Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (далі - ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» ) звернувся 27.12.2016 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 2765,36 грн., інфляційні витрати 259,09 грн., 3% річних - 56,57 грн., суму сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що з 01.01.2015 року ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкових територій у Металургійному районі м. Кривого Рогу та за період з 01.01.2015 року по 01.12.2016 рік надав відповідачу [PERSON], яка є власником квартири за адресою : [ADDRESS] житлово-комунальні послуги на суму 2765,36 грн. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу 01.09.2015 року за заявою ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» видано судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідача, який 17.11.2016 року скасовано ухвалою суду від 02.11.2015 року, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. У судовому засідання представник позивача - Лисенко А.В. (довіреність від 04.11.2016 року , дійсна до 04.11.2017 року) /а.с.8/ присутньою не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядку адресою: : [ADDRESS](за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 17.01.2017 р.); заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття1, частина друга статті3, стаття19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» з 01.01.2015 року ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкових територій у Металургійному районі м. Кривого Рогу, в тому числі будинку [ADDRESS]. Судом встановлено, що квартири за адресою : [ADDRESS] перебуває у приватній власності /а.с.9/. На ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] за зазначеною адресою /а.с.5/. Згідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до ст.ст.66,67,162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно інформації про стан особового рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2015 року по 01.12.2016 рік відповідачем оплата за житлово-комунальні послуги сплачувалася не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом 01.12.2016 року складає 2765,36 грн. /а.с. 5/. Згідно ч.ч.1,2 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов'язок споживачаукласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов'язком споживача. Крім того, часткову оплату відповідачем житлово-комунальних послуг , суд розцінює як визнання відповідачем договірних відносин з позивачем. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на день розгляду справи заборгованість має місце, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.01.2015 року по 01.12.2016 року в розмірі 2765,36 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 56,57 грн. та сума індексу інфляції в розмірі 259,09 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved