Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

позивач уточнила свої вимоги та просить суд стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] Радувича, [INFO] та дочка [PERSON],[INFO] в розмірі 1000 гривень на кожну дитину до їх повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем поданій справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2014 року, але спільне сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюб між ними рішенням Кагарлицького районного суду від 21 квітня 2017 року розірваний, що стверджується копією рішення суду. Від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON] Радувич, [INFO], та дочка [PERSON],[INFO], батьками яких є вона з відповідачем, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча згідно ст. 180 СК України зобовязаний це робити. Оскільки їй самі тяжко утримувати дітей, а відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати їй кошти на їх утримання, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 184 ч. 1 СК України суд за заявою стягувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач фізично здоровий, іншим особам аліменти не виплачує, працює не офіційно на будівництвах котеджів під Києвом і має хороші заробітки, а тому в змозі надавати їй матеріальну допомогу на утримання двох малолітніх дітей. Відповідач уточнені позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти їх задоволення. Він надав матеріальну допомогу, але не в грошовій формі та своїх дітей буде забезпечувати завжди. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 2 Сімейного кодексу України\~під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. \~\~\~\~\~\~ Згідно із ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 6\~\~ст. 6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON] Радувича, [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого вбачається, що на утриманні у позивачки знаходяться двоє дітей, з якими вона проживає у [INFO]. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує двох малолітніх дітей, працює на 0,5 ставки, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань, визнання позову та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Тому суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, у змозі заробити суму яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх малолітніх доньки та сина по 1000 гривень у місяць на кожну дитину. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 19 липня 2017 року, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведених норм законів, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved