Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

До суду з названим позовом звернулося Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області в інтересах держави в особі Кривецької сільської ради Ставищенського району Київської області, посилаючись на те, що [PERSON] 8 листопада 2013 року, близько 16 години, перебуваючи на ставку в с. Кривець Ставищенського району, забороненим знаряддям лову „невод" виловив рибу цінних видів, а саме: окунь - 150 штук та карась - 10 штук, загальною вагою 6 кг, чим грубо порушив Закон України „Про тваринний світ" та Правила рибальства. Постановою Ставищенського районного суду від 31 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Жодних відомостей щодо [PERSON], як суб'єкта рибного господарства Київрибоохорона не має. Своїми діями відповідач завдав державі в особі Кривецької сільської ради шкоди внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, яка, згідно розрахунку в установленому порядку, становить 2720 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Кривецької сільської ради шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в сумі 2720 гривень. Представник позивача в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить справу розглядати без участі представника. Представник Кривецької сільської ради в судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить справу розглядати без участі представника. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії постанови Ставищенського районного суду від 31 січня 2014 року (а.с. 7) [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. без конфіскації об'єктів тваринного світу. Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення № 01291 від 8 листопада 2013 року (а.с. 6) [PERSON] 8 листопада 2013 року, о 16 годині, на ставку в с. Кривець Ставищенського району Київської області ловив рибу забороненим сіткоснастевим знаряддям „невод" та виловив рибу -окунь в кількості 150 штук та карась - 10 штук,, загальною вагою 6 кг, чим порушив п.3.15 Правил любительського та спортивного рибальства України та ст. 63 Закону України „Про тваринний світ", чим наніс державі збитки в сумі 2720 гривень. В розділі 6 даного протоколу про адміністративне правопорушення від 8 листопада 2013 року у особи, яка притягнена до адміністративної відповідальності, виявлені та вилучені свіжа риба: окунь - 150 штук та карась - 10 штук, а також заборонене сіткоснастеве знаряддя „невод". З копії виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія [NUMBER], виданого 21 вересня 2001 року (а.с. 49) судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, основним видом економічної діяльності якого є прісноводне рибництво (аквакультура). Відповідно до копій договору оренди водного об'єкту та земель водного фонду від 14 вересня 2006 року (а.с. 29-31) та додаткової угоди до договору оренди від 6 грудня 2010 року (а.с. 54), укладених між Ставищенською РДА та ПП [PERSON], копії прийому передачі земельної ділянки водного фонду від 20 вересня 2006 року (а.с. 32), орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне володіння і користування водний об'єкт та земельну ділянку водного фонду, яка знаходиться на території Кривецької сільської ради Ставищенського району, загальною площею 26,5138 га, в тому числі: під водним об'єктом - 19,5478 га, прибережна захисна смуга - 6,966 га. Водний об'єкт надається в оренду для риборозведення. Згідно з п.8 договору договір укладено строком на 10 років. 4 січня 2005 року між ФОП [PERSON], [PERSON] і [PERSON] був укладений договір № 4 „Про надання послуг та спільну діяльність по вирощуванню риби та рибопосадкового матеріалу рослиноїдних риб та коропа" (а.с. 58-59), відповідно до якого [PERSON], як орендар, долучив до надання послуг та спільну діяльність по охороні і вирощуванню товарної риби та рибопосадкового матеріалу на ставу №1 „Великий", що знаходиться у с. Кривець Ставищенського району Київської області, [PERSON], на якого були покладені обов'язки рибовода та іхтіологічна діяльність. 12 квітня 2013 року ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] здійснили зариблення ставу „Великого" в с. Кривець, що підтверджується копією акту про зариблення від 12 квітня 2013 року за № 4 (а.с. 52). Згідно зі ст.41 Закону України „Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" визначений порядок штучного відтворення водних біоресурсів: штучне відтворення водних біоресурсів здійснюють суб'єкти рибного господарства шляхом розведення, вселення, переселення водних біоресурсів для здійснення рибогосподарської діяльності. Стаття 1 цього закону визначає, що суб'єкт рибного господарства - юридична чи фізична особа, яка провадить рибогосподарську діяльність відповідно до законодавства. За ст.37 вищевказаного Закону право власності на водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Водні біоресурси можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. У власності суб'єктів господарювання та фізичних осіб, іноземців, осіб без громадянства, а також іноземних юридичних осіб можуть перебувати окремі види водних біоресурсів, які на законних підставах, з додержанням умов та правил добування вилучені з природного середовища або розведені у штучно створених умовах, що підтверджено документами, які засвідчують законність їх набуття. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, здійснює спільну діяльність з [PERSON] по вирощуванню риби та рибопосадкового матеріалу рослиноїдних риб та коропа у вищевказаній водоймі, яка знаходиться у [PERSON] в оренді строком на 10 років і ними же зариблена. Відповідно до ст.40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Згідно зі ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд враховує те, що загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов'язання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий. Позивач, посилаючись на завдання шкоди в розмірі 2720 гривень, обґрунтовує її протоколом про адміністративне правопорушення від 8 листопада 2013 року, але не враховує тих обставин, що правопорушник є власником біоресурсів, які виявлені при складанні протоколу. Суд виходить з того, що об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.85 КУпАП - є дія або бездіяльність, пов'язані з порушеннями правил рибальства, а правопорушення вважається закінченим з моменту порушення відповідних правил, настання наслідків для встановлення адміністративного правопорушення не вимагається. А тому посилання позивача, як на доказ заподіяння шкоди, на протокол про адміністративне правопорушення та постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності без встановлення інших обставин, які в даному випадку є необхідними для вирішення спору про відшкодування шкоди не відповідають передбаченим ст.60 ЦПК України вимогам, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки в даному випадку відсутні законні підстави для стягнення з відповідача майнової шкоди лише за порушення ним Закону України „Про тваринний світ", тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed