Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» в особі Чернівецького центрального відділення про захист прав споживача та повернення вкладу. Посилалася на те, що 02.04.2015 року між нею та ПАТ «Укрінбанк» в особі Чернівецького центрального відділення було укладено договір №10-1339916 про розміщення банківського вкладу. Відповідно до умов договору, вона розмістила на рахунку банку вклад у розмірі 2000 доларів США, відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 7 % річних на термін до 16.04.2015 року. Проте, 16.04.2015 року на її вимогу кошти повернуті не були, натомість термін дії договору було продовжено на підставі договору №10-1343085 про розміщення банківського вкладу у розмірі 2000 доларів США, відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 7 % річних на термін до 30.04.2015 року. Після спливу зазначеного терміну банк повідомив їй, що може виплатити суму коштів у розмірі 200-400 доларів США лише через два тижні, а тому порекомендувало продовжити термін дії депозиту з урахуванням цієї суми. Так, між сторонами було укладено новий договір №10-1346802 про розміщення банківського вкладу у розмірі 1800 доларів США, відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 7 % річних на термін до 14.05.2015 року. 14.05.2015 року у звязку з неповерненням коштів по договору, між сторонами було укладено договір №10-1349435 на розміщення банківського вкладу у розмірі 1400 доларів США, відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 7 % річних на термін до 30.05.2015 року. Таким чином, термін дії договору сплив, однак депозитні кошти були повернуті лише частково у розмірі 300 доларів США. Вважає, що відповідач порушив умови договору, а тому просив стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у розмірі 1700 доларів США. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справ, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 02.04.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Укрінбанк» в особі Чернівецького центрального відділення було укладено договір №10-1339916 про розміщення банківського вкладу. Відповідно до умов договору, позивач розмістила на рахунку банку вклад у розмірі 2000 доларів США, відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 7 % річних на термін до 16.04.2015 року (а.с.4). 22.04.2015 року між сторонами було укладено договір №10-1343085 про розміщення банківського вкладу у розмірі 2000 доларів США, відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 7 % річних на термін з 16.04.2015 року до 30.04.2015 року (а.с. 5). Як вбачається з умов договору, договір може бути автоматично продовженим на 12 повних періодів, якщо клієнт не вимагає його повернення в день його закінчення. В подальшому, 30.04.2015 року між сторонами укладено новий договір №10-1346802 про розміщення банківського вкладу у розмірі 1800 доларів США, відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 7 % річних на термін до 14.05.2015 року (а.с.6). 14.05.2015 року між сторонами було укладено договір №10-1349435 на розміщення банківського вкладу у розмірі 1400 доларів США, відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 7 % річних на термін до 28.05.2015 року (а.с.7). Як вбачається з умов договорів, договір може бути автоматично продовженим на 12 повних періодів, якщо клієнт не вимагає його повернення в день його закінчення. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За змістом ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Таким чином, договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ від 03.12.2003 № 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою НБУ від 01.06.2011 № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірні" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Згідно ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах її повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами укладеного між сторонами договору про розміщення банківського вкладу, строк дії вкладу складав до 16.04.2015 року. Як було встановлено судом, 30.04.2015 року [PERSON] звернулася до банку з заявою про повернення суми вкладу у розмірі 2000 доларів США, проте кошти повернуто не було (а.с.2). Таким чином, позивач своїми діями засвідчила про свій намір припинити дію укладеного договору. У зв'язку з цим банк зобов'язаний був повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, тобто 30.04.2015 року, проте кошти повернуті не були у звязку з чим банк порушив взяті на себе грошові зобов'язання. Зазначена позиція викладена у Постанові Верховного Суду Українивід 29.05.2013, № 6-39цс13, яка є обов'язковою для всіх судів. За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Всупереч наведеній нормі Закону, відповідачем будь-якими доказами доводи позивача щодо неповернення йому суми депозитного вкладу у розмірі 1700 доларів США спростовані не були. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved