Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини, в котрій зазначено, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року шлюб між ними розірвано. Вважає, що її малолітній син повинен проживати разом з нею у будинку, належному її батьку за адресою: [ADDRESS] . З липня 2014 р. відповідач виїхав на інше постійне місце проживання, а саме, в будинок [ADDRESS] , залишив сина проживати з нею, не приділяє належної уваги вихованню сина, не надає коштів, та з того часу вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарства, мають окремий бюджет. Оскільки відповідач самоусунувся від утримання, піклування та виховання дитини, просила визначити місце проживання сина разом з нею. В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності, проти позову не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. З копії свідоцтва про народження (а.с.8) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З довідки про середню заробітну плату (дохід) (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] працює у виробничому підрозділі Дарницька дистанція сигналізації та зв"язку Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" та її заробітна плата за період з жовтня 2018 р. по березень 2019 р. склала 46840,53 грн. З копії свідоцтва про шлюб та копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року (а.с. 6, 8 - зворотна сторона) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 1 березня 2014 р. розірвано. З довідки про склад сім"ї та акту обстеження (а.с.7) вбачається, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З висновку служби у справах дітей та сім"ї Яготинської РДА від 12.08.2019 року (а.с. 22-23) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 1 березня 2014 р. до 15 вересня 2015 року. Після розірвання шлюбу між громадянами виникли непорозуміння щодо участі батьків у вихованні дитини. [PERSON] фактично проживає з матір"ю, батько дитини виїхав на інше місце проживання, а саме, в будинок [ADDRESS] . Орган опіки та піклування вважає за доцільне в інтересах дитини визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з його матір`ю. В силу ст. 157 СК України витання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п"ятою цієї статті. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім`ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей. Пункт 1 ст. 3 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із п.1 ст. 9 забезпечується, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні установлено, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між батьками дитини, сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, малолітній [PERSON] залишився проживати з матір"ю. Батько дитини з липня 2014 р. виїхав на інше постійне місце проживання, не приділяє належної уваги вихованню сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. По місцю проживання матері малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , створені всі необхідні умови для проживання, розвитку, виховання дитини. Позивачка є працездатною особою, працює у виробничому підрозділі Дарницька дистанція сигналізації та зв"язку Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" та має стабільний дохід. З висновку органу опіки та піклування -Яготинської РДА від 12.08.2019 року вбачається, що матір малолітнього [PERSON] має всі належні умови для виховання та розвитку сина, а тому місце проживання дитини доцільно визначити по місцю проживання матері дитини.

Outcome: approved