Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON]звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 21 липня 2015р. о 17 годин 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено Логан» державний номер [NUMBER], на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Михайлівської-Мельницької у місті Одесі при виїзді з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю «Тойота Ланд Крузер Прадо» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на праві власності автомобіль було пошкоджено. Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON], п.п. 16.11 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON]підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2015р., відповідно до якої останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю, який належить позивачу на праві власності були завдані механічні пошкодження. Згідно звіту №1308/15 від 27 серпня 2015р. з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER], сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілямарки «Тойота Ланд Крузер Прадо» складала 160384,95 грн., вартість проведення зазначеної експертизи складала 950 грн. Позивач зазначав, що оскільки автомобіль відповідача був застрахований за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності 50000,00 грн., то Приватне акціонерне товариствоСтрахова група «БРОКБІЗНЕС» (далі - ПрАТ Страхова група «БРОКБІЗНЕС») відшкодувала йому страхове відшкодування в сумі 49490,00 грн., а різницю матеріальної шкоди в розмірі 111844,00 грн., йому повинен відшкодувати відповідач. Позивач також вказував, що окрім матеріальної шкоди, він поніс витрати в сумі 950,00 грн. на визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю. Стверджував, що діями відповідача йому була спричинена не тільки матеріальна шкода, але і моральні страждання та нервові переживання. Тому моральну шкоду він оцінює в 10000,00 грн. Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати різницю матеріальної шкоди в розмірі 111844,00 грн., компенсацію моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. та понесені витрати в розмірі 950,00 грн., то позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь різницю матеріальної шкоди в розмірі 111844,00 грн., компенсацію моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., витрати в сумі 950,00 грн. на визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю, та судові витрати в розмірі 2336,44 грн. Ухвалою суду від 17 лютого 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейп Автотранс» (далі - ТОВ «Сейп Автотранс») (а.с.95). У судовому засіданні 17 лютого 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON] (а.с.93). Представник позивача, діючий за довіреністю від 17 листопада 2015р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити (а.с.92). Представник відповідача, діючий за довіреністю від 12 січня 2016р. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проти задоволення позову у частині стягнення різниці матеріальної шкоди в сумі 35791,73 грн., не заперечував, інші позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні, раніше надав суду свої заперечення на позов (а.с.87,101-103). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї не явки суду не повідомив, раніше в судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «Сейп Автотранс» у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся в порядку ст.74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-1У) та розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 21 липня 2015 року о 17 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Рено Логан», державний номер [NUMBER] а перехресті нерівнозначних доріг вулиць Михайлівської-Мельницької у місті Одесі при виїзді з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю «Тойота» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, [PERSON] отримав тілесні ушкодження (а.с. 19). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Toyota Prado», д/н [NUMBER], належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с.15). [PERSON], який керував автомобілем марки «Toyota Prado», д/н [NUMBER], згідно досліджених судом свідоцтв про народження та паспортів є онуком [PERSON] (а.с.9-14). Відповідно до довідки ДАІ, виданої на ім'я [PERSON], в результаті ДТП, яка сталася 21 липня 2015р. автомобіль марки «Toyota Prado», д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с.16). Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 04 вересня 2015р., відповідно до якої останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340грн. (а.с.19). Згідно зі звітом №1308/15 від 27 серпня 2015р. з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER], вартість матеріального збитку, який був спричинений власнику автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER], складає 85281,73 грн.(30-75). З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Рено Логан» державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], була застрахована ПрАТ Страхова група «БРОКБІЗНЕС» за полісом №АІ 5345248 від 09 липня 2015р., із встановленим лімітом відповідальності за шкоду, заподіяною майну 50000,00 грн., розмір франшизи - 510,00 грн. (а.с.20). Власником автомобіля марки «Рено Логан» державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] є ТОВ «Сейп Автотранс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, листом Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України від 18 березня 2016року (а.с.124,184). Зазначений автомобіль перебував у прокаті [PERSON], що вбачається із договору прокату б/н від 13 липня 2015 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Сейп Автотранс», та акту приймання -передачі №1 від 13 липня 2015 року (а.с.120-122). При цьому у судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи відповідача щодо існування трудового договору, укладеного між ним та ТОВ «Сейп Автотранс», оскільки відповідачем до суду не було надано жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування зазначених ним обставин. Встановлено, що 21 липня 2015р. позивач повідомив ПрАТ Страхова група «БРОКБІЗНЕС» про настання страхового випадку, та 05 серпня 2015р. звернувся до ПрАТ Страхова група «БРОКБІЗНЕС» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що вбачається із заяви про подію, що має ознаки страхового випадку, страхового акту №561137/1 від 17 вересня 2015 року (а.с.28,115). Судом встановлено, що відповідно до наказу №56137/1/1 від 17 вересня 2015 року ПрАТ Страхова група «БРОКБІЗНЕС» прийняла рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Toyota Prado», д/н [NUMBER], у розмірі 49490,00 грн., без урахування франшизи (а.с. 22,174). Виплата страхового відшкодування [PERSON] була здійснена ПрАТ Страхова група «БРОКБІЗНЕС» згідно ліміту відповідальності у повному обсязі, у розмірі 49490,00 грн. Факт отримання страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн. було підтверджено в судовому засіданні як позивачем так і його представником. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р. № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі - Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Таким чином, відповідно до звіту №1308/15 від 27 серпня 2015р. з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER], вартість матеріального збитку, який був спричинений власнику автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER], складає 85281,73 грн. Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992р. N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Відповідно до ст.3 Закону України №1961-1У обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України № 1961 -1У у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону №1961-1У встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України №1961-1У потерпілі - це треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода. Статтею 29 Закону України №1961-1У передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Пунктом 36.2 ст.36 Закону України №1961-1У передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Судом встановлено, та сторонами не заперечувалося, що станом на теперішній час ПрАТ Страхова група «БРОКБІЗНЕС» виплатило позивачу страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності. Пунктами 36.4., 36.5 ст. 36 Закону України №1961-1У передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Відповідно до полісу №№АІ 5345248 від 09 липня 2015р. ліміт суми за шкоду заподіяну майну потерпілого, становить 50000,00грн., розмір франшизи становить 510,00 грн. (а.с.20). Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, з урахуванням виплати ПрАТ Страхова група «БРОКБІЗНЕС» [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн., різниця матеріального збитку, який був спричинений власнику автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER] становить 35791,73 грн. (85281,73 грн. - 49490,00 грн.), яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187). Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00грн. позивач послався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням належного йому транспортного засобу. Пошкодження автомобіля спричинило йому нервові переживання, так як він був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися автомобілем. Крім того, сума відшкодування так і не була йому виплачена. Крім того, позивач зазначав, що в результаті ДТП, його онук [PERSON], який знаходився за кермом автомобіля зазнав тілесних ушкоджень, перебуває у стресі, через що не може сісти за кермо автомобіля, а тому відповідач спричинив моральну шкоду не тільки позивачу, а і його онуку. Суд вважає, що своїми незаконними діями відповідач дійсно спричинив моральні страждання особисто позивачу. При цьому суд не приймає до уваги вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди через страждання його онука, оскільки його онук, який зі слів позивача отримав тілесні ушкодження в результаті ДТП має право особисто звернутися до суду за захистом своїх прав, так як така шкода є персоніфікованою. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З цих підстав, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 2000,00грн. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково на підставі ст.23 ЦК України і відшкодовувати їх повинен відповідач. Крім того, судом встановлено, що за проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER] та складення звіту №1308/15 від 27 серпня 2015р. позивач сплатив 950,00 грн. (а.с.24-27). Отже, відповідно до ст.79 ЦПК України дані витрати підлягають стягненню з відповідача. Що стосується інших вимог позивача, то суд вважає, що вони не можуть бути задоволені, у зв'язку з їх недоведеністю. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 35791,72 грн., витрати на визначення вартості матеріального збитку в розмірі 950,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оскільки позовні вимоги задоволенні частково, то з [PERSON]необхідно стягнути судовій збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, який складає 551,20 грн.

Outcome: partial