Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони по справі перебувають у поки що зареєстрованому шлюбі з 07.06.1998 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сім'ю та життя, тому з червня 2013 року вони припинили спільне проживання. Діти проживають разом з [PERSON] та знаходяться на її утриманні протягом останніх років. За час окремого проживання відповідач не надавав коштів на утримання дітей. Позивач зазначає, що [PERSON] на даний час працює та має дохід, однак офіційно не показує свої доходи, інших дітей не має. Виходячи з вищенаведено, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1200 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що розмір доходів відповідача їй не відомий, ніби він був підприємцем, просить стягнути аліменти в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину. Додатково зазначила, що шлюб між ними вже розірвано. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність, на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 30). Також судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6). Як вбачається з акту №1, складеного сусідами позивача та засвідченого печаткою ЖБК "Примакова" від 30.07.2015 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з червня 2013 року не проживає, спільне господарство з сім'єю не веде ( а.с. 7). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержвача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дітям.. Так, судом враховується, що діти проживають разом з матір'ю, відповідач є працездатною особою, приватним підприємцем та інших утриманців не має. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06.11.2015 року до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 487,20 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial