Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, у якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.12.2011 року у сумі 11 422,72 грн., а також судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1378 грн.. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 29.12.2011 року був укладений кредитний договір б/н ПАТ КБ "ПриватБанк" з відповідачем [PERSON].Відповідно кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 29 лютого 2016 року загальна заборгованість склала 11422,72 грн. (заборгованість за кредитом 747,91грн., за відсотками за користування кредитом 6954,68 грн., 2700,00 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг , фіксована та відсоткова складова штрафних санкцій 500,00 грн. та 520,13 грн. відповідно). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, при поданні позову, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення за наявності підстав заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, подав через канцелярію суду заяву про визнання позову. У зв"язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось(ч.2 ст.197ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 29.12.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір №б/н з відповідачем [PERSON] Відповідно кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 800,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором, однак свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Станом на 29 лютого 2016 року загальна заборгованість склала 11422,72 грн., з яких заборгованість за кредитом 747,91 грн., за відсотками за користування кредитом 6954,68 грн., заборгованість за пенею та комісією 2700,00 грн. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, фіксована та відсоткова складова штрафних санкцій 500,00 грн. та 520,13 грн. відповідно). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ "ПриватБанк" виконало умови кредитного договору, надавши Позичальнику кредитні кошти. Позичальник умови договору не виконує, свою заборгованість по кредитному договору не погашає, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, визнання відповідачем пред"явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1378 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved