Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що в листопаді 2013 року позивач вступила в фактичні шлюбні відносини з відповідачем і вони почали проживати однією сім'єю. Від цих відносин сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка наразі та в подальшому буде проживати з позивачем. Позивач зазначає, що вони фактично припинили шлюбні відносини місяць тому, після чого [PERSON] припинив брати участь в утриманні її та дитини, та порадив звернутися до суду, оскільне не бажає добровільно утримувати доньку. [PERSON] додатково повідомляє, що [PERSON] є працездатною людиною, має постійну роботу, житлом забезпечений, інших утриманці не має, тому може утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також з метою подальшого запобігання непорозумінь між сторонами, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, почавши стягнення з дня її звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 300 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, додав, що утримує дитину і буде утримувати, та не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в листопаді 2013 року [PERSON] та [PERSON] вступила в фактичні шлюбні відносини і почали проживати однією сім'єю. Шлюб між ними не реєструвався. З свідоцтва про народження серії І-АМ № 293487, виданого 11.09.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З довідки ОСББ "Миколаївська - 24" № 1147 від 02.09.2016 року, судом встановлено, що донька зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що донька сторін проживає разом із позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] є працездатною особою, працює хірургом Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниці, інших утриманців не має, житлом забезпечений. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітньої [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 05.09.2016 року. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 300 грн. витрат на правову домогу, які документально підтверджені (а.с. 5) та 551,20 грн. судового збору в дохід держави. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved