Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року у розмірі 43768,02 грн., судовий збір у розмірі 1921,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Мотивуючи свої вимог тим, що 11 грудня 2014 року між ПАТ "Альфа-банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 490928886, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9908,51 грн. строком до 12.12.2018 року зі сплатою 39,30 % річних. 21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа-банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ "Альфа-банк" відступило, а ТОВ " Кредитні ініціативи" набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року. 26 грудня 2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК "Веста" було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" відступило, а ТОВ "ФК "Веста" набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року. 16 січня 2019 року між ТОВ "ФК "Веста" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "ФК "Веста" відступило, а ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року. За вказаним кредитним договором відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що зі змісту договору факторингу № 1 від 21.06.2016 року та договору факторингу № 2019-1К1/ВЕСТА від 26.12.2018 не вбачається переходу прав саме за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року, оскільки додатки або витяги з договорів відсутні. Доказів здійснення повної оплати за договорами факторингу позивачем не надано, а тому підстав стверджувати про те, що відступлення прав відбулося - відсутні. Вказує, що умови кредитного договору повинні були бути оприлюдненні на офіційному сайті ПАТ "Альфа-банк", проте архівні документи за 2014 рік на офіційному сайті банку відсутні, що унеможливлює встановлення дійсних правовідносин сторін на стягнення заборгованості за кредитним договором. Доданий до позову розрахунок позивача не може бути прийнятий до уваги, оскільки не дозволяє визначити дійсний розмір заборгованості, не відповідає вимогам чинного законодавства та умовами кредитного договору, а також позовної заяви в цілому. Крім того, просить застосувати строки позовної давності. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки, представництво інтересів позивача адвокат Радченко В.Ю. здійснює на підставі довіреності від 05.07.2019 року, як адвокат, який здійснює індивідуальну адвокатську діяльність. Будь - яких доказів про те, що між Адвокатським об`єднанням "Вердикт" укладено договір чи видано доручення Радченко В.Ю. на представництво інтересів позивача у справі не немає. Викладені обставини вказують на те, що доказів надання правничої допомоги зі складання та подання до суду позовної заяви безпосередньо Адвокатським об`єднанням "Вердикт" в матеріалах справи відсутні. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого просить позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що 21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту № 490928886 від 11.12.2014. 26 грудня 2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК "Веста" укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "ФК Веста" набуло право вимоги у тому числі за Договором кредиту № 490928886 від 11.12.2014. 16 січня 2019 року між ТОВ "ФК Веста" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту № 490928886 від 11.12.2014 укладеного між ТОВ "Кредитні ініціативи" та боржником. Зазначає, що ТОВ "Кредекс фінанс" це попередня назва юридичної особи позивача ТОВ "Вердикт Капітал". За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Загальний розмір заборгованості станом на 02.10.2019 становить 43768,02 грн. Нараховані відсотки за користування кредитом зазначені у додатку до договору про відступлення права вимоги, тобто дана сума є фіксована та розрахована попередніми кредиторами. Що стосується строків позовної давності, по повідомляють, що відповідачем жодним чином не аргументовано пропуск строку позовної давності. Кредитором подано позовну заяву в межах строку позовної давності, що не спростовано позичальником. Що стосується витрат на правничу допомогу представника відповідача, зазначає, що дані витрати належним чином не підтверджені, а саме: детальний опис робіт та підтвердження оплати, із врахуванням того, що сума вже чітко визначена відповідачем. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 11 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 490928886 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9908,51 грн., виключно для сплати платежів з виконання зобов`язань позичальника за договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної карти Visa Альфа - банк з відновлювальною кредитною лінією, зі сплатою процентів за користування кредитом 39,9 % річних, строком до 12 грудня 2018 року (п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 Кредитного договору). Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 9908,51 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). 21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа-банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ "Альфа-банк" відступило, а ТОВ " Кредитні ініціативи" набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року. 26 грудня 2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК "Веста" було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" відступило, а ТОВ "ФК "Веста" набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року. 16 січня 2019 року між ТОВ "ФК "Веста" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "ФК "Веста" відступило, а ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року. Таким чином, ТОВ "Вердикт Капітал" наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] . В порушення умов Договору, відповідачем не проводилась оплата грошових коштів відповідно до умов наведеного Договору, в зв`язку з чим, утворилась заборгованість, та станом на 02.10.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 43768,02 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 9908,51 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 15796,73 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 2712,06 грн.; заборгованості по пені - 9450,00 грн.; нарахованих 3 % річних - 893 грн.; втрати від інфляції 1501,44 грн.; нарахованої пені за обліковою ставкою НБУ - 3506,28 грн. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як вбачається з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. ТОВ «Вердикт Капітал», нараховувало відсотки на прострочену суму заборгованості за кредитним договором № 490928886 від 11.12.2014 року після закінчення строку кредитного договору. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від04 липня 2018 року (справа №14-154цс18). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором №490928886 від 11.12.2014 року на дату відступлення прав вимоги є незаконними та не підлягають задоволенню. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного. Позивачем не надано розрахунку з відображенням сплати відповідачем боргу, тобто позивач жодним чином не спростовує позицію відповідача, який вказує, що датою виникнення простроченої заборгованості у розрахунку зазначено 01.10.2016 року. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність щодо пені тривалістю один рік. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що договір про надання споживчого кредиту № 490928886 був укладений 11.12.2014 року, відповідач вказує, що датою виникнення простроченої заборгованості у розрахунку зазначено 01.10.2016 року. Позивачем дане твердження не спростовано. Суд критично відноситься до доказів наданих позивачем, а саме до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» станом на 02.10.2019 року, адже відповідний документ не встановлює та не підтверджує періоди та суми сплати [PERSON] заборгованості. При розгляді вимог представника відповідача щодо застосування позовної давності, суд виходить з роз`яснень п. 1.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Виходячи із зазначеного, враховуючи, що позов був пред`явлений ТОВ «Вердикт Капітал», у листопаді 2019 року, а право на позов виникло з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, а також наявність відповідної заяви представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, витрати на проведення експертизи, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження судових витрат суду надано: копію довіреності № 86 від 05.07.2019 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю серії РН № 1310 від 04.11.2017 року; копію договору про надання правової допомоги від 17.12.2018 року; прайс - лист Адвокатського об`єднання "Вердикт"; Акт прийому - передачі виконаних робіт на загальну суму 20000 грн. копії платіжного доручення № 18 від 29.03.2019 року про сплату ТОВ "Вердикт Капітал" Адвокатському об`єднанню "Вердикт" грошові кошти за правову допомогу у загальній сумі 100000,00 грн. Однак, в порушення вимог ст. 137 ЦПК України, представником позивача не надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, з наданих представником позивача документів, вбачається, що ТОВ "Вердикт Капітал" отримав правову допомогу від Адвокатського об`єднання "Вердикт", та не надано жодних доказів, з яких би вбачалося, що Радченко В.Ю. працює в Адвокатському об`єднанні "Вердикт", зокрема ордеру адвоката. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed