Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що [PERSON] з 1 вересня 2009 року по 14.06.2013 року навчалася за рахунок коштів державного бюджету у Київському національному університету внутрішніх справ, згідно укладеного договору № 09 - 399 від 29.09.2009 року. Відповідно до наказу НАВС від 14.06.2013 № 601 [PERSON] присвоєно кваліфікацію бакалавра права освітньо-кваліфікаційного рівня "Бакалавр" за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти [PERSON] була направлена для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ, таким чином позивач виконав умови договору. 05.10.2013 року [PERSON] уклала шлюб та взяла прізвище чоловіка, [PERSON]. Наказом УМВС України на Придніпровській залізниці від 16.05.2014 № 46 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66 згідно "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ"ОВС - за дискредитацію. Укладений з відповідачем договір № 09-399 зобов'язує її у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі за підставами п. 2.3.6. цього договору відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання в повному обсязі, а саме: у разі відмови від проходження на посадах начальницького складу в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Позивач вважає, що своїми діями відповідач не виконала умови договору про підготовку фахівця, а тому повинна відшкодувати витрати на навчання відповідно до Постанови КМУ від 01.03.2007 року №313 за період з 01.09.2009 року по 14.06.2013 року,які зхгідно розрахунку позивача становлять 34 025,70 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача на користь Національної академії внутрішніх справ вартість навчання у наведеному розмірі, сплачений судовий збір та витрати понесені ним при подачі оголошення у ЗМІ. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання двічі не з"явилася. У відповідності до ст. 74 ЦПК України вважається повідомленою належним чином через оголошення в засобах масової інформації. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 224 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що витягом з наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31.07.2009 року № 568 [PERSON] з 1 вересня 2009 року зараховано курсантом першого курсу Київського національного університету внутрішніх справ (а.с.6). Згідно договору № 09-399 від 29.09.2009 року про підготовку за державним замовленням фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ та додаткового договору №1 від 21.11.2012 року, [PERSON] навчалася за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинна відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ, звільнення із служби за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу - відшкодувати фактичні витрати на підготовку (а.с.7-9). Відповідно до витягу з наказу НАВС від 14.06.2013 № 601 [PERSON] присвоєно кваліфікацію бакалавра права освітньо - кваліфікаційного рівня "Бакалавр" за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра після чого відповідач була направлена до органів внутрішніх справ для проходження служби (а.с.10). Як свідчить довідка від 12.06. 2013 року, [PERSON] власним підписом підтвердила, що вона ознайомлена із розміром фактичних витрат, пов"язаних із навчанням в сумі 34 025,70 гривень , які підлягають відшкодуванню в разі звільнення протягом трирічного терміну (а.с.11). З 01.09.2009 року по 14.06.2013 року [PERSON] у період навчання перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг (а.с.12). Згідно довідки про розрахунок Національної академії внутрішніх справ витрати на утримання [PERSON] за вище зазначений час її навчання у даному навчальному закладі склали 34 025,70 гривень (а.с.12-23). 05.10.2013 року [PERSON] уклала шлюб та після державної реєстрації отримала прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.37). Наказом УМВС України на Придніпровській залізниці від 16.05.2014 № 46 о/с лейтенанта міліції [PERSON], слідчого слідчого відділення лінійного відділу на станції Сімферополь, було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66 згідно "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" - за дискредитацію, тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання (а.с.24). Відповідно до п. 2.3.6 Договору, якщо особа звільняється з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, зобов'язана відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утримання у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ № 313 від 01.03.2007 року, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим продовольчим, речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплата комунальних послуг і вартість спожитих енергоносіїв. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. На підтвердження використаних відповідачем послуг за навчання представник позивача надав до суду довідку про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON], в якій зазначена загальна сума витрат - 34025,70 грн. в період з 01.09.2009 року по 14.06.2013 року, яка складається з: 12984,31 грн. - грошове забезпечення; 6642,57 грн. - продовольче забезпечення; 2343,34 грн. - речове забезпечення; 12055,48 грн. - оплата комунальних послуг і вартість спожитих енергоносіїв (а.с.12). Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1378 грн.. Крім того, позивачем були понесенні витрати по виклику відповідача до суду через засоби масової інформації в розмірі 420 грн., що підтверджуються актом здачі - прийняття робіт, які підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved