Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] підприємство [PERSON] автотранспортний науководослідний і проектний інститут (надалі - ДП ДержавтотрансНДІпроект) звернулося з позовом до ТОВ «Гравіс-Кіно», [PERSON] про визнання недостовірною та такою, що посягає на ділову репутацію позивача інформацію, зобовязання спростування недостовірної інформації та видалення інформації з відповідного сюжету. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував, тим, що\~в лютому 2015 року на телеканалі «2+2» (ТОВ «Гравіс-Кіно») вийшов в ефір та був поширений випуск програми «Люстратор 7.62» - «Нові чиновники» (надалі - Передача), в якому йшлося про картки для цифрових тахографів вантажних автомобілів. Крім того, вищезазначена Передача розміщена в мережі Інтернет. Частина Передачі полягала в демонстрації інтервю та коментарів Відповідача 2 - [PERSON] Даний сюжет містить численні недостовірні твердження, які посягають на ділову репутацію ДП ДержавтотрансНДІпроект, а саме 1.«В усіх країнах, не тільки Європи, але й світу ці функції покладені на інспекцію. Тільки у нас, в Україні, цими питаннями переймається державне підприємство (ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект"), а не контролюючий орган». 2.«…цими питаннями переймається державне підприємство (ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект")…, яке заробляє… непогані гроші на рік десь 5\~мільйонів доларів». 3.«…понад 100 доларів коштує карточка» (в Україні). 4.«Ціна картки в країнах Євросоюзу - 20 - 40 доларів». 5.«Термін виготовлення картки перевищує 30 діб (в Україні), а згідно практики Євросоюзу максимальний термін оформлення картки 5 діб. Зазвичай практика показує, що на третю добу картка надходить до водія». 6.«По місяцях стоять придбані транспортні засоби …вони не можуть працювати, тому що нема картки у водія», «…вже в Україні близько 100 тисяч транспортних засобів, то есть мінімум 100 тисяч водіїв повинні мати цю картку» У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити в повному обсязі. Представники відповідачів проти вимог позову заперечували та просили в ньому відмовити в повному обсязі. Представники Відповідача [PERSON] свою позицію обґрунтовували тим, що в сюжеті [PERSON] підприємство ДержавтотрансНДІпроект безпосередньо не згадувалося, в програмі висловлювались оціночні судження, критика й власні емоційні оцінки й бачення обставин, а, отже, ця інформація не підлягає спростуванню. Крім того, межа допустимої критики публічних осіб є більш широкою ніж критика окремої пересічної особи. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. 14 лютого 2015 з повтором 15 лютого 2015 року на телеканалі з логотипом «2+2» вийшов в ефір та був поширений випуск програми «Люстратор 7.62» - «Нові чиновники». Крім того, вищезазначена Передача розміщена в мережі Інтернет за адресою http://2plus2.ua/video/article/lyustrator-7-62-novi-chinovniki-384653042.html. Логотип «2+2» використовується на відповідному телеканалі субєктом господарської діяльності ТОВ «Гравіс-Кіно» з 2010 року на підставі рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення №1137 від 29 липня 2010 року. Частина Передачі полягала в демонстрації інтервю та коментарів [PERSON], який з березня 2014 року по січень 2015 року перебував на посаді Голови Укртрансінспекції. Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про авторське право та суміжні права» співавторством є також авторське право на інтерв'ю. Співавторами інтерв'ю є особа, яка дала інтерв'ю, та особа, яка його взяла. Таким чином, [PERSON] є співавтором Передачі. Відповідно до розяснень п.9 Постанови Пленуму\~\~Верховного\~\~Суду\~\~України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Загалом Передача висвітлює проблеми, які існують в Міністерстві інфраструктури України і впливають на діяльність субєктів ринку перевезень. В тому числі згадувалась реалізація на території України Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (надалі - ЄУТР), якою регламентується введення і реалізація цифрової тахографії (Закон України №\~2819-IV «Про приєднання України до Європейської Угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» від 07.09.2005). Передача містить дані, які посягають на ділову репутацію ДП ДержавтотрансНДІпроект. Насамперед, мова йде про цілу низку тверджень, які не відповідають дійсності. Що стосується твердження: «В усіх країнах, не тільки Європи, але й світу ці функції покладені на інспекцію. Тільки у нас, в Україні, цими питаннями переймається державне підприємство (ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект"), а не контролюючий орган». В даному твердженні автори (а саме Відповідач 2) описували функції з видачі карток в рамках ЄУТР. Орган з видання карток призначається Компетентним органом, відповідальним в країні за ЄУТР (в Україні Міністерство інфраструктури, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №\~914), та схвалюється Європейським Головним Органом сертифікації (European Root Certification Authority, далі ERCA) за умови відповідності претендента таким критеріям, як компетентність, підконтрольність державі, незалежність від користувачів карток. Видання і обіг карток для цифрових тахографів в Україні здійснюється єдиним органом - ДП «ДержавтотрансНДІпроект» відповідно до вимог ЄУТР, Політики UA-CA та «Порядку обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах)» (далі Порядок обігу карток), затвердженого наказом Мінінфраструктури України від 30.05.2013 № 329. Жоден інший орган не уповноважений здійснювати дану роботу. Недостовірність позначеного твердження полягає в тому числі, але не виключно, що Відповідачі згадують весь «світ», але ЄУТР є виключно європейською угодою. ЄУТР, Європейською і національною політикою безпеки та іншими документами у цій сфері не визначено вимог щодо форми власності та належності до контролюючих органів субєкта, якого можуть призначити національним Органом з видання карток. Недостовірність твердженнь Відповідача 2\~[PERSON] в цьому аспекті є те, що національними Органами з видання карток, зокрема, в наступних країнах-членах ЄУТР призначено: у Бельгії - Інститут автомобільного транспорту та логістики Бельгії (L' Institut Transport routier & Logistique Belgique); у Франції Національна друкарська фабрика та її філіал ChronoServices (LImprimerie Nationale fabrique, ChronoServices, filiale du groupe Imprimerie Nationale); у Польщі Польська друкарня цінних паперів (Polska Wytwornia Papierow Wartosciowych S.A.); у Туреччині - Союз торгових палат і товарних бірж Туреччини (The Union of Chambers and Commodity Exchanges of Turkey); у Греції - Директорат з організації та інформатики Міністерства транспорту і комунікацій (Directorate of Organisation and Informatics, Ministry of Transport & Communications); у Швеції - Федеральна дорожня служба (Federal Roads Authority) тощо. На аркушах справи а.с. 35-55, 146-151, 153-155 є посилання на офіційні інтернет-сторінки органів з видачі карток інших країн та інформаційні довідки з відповідними даними перекладеними українською мовою. Це підтверджує, що, за європейською практикою, Органами з видання карток призначають як інститути і державні підприємства, так і інші органи, які не є ні контролюючими органами, ні інспекціями, а інформація щодо цього, поширена в програмі є недостовірною. Що стосується твердження: «…цими питаннями переймається державне підприємство (ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект")…, яке заробляє… непогані гроші на рік десь 5\~мільйонів доларів». Відповідно до процедури кожна картка для цифрових тахографів реєструється у національній базі даних, інтегрованій до європейської системи обміну даними TACHOnet, і отримує унікальний в європейській системі ідентифікаційний номер, яким визначено, зокрема, кількість вже виданих карток. На момент виходу Передачі в ефір 14 лютого 2015 року кількість емітованих карток складала не більше 30000 штук, що підтверджено в судовому засіданні показами свідка [PERSON] Навіть звичайний підрахунок свідчить про недостовірність твердження відповідачів. Дані про фінансові результати діяльності ДП "ДержавтотрансНДІпроект" за 2013-2014 рр вказують, що вся фінансово-господарська діяльність інституту не дозволяла отримувати такий прибуток, який приписується Позивачу лише від одного напрямку діяльності (а.с. 34, 125). Що стосується твердження «…понад 100 доларів коштує карточка» (в Україні). Загальна ціна картки з урахуванням політики іноземних постачальників та укладеного на конкурсних засадах договору послідовно зменшується залежно від загальної кількості виданих карток - з 80 євро у 2010 році до 55,4 євро (63,5 доларів) на 10.02.2015. та до 47,5 євро (53,4 доларів) станом на 11.02.2016,. Це підтверджується розрахунком вартості карток, яка діяла на час виходу Передачі, та показами свідка. В ході судового розгляду було доведено, що авторам Передачі було достеменно відома достовірна інформація. 12.02.2015, програмі «Люстратор 7.62» ДП "ДержавтотрансНДІпроект" було направлено лист №\~1.02-31/128) як відповідь на запит 10.02.2015 №\~0293 стосовно заданих питань і було надано можливість зняти відеоінтервю із співробітниками ДП "ДержавтотрансНДІпроект". Таким чином, відповідачі свідомо поширювали недостовірну інформацію. Що стосується твердження: «Ціна картки в країнах Євросоюзу - 20 - 40 доларів». Середня вартість картки в країнах-членах ЄУТР, де кількість виданих карток не перевищує 30 тисяч 81,6 євро, а в країнах, де перевищує 30 тисяч - 65,4 євро, що за курсом євро/долар на 10.02.2015 становило, відповідно, 92,0 та 73,7 долара, а озвучена Відповідачем 2 вартість карток в країнах Євросоюзу (країнах-членах ЄУТР) є заниженою в декілька разів у порівнянні з їх середньою вартістю (а.с. 28, 29, 153-155) і таким чином, є недостовірною. Що стосується твердження : «Термін виготовлення картки перевищує 30 діб (в Україні), а згідно практики Євросоюзу максимальний термін оформлення картки 5 діб. Зазвичай практика показує, що на третю добу картка надходить до водія». При вирішенні факту достовірності цього твердження потрібно враховувати тривалість всього технологічного процесу (з урахуванням часу на пересилання поштових відправлень, розгляд і перевірку документів, виконання платежів, створення шаблону картки, персоналізацію і сертифікацію бланка картки, розмитнення і отримання картки) поняттям тривалості безпосередньо персоналізації і сертифікації бланка картки за її готовим шаблоном (тобто виготовлення картки). Відповідно до п. 3.11 Порядку обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), затвердженого наказом Мінінфраструктури від 30.05.2013\~ № 329 «Картка видається користувачу картки протягом 20 робочих днів з дати реєстрації заяви на видачу або оновлення картки, якщо не оформлено рішення про відмову у видачі картки» і цей термін видання карток витримується. При будь-яких обставинах 20 робочих днів це не більше 28 календарних днів з моменту отримання заяви, і ніяк не можу перевищувати згадані 30 днів. Для порівняння згідно з інформацією, розміщеною на офіційному сайті Органу з видання карток Польщі http://tachograf.pwpw.pl/procedura_skladania_kk.html видання карток проводиться протягом 26 робочих днів з дати прийняття заяви (яка подається разом з документом, що підтверджує здійснення оплати за роботу) тобто, довше, ніж в Україні. На аркушах справи а.с. 146-151, 153-155 є посилання на офіційні сторінки органів з видачі карток інших країн та інформаційні довідки з відповідними даними перекладеними українською мовою. Потрібно зазначити, що під час перебування п.\~Черненка на посаді Голови Укртрансінспекції, Позивач направляв на запит цього органу листом від 04.06.2014 №\~1.02-31/2153 детальну інформацію стосовно вартості і строку виготовлення карток в Україні та інших країнах-членах ЄУТР! Що стосується твердження: «По місяцях стоять придбані транспортні засоби …вони не можуть працювати, тому що нема картки у водія», «…вже в Україні близько 100 тисяч транспортних засобів, то есть мінімум 100 тисяч водіїв повинні мати цю картку» Асоціація міжнародних автоперевізників ([PERSON]) листом від 10.11.2015 №\~1/14-5/4787 на запит Позивача повідомила, що до [PERSON] не надходило звернень, скарг або іншої інформації від перевізників - учасників Асоціації стосовно не можливості отримати у Органа видачі карток водія для цифрових тахографів та у звязку з цим, щодо виникнення виробничих перешкод. Дані п.\~Черненка щодо кількості транспортних засобів в Україні, які потребують використання цифрових тахографів і карток до них, є завищеними у декілька разів, адже, згідно із законодавством, цифрові тахографи є обовязковими лише для комерційних транспортних засобів, які, по-перше, здійснюють міжнародні перевезення, а, по-друге, були уперше введені в експлуатацію не раніше 16\~червня 2010 року. Усе це свідчить про неправдивість твердження авторів Передачі. Крім того, підтвердженням обізнаності [PERSON] в діяльності Позивача, а також підтвердженням його ([PERSON]) безпосередньої зацікавленості в роботі в сфері цифрових тахографів в ході судового розгляду були досліджені звернення Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 07.08.2014 року разом з проектом розпорядження Кабінету Міністрів України (а.с. 128-131), звернення ДП «Віоланд» до Департаменту Міністерства інфраструктури від 07.10.2014 (а.с. 132-134), відповідь на адресу ДП «Віоланд» від 10.11.2014 року (а.с. 135-138) та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ДП «Віоланд», де [PERSON] визначений як кінцевий бенефіціар (а.с. 139-143). Ці документи підтверджують що [PERSON] як власник та кінцевий беніфеціар комерційних структур є зацікавленим в виконанні аналогічних послуг, про які він визначав в своєму виступі. Крім того, перебуваючи на державній службі він був зацікавлений в контролі над роботою Позивача. Недостовірною вважається інформація,\~\~яка\~\~не\~\~відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості\~\~про\~\~них\~\~не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Таким чином, можна зробити висновок, що ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" надало всі необхідні докази, які підверджують недостовірність викладених в Програмі тверджень, які зазначались ним в позовній заяві. ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" є єдиним органом в Україні, який має право видавати картки в рамках ЄУТР. Таким чином, незважаючи на те, що безпосередньо Позивач в Програмі не називався в негативному контексті, але описані недостовірні факти стосувались тієї діяльності, якою на території України більше ніхто не займається, а отже це може стосуватись виключно діяльності Позивача. Крім того, Позивач згадувався як «[PERSON] підприємство», і в першого заступника директора ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" з наукової роботи [PERSON] брався коментар саме щодо вищезазначеної діяльності. Таким чином вищезазначена поширена недостовірна інформація безпосередньо стосується Позивача. В той же час оприлюднення недостовірних даних про діяльність Позивача суттєво впливає на його ділову репутацію, яка набувалась протягом десятиліть. Діяльність ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" від часу заснування до сьогодення спрямована на розвиток та вдосконалення наукової, технологічної та правової бази транспортного сектору економіки країни, із зосередженням на таких аспектах, як безпека, екологія, якість надання послуг, економічна ефективність та конкурентоспроможність транспорту, енергозбереження і впровадження альтернативних моторних палив тощо. В теперішній час Позивач працює над створенням ефективної системи правового та технічного регулювання транспорту в умовах ринкових відносин, глобалізації ринків, інтеграції транспортної системи України до транспортної системи ЄС. Позивач є провідним у імплементації до законодавства України міжнародних угод щодо автомобільного транспорту, зокрема, Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів… (Женевської угоди 1958 року), Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів... (Віденської угоди 1997 року), Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Угоди про міжнародні перевезення швидкопсувних харчових продуктів… (УПШ).\~ \~\~\~ \~Як вже зазначалось, ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" є координатором діяльності з впровадження на автомобільному транспорті цифрових тахографів та забезпечує обіг карток до них, що потребує інтеграції організаційної структури, баз даних та в цілому політики безпеки до загальноєвропейської системи убезпечення дорожнього руху та охорони праці. З 1995 р. ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" акредитовано як Орган із сертифікації колісних транспортних засобів, послуг і систем якості та призначено організаційно-методичним центром Системи сертифікації УкрСЕПРО. З 2002 р. Позивач є нотифікованим в Організації Обєднаних Націй (ООН) Адміністративним органом, а випробувальний центр інституту, у складі якого діють лабораторії активної, пасивної та екологічної безпеки, виконує функції Технічної служби України за Женевською угодою 1958 року. Позивач, як орган із сертифікації та, як випробувальний центр, акредитовано Національним агентством з акредитації України.\~ Позивач є головною організацією Міністерство інфраструктури України зі стандартизації. На його базі діє [PERSON] технічного комітету зі стандартизації ТК-80 "Дорожній транспорт" та підкомітету "Транспорт" з акредитації. [PERSON] підприємство [PERSON] автотранспортний науководослідний і проектний інститут бере участь у роботі Комітету з внутрішнього транспорту (КВТ) Європейської Економічної Комісії (ЄЕК) ООН, Адміністративного комітету з автомобільного транспорту, а також Всесвітнього форуму з гармонізації правил щодо колісних транспортних засобів (КТЗ), які працюють у Женеві під егідою КВТ ЄЕК ООН (робоча група WP.29), комітету міжнародної організації зі стандартизації ISO ТК-22 "Дорожній транспорт". Фахівці інституту працюють у робочих групах Європейської конференції міністрів транспорту (ЄКМТ) та Організації економічного співробітництва і розвитку (OECР). Інститут уповноважений проводити експертизу щодо переобладнання КТЗ, проводити міжнародний технічний огляд і перевіряти придатність до експлуатації КТЗ міжнародних перевізників з наданням сертифікатів ЄКМТ та МСТО, досліджувати актуальність та обґрунтованість норм витрат палива, шин, акумуляторів. Отже, ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" було і залишається підприємством, діяльність якого носить загальнодержавне стратегічне значення для забезпечення конкурентоспроможності, сталого збалансованого розвитку в сучасних умовах та ефективного функціонування транспортного сектору, а також суміжних галузей економіки України, зокрема, машинобудування, забезпечення належної якості транспортних послуг, захисту населення від техногенного впливу, небезпечних транспортних засобів, на засадах і відповідно до вимог міжнародних договорів України, з метою підвищення рівня життя та благополуччя громадян. Таким чином, розповсюдження недостовірної інформації про діяльність Позивача порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам у звязку з тим, що недостовірна інформація негативно впливає на його ділову репутацію і може перешкоджати його успішній господарській діяльності. Посилання відповідачів на те, що ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" є публічною особою, а отже, межі критики такої особи є ширшими, розглядаються судом критично,враховуючи той факт, що ДП\~"ДержавтотрансНДІпроект" не має статусу публічної особи в розумінні ст.. 10 Європейської конвенції із захисту прав людини і основних свобод, а поширена в Передачі інформація не є критикою, а містить недостовірну інформацію. Відповідно до приписів ч. 1\~ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Згідно зі\~ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Частиною 1\~статті 94 ЦК України\~передбачено право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до\~глави 3 ЦК України. Юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. ч. 1\~ст. 277 ЦК України\~та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1\~ст. 299 ЦК України. Частина 1 статті 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»\~, передбачає, що громадянин або юридична особа, стосовно якого (якої) у програмі чи передачі телерадіоорганізації було поширено відомості, які не відповідають дійсності або порушують його (її) права і законні інтереси, має право на відповідь (коментар чи власне тлумачення обставин справи) у програмах та передачах даної телерадіоорганізації незалежно від того, було подано заяву з вимогою спростування чи ні. У п. 19\~Постанови Пленуму\~\~Верховного\~\~Суду\~\~України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночними\~\~судженнями, за\~\~ винятком\~\~ наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що\~\~містять\~\~фактичні\~\~дані,\~\~зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних\~\~засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права,\~\~вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Але всі твердження, які містять недостовірну інформацію, не носять оціночний характер, а стверджують певні факти, які не відповідають дійсності. Твердження представників Відповідача 2 щодо того, що зазначенні твердження є оціночними не відповідають дійсності, бо містять конкретну інформацію, яка вводить в оману споживачів інформації. Частиною 6 ст.277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Крім того, пунктом 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» за №1 від 27.02.2009 року, розяснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Доказом поширення Передачі в мережі інтернет є роздруківка з сайта 2+2, де розміщена Програма та не заперечується сторонами. Факт виходу в ефір Програми підтверджене витягом з журналу обліку передач та не заперечується сторонами справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Належним способом відновлення порушених прав позивача може розглядатись спростування недостовірної інформації у той самий спосіб, яким її було поширено, а також припинення поширення недостовірної інформації в мережі Інтернет. Враховуючи наведені обставини,

Outcome: approved