Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09.11.2010 року в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Поданий позов обґрунтовує тим, стягуваних аліментів за рішенням суду недостатньо для належного розвитку та утримання дитини, та такий розмір не відповідає визначеному законом розміру аліментів, є значно меншим, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, що стало підставою для звернення до суду. Просить стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 4 000 грн. із заробітку (доходу) відповідача, оскільки він працює за межами України на контрактній основі. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримала та наполягає на збільшенні розміру аліментів до 4 000 грн. щомісячно. Письмових доказів про роботу відповідача на контрактній основі надати не може, однак посилається на те, що у власності відповідача є автомобіль, котрий він обслуговує, і наявність на утриманні новонародженої дитини не впливає на розмір аліментів, котрі підлягають збільшенню. Не заперечує про те, що відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково. Суду пояснив, що розумів, що присуджений розмір аліментів за рішенням суду є значно малим, тому добровільно сплачував на утримання сина аліменти в розмірі 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він з 2015 року був учасником АТО, дійсно деякий час перебував за межами України, однак на контрактній основі він не працював, мав випадкові заробітки. В даний час знаходиться на території України, є безробітним, про що свідчить довідка, уклав інший шлюб в якому [INFO] народилася дитина. Ухвалою судді від 13 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 28 листопада 2019 року. 22 вересня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи доказами, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що сторони з 04 вересня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2011 року розірвали. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком вказано [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 листопада 2010 року з відповідача, на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Дитина проживає та утримується матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1063-09 від 28.02.2019 року, виданою відділом реєстрації місця проживання. Відповідач є працездатним, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, що підтверджується довідкою №2218200071 від 31.08.2020 року виданою Чемеровецькою районною філією Державного центру зайнятості. Відповідно до положень статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, як на матір, так і на батька законом покладається обов`язок утримувати свою дитину. Згідно вимог статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Так, встановлено, що розмір стягуваних аліментів на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, які стягуються з відповідача за рішенням суду не є достатніми в розумінні ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" для задоволення потреб дитини, так як вказаний розмір є меншим прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Діти ростуть, їх потреби збільшуються. Розуміючи свій обов`язок батько добровільно сплачував аліменти протягом 2019 -2020 років в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується довідкою Чемеровецького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Вирішуючи питання про розмір збільшуваних аліментів суд враховує наступне. Відповідач, хоча є працездатним, але в даний час є безробітним згідно наданої довідки, 02 вересня 2020 року у іншому шлюбі в нього народилась дитина, матір якої зайнята її доглядом, і в силу статті 84 Сімейного кодексу України його дружина має право на утримання в період догляду за дитиною. Представник позивача зауважує, що відповідач на праві приватної власності має рухоме майно - транспортний засіб марки ВАЗ21213, 1996 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тому відповідно витрачає певні кошти на його експлуатацію та утримання. Суд може погодитись з такою логікою міркувань представника позивача лише частково, позаяк вказаний автомобіль, 1996 року випуску, є недорого вартісним, нижчого класу, тому не потребує значних витрат на його обслуговування. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для застосування ст. 192 СК України, задовольнивши позовні вимоги в розмірі 1 500,0 грн. щомісячно, оскільки дана сума буде достатньою для фізичного, духовного, морального, гармонійного розвитку дитини. Інших доказів в обґрунтування заявленого позову в зазначеному розмірі позивач та її представник не надали, а суд відповідно таких не встановив. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. В зв`язку з чим необхідно збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.11.2010 року та стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн., починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial