відшкодування на користь страхувальника [PERSON] . Зазначені Акт та розпорядження до цього часу зберігають свою дію, залишаються незмінними, в судовому порядку не скасовувалися та недійсними не визнавалися. Таким чином, підстави для виплати на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 5700,12 грн. продовжують існувати та не відпали, у зв`язку з чим відсутні будь-які підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України. Наведені позивачем причини для повернення страхового відшкодування явно надумані та є наслідком відвертого перекручування змісту умов оспорюваного договору. Оскільки наявність загрози життю [PERSON] , яка 09.09.2015 внаслідок ішемічного інсульту впала в стан коми, є очевидною і не заперечується, то витрати на лікування вказаної хвороби підлягають відшкодуванню страховиком на підставі прямої вказівки договору страхування. Посилання представника позивача на наявність прямого причинно - наслідкового зв`язку між першим та другим інсультом [PERSON] є недоведеними та голослівними, оскільки не підтверджені жодними фаховими медичними висновками. Крім того, страховик, а не страхувальник, визначає обсяг та необхідність надання інформації і документів про стан здоров`я застрахованої особи та ступені ризику. Наявність у страхувальника інвалідності не є обставиною, що виключає сплату страхового відшкодування. Посилання позивача у вимозі № 1492 від 14.11.2018 на те, що відшкодування наданих [PERSON] медичних послуг ніби то не покривається програмою страхування "А", яка була передбачена умовами договору, не відповідають дійсності. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив на заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням зміни позовних вимог з доповненням. Зазначає, що кожне рішення позивача як страховика про виплату чи доплату до страхового відшкодування оформляється у вигляді складання страхового акту. Законом України "Про страхування" жодним чином не встановлено обов`язок для страховика при зміні рішення про виплату страхового відшкодування або його скасуванні також складати страховий акт або видавати інший документ. Запрошення на лікування в Реабілітаційний центр "Евексія" датоване 30.07.2015, тобто в день укладення договору, в той час як програма лікування та розписка лікарю про добровільну згоду на її проходження датовані 17.08.2015, тобто після укладення спірного договору. Відповідачем не було повідомлено позивача не тільки про наявність підвищеного ступеню страхового ризику, а й про зміну ступеня страхового ризику у вигляді лікування в Реабілітаційному центрі "Евексія". Ухвалою суду від 20.08.2018, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.12.2018, витребувано докази. Ухвалою суду від 15.02.2019, призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи від 07.05.2019, справу № 489/4718/18 передано на розгляд судді Рум`янцевій Н.О. Ухвалою суду від 07.05.2019, поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 18.03.2019, прийнято заяву про виправлення описки до розгляду та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 08.05.2019, поновлено провадження у справі про виправлення описки та призначено заяву до судового розгляду. Ухвалою суду від 08.05.2019, виправлено описку. Ухвалою суду від 10.05.2019, в задоволенні заяви про виправлення описки відмовлено. Ухвалою суду від 10.05.2019, зупинено провадження у справі та направлено справу для виконання ухвали про призначення почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 18.09.2019, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.12.2019, відкладено розгляд справи та доручено проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 18.05.2020, відкладено розгляд справи та доручено проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 10.09.2020, закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання по суті в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 20.04.2021, відкладено розгляд справи та доручено проведення судового засідання в режимі відео конференції. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 березня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . 15 серпня 2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (далі - страховик) та [PERSON] (далі - страхувальник) укладено Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном № 0410-1201-0042. Термін перебування за кордоном встановлено з 15.08.2015 року по 03.10.2015 року (далі - Договір). Відповідно до п. 1 Договору, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з непередбаченими медичними та іншими витратами, пов`язаними з наданням застрахованій особі медичної послуги; з володінням, користуванням та/або розпорядженням багажем; понесенням витрат та пред`явленням застрахованій особі третьою особою майнової претензії щодо відшкодування шкоди. Згідно п. 2 Договору, страховим випадком згідно з цим договором та обраною опцією є: понесення витрат, пов`язаних з наданням третім особам медичних та інших послуг в разі раптового захворювання та/або нещасного випадку; знищення, втрата багажу; понесення витрат та пред`явлення застрахованій особі третьою особою майнової претензії про відшкодування збитків у зв`язку з подією, що трапилась в період дії Договору та зазначених у п. 3 Умов І цього договору. Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.4 та 3.1.5 п. 3 Договору, до витрат, які відшкодовує страховик, зокрема, належать: на лікування застрахованої особи при раптовому захворюванні або нещасному випадку, включаючи витрати на проведення невідкладної операції, діагностичні дослідження, медикаменти, перев`язочні матеріали або фіксації, призначені лікарем та на оплату послуг лікаря; на репатріацію застрахованої особи до країни постійного проживання у випадку смерті застрахованої особи внаслідок нещасного випадку або раптового захворювання (опції А, В, С, D, Еліт); на репатріацію застрахованої особи до місця постійного проживання у випадку смерті застрахованої особи внаслідок нещасного випадку або раптового захворювання (Опція Еліт). При настанні події, що може бути визнана страховим випадком, страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів, зазначених у п. 8.8 цього Договору, шляхом складання страхового акта або акта про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідно. При настанні страхового випадку, зазначеного в п. 2.1 Умов цього договору та обраної опції, страховиком здійснюється виплата страхового відшкодування (п.п. 8.1, 8.5 п. 8 Договору). Позивач зазначає, що [PERSON] проходила курс лікування з 09.09.2015 року по 25.09.2015 року в Грецькій Республіки, вказане підтверджується рахунком витрат Європейського міжбалканського медичного центру (а.с 52-58). 28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до представника ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" з заявою про виплату страхового випадку [PERSON] , оскільки вона проходила курс лікування, оплату якого здійснював він [PERSON] 16 жовтня 2015 року [PERSON] , на підставі довіреності № 123 від 14.05.2015, посвідченої головою сільської ради Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області Каблуковим М.М., звернувся до Голови правління ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" з заявою про виплату страхового випадку [PERSON] , оскільки у останньої 09.09.2015 року трапився напад, внаслідок якого вона впала в стан коми і була поміщена до реанімаційного відділення клініки "Інтербалкан", якому перебувала до 13.10.2015, після чого її перемістили до реабілітаційного центру "Євексія". Вартість лікування [PERSON] сплачував він. 28 квітня 2016 року ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" відшкодовано шкоду згідно Акту № 5867 від 28.04.2016 до Договору № 0140-1201-0042 від 30.07.2015 у розмірі 5700,12 грн. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З метою збору доказів, представником страховика скеровано адвокатський запис до Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області, щодо надання інформації про наявність другого екземпляру довіреності № 123 від 14.05.2015, посвідченої Головою Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, а також щодо надання інформації про проживання [PERSON] . Згідно довідки Мішково-Погорілівскої сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 05.09.2015 року, [PERSON] , проживає в с. Мішково-Погорілово (кожний дачний сезон). Відповідно до листа виконавчого комітету Мішково-Погорілівскої сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 11.05.2018 за вих. № 315/04-03, виконавчий комітет Мішково-Погорілівскої сільської ради повідомляє, що в сільській раді зберігається реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2015 рік, в якому відсутній факт посвідчення головою села Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області [PERSON] довіреності, за реєстровим № 123 від 14.04.2015, також відсутні будь-які інші документи, які підписані особисто [PERSON] за період з 01.01.2015 по 03.03.2017. В сільській раді відсутня інформація щодо проживання [PERSON] в межах населеного пункту - с. Мішково-Погорілове в період з 01.01.2015 по 03.03.2017. Позивач вказує, що [PERSON] , до укладення Міжнародного договору добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном № 0410-1201-0042, приховала факт захворювання, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК № 529489 від 01.03.2013 року, довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 356981 від 07.04.2015; випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 972 від 28.02.2015, факсимільним повідомленням № 5867 від 09.09.2015 за № 3219, медичною довідкою з Реабілітаційного центру "Евексія" ( а.с. 48-51, 184, 186, 188, 189-190). У зв`язку з чим, 25 червня 2018 року за вих. № 876, ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" на адресу [PERSON] направлено вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 5700,12 грн. на підставі підробленого документу. 02 липня 2018 року від [PERSON] на адресу ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" направлено листа щодо повернення коштів, відповідно до якого, вказує, що вимога про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 5700,12 грн. на підставі підробленого документу не підлягає задоволенню та підставі повернення вказаних грошових коштів відсутні на підставі ст. 1212 ЦК України. Відповідно до листа Міської лікарні № 4 Миколаївської міської ради від 21.11.2018 року за вих. № 386, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в умовах неврологічного відділення міської лікарні № 4 у період з 18.02.2015 до 28.02.2015. Зв`язок, між захворюванням, яке було в 2012 році та діагнозом встановленим під час проходження курсу стаціонарного лікування в неврологічному відділенні у лютому 2015 року та настанням повторного інсульту, існує, оскільки це повторне гостре захворювання у однієї людини. Проте, даний лист не є експертним висновком. Судом встановлено, що 09 серпня 2017 року ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ФОП [PERSON] , яким просив визнати недійсним договір комплексного медичного страхування під час перебування за кордоном від 30.07.2015 та стягнути збитки з ФОП [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.09.2018 року, в задоволенні позову ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" [PERSON] про визнання договору недійсним відмовлено. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 28.03.2017, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. 28 березня 2017 року зареєстровано спадкову справу № 14/2017 заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачем було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи з метою встановлення чи саме [PERSON] підписувала Міжнародний договір добровільного страхування, та ким саме чоловіком чи жінкою виконано підпис. Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року доповненою постановою Миколаївського апеляційного суду було призначено почеркознавчу експертизу. Судовим експертом заявлялось клопотання про надання вільних зразків підпису [PERSON] у кількості не менш 15-20 аркушів за 2011-2016 роки та проведення оплати експертизи. Вказане клопотання не було виконане позивачем, при цьому судом були зроблені всі запити та витребувані всі документи на яких наполягав позивач, та які були потрібні для проведення експертизи. У зв`язку з невиконанням клопотання, експерт повернув матеріали без надання висновку. У відповідності до\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 215 Цивільного кодексу України\~закріплено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною третьою\~статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правові наслідки вчинення правочину під впливом помилки й обману передбачені статтями\~229,\~230 ЦК України. Тлумачення\~статті 230 ЦК України\~свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо\~\~обставин,\~\~які впливають на вчинення правочину.\~\~На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. При цьому, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частини першої\~статті 229 ЦК України). Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті\~229, статті\~230\~та статей\~203\~і\~717 ЦК України\~у сукупності вважаються правильно застосованими. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 445/1011/17. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позивачем не доведено факту укладання страхового договору не [PERSON] , а іншою особою, так само як й факту підроблення довіреності, або її укладання в непередбачений чинним законодавством спосіб. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманого страхового відшкодування у розмірі 5700,12 грн., суд приходити до наступного. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979\~Цивільного кодексу України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно Правил добровільного страхування медичних витрат № 082, що були зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 31.08.2006 за № 2162174 (далі - Правила), передбачено, що: для укладення договору страхування страхувальник за вимогою страховика повинен надати інформацію щодо стану здоров`я кожної застрахованої особи (п. 9.1.1); для оформлення договору страхування страховик може запросити додаткові документи, що характеризують ступені ризику (п. 9.1); страхувальник зобов`язаний надати страховику у письмовому вигляді достовірні відомості про стан здоров`я застрахованих осіб, які страховик вимагає при укладенні договору страхування (п. 11.2.1); страховик може вимагати медичного освідчення особи про страхування якої укладається договір та за його результатами приймати рішення щодо укладення договору страхування (п.п. 9.1.1, 11.3.4). Відповідно до п. 6.5.1 Правил, якщо інше не обумовлене договором страхування, страховик не відшкодовує витрати пов`язані з загостренням та ускладненням хронічної хвороби, на яку застрахована особа була хвора на час укладення договору страхування. Згідно п. 6.1.3 Правил, не укладаються договори страхування щодо осіб, які на час укладення договору є інвалідами І та ІІ групи, якщо інше не передбачено Договором страхування. Як вбачається з довідки до Акта огляду МСЕК № 529489 від 01.03.2013 року, довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 356981 від 07.04.2015; випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 972 від 28.02.2015, [PERSON] встановлена І група -Б інвалідності. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про страхування", підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Згідно ч.\~2,\~3\~ст.\~26\~Закону України\~"Про\~страхування",\~рішення про\~відмову у\~страховій виплаті\~приймається страховиком\~у строк\~не більший\~передбаченого правилами\~страхування та\~повідомляється страхувальнику\~в письмовій\~формі з\~обґрунтуванням причин\~відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України, Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку 28 квітня 2016 року ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" відшкодовано шкоду згідно Акту № 5867 від 28.04.2016 до Договору № 0140-1201-0042 від 30.07.2015 у розмірі 5700,12 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно\~ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Положеннями п. 2.35\~Постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»\~\~встановлено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначеній строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Позивач в своєму позові зазначає, що [PERSON] безпідставно здійснено перерахування страхового відшкодування у розмірі 5700,12 грн., оскільки, [PERSON] та [PERSON] було приховано факт наявності у застрахованої особи інвалідності І групи та наявність хронічної хвороби, ускладнення якої під час дії договору страхування призвело до понесення медичних витрат та є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Однак, договір про Міжнародне страхування [PERSON] не був визнаний недійним є дійсним, тому сторони договору мають визначені ним права та обов`язки, відповідно суд вважає, що кошти сплачені страховою компанією за діючим договором не є безпідставно набутим майном. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати несе позивач.

Outcome: dismissed