Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON],Теребовлянської міської ради Тернопільської області, про визнання недійсними рішень Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 19 жовтня 2007 року № 698, від 19 червня 2009 року № 2077, від 7 жовтня 2016 року № 916, скасування витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 листопада 2016 року № 73532593, 73532404 про реєстрацію права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, скасування проектно-кошторисних документацій на вказані земельні ділянки. Підставою для визнання вказаних рішень органу місцевого самоврядування недійсними, скасування витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та проектно-кошторисних документацій на земельні ділянкипозивач зазначила відсутність її згоди як, спадкоємця земельних ділянок та землекористувача, на їх вилучення у неї і передачу у власність [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позові, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позову не визнали із підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до справи, та з яких вбачається, що земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], у порядку спадкування після смерті [PERSON] до позивача не перейшли, а тому вона не є їх власником чи землекористувачем, вказані земельні ділянки на час прийняття оспорюваних позивачем рішень Теребовлянської міської ради Тернопільської області знаходились у комунальній власності, а тому остання їх підставно передала у власність відповідачу [PERSON] У задоволенні позову просять відмовити. Відповідач Теребовлянська міська рада Тернопільської області позовні вимоги заперечила із підстав, викладених у письмових запереченнях, її представник у суді пояснила, що оспорювані позивачем рішення ради прийняті згідно із вимогами земельного законодавства. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, з"ясуваши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] проживає у [ADDRESS], де зареєстрована з 29 травня 1981 року по даний час. Відповідач [PERSON] проживає у [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування жилого будинку від 12 грудня 2006 року [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно з п.13 вказаного договору нотаріусом роз»яснено сторонам зміст ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України. Рішенням Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 19 жовтня 2007 року № 698 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON]» [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0.2424 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0.1000 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,1424 га в Теребовлі по вул.Довбуша,20, за рахунок забудованих земель Теребовлянської міської ради, землі одно-двоповерхової житлової забудови. Підставою для прийняття вказаного рішення були заява [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, відведення земельної ділянки у власність, технічний паспорт на житловий будинок, викопіювання із плану забудови з будівлями по вул.Довбуша,20 в місті Теребовлі, договір дарування від житлового будинку від 12 грудня 2006 року. Рішенням вказаної ради від 19 червня 2009 року № 2077 « Про внесення змін в рішення міської ради від 19 жовтня 2007 року № 696 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON]» змінено розмір земельної ділянки, на яку [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із 0.2424 га на 0.2392 га (зміни стосувались площі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - передавалась у власність земельна ділянка площею 0.1392 га). Підставою для внесення змін у рішення вказаного органу місцевого самоврядування від 19 жовтня 2007 року № 698 став виготовлений ПП «Кадастр» кадастровий план земельної ділянки по вул.Довбуша,20 в м.Тернополі як складової частини проекту землеустрою. В подальшому, Теребовлянською міською радою Тернопільської області 7 жовтня 2016 року було прийнято рішення № 916 «Про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», згідно з яким [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0.2392 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0.1000 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0.1392 га) в м.Теребовлі по вул.Довбуша,20 за рахунок земель житлової та громадської забудови, угіддя-землі одно- двоповерхової забудови, та земель сільськогосподарського призначення, угіддя-рілля). Цим же рішенням [PERSON] безоплатно передано у власність вказану земельну ділянку. Сторони у судове засідання проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність [PERSON] площею 0.2392 га по вул.Довбуша,20 в м.Теребовлі Тернопільської області не подали та не заявляли клопотань про його витребування. Судом встановлено, що 3 листопада 2016 року [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1 га по вул.Довбуша,20 в місті Теребовлі Тернопільської області, номер запису про право власності 17394673, та право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.1392 га в місті Теребовлі Тернопільської області, номер запису про право власності 17396459. У зв»язку із наведеним 21 листопада 2016 року [PERSON] було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 73532593 (на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в місті Теребовлі Тернопільської області), № 73532404(на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул.Довбуша,20 в місті Теребовлі Тернопільської області). Розміри присадибної земельної ділянки та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у місті Теребовлі по вул.Довбуша,20 Тернопільської області, необхідні для зазначених цілей, обґрунтовані наявністю земельних ділянок, які рахувались за вказаним будинковолодінням та не були надані у власність чи у користування іншим особам до безоплатної приватизації їх [PERSON], а також ці розміри підтверджуються затвердженим 7 жовтня 2016 року Теребовлянською міською радою Тернопільської області проектом землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0.2392 га у приватну власність. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України в редакції, яка діяла на час прийняття Теребовлянською міською радою Тернопільської області рішення від 19 жовтня 2007 року № 698, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічне положення закріплено у ч.1 ст.377 ЦК України. Згідно з вимогами п. "а","б" ст.12, ч.2 ст.83 Земельного кодексу України міська рада вправі передавати земельні ділянки комунальної власності у власність громадян відповідно до цього Кодексу. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Зі змісту п."б","г" ч.1 ст.121 вказаного Кодексу випливає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0.10 га. Таким чином, Теребовлянська міська рада Тернопільської області, приймаючи рішення від 19 жовтня 2007 року № 698 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON]», від 19 червня 2009 року № 2077 « Про внесення змін в рішення міської ради від 19 жовтня 2007 року № 696 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON]», від 7 жовтня 2016 року № 916 «Про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність» діяла з додержанням вимог п. "а","б" ст.12, ч.2 ст.83, п."б","г" ч.1 ст.121 ЗК України та норм ЦК України. З огляду на відсутність підстав для визнання недійсними вказаних рішень Теребовлянської міської ради Тернопільської області рішень про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON], суд вважає, що і відсутні підстави для скасування витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 листопада 2016 року № 73532593, 73532404 про реєстрацію права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за [PERSON], скасування проектно-кошторисних документацій на вказані земельні ділянки. Суд не приймає до уваги твердження позивача [PERSON] та її представника, що вона є спадкоємцем спірних земельних ділянок після смерті [INFO] [PERSON] (матері чоловіка позивача [PERSON]), з якою вона проживала на час смерті, а тому набула право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування, виходячи з наступного. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом з»ясовано, що з моменту набуття [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом права власності на житловий будинок із надвірними будівлями по [ADDRESS] тобто з 27 вересня 2003 року, вона у встановленому законом порядку не оформила своє право на земельні ділянки за вказаною адресою як для будівництва та обслуговування житлового будинку із надвірними будівлями, так і для ведення особистого селянського господарства. Позивач [PERSON], ставши після укладення договору дарування 23 жовтня 2003 року власником зазначеного будинковолодіння, також не оформила своє право на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку із надвірними будівлями та для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS], а 12 грудня 2006 року подарувала його [PERSON], до якої відповідно до ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України і перейшло право власності на зазначені земельні ділянки. Оскільки [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] до якої у зв»язку із цим перейшло право власності на земельну ділянку для його обслуговування і яке вона за собою у встановленому законом порядку не оформила, суд вважає, що спірні земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку із надвірними будівлями та для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS], не входили до складу спадщини після смерті [PERSON], а тому позивач не може на них претендувати як спадкоємець її майна. Також вона не може претендувати на них із огляду на те, що проживала за іншою адресою, а саме: у [ADDRESS], ніж спадкодавець [PERSON], а тому і не прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Суд не приймає до уваги твердження позивача про відсутність її згоди, як землекористувача, на вилучення у неї земельної ділянки загальною площею 0.2392 га по [ADDRESS] оскільки на час прийняття Теребовлянською міською радою Тернопільської області оспорюваних рішень ні права власності, ні права користування на цю земельну ділянку, вона не набула. Також нею не подано суду належних та допустимих доказів про те, що вона є землекористувачем цієї земельної ділянки. Не заслуговує на увагу і архівний витяг з погосподарської книги Садівської сільської ради Теребовлянського району за 1964-1966 роки, згідно з яким за [PERSON] в [ADDRESS] (особовий рахнок [NUMBER]) станом на 1 січня 1965 року рахувалось 0.15 га землі - під будівлями 0.01 га, під город 0.14 га, яким позивач обґрунтовує наявність у неї спадкового права на вказану земельну ділянку, оскільки таким витягом підтверджується лише факт закріплення за господарством [PERSON] станом на 1965 рік вказаного розміру земельної ділянки. Беручи до уваги те, що судом не встановлено порушення спадкових земельних прав позивача [PERSON] внаслідок прийняття Теребовлянською міською радою Тернопільської області оспорюваних рішень про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] земельних ділянок, реєстрації права власності на земельні ділянки за [PERSON], виготовлення нею проектно-кошторисних документацій на земельні ділянки, а тому у задоволенні її позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed