Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до «Ідеал Фітнес» та ФОП [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь кошти згідно договору про надання спортивних послуг від 22 липня 2014 р. № ІФС/ПЛ/Л 14у сумі 3300,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 22 липня 2014 року між нею, ТОВ «Глобал Фітнес» в особі директора [PERSON], який діяв на підставі статуту та ліцензійного договору (франчайзинг) № 11 від 18.10.2013 року у ТОВ «СПОРТЛЕНД ГРУП» та фізичною особою-підприємцем [PERSON], що діяв на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та за Договором-доручення № 10/1 від 31.12.2013 року, укладено договір про надання спортивних послуг від 22 липня 2014 року № ІФС/ПЛ/Л 14. Відповідно до п.п. 1.1., 1.4. договору ТОВ «Ідеал Фітнес», як виконавець, зобов'язувався надати їй - позивачці, як клієнту, комплекс фізкультурно-спортивних послуг, зокрема з користування басейном, в фізкультурно-оздоровчому комплексі «Сілвер Бріз », розташованому на [ADDRESS], а вона [PERSON] зобов'язувалась оплатити дані послуги та дотримуватись всіх умов даного договору та додатків до нього. У відповідності до умов договору 22 липня 2014 р. послуги були оплачені фізичній особі-підприємцю [PERSON] в повному обсязі згідно договору - у сумі 3300,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 22.07.2014 р. Згідно з п. 5.4.1. договору клуб зобов'язувався забезпечити послугами в обсягах та в строки відповідно до умов договору. Строк дії клубної карти - один рік. Під час купівлі абонементу працівники відділу продажу запевнили, що клуб з басейном відкриється не пізніше грудня 2014 року, що також гарантувала реклама клубу, проте і до цього часу клуб не розпочав надавати передбачені договором послуги. Враховуючи те, що відповідачами не виконано в добровільному порядку вимог та умов укладеного договору та посилаючись на ст.ст. 203, 216,526, 530,599,610,625,901,903 ЦК України та ст.ст.1,4,5,10,18,19,22 ЗаконуУкраїни "Про захист прав споживачів" просила заявлені вимоги задовольнити. В судове засідання позивачка подала клопотання про розгляд справи за її відсутності , просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не "явидися . Судом про дату судового розгляду повідомлялися належним чином. Причина їх неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказів суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 22 липня 2014 року між [PERSON], ТОВ «Ідеал Фітнес" в особі директора [PERSON], який діяв на підставі статуту та ліцензійного договору (франчайзинг) № 11 від 18.10.2013 року у ТОВ «СПОРТЛЕНД ГРУП» та фізичною особою-підприємцем [PERSON], що діяла на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та за Договором-доручення № 11/1 від 31.12.2013 року, укладено договір про надання спортивних послуг від 22 липня 2014 року № ІФС/ПЛ/Л 14 (а.с3-9). Пунктом 2.1 договору про надання спортивних послуг визначено, що вартість комплексу послуг за договором становить 3300,00 грн. Відповідно до п. 3.3 договору, активація клубної карти проводиться в момент першого відвідування Клубу. Періодом же активації клубної карти визначено два календарних місяці від дати купівлі або з дати відкриття клубу. 22.07.2014 року на рахунок Фізичної особи-підприємця [PERSON] сплачено 3300,00 грн. за клубну карту "Platinum" + Б відповідно до договору № ІФС/ПЛ/Л 14. Відповідно до п.22 ч.1ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ст.10. Закону України "Про захист прав споживачів ", споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Звертаючись з позовом до суду, позивачка вказала, що всупереч договору про надання спортивних послуг, клуб не розпочав надавати їй передбачені договором послуги, а відкриття клубу переноситься вже безліч раз. Суд бере до уваги, що вказана клубна картка не була активована, доказів зворотнього в судове засідання представлено не було. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, окрім того, враховуючи що стороною відповідачів заперечень надано не було, доказів зворотного в судове засідання не представлено, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, в розрізі даного спору, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого звільнено позивачку, у розмірі 243,60 грн. в частині вимог майнового характеру, тобто по 121,80 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved