Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» (далі ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс»), третя особа - первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» закритого акціонерного товариства «[PERSON] ТИТАН» (далі- ППО НПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «[PERSON] ТИТАН») в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ розпорядження про припинення трудового договору (контракту), поновити його на роботі, зобовязання нарахувати та виплатити заробітну плату за вимушений прогул та стягнути компенсацію за спричинену моральну шкоду. В обґрунтування позову зазначив, що звільнення його з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним. Він \~працював на підприємстві відповідача майстром дільниці по ремонту транспорту відділення № 3 по ремонту транспорту механослужби гірничотранспортного виробництва відповідача. Не всі наявні на підприємстві професії йому пропонувались. Крім того, з 02.08.2015 року він є членом незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «[PERSON] ТИТАН», яка утворена та дії на підприємстві відповідача. Відповідач до профспілки з питанням його звільнення не звертався і згоду на звільнення не отримав. З тих підстав, що незаконними діями відповідача, що полягають у незаконному звільнені, йому спричинена моральна шкода, просив в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 5 000 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов та його обґрунтування підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник третьої особи позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволенні позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити, оскільки відповідачем дотримані положення діючого законодавства при звільненні позивача. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.08.2010 року працював на посаді майстра дільниці по ремонту транспорту відділення № 3 по ремонту транспорту механослужби гірничотранспортного виробництва. Назву філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» «ЗАТ «[PERSON] титан» з 05.05.2011 року змінено на філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «[PERSON]» згідно наказу від 26.04.2011 року № 87. Найменування підприємства філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «[PERSON]» з 24.03.2014 року змінено на філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс». 07.10.2015 року позивача звільнено. Вказане підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 10, 11). ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» є правонаступником всіх прав та обовязків ПрАТ «Кримський Титан», що вбачається з копії статуту (а.с. 25, 26). Наказом № 367 к від 06.10.2015 року [PERSON] звільнено відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (у звязку зі змінами в організації виробництва та праці, в тому числі скороченням чисельності або штату працівників) з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. З наказом позивач ознайомлений 07.10.2015 року (а.с. 9). Особи, які беруть участь у справі визнали, що з позивачем при звільненні проведено повний розрахунок та виплачено вихідну допомогу. Відповідно до положення про філію «ВГМК», Філія, в межах наданих Товариством повноважень та на підставі довіреності, яка видається Генеральному директору Філії, має право від імені товариства укладати угоди (договори, контракти), набувати майнових та особистих немайнових прав та нести обовязки. Від імені Товариства Філія виступає у всіх судах судової системи України, міжнародних та третейських судах (а.с. 24 зв.) 03.08.2015 року [PERSON] отримав попередження про майбутнє вивільнення № 01-23/1681, що ним не заперечується. Робітнику пропонувались посади охоронника 1 категорії ВО, охоронника 2 категорії ВО, помічника начальника команди ВО, прибиральника виробничих приміщень ГТП. Від запропонованих посад він відмовився (а.с. 6, 34, 35). 03.08.2015 року філією видано наказ № 63 про попередження працівників, зокрема позивача, про майбутнє вивільнення. З вказаним наказом позивач ознайомлений, що ним не заперечується (а.с. 7, 33). 05.08.2015 року видано наказ № 68 про простій майстра дільниці з ремонту транспорту відділення № 3 з ремонту транспорту механослужби ГТВ [PERSON] (а.с. 8, 36) Наказом від 27.02.2015 року за № 21 змінено штатний розклад та організаційна структура філії (а.с. 28). Листом від 02.03.2015 року за вих. № 01-02/663 повідомлялось голові профспілкового комітету ППО ПМГУ «ВГМК» про зміни штатного розкладу та можливе скорочення чисельності робітників (а.с. 29, 30). Згідно протоколу № 1 від 14.03.2015 року проведено консультації адміністрації із профспілковим комітетом щодо попередження про можливе звільнення працівників філії у звязку зі зміною штатного розкладу (а.с. 31, 32). Аналогічне повідомлення голові ППО НПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «[PERSON] ТИТАН» не направлялось та до консультації організація не залучалась. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що підприємство вважає, що вказана організації вже не діє, оскільки голова первинної профспілкової організації не перебуває у трудових відносинах з підприємством, вона втратила статус первинної. Також він пояснив, що працівник не повідомив роботодавця про те, що він є членом профспілки. За відомостями первинної організації профспілки «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» профспілки працівників металургійної і гірничо-добувної промисловості України, [PERSON], майстр ГТВ не є членом профспілки металургів та гірників України (а.с. 84). 20.07.2015 року [PERSON] подав заяву про припинення утримання щомісячно з його заробітної плати членських профспілкових внесків у розмірі 1% в звязку з особистими переконаннями (а.с. 85). Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що орієнтовно з цього часу [PERSON] не є членом профспілки металургів та гірників України. Згідно протоколу засідання профспілкового комітету ПО ГПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «[PERSON] ТИТАН» від 01.08.2015 року вирішено прийняти працівника філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» [PERSON] в члени профспілки з 01.08.2015 року. Також заведена облікова картка члена первинної профспілкової організації філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «[PERSON] ТИТАН» (а.с. 64, 65). В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідачем голові ППО НПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «[PERSON] ТИТАН» направлено подання про надання згоди на звільнення [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗпП. З іншою профспілкою його звільнення також не погоджувалось. Згідно витягу з протоколу ППО НПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «[PERSON] ТИТАН» від 10.12.2015 року профспілковий комітет не надає згоди га звільнення [PERSON], оскільки адміністрація філії «ВГМК» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» до профспілки з приводу консультацій щодо звільнення її членів, в тому числі і [PERSON], не зверталась. Міститься посилання на положення ст. 42 КЗпП та зазначено, що трудовий безперервний стаж [PERSON] на підприємстві філії «ВГМК» складає більше 15 років. Не було дотримано порядку звільнення працівника, який передбачено ст. 43 КЗпП України, що є грубим порушенням прав та інтересів працівника [PERSON] Жодна з посад, що йому пропонувались не відповідають його кваліфікації та його професійному фаху, інших не пропонувалося, не пропонувалось навчання та перекваліфікація (а.с. 74, 75). Проаналізувавши зміст вказаного протоколу, суд вважає, що вказаний висновок є достатньо обґрунтованим, містить посилання на норми діючого законодавства та фактичні обставини. Ознайомившись зі змістом листа центру зайнятості та журналу прийнятих працівників за період з 01.08.2015 року по 03.12.2015 року, представник позивача надав суду пояснення про те, що позивачу за його кваліфікацією могли бути запропоновані і не були запропоновані наступні посади: водій автотранспортних засобів, акумуляторник-мідник та розпорядник робіт (а.с. 72, 76-78). З інструкції водія автотранспортних засобів випливає, що така особа повинна пройти, зокрема, професійно-технічне навчання (учбовий заклад з підготовки водіїв транспортних засобів). Пройти спеціальну підготовку з типових освітніх планів та програмам підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» і кваліфікаційну атестацію. До керування автотранспортом, який має більше ніж 8 місць для пасажирів, окрім водійського, допускаються особи, які мають категорію «Д» і безперервний стаж роботи 3 роки управління транспортним засобом (а.с. 86-89). Розподілювач робіт (інвалід) повинен мати професійно-технічну освіту, стаж роботи за професією не менше 1 року, бути досвідченим користувачем ПК, знати програму 1С, програму сервісу Microsoft Office (а.с. 91-93). Згідно робочої інструкції акумуляторника-мідника він повинен мати професійно-технічну освіту. Підвищення кваліфікації та стаж роботи по професії акумуляторника-мідника не менше 1 року (а.с. 94-97). Згідно водійського посвідчення позивач має право керувати мотоциклами, автомобілями (за виключенням згаданих в категорії Л) дозволена максимальна вага яких не перевищує 3500 кг. і кількість сидячих місць яких, попри сидіння водія не перевищує восьми. Автомобілі, які призначені для перевезення вантажу, дозволена максимальна вага яких перевищує 3500 кг. (а.с. 79). Згідно свідоцтва від 11.05.1998 року позивач пройшов підготовку та отримав кваліфікацію слюсар з ремонту дизельних та карбюраторних двигунів пятого розряду (а.с. 80). Згідно диплому про вищу освіту серії ЗВ № 789354 [PERSON] закінчив повний курс за спеціальністю механічне устаткування заводів чорної металургії (а.с .81). Слід зазначити, що роботодавець, складаючи інструкцію, ви\-значає завдання та обов'язки та фіксує кваліфікаційні вимоги до працівника, на основі яких відшукується і відбирається кандидат на посаду. Розділ "Кваліфікаційні вимоги" містить норми, які стосуються освіти, освітньо-кваліфікаційних рівнів та досвіду, достатніх для повного і якісного виконання робіт за посадою. Питання щодо відповідності або невідповідності вказаних вище посадових інструкцій положенням діючого законодавства не є предметом даного судового розгляду, а тому суд його не вирішує. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо. За приписами ч. 2 ст. 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Відповідно до розяснень Міністерства Юстиції України від 25.01.2011 року щодо гарантій працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. У справі, що розглядається двомісячний строк з моменту попередження дотримано, оскільки позивача попереджено про наступне вивільнення 03.08.2015 рок (він вказує 04.08.2015 року), а звільнено 06.10.2015 року. Згідно ст. 1 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року № 1045-ХІV первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року № 1045-ХІV належність або неналежність до профспілок не тягне за собою будь-яких обмежень трудових, соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод громадян, гарантованих Конституцією України, іншими законами України. Забороняється будь-яке обмеження прав чи встановлення переваг при укладанні, зміні або припиненні трудового договору у зв'язку з належністю або неналежністю до профспілок чи певної профспілки, вступом до неї або виходом із неї. Згідно положень ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року № 1045-ХІV у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, дозвіл на його звільнення дає той профспілковий орган, до якого звернувся роботодавець. Слід зазначити, що виходячи зі змісту ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року № 1045-ХІV припинення діяльності первинної профспілкової організації шляхом примусового розпуску чи заборони діяльності за рішенням роботодавця не допускається. Юридичну особу ППО НПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «[PERSON] ТИТАН» і саму профспілку на теперішній час не ліквідовано (а.с. 38, 40). За приписами п. 10 ст. 247 КЗпП, ст. 38 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом. Згідно рішення Конституційного суду України по справі № 1-31/98 питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником у передбачених законом випадках і порядку вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, організації, членом якої є працівник. Відповідно до положень ст. 43 КЗпП, п. 10 ст. 247 КЗпП та ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 травня 1999 р. № 1045-ХІV, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст. 40 КЗпП , може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. \~\~ Вирішуючи спір, суд виходить з того, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці, зокрема скорочення штату працівників. Аналізуючі обставини, повязані з предметом спору, суд вважає, що у відповідача з 01.03.2015 року було заплановано внесення змін у штатний розклад та організаційну структуру філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «[PERSON]» (виключення зі штатного розкладу посад (професій), з організаційної структури структурних підрозділів) та затвердження штатного розкладу та організаційної структури в новій редакції (а.с. 28). Враховуючи, що звільнення позивача відбулося 06.10.2015 року, суд доходить висновку, що відповідач дотримався трьохмісячного строку повідомлення профспілки ППО ПМГУ «ВГМК» про майбутнє вивільнення відповідно до положень ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і не вчинив відповідних дій щодо ППО НПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «[PERSON] ТИТАН», яка є третьою особою по справі. Одночасно з попередженням про майбутнє вивільнення позивачу пропонувалась робота на підприємстві. Оцінюючи докази, надані в підтвердження дотримання відповідачем порядку вивільнення, суд прийшов до висновку, що відповідачем виконано покладений на нього обовязок прийняття заходів щодо працевлаштування позивача з метою уникнення його звільнення за скороченням штату. З тексту оскаржуваного наказу № 367 к від 06.10.2015 року зазначено, що підставами звільнення є наказ № 21 від 27.02.2015 року, наказ № 63 від 03.08.2015 року, попередження про майбутнє вивільнення, відмова від запропонованих вакансій № 01-23/1681 від 03.08.2015 року. На [PERSON], як члена профспілки, поширюються гарантії встановлені законом. В даному випадку згода профспілки не була отримана взагалі і під час судового розгляду суду подано висновок про відмову первинної профспілкової організації у наданні згоди на звільнення позивача. Згода виборного органу первинної профспілкової організації є елементом підстави для звільнення. Тому її відсутність означає, що підстав для звільнення немає, а це тягне поновлення працівника на роботі. Час одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації - попередньо (до звільнення) чи потім (після звільнення) є елементом порядку звільнення, порушення якого не тягне поновлення працівника на роботі. Це також розяснено в п. 15 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року. Позивачем заявлено вимоги про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 367 к (в позовній заяві помилково зазначено л) від 06.10.2015 року про його звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Слід враховувати те, що суд, як і будь-кий інший орган по розгляду трудових спорів, не має адміністративних повноважень, тому він не може скасовувати накази. Якщо звільнення з роботи проведено з порушенням закону, суд, не скасовуючи наказу і не змінюючи підстав припинення трудового договору, зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі. Отже, не може бути задоволено позовну вимогу [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення. Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Тому поновлення працівника на роботі потрібно розглядати як гарантію захисту його порушених прав. Отже, для відновлення порушених прав та захисту законних інтересів позивача суд поновлює його на посаді майстра дільниці по ремонту транспорту відділення № 3 по ремонту транспорту механослужби гірничотранспортного виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» з наступного дня після його звільнення, тобто відповідно до запису в його трудовій книжці, з 08.10.2015 року. Враховуючи те, що посада позивача на теперішній час скорочена, що особами, які беруть участь у справі, визнано в судовому засіданні, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність такої посади не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині та для невиконання в подальшому рішення суду, адже роботодавець повинен відновити становище, яке існувало до порушення права: забезпечити працівнику ті ж самі умови праці, які він мав до незаконного звільнення. Щодо позовних вимог про стягнення зобовязання відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу заробітної плати за вимушений прогул з моменту його звільнення по дату поновлення позивача на підприємстві відповідача, то слід зазначити наступне. Суд звертає увагу, що позивачем не зазначено суми,\~\~яка підлягає стягненню і вимоги про конкретний розрахунок ним також не заявлено. За приписами ст. 235 КЗпП одночасно з ухваленням рішення про поновлення працівника суд приймає і рішення про виплату йому середньої зарплати за час вимушеного прогулу, яким і є період, під час якого працівника було звільнено без законної підстави. Період прогулу встановлюється з дати звільнення до дати прийняття рішення про поновлення, але не може перевищувати один рік згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП. Отже, на підставі наведеної норми та у зв'язку з поновленням позивача на роботі суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог, вважає за необхідне зобовязання відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу заробітної плати за вимушений прогул з моменту його звільнення, тобто з 08.10.2015 року по 30.12.2015 року. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує положення ст. 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом указаної норми закону підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин. Суд виходить з доведеності моральних страждань позивача в зв`язку із порушенням його законних прав, спричинення діями відповідача позивачу моральної шкоди і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗПП України, для відшкодування моральної шкоди. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, звільнення позивача, що призвело до моральних страждань, характер і тривалість моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. без урахування податку на доходи та обовязкові збори. Підстав для стягнення моральної шкоди в іншому розмірі суд не вбачає, оскільки позивачем більший розмір не доведено належними, достатніми та допустими доказами. Отже, позов слід задовольнити частково. В задоволенні позову в іншій частині відмовити. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, часткове задоволення позову, а також те, що позивачем заявлено чотири вимоги, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 974,40 грн. відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Також з відповідача на користь позивача стягнути 243,60 грн. в звязку з частковим задоволенням позову і сплатою позивачем при зверненні з позовом до суду судового збору. Також відповідно до вказаної норми та ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу\~у цивільних та адміністративних справах» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і належно документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., оскільки позов задоволено частково. Вказаний розмір витрат підтверджується квитанцією (а.с. 82) та відповідає часу участі адвоката у судових засіданнях. Згідно зі ст. 367 ЦПК України рішення про поновлення незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial