Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким. 10.02.2016 року між нею, [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є будівлі пташника № 1, літ. "Л", бетон, загальною площею 969,8 кв. м. з усіма комунікаціями, що розташовані по вулиці Жовтневій, 1 в селі Лукашова, Липовецького району, належність нерухомості [PERSON] підтверджено було договором купівлі-продажу нерухомості від 02.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Липовецького нотаріального округу. [PERSON] п. 3 даного договору, сторонами узгоджено ціну обєкта нерухомості в розмірі 62 500 гривень, що еквівалентно було на 20.11.2015 року 2500 доларів США, які відповідач отримав до підписання договору. У пункті 5 Договору сторони дійшли згоди, що [PERSON]Х зобов'язується провести нотаріальне посвідчення договору за власні кошти протягом одного місяця з дати його підписання, тобто до 10.03.2016 року, а також усі витрати за нотаріальне посвідчення продавець узяла на себе. В порушення взятих на себе зобовязань продавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, вказана обставина позбавляє її здійснювати свої правомочності щодо правомірно набутого майна, що вказує на порушення її прав як власника, тому позивач просить суд здійснити захист її порушених прав у спосіб шляхом визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі - пташника № 1, літ. "Л", бетон, загальною площею 969,8 кв. м. з усіма комунікаціями, що розташований по вулиці Жовтневій № 1, в селі Лукашова, Липовецького району, Вінницької області, укладений між нею та [PERSON] виконаним та дійсним, а також просила суд визнати за нею право власності на цей обєкт нерухомості. В судове засідання позивач та її представник не зявились, однак надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, просили позов задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в заяві яку адресував суду зазначив, що позовні вимоги та обставини наведені у позовній заяві визнає, не заперечує проти задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити за його відсутності. Ураховуючи те, що сторони не зявились в судове засідання, скориставшись своїми правами, що передбачені ч.2 ст.185 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. 10.02.2016 року в місті Липовець, між [PERSON], як продавцем з однієї сторони та [PERSON], як покупцем, з іншої сторони було укладено Договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, відповідно до якого Продавець продав, а Покупець купив частину будинковолодіння, що розташоване в селі Лукашова, Липовецького району, Вінницької області, по вулиці Жовтневій № 1. У власність покупця переходить згідно плану одна будівля: пташник № 1 "Л", бетон, загальною площею 969,8 кв. м. з усіма комунікаціями. ( а. с. 6) Відповідно до п.2 цього Договору, майно належить Продавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №721. Факт належності майна продавцеві доведено самим Договором купівлі продажу від 02.04.2002 року, що міститься в матеріалах справи (а.с.9), реєстраційним посвідченням Вінницького обласного обєднаного БТІ від 16.05.2002 року (а.с.10) та технічним паспортом (Інвентаризаційна справа №262 (а.с.11-14). [PERSON] п. 3 даного договору, сторони дійшли згоди про ціну обєкта нерухомості в розмірі 62 500 гривень, що еквівалентно станом на 20.11.2015 року 2500 доларів США. Пунктом п. 5 Договору, сторони узгодили, що право власності на предмет договору виникає у Покупця з моменту нотаріального посвідчення даного договору. Продавець зобов'язується провести нотаріальне посвідчення договору за власні кошти протягом одного місяця з дати його підписання, тобто до 10.03.2016 року. Усі витрати із складанням та нотаріальним посвідченням продавець бере на себе. В підтвердження факту виконання Покупцем п. 3 Договору купівлі продажу від 10.02.2016 року [PERSON] надано розписку Продавця про отримання обумовленої договором плати за товар в сумі 2500 доларів США, що еквівалентно було станом на 20.11.2015 року 62500 (шістдесят дві тисячі п'ятсот) гривень. ( а. с.8). [PERSON] приймання передачі складеного сторонами договору 10.02.2016 року (а.с.7), предмет договору - будівлю пташника № 1 літ. 2Л", загальною площею 969,8 кв. м. з усіма комунікаціями, що розташований по вулиці Жовтневій, 1, в селі Лукашова, Липовецького району, було передано продавцем покупцеві, про що сторони проставили підписи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до статей 526, 527, 530 532 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, в обумовлені у ньому строки. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У той же час правилами ч. 1 ст. 657 ЦК України, визначено, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. [PERSON] ч.3 ст.640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В силу ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Правилами ч.2 ст.220 ЦК України, визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що сторони у зобовязанні домовились щодо усіх істотних умов притаманних договору купівлі продажу нерухомого майна, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання такого договору. Обставини щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу від 10.02.2016 року сторонами спору визнавались, отож доведенню не підлягають, в силу ст.61 ЦПК України. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі продажу укладеного 10.02.2016 року між сторонами цього спору, а саме: будівлі пташника № 1, літ. "Л", бетон, загальною площею 969,8 кв. м. з усіма комунікаціями, що розташовані по вулиці Жовтневій, 1 в селі Лукашова, Липовецького району, доведені, а відтак підлягають до задоволення. Вирішуючи вимоги позивача щодо визнання права власності за нею на нерухоме майно, суд виходить з наступного. У п.37. постанови ВССУ від 07.02.2014 за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам надано наступні розяснення. З урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність. З огляду на невизначеність відносин права власності позивача відносно правомірно набутого нею нерухомого майна, суд вважає за доцільне здійснити захист її порушених прав у спосіб, що передбачений чинним законодавством, шляхом визнання за нею права власності на нерухоме майно. За наведених обставин, які були перевірені судом зібраними у справі належними та допустимими доказами, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved