Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулася до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради «про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на неповнолітню дитину», в якому просить: -позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , адреса проживання: [ADDRESS] - батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . -стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ; місце проживання: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса реєстрації та проживання: [ADDRESS] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з «26» лютого 2020 р., і до досягнення дитиною віку повноліття. В силу ст. 430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. -встановити опіку над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , призначивши [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса реєстрації та проживання: [ADDRESS] - опікуном неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначає, що Відповідач у справі [PERSON] - є її донька. [INFO] у неї народився син - онук позивача [PERSON] . Вона мати одиначка, тому після народження онука позивач приймала активну участь у його вихованні, доглядала за ним, надавала матеріальну допомогу. Фактично онук [PERSON] проживав і проживає у позивача , але зареєстрований у [ADDRESS] . Крім онука [PERSON] у [PERSON] є ще двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] починаючи з 2008 року почала вживати наркотичні засоби і з цього часу здоров`ям дітей не цікавилася, батьківської турботи до дітей не виявляла і з 04.08.2015 року знаходилася в християнському реабілітаційному центрі, оскільки схильна до вживання наркотичних засобів. Тому позивач в кінці серпня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відносно доньок [PERSON] , [PERSON] і призначення її опікуном дітей, оскільки батько [PERSON] помер, а батько [PERSON] записано зі слів матері. Поки слухалася справа у суді відповідачка [PERSON] , народила сина [PERSON] , [INFO] і з дня народження він фактично проживає зі позивачем і знаходиться на її вихованні і утриманні. 01 лютого 2016 року рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області позов був задоволений і [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо своїх доньок: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Цим же рішенням суду позивач [PERSON] була призначена опікуном малолітніх онук, і на її користь з [PERSON] судом були стягнути аліменти на утримання онук. Ці обставини підтверджуються актом № 64 проживання без реєстрації [PERSON] від 03.02.2Q20 року, складеного Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду». Після народження сина [PERSON] , [PERSON] не змінила свій спосіб життя і продовжила приймати наркотики і здоров`ям сина не цікавиться, батьківської турботи до нього не виявляє. З 10 листопада 2019 року по теперішній час перебуває в реабілітаційному центрі стаціонарного типу, який знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 8 від 10.02.2020 р. Благодійної організації «Благодійний фонд «За Життя». Відповідач [PERSON] , відсторонилася від своїх батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню про стан здоров`я дитини. Відповідачка не заперечує проти позову. Для проживання [PERSON] зі позивачем, створені нормальні умови життя: для нього виділена окрема кімната, яка обладнана необхідними меблями. Позивач одержує пенсію, крім того, є підприємцем і її дохід за 2019 рік склав 57 857,29 грн., що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку і декларацією платника податків. Матеріально [PERSON] забезпечена. Має бажання піклуватися про неповнолітнього [PERSON] . Взаємовідносини між бабусею та онуком теплі, родинні. Спілкуються на підставі довіри та взаємопорозуміння. [PERSON] має намір бути його офіційним опікуном, про що повідомила представників відділу з правових питань та захисту прав дітей служби у справах дітей Кам`янської міської ради. Відділом з правових питань та захисту прав дітей служби у справах дітей Кам`янської міської ради був складений акт від 11.02.2020 року обстеження моїх умов проживання, де визначено, що вони задовільні. Стан здоров`я позивача [PERSON] задовільний, що підтверджується висновком про стан здоров`я заявника від 03.01.2020 року, наданого «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 3» лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини №1 м. Кам`янське. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно п.2 ч. 1 ст.164 цього Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 2. Позиція відповідача та третіх осіб. Відповідач, [PERSON] скористалась своїм правом та подала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заперечень проти позовних вимог не подали, направили заяви про розгляд справи без участі представника, та не заперечували щодо винесення рішення. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. У лютому 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради «про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на неповнолітню дитину». Ухвалою від 26 травня 2020 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовчий розгляд. 28.02.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] використала право на подачу заяви про проведення судового розгляду за своєю відсутності, не заперечуючи проти ухвалення судового рішення. Відповідач, [PERSON] будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, подали заяви про проведення судового розгляду за відсутності своїх представників, не заперечуючи проти ухвалення судового рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 4. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , [INFO] - донька [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). 16 листопада 2005 року - [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 679 (а.с. 8). [INFO] у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] народилась дитина - [PERSON] , що підтверджено копією рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року (а.с.12-13 ). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року [PERSON] , [INFO] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року [PERSON] , [INFO] визначено опікуном над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). [PERSON] , [INFO] - мати одиначка. [PERSON] , [INFO] , проживає у позивача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено актом № 64 проживання без реєстрації від 03 лютого 2020 року (а.с. 11). [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою реєстрації матері, [PERSON] : [ADDRESS] (а.с. 30). [PERSON] починаючи з 2008 року вживає наркотичні засоби і з цього часу здоров`ям дітей не цікавилася, батьківської турботи до дітей не виявляла, що підтверджено особистими поясненнями (а.с. 41). З 04.08.2015 року знаходилася в християнському реабілітаційному центрі, оскільки схильна до вживання наркотичних засобів, що підтверджено особистими поясненнями (а.с. 41). З 10 листопада 2019 року по теперішній час перебуває в реабілітаційному центрі стаціонарного типу, який знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 8 від 10.02.2020 р. Благодійної організації «Благодійний фонд «За Життя» (а.с. 8). Відповідач [PERSON] , відсторонилася від своїх батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню про стан здоров`я дитини. Для проживання [PERSON] , бабусею [PERSON] , створені нормальні умови життя, що підтверджено актом від 01 лютого 2020 року, для нього виділена окрема кімната, яка обладнана необхідними меблями (а.с. 10). Квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 08 січня 1998 року (а.с.13а) Позивач одержує пенсію, крім того, є підприємцем і її дохід за 2019 рік склав 57 857,29 грн., що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку і декларацією платника податків (а.с. 16 а, 17, 17 а). Має бажання піклуватися про неповнолітнього [PERSON] . Взаємовідносини між бабусею та онуком теплі, родинні. Спілкуються на підставі довіри та взаємопорозуміння. [PERSON] має намір бути його офіційним опікуном, про що повідомила представників відділу з правових питань та захисту прав дітей служби у справах дітей Кам`янської міської ради. Стан здоров`я позивача [PERSON] задовільний, що підтверджується висновком про стан здоров`я заявника від 03.01.2020 року, наданого «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 3» лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини №1 м. Кам`янське (а.с. 9). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно ст.157 СК України той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 13 Закону України» Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по -батькові. Відповідно до ст. 22 Закону, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Згідно ч. 4 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Згідно пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно до п. 2.32. Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, на підставі рішення суду про позбавлення батьківських прав у графі "Для відміток" актового запису зазначається "Батьки (батько, мати) позбавлені батьківських прав на підставі рішення (назва суду), N справи _______ від ________". Учинений запис засвідчується печаткою і підписом посадової особи відділу реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках відомості про батьків з актового запису не виключаються, а тому з батьків, якого позбавленої батьківських прав, повторне свідоцтво про народження дитини не видається. Відповідно до п.1.15, 2.16.7, 2.18 зазначених правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. Ч. 6 ст. 164 СК України, Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Ч. 1 ст. 165 СК України, Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ч. 2 ст. 166 СК України, Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Ч. 3 ст. 166 СК України, При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Правилами ч.3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Суд зазначає, що батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і батьком конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається лише бабуся, свідчить про те, що мати дитини не бажає приймати участь у їх утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для (батька) матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Суд враховує правовий висновок зроблений у Постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, згідно до якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Отже, враховуючи що з часу народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , мати дитини [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини, що полягає у не піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти; не проявляє інтересу до справи, будучи належним чином сповіщена, заперечень проти позову не подала, в судові засідання не прибувала, ставлення до дитини на краще не змінила, не проявила зацікавленості в захисті своїх батьківських прав щодо дитини, що у своїй сукупності доводить умисне ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , крім того враховуючи що відсутні відомості про батька дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав, за наявності її винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками. Правилами ч.3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Щодо встановлення опіки, враховуючи подання про доцільність призначення опікуном [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги та визнає ї такою, що підлягає задоволенню. Крім того визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. В той же час, враховуючи приписи Ч. 3 ст. 166 СК України, суд зобов`язаний при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи що при зверненні із позовом [PERSON] заявлено вимоги про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини, суд вважає необхідним прийняти рішення про задоволення цих вимог. Щодо розміру аліменти які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з «26» лютого 2020 р., і до досягнення дитиною віку повноліття. Таке стягнення підлягає негайному виконанню, у межах суми платежу за один місяць. Щодо проведення змін у актовому записі, то згідно до Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини, що не є підставою для зміни актового запису, а є лише підставою на підставі рішення суду про позбавлення батьківських прав у графі "Для відміток" актового запису зазначення "Батьки (батько, мати) позбавлені батьківських прав на підставі рішення (назва суду), N справи _______ від ________", засвідчення його печаткою і підписом посадової особи, та не є підставою для виключення відомостей про батьків дитини, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі нею позову до суду, що становить в сумі - 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. А також підлягає судовий збір з [PERSON] на користь держави у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривну 60 копійок.

Outcome: approved