Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У червні 2014 року позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з відповідачів за послуги теплопостачання у сумі 8449 грн. 73 коп., вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. За період з 01.08.2005 р. по 30.04.2013 р. за відповідачами, внаслідок несплати, утворилась заборгованість в сумі 8449 грн. 73 коп., що є порушенням вимог п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», № 1875-IV від 24.06.2004 р., п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. У зв'язку з цим просила задовольнити позовні вимоги та судові витрати стягнути з відповідачів по справі. В судове засідання представник позивача Цаплюк І.Ф., яка діє на підставі довіреності від 17.02.2014 року №38-600/15 не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.20). В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явились, через канцелярію суд надали письмові заперечення проти позову разом із заявою про застосування до позовних вимог строку позовної давності та заявою про розгляд справи за їх відсутності. В частині позовних вимог за період з 01.06.2010 року по 30.04.2013 рік у розмірі 422 грн. 16 коп. визналиу повному обсязі (а.с.17-19,21). Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами по справі, відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS] і є споживачами послуг позивача, а саме - послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймачі зобов'язані вчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів, встановлених обласними державними адміністраціями. Як вбачається з наданих суду документів відповідачі не регулярно та не в повному обсязі сплачували плату за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, у зв'язку із чим за період з 01.08.2005 року по 30.04.2013 року утворилася заборгованість (а.с.4-5). Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач послуг повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, до комунальних послуг відноситься водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги; плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов'язання перед відповідачами виконав, а відповідачі навпаки плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідачів перед позивачем в період з 01.08.2005 року по 30.04.2013 року становить 8449 грн. 73 коп. (а.с.4-5). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає доведеним і це підтверджується належним чином дослідженими доказами по справі в їх сукупності, що споживачі, тобто відповідачі по справі в повному обсязі одержували належні послуги по теплопостачанню квартири відповідачів. Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше ніж за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданих в відповідності до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що приймають участь у справі. Посилання відповідача [PERSON] на пропуск строку позовної давності за вимоги, які виникли у період з 01.08.2005 року по 31.05.2010 рік, суд визнає обґрунтованими, оскільки статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Як вбачається із частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 1 статті 254 ЦК України передбачено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Як зазначено в ч.1 та ч.2 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, позовна давність переривається у разі пред'явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем [PERSON], КП «ХТМ» у 14.06.2013 року звертався до Київського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання. Таким чином, позивач скористався своїм правом за допомогою наказного провадження стягнути з відповідачів виниклу заборгованість, проте ухвалою суду від 01 жовтня 2013 року судовий наказ від 09 липня 2013 року був скасований за заявою боржників [PERSON] та [PERSON] та було роз'яснено право заявнику КП «Харківські теплові мережі» заявити свої вимоги у позовному провадженні (а.с.3). Оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.118 ЦПК України позивач з об'єктивних причин не мав можливості реалізувати своє право на звернення до суду з позовною заявою, суд вважає необхідним відраховувати строк позовної давності з моменту звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу. Тобто, у суду є підстави вважати, що 14.06.2013 року було здійснено переривання позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із частини 4 вищевказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 статті 267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі надали заяву про застосування позовної давності у частині стягнення заборгованості за межами строку позовної давності (а.с.19). Представник позивача не надав доказів поважності причин пропуску позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог позивача за період з 01.06.2010 рік по 30.04.2013 рік, а вимоги позивача, що виходять за межі зазначеного терміну, а саме за період з 01.08.2005 рік по 31.05.2010 рік є такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову у межах строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 61 грн. 13 коп. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідачів у частковому порядку (5 % позовних вимог було задоволено) у розмірі 12 грн. 18 коп. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial