Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], ВДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області про визнання права власності на майно, виключення з акту опису та зняття арешту з майна в якому вказав, що12.03.2013 р. позивач купив, а відповідач [PERSON] продав йому автомобільний причеп, бортовий, тентований, «Сантей" сірого кольору 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АРС 066495 від 15.03.2008 року. Позивач передав [PERSON] за причеп кошти в сумі 16000 грн. (2000 доларів США), а [PERSON] передав йому автомобільний причеп, написав власноручно розписку про отримання грошових коштів. На протязі двох років позивач вільно розпоряджався придбаним майном. На початку квітня 2015 р. знайомий позивача [PERSON] попросив надати йому причеп для перевезення вантажу з м. Житомира та був зупинений працівниками взводу ДПС в Житомирській області у зв'язку з розшуком даного транспортного засобу і з накладенням Токмацьким ВДВС арешту на майно [PERSON], про що було складено акт огляду та тимчасового затримання транспорту від 15.04.2015 р., вилучено причеп та свідоцтво про його реєстрацію. Позивач з метою реалізації свого права власності на транспортний засіб, змушений звернутися до суду з позовом до [PERSON] і відділу ДВС Токмацького районного управління юстиції про визнання права власності на автомобільний причеп та звільнення його з-під арешту вважаючи, що він як покупець виконав свої обов'язки - отримав товар і сплатив за нього грошові кошти, а продавець передав йому товар у власність. Тому придбаний автомобільний причеп є власністю позивача. Здійснюючи вищезазначені дії позивач фактично купив, а [PERSON] продав автомобільний причеп, тобто між ними укладено договір купівлі-продажу що відповідає вимогам ст.655 ЦК України. Даний договір не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Отже, після сплати позивачем коштів за причеп та отримання його в користування, право власності перейшло до нього, а накладення арешту на майно позивача обмежує його законні права як власника, що до вільного користування та розпорядження майном. У звязку з цим позивач просив суд визнати за ним [PERSON] право власності на автомобільний причеп бортовий, тентований, синього кольору, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АРС 066495 від 15.03.2008 року та виключити зазначений транспортний засіб з акту опису та арешту майна складеного відділом Державної виконавчої служби Токмацького районного управління юстиції Запорізької області при примусовому виконання рішення про стягнення боргу з [PERSON] 24.06.2015 р. позивач надав суду уточнену позовну заяву в які просив визнати за ним [PERSON] право власності на автомобільний причеп «Сантей» бортовий, тентований, сірого кольору, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АРС 066495 від 15.03.2008 року та зняти арешт з автомобільного причепа «Сантей" бортового, тентованого, сірого кольору 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АРС 066495 від 15.03.2008 року. Позивач в судове засідання не зявився, в своїй заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив суд справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов визнав повністю, просив суд справу розглянути без його участі. Представник відповідача ВДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд справу розглянути без її участі, рішення по справі винести на розсуд суду. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно розписки від 12.03.2013 р. [PERSON] отримав від [PERSON] гроші за продажу автомобільного причепа №АР1052ХТ 16 тисяч гривен (2 тисячі доларів), претензій не має, причеп передав. Актом огляду та тимчасового затримання транспорту від 15.04.2014 р. підтверджується, що причеп бортовий тентовий д.н.[NUMBER] було затримано у звязку з постановою ВДВС №10-08/7615 від 08.10.2013 р. Позивач з метою реалізації свого права власності на транспортний засіб, змушений звернутися до суду з позовом до [PERSON] і відділу ДВС Токмацького районного управління юстиції про визнання права власності на автомобільний причеп та звільнення його з-під арешту вважаючи, що він як покупець виконав свої обов'язки - отримав товар і сплатив за нього грошові кошти, а продавець передав йому товар у власність. Тому придбаний автомобільний причеп є власністю позивача. Здійснюючи вищезазначені дії позивач фактично купив, а [PERSON] продав автомобільний причеп, тобто між ними укладено договір купівлі-продажу що відповідає вимогам ст.655 ЦК України. Даний договір не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача на майно за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо ж договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Законодавство не встановлює вимоги про нотаріальне посвідчення чи державну реєстрацію договору купівлі-продажу автомобільного причепу, укладеного між двома фізичними особами. ДАІ (МРЕВ) не здійснює реєстрацію права власності, а лише ставить на облік транспортний засіб. Згідно зі ст.34 ЗУ від 30.06.93 р. №3353-ХІІ "Про дорожній рух", призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі, автобуси, самохідні машини, сконструйовані на шасі автомобілів, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, причепи, напівпричепи та мотоколяски підлягають державній реєстрації та обліку. Державну реєстрацію й облік здійснюють органи ДАІ МВС України у порядку, визначеному Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою КМУ від 07.09.98 р. №1388. Проте, державна реєстрація транспортних засобів не є державною реєстрацією прав власності на транспортний засіб у законодавчому розумінні цього поняття і не впливає на момент переходу права власності на транспортний засіб з таких підстав. Законодавство не містить жодної вказівки власне на "реєстрацію прав власності на транспортні засоби", а лише говорить про державну реєстрацію самих транспортних засобів. ЦК передбачає реєстрацію прав лише на нерухоме майно і з цим фактом пов'язує перехід права власності на нього. Крім того, ані Закон про дорожній рух, ані Правила не пов'язують правову природу реєстрації транспортних засобів з переходом права власності на них. Метою реєстрації транспортних засобів органами ДАІ МВС є контроль за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та запобігання протиправним діям щодо них. Таким чином, перехід права власності на транспортий засіб за договором купівлі-продажу відбувається у момент передачі транспортного засобу, якщо сторонами договору не передбачено інший порядок переходу права власності. Отже, після сплати позивачем коштів за причеп та отримання його в користування, право власності перейшло до нього, а накладення арешту на майно позивача обмежує його законні права як власника, що до вільного користування та розпорядження майном. Відповідно до положень ст. 317. ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.І ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В ч.І ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що майно, на яке накладено арешт, належить особі, а не боржникові, то ця особа може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та виключення з-під арешту. В ч 2 ст.60 цього ж закону зазначено, що у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на автомобільний причеп «Сантей" бортовий, тентований, сірого кольору, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АРС 066495 від 15.03.2008 р., зняти арешт з автомобільного причепа «Сантей" бортового, тентованого, сірого кольору 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АРС 066495 від 15.03.2008 року. Ч.1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції № N0ОGW54121 від 26.05.2015 р. позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 243.60 грн. [PERSON] звернувся до суду з позовом майнового характеру, а тому розмір судового збору станом на 21.05.2015 р. складав 243,60 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved