Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Універсальна» у розмірі 11622,57 грн. та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ВІНДЗОР» у розмірі 33 478,02 грн., а також було заявлено до стягнення судові витрати по справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачам подати відзив на позовну заяву, а третій особі пояснення, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Окрім того, даною ухвалою за клопотанням представника позивача по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі було зупинено. У липні 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ВІНДЗОР». Згідно даного відзиву відповідач 2 заперечував щодо заявленого до них розміру відшкодування шкоди та посилався на страховика, який на їхню думку зобов`язаний відшкодовувати всю понесену шкоду. Також від позивача надійшов відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої були наведені спростування обставин викладених у відзиві на позовну заяву, а також були наведені посилання на практику Верховного Суду щодо вирішення аналогічних спорів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року було поновлено провадження у цивільній справі у зв`язку з надходженням висновку експертів від 26.08.2021 року за № 19403/21-54. 08.10.2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про відмову від позовних вимог та вимог про стягнення судових витрат відносно відповідача ПрАТ "СК "Універсальна" по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Універсальна», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ВІНДЗОР», третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП та закриття провадження в цій частині. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] про відмову від позовних вимог та вимог про стягнення судових витрат відносно відповідача ПрАТ "СК "Універсальна" було задоволено та закрито провадження в частині вимог до відповідача ПрАТ "СК "Універсальна». Окрім того, 08 жовтня 2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ВІНДЗОР» з урахуванням висновків судових експертів № 19403/21-54, а також надано докази понесення витрат та проведення у справі судової автотоварознавчої експертизи та заявлено клопотання про поновлення строку для подання вказаної заяви. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 18 вересня 2020 року о 22 год. 30 хв. в м. Київ, на проспекті Палладіна 46-В відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗСО», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний № [NUMBER] . Транспортний засіб «DODGE CALIBER», реєстраційний № [NUMBER] , належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2020р. у справі № 759/16858/20 [PERSON] , 18.09.2020 року, приблизно о 22 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ЗСО», реєстраційний [NUMBER] , рухаючись по проспекту Академіка Палладіна, 46-В, в м. Києві, не був уважним за кермом, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Додж», державний номерний знак [NUMBER] , що зупинився попереду, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. У судовому засіданні [PERSON] свою провину визнав, з протоколом погодився. Суд постановив визнати винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Тобто, саме дії [PERSON] у вигляді порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що передбачені ст. 124 КУпАП, стали причиною пошкодження транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗСО», реєстраційний № [NUMBER] , який належить ТОВ «ФІРМА ВІНДЗОР», була застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна», згідно (полісу) № АО/4778164, розмір франшизи складає 2000 грн. З боку [PERSON] було письмово повідомлено ПрАТ «СК «Універсальна» про настання ДТП та надано заяву на виплату страхового відшкодування, а також надано пошкоджений транспортний засіб «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] на огляд представнику страховика. 25 листопада 2020 року ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 29750 (двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 60 копійок, що підтверджується страховим актом № 63569/1 та листом ПрАТ «СК «Універсальна» за вих. № 4996/24-001 від 26.11.2020 р. 26 березня 2021 року на рахунок позивача було здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 23051 (двадцять три тисячі п`ятдесят одна) гривня 69 копійок, що підтверджується листом за вих. № 1280/24-001 від 29.03.2021 р. Отже, з боку ПрАТ «СК «Універсальна» було здійснено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 52802,29 грн. Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди № 1793 від 18.12.2020р., виконаного оцінювачем [PERSON] на замовлення позивача встановлено, що розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] , складає з урахуванням ПДВ: 77 749,43 грн., розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] без урахування ПДВ становить 66424, 86 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] становить: 111 227,45 грн. Згідно висновку експертів за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 19403/21-54 від 26.08.2021 року встановлено що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка відбулась 18.09.2020 року, станом на дату даної ДТП складає 107973.37 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, внаслідок його пошкодження у ДТП, яка відбулась 18.09.2020 року станом на дату даної ДТП складає 53689,17 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, ліміт відповідальності страховика при виплаті страхового відшкодування містить законодавчі обмеження, а саме врахування коефіцієнту фізичного зносу, розміру франшизи, тому відповідно дані витрати страховиком не відшкодовуються за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Окрім того, що стосується посилання відповідача 2 на договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 6017/242/002827 від 23 грудня 2019 року, то згідно пункту 9.10.1 даного договору визначено, що при настанні страхового випадку, внаслідок якого заподіяна шкода майну потерпілих осіб Страховик відшкодовує у разі пошкодження транспортного засобу потерпілої особи витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих осіб унаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин поставити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У даній справі, спір в суді слухається з приводу стягнення саме різниці, яка сформувалась за рахунок коефіцієнту фізичного зносу та розміру франшизи. Відповідно до полісу АО/4778164 та добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 6017/242/002827 від 23 грудня 2019 року шкода, завдана з боку працівника Відповідача 2 підлягає відшкодуванню страховиком шляхом вирахування коефіцієнту фізичного зносу. Відповідно, в даному випадку відповідальність страховика за даними договорами не покриває фактичний розмір завданої шкоди (повну вартість відновлювального ремонту). Окрім того, розмір страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) не перевищує страхову суму за полісом страхування, тому договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 6017/242/002827 від 23 грудня 2019 року не може бути застосований. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також, ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу). Згідно з ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Вказане підтверджується практикою Верховного Суду, а саме: постановою Верховного Суду від 15.10.2020р. у справі 755/7666/19. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає. Згідно постанови Верховного Суду від 22.04.2019р. по справі № 761/14285/16-ц. встановлено наступне: «посилання заявника у касаційній скарзі на необхідність позивачем відремонтувати автомобіль та надати акт виконаних робіт у підтвердження понесених збитків суперечить положенням статті 22 ЦК України відповідно до якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зі змісту вказаної норми вбачається, що до збитків належать і витрати, які особа понесе у майбутньому. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертизи». За змістом частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України). Так, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 27.03.92 № 6 не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки й не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки й перебуває в трудових відносинах з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Згідно з роз`ясненнями п. 5 зазначеної вище постанови, під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст.1172 ЦК суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.1166 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває в трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Господарські (підприємницькі) товариства, кооперативи відповідають за шкоду на підставі ст.1172 ЦК у випадках її заподіяння як їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства (кооперативу), так і особами, які виконують роботу за трудовим договором. Як встановлено судом, транспортний засіб «ЗСО», реєстраційний № [NUMBER] належить на праві приватної власності ТОВ «ФІРМА ВІНДЗОР», що підтверджується договором страхування (полісом) № АО/4778164 та копією зворотньої схеми місця ДТП від 18.09.2020р., що була оформлена працівниками УПП в місті Києві. На момент дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] працював водієм у ТОВ «ФІРМА ВІНДЗОР». Вказане підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2020р. у справі № 759/16858/20 про адміністративне правопорушення. Вказані факти жодним чином не були спростовані чи заперечені відповідачем 2 у відзиві на позовну заяву. Таким чином, саме ТОВ «ФІРМА ВІНДЗОР» несе відповідальність перед позивачем за завдану йому шкоду внаслідок неправомірних дій [PERSON] у ході ДТП. Оскільки згідно висновку експертів за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 19403/21-54 від 26.08.2021 року встановлено що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка відбулась 18.09.2020 року, станом на дату даної ДТП перевищує вартість ремонту даного автомобіля з урахуванням зносу, то з ТОВ «ФІРМА ВІНДЗОР», на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого даного транспортного засобу та страховою виплатою у розмірі 55 171, 08 грн. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується договором про надання правової допомоги про надання правової допомоги № 01Б-1/155 від 09.12.2020р., додатковою угодою № 1 від 09 грудня 2020 року, розрахунком № 1 від 25 травня 2021 року, рахунком № 19.05 від 25.05.2021 року, квитанцією № ПН2341972, актом виконаних робіт № 19.05 від 25.05.2021 року. Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 16.05.2019 р. у справі № 823/2638/18 і від 20.12.2018 р. у справі № 316/1923/16-а (2-а/316/41/17) встановлено, що від сторони не вимагається наведення обґрунтування, чому саме таку кількість часу витратив адвокат на відповідні дії. Більше того з урахуванням постанови Верховного Суду від 19.07.2021 року у справі № 910/16803/19 вказано про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обгрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання буде суперечити принципу свободи договору та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату за виконану працю. Тому, заявлений розмір витрат на правову допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі. Понесення Позивачем витрат за складання звіту № 1793 від 18.12.2020р., виконаного оцінювачем [PERSON] щодо розрахунку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Dodge Caliber», реєстраційний № [NUMBER] підтверджується договором № 1793 від 15 грудня 2020 року, рахунком № 1793 від 15 грудня 2020 року, актом виконаних робіт № 1793 від 15 грудня 2020 року, квитанцією № 0.0.1962069324.1 від 30.12.2020р. Окрім того понесення Позивачем витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи та виконання Висновку експертів у розмірі 5 148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) гривень 30 копійок підтверджується рахунком № 2268 від 25 червня 2021 року, квитанцією № ПН2472293 від 09 липня 2021 року та актом здачі-приймання висновку експертів № 19403/21-54 від 26.08.2021р. На підставі наведеного та

Outcome: approved