Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позов до відповідача та зазначає , що з відповідачем за позовом знаходилась у цивільному шлюбі з 2005 року, що підтверджується даними акта з місця її реєстрації з лютого 2008 року до 2013 року. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER], виданого виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, та зроблено відповідний актовий запис №11. У графі батько - Ім'я та по-батькові батька дитини вказано відповідача, прізвище було надано її, так як вони знаходилися у цивільному шлюбі. Довідкою №157 Дмитрівської сільської ради підтверджено, що дитина на цей час зареєстрована та проживає з нею. На момент народження дитини сторони проживали окремо, дитина була зареєстрована виконкомом Дмитрівської сільради на підставі ч.1 ст.135 СК України- " При народженні дитини, у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька у Книзі реєстрації провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою". Відповідач батьківства не заперечує, часто приїжджає спілкується з дитиною, але вона вправі стверджувати, що на даний час знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на його утримання та виховання не надає, навіть у тому мінімальному розмірі, що його вимагає чинне законодавство. Батьківство відповідача стосовно неповнолітнього сина підтверджується наступними доказами: актом з місця проживання з 27.05.2013 року, де вказано, що вона дійсно проживала з відповідачем з лютого 2008 року по січень 2013 року за адресою: с. Дмитрівка, вул. Шевченко, буд. 45, що свідчить про спільне проживання і ведення спільного господарства з відповідачем після народження дитини, спільне виховання та утримання дитини, що підтверджують батьківство відповідача. Встановлення факту батьківства необхідне їй для стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Явка свідків у судовий процес забезпечується позивачем самостійно. Відповідно до статей 128 і 181 Сімейного кодексу України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, Просить суд : Встановити, що [PERSON], [INFO], попередня реєстрація: [ADDRESS], є батьком [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до досягнення його повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися. В своїх заявах кожен просить суд розглядати справу без їхньої участі. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено , що сторони дійсно перебували у фактичних шлюбних відносинах і дану обставину останні не оспорюють . Свідоцтвом про народження , серії [NUMBER] виданого 04.06.2007 р. виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області зазначається , що [PERSON] народився [INFO] в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області . У графі " мати " зазначено - " [PERSON], тобто позивач по справі. У графі " батько " - зазначено [PERSON]. Тобто даний запис було зроблено у відповідності до вимог ст. 135 СК України. Довідкою Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 22.01.2018 р. ( вих. № 157 ) підтверджується той факт , що [PERSON] , 2007 р.н. дійсно проживає разом з позивачем , тобто [PERSON] . Актом проведення перевірки факту проживання складеного депутатом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області підтверджується той факт , що сторони разом проживали за адресою - с. Олефірівка вул. Шевченко , 45 Петропавлівського району Дніпропетровської області з лютого 2008 року до січня 2013 року . Експертним заключенням про біологічне батьківство № MGT 646 від 15.11.2018 р. зазначається - відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичного ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 %. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. ... Як вище зазначено , державна реєстрація народження сина позивача , здійснена відповідно до частини першої ст. 135 СК України. В своїй заяві відповідач фактично визнає батьківство повністю , тобто вважає , що [PERSON] дійсно є його рідним сином. Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнає себе батьком малолітньої дитини , тобто сина [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки Валерії в розмірі 1/4 частини розміру доходів відповідача ? Суд вважає , що дана вимога також підлягає задоволенню в силу наступного . Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 цього Кодексу одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено , що відповідач не проживає з дитиною та не надає матеріальної допомоги, також він заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 25 % усіх видів його доходу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини;- стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;- наявність рухомого та нерухомого майна, грошових кошті;- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;- інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищезазначеними доказами підтверджені позовні вимоги . Отже , розмір аліментів з відповідача на користь позивача слід стягувати у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову . Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову - з 16.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved