Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У листопаді 2019 року Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхніх двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначав, що з 15 грудня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2018 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , батько дітей [PERSON] проживав окремо від сім`ї в орендованому будинку за адресою: [ADDRESS] . 08 лютого 2018 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області видані рішення "Про надання висновку до суду про відібрання малолітніх дітей від їх матері та батька без позбавлення їх батьківських прав". Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] відібрано від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Малолітні діти з 23 жовтня 2018 року влаштовані на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї на базі родини [PERSON] та [PERSON] . 04 квітня 2019 року цю родину переведено в статус Дитячого будинку сімейного типу. За час перебування дітей в родині [PERSON] про побачення з дітьми зверталися батько дітей, бабуся, дідусь, прабабуся та мати. 06 квітня 2018 року в приміщенні Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області (далі - Служба) відбулася зустріч заявників з дітьми, під час якої діти не проявляли ніяких емоцій. [PERSON] намагалася брати дітей на руки, але останні уникали контакту з матір`ю. По закінченню зустрічі, за дітьми прийшла мама-вихователь [PERSON] , вони спокійно пішли з нею, не проявляючи ніяких емоцій до батьків. За період перебування дітей у Дитячому будинку сімейного типу [PERSON] , з ними зустрічався батько [PERSON] , остання зустріч відбулася 10 червня 2018 року за участю бабусі та прабабусі дітей. Відповідач [PERSON] більше до дітей не приходила, їх життям та здоров`ям не цікавилася, матері-вихователю не телефонувала. На момент влаштування дітей до Дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] мали затримку в розвитку, порушення уваги, слабкість запам`ятовування, недорозвинені навички самообслуговування, не могли вгамувати почуття голоду. Діти не дотримувалися режиму дня, [PERSON] проявляв агресію до інших дітей, [PERSON] мав дуже низьку вагу. Діти копирсалися у сміттєвому баку та їли з нього. Хлопчики не вміли говорити, не знали своїх імен. [PERSON] на своє ім`я ставав у ступор. Протягом року спостерігається динаміка розвитку у малолітніх [PERSON] та [PERSON] , вони почали контактувати з іншими дітьми, зменшилася агресія в [PERSON] , вони повільно, але запам`ятовують правила поведінки, розмовляють, знають свої імена та реагують на них. Батьки-вихователі влаштували дітей до дошкільного навчального закладу "Червоні вітрила", провели повне медичне обстеження дітей. Малолітній [PERSON] був направлений на стаціонарне лікування, у зв`язку із діагнозом порушення активності та уваги з вираженою затримкою психічного розвитку, системний недорозвиток мовлення ІІ-ІІІ рівня (F90.0, F88). У дітей затримка психічного розвитку, порушення емоційно-вольової сфери, порушення мовлення. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення батьків від виховання дітей, свідомого нехтування своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. 23 жовтня 2019 року Орган опіки та піклування надав до суду висновок за № 04-221223 про доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги про стягнення з відповідачів аліментів у даному позові не заявляються, оскільки справа про стягнення з них аліментів на дітей уже розглядається судом. Представник позивача Органу опіки та піклування Сундук Л.І. у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті суду, про причини неявки суд вони не повідомили, відзив на позов і заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 15 вересня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2018 року шлюб між відповідачами розірвано. Із довідки від 08 жовтня 2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування "Прозорий офіс" Броварської міської ради Київської області, видно, що відповідач [PERSON] та малолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , окрім них за вказаною адресою зареєстровані ще 9 осіб. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] відібрано від їхніх батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення останніх батьківських прав. 16 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області прийнято рішення за № 735 та № 736, якими малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 23 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області видано рішення за № 748 про влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON] до прийомної сім`ї створеної на базі родини [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання. Із акта обстеження умов проживання від 10 жовтня 2019 року № 466 за вказаною вище адресою реєстрації дітей [PERSON] та [PERSON] , складеного начальником відділу профілактики та захисту прав дитини та головним спеціалістом Служби, видно, що вказана квартира складається з 2 кімнат, загальною площею 40 м2, житловою 29,5 м2. Наявне опалення та електропостачання. Газопостачання та водопостачання відключені. Наявні борги зі сплати комунальних послуг. Відповідач [PERSON] зареєстрована у цій квартирі, проте не проживає. За період відібрання дітей від [PERSON] та [PERSON] ремонт не проводився, заборгованість не сплачена. Батьки не створили належних умов для повернення дітей. У виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 353 від 25 лютого 2019 року видно, що [PERSON] має діагноз: порушення активності і уваги у дитини з затримкою психічного розвитку, системний недорозвиток мовлення ІІ-ІІІ рівня. Згідно із висновком Броварської багатопрофільної клінічної лікарні про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] , у дитини порушення активності та уваги з вираженою затримкою психічного розвитку, системний недорозвиток мовлення ІІ-ІІІ рівня (F90.0, F88). Із висновків Інклюзивно-ресурсного центру Броварської міської ради Київської області про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 24 вересня 2019 року № 650 та № 649 видно, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають затримку психічного розвитку, порушення емоційно-вольової сфери, порушення мовлення. У листі Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" від 07 жовтня 2019 року № 1095 зазначено, що за адресою реєстрації дітей існує заборгованість зі сплати послуги за електропостачання в розмірі 862 грн. 79 коп. У листі Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритпепловодоенергія" від 25 вересня 2019 року № 03-1654 вказано, що за адресою: [ADDRESS] , існує заборгованість за теплопостачання в розмірі 16419 грн. 19 коп., водопостачання та водовідведення в розмірі 1585 грн. 92 коп., технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем у розмірі 1713 грн. У листі Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "ЖЕК-1" від 25 вересня 2019 року № 43 зазначено, що за вказаною вище адресою, існує заборгованість по квартирній платі в розмірі 2406 грн. 18 коп. 22 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області прийнято рішення за № 1150 про надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Із висновку Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 23 жовтня 2019 року № 04-22/1223 зазначено, що з метою захисту прав та інтересів дітей Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] по відношенню до двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року із відповідачів [PERSON] та [PERSON] стягнуто аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ч. ч. 8, 10 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що ухилення матері, батька від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Пленум Верховного Суду України у п. 15, абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц висловив правову позицію та вказав на те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] ухиляються, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування позбавлення відповідачів батьківських прав ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, п. 14 ч. 2 ст. 3, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за дві вимоги немайнового характеру із відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 768 грн. 40 коп. із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved