Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказала на те, що 17 листопада 2004 року нею, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на ім'я відповідача [PERSON] була видана нотаріально посвідчена довіреність на право представляти їх інтереси, як власників майнових паїв членів КСП "Циркунівське", в питаннях виділення в натурі належного їм майна у розмірі майнових паїв та одержання свідоцтв про право власності на майно. Крім того, вона надала [PERSON] усну згоду на тимчасове користування майном, яке буде виділено їй в натурі із спільного майна КСП "Циркунівське". Довіреність на право розпорядження майном, отриманим на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, вона [PERSON] не надавала, оскільки на час видачі довіреності ще не була власником цього нерухомого майна, право на яке у неї виникло лише після державної реєстрації права власності на нього в КП «Харківське БТІ» 04 травня 2005 року. В цій частині довіреність вважає такою, що суперечить чинному законодавству. Крім того, зазначає, що довіреність не відповідає її волевиявленню, оскільки приватний нотаріус [PERSON] та [PERSON] шляхом обману, використовуючи її юридичну необізнаність, внесли до довіреності ті повноваження, які вона не надавала відповідачу. При посвідченні вказаної довіреності нотаріус не зазначив місце її посвідчення, довіреність посвідчена від імені декількох осіб, в різних місцях. Разом з тим, 01 червня 2005 року відповідач [PERSON], скориставшись наданою йому довіреністю, від імені власників виділеного їм в натурі майна, не маючи на це повноважень, уклав договір купівлі-продажу, відповідно до якого продав своєму синові [PERSON] за заниженою ціною нежитлову будівлю - корівник [ADDRESS]. При цьому, приватний нотаріус [PERSON] в порушення вимог ЗУ «Про нотаріат» не перевірила законність та об'єм повноважень представника [PERSON] на укладання такої угоди та посвідчила договір купівлі-продажу нежитлової будівлі. Таким чином, вказаний договір купівлі-продажу будівлі корівника є результатом зловмисної домовленості [PERSON] з [PERSON], які є членами однієї сім'ї, а також членами одного фермерського господарства, і є таким, що укладений [PERSON] у власних інтересах, що є порушенням ч.3 ст. 238 ЦК України. Крім того, укладаючи договір купівлі-продажі, [PERSON] не повідомив її про це, та з'ясував чи згодна вона продаж належного їй майна. Посилаючись на те, що вищевказана довіреність від 17 листопада 2004 року на ім'я [PERSON] та договір купівлі-продажу, укладений 01 червня 2005 року між [PERSON] від її імені на підставі оспорюваної довіреності, та [PERSON], посвідчені приватними нотаріусами Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та [PERSON] з порушеннями чинного законодавства, позивачка [PERSON] в остаточних вимогах просила визнати недійсними договір купівлі-продажу, а також вказану довіреність в частині повноважень на розпорядження майном; зобов'язати КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" анулювати свідоцтво про право власності на будівлю корівника, що розташована в [ADDRESS], та поновити правовстановлюючий документ на належну їй частину корівника, стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу, витрати за послуги нотаріуса, а також поштову кореспонденцію. [INFO] [PERSON] померла. Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] - [PERSON] Позивач [PERSON] також звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просила суд з аналогічних підстав визнати недійсними довіреність від 17 листопада 2004 року на ім'я [PERSON] та договір купівлі-продажу, укладений 01 червня 2005 року між [PERSON] від її імені на підставі оспорюваної довіреності та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Ухвалою суду від 26 лютого 2014 року залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] - [PERSON] Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON], які є правонаступниками [PERSON], померлої [INFO], [PERSON], який є правонаступником [PERSON], померлої [INFO], також просили суд, з підстав, зазначених вище, визнати недійсними довіреність від 17 листопада 2004 року на ім'я [PERSON] в частині повноважень на розпорядження майном, та договір купівлі-продажу, укладений 01 червня 2005 року між [PERSON] на підставі оспорюваної довіреності, та [PERSON]; зобов'язати КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" анулювати свідоцтво про право власності на будівлю корівника, що розташована в [ADDRESS], та поновити правовстановлюючі документи на належні їм частки корівника, стягнути з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу, витрати за послуги нотаріуса, а також поштову кореспонденцію. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила її позов та позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, направила до суду свого представника [PERSON], яка позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що приватний нотаріус [PERSON], посвідчуючи договір купівлі-продажу нежитлової будівлі діяла відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач [PERSON], треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації", належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були власниками майнових паїв членів КСП "Циркунівське" згідно свідоцтв ХА-ХХV № 230235, ХА № 122241, ХА № 122015, ХА № 122116, ХА № 122010, ХА № 122026, ХА № 122012 про право власності на майновий пай члена КСП "Циркунівське", виданих Циркунівською сільською радою Харківського району Харківської області. Як вбачається з витягу із протоколу № 1 зборів спостережної ради, утвореної власниками цілісного майнового комплексу земельного масиву реорганізованого КСП "Циркунівське" від 24 грудня 2003 року, в рахунок вище зазначених майнових паїв [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було виділено будівлю корівнику [ADDRESS] /т.1 а.с. 136/ 17 березня 2004 року комісією у складі директора ТОВ АПП «Циркунівське» [PERSON], голови спостережної ради [PERSON], заступника голови спостережної ради [PERSON], повноважної особи від спілки пайщиків [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з іншого боку, складено акт № 28 прийому та передачі майна, а саме корівника № 2 відділення № 2 загальною вартістю 75 400 грн. 17 листопада 2004 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на ім'я відповідача [PERSON] надали довіреність, посвідчену [PERSON], приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстровану у реєстрі за № 5445, на право представляти їх інтереси у відповідних органах з питання виділення у натурі належного їм майна у розмірі майнового паю, згідно вище зазначених свідоцтв, користуватися та розпоряджатися (продавати, за ціну і на умовах на свій розсуд, обмінювати, заставляти, страхувати, здавати в оренду) належним ним майном, отриманим на підставі зазначених свідоцтв. Для чого надали йому право: подавати від їх імені заяви, одержувати необхідні довідки, свідоцтва і інші документи у Харківській районній державній адміністрації, Циркунівській сільській раді, КСП "Циркунівське" та у його правонаступників, у КП "ХРБТІ", розписуватися за них, укладати договори: завдатку, міни, застави, оренди, купівлі-продажу, одержувати належні ним гроші від продажу належного ним майна, крім того, вести їх справи в усіх судових установах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі і потерпілому./т. 1а.с. 6/ В травні 2005 року право приватної власності на будівлю корівнику [ADDRESS], було зареєстровано в 87/1000 частках за [PERSON], в 122/1000 частках за [PERSON], в 126/1000 частках за [PERSON], в 126/1000 частках за [PERSON], в 141/1000 частках за [PERSON], в 187/1000 частках за [PERSON], в 189/1000 частках за [PERSON] Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 7367929 від 27 травня 2005 року загальна вартість вказаного нерухомого майна складала 29 880 грн. /т. 1а.с. 135 / 01 червня 2005 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі довіреності від 17 листопада 2004 року, та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу будівлі корівнику [ADDRESS], що був посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 518. В договорі зазначено, що продаж здійснено за 30 000 грн./т.1 а.с. 5/ Так, майновий пай - це вартісна частина у майні КСП окремого працівника, яка фіксується на певну дату (паювання майна). Він підлягає оформленню відповідно до чинного законодавства, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2001 року N 177 шляхом видачі свідоцтва про право власності на майновий пай. Тобто, майновий пай з точки зору цивільних правовідносин є об'єктом права члена КСП - майновим правом. Відповідно до ч.2 ст.190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю і вважаються речовими правами. Відповідно, пай належить на праві власності члену КСП. Для набуття права власності на майно (речі) в натурі, еквівалентно вартості майнового паю, має бути проведено виділ цього майна на підставі положень Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство», інших підзаконних нормативно-правових актів, статуту КСП, внутрішніх актів цього КСП. Як вбачається з матеріалів справи, всі вимоги щодо отримання паїв членами КПС, оформлення прав на них та виділу майна в натурі було дотримано. Спорів з приводу цього не виникало. Отже, члени КСП [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стали правомірно власниками паїв та правомірно було проведено виділ майна, вартість якого відповідає вартості їх паїв. Довіреністю від 17 листопада 2004 року зазначені в ній довірителі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] призначили свого представника [PERSON], наділивши його такими повноваженнями: представляти їх у відповідних органах з питань виділення в натурі майна відповідно до майнових паїв; здійснювати всі юридично значущі дії з тим майном, яке буде отримано шляхом виділу, майже до розпорядження ним; здійснювати всі необхідні для цього дії в органах державної влади та місцевого самоврядування. Ці повноваження зафіксовані в тексті довіреності. Отже, з цієї довіреності слідує воля довірителей надати представнику максимум повноважень щодо здійснення їх майнових прав, починаючи від обміну їх паїв на майно і закінчуючи припиненням прав на це майно в разі його продажу. Кінцевою метою довіреності є оформлення представником належним чином права власності довірителей на майно (корівник) та розпорядження цим майном. В довіреності не йдеться мова про право представника на розпорядження паями, оскільки згідно з актом № 28 прийому-передачі майна від 17 березня 2004 року довірителям вже було виділено в натурі корівник. Тобто вони на той час, ще до видачі довіреності, вже реалізували своє право на отримання майна відповідно вартості своїх паїв. Відтак, змістом довіреності могло бути не що інше, ніж розпорядження саме майном, а не паями. Право на розпорядження майном має його власник. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вже були власниками майна (корівника), який був їм виділений на підставі акту прийому та передачі майна від 17 березня 2004 року. Згідно законодавства, що діяло на той час, в ЦК було відсутнє положення про момент набуття права власності на майно, виділене з КСП. Відповідно до вимог ст.182 ЦК право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Задля цього представник за довіреністю [PERSON] і був уповноважений на здійснення відповідних дій. Разом з тим, в ст.182 ЦК України момент виникнення права власності на нерухомість не обумовлений державною реєстрацією. Таке правило було зафіксоване лише в прийнятому значно пізніше Законі «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В даному випадку має бути застосоване Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що діяло на той час. В ньому йдеться про державну реєстрацію права власності за різними підставами набуття цього права, в тому числі за правочинами, що не підлягають нотаріальному посвідченню (саме таким можна вважати акт прийому - передачі майна від 17 листопада 2004 року). Крім того, в зазначеному Положенні вказувалося на вимоги до документів, що встановлюють виникнення, перехід, припинення права власності та інших речових прав на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації (п.2.9), з чого безумовно слідує, що саме ці документи, а не державна реєстрація права власності на майно, породжує в особи це право. Таким чином, довірителі на момент видачі довіреності вже були власниками майна (корівника) і як такі вони уповноважили представника його оформити (зареєструвати) та розпорядитися цим майном на свій розсуд. Крім того, слід зазначити, що чинне законодавство також не містить заборони відчужувати майно, якого в особи ще немає (яка його власником не є на момент укладення договору або вчинення іншого правочину), а тому діє норма про загальний дозвіл вчиняти будь-які дії, не заборонені законом. Таким чином, не вбачається і суперечностей у видачі довіреності на розпорядження майном, якого у довірителей ще немає. І в будь-якому разі це не може бути підставою для визнання такої довіреності недійсною, відповідно до ч.1 ст.203 та ч.1 ст.238 ЦК України. Порядок посвідчення вказаної довіреності та її зміст повністю відповідає вимогам глави 17 ЦК України. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано довіреність під впливом обману суду надано не було. З огляду на відсутність підстав у визнанні довіреності як правочину частково недійсною, відсутні й підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу корівника. Що стосується доводів позивачів та третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, стосовно того, що [PERSON] було вчинено правочин від імені осіб, яких він представляє, у своїх інтересах, оскільки будівля корівника була продана ним своєму сину [PERSON], то чинне законодавство не містить заборони на вчинення відповідного правочину. При цьому позивачами та третіми особами, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, не доведено, що вказаний правочин було вчинено у результаті зловмисної домовленості [PERSON] та [PERSON] Доказів на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] є членами одного фермерського господарства також суду надано не було. При цьому, судом позивачу [PERSON] та представнику позивача [PERSON] були роз'яснені положення ч.4 ст. 10 ЦПК України, проте відповідне клопотання про витребування доказів ними заявлено не було. Щодо посилань позивачів та третіх осіб на те, що [PERSON] продав будівлю корівника своєму синові [PERSON] за заниженою ціною, то суд не приймає їх до уваги, оскільки ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Вище зазначеною довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] уповноважили [PERSON] на продаж будівлі за ціну і на умовах на свій розсуд. Крім того, як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 7367929 від 27 травня 2005 року загальна вартість вказаного нерухомого майна складала 29 880 грн. Також суд критично ставиться до посилань позивачів та третіх осіб, що вони не мали наміру продавати спірну будівлю, а лише передали її в оренду [PERSON], оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, заборними відомостями за договором купівлі-продажу, що містять підписи [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо отримання ними грошових коштів. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд відносить за рахунок позивачів, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed