Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, покликаючись на те, що відповідач проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS], проте не оплачує житлово-комунальні послуги. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 5 859,24 грн. за період з квітня 2009 року по вересень 2014 року та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг, а відтак у ЛКП "Старий Львів" не було правових підстав для нарахування суми заборгованості. [PERSON] не отримувала від ЛКП жодних документів, які засвідчують факт укладення договорів. Крім того, позивачем не надано доказів того, що ЛКП "Старий Львів" є суб'єктом господарської діяльності, яке створене для надання житлово-комунальних послух. Просить суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач жилого приміщення зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ч.1 ст.64 ЖК України повнолітні члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, нарівні з наймачем несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору найму жилого приміщення. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку №3943 від 04.12.2014 року, виданої ЛКП "Старий Львів" (а.с.7) відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Станом на вересень 2014 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 5 859,24 грн. На момент подання позовної заяви заборгованість відповідача не погашена та не укладено договору на реконструкцію боргу. Стаття 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що законодавство у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг укласти договір на надання таких послуг (п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21 Закону). Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених кварти) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що міська рада є власником будинку [ADDRESS]. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП "Старий Львів", що стверджується рішенням ВК ЛМР №363 "Про визнання виконавцем житлово-комунальних у м.Львові" (а.с.24) та статутом ЛКП "Старий Львів", яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах. Отож, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх сплати. Відповідно до ст.29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою КМУ від 20.05.2009р. №529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". З аналізу ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.19-21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. №529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Також, відповідачем не надано доказів того, що нею пропонувався позивачу проект договору, який би відповідав вимогам встановленого Типового договору і останній відмовився від його підписання. Статтею 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не скористалася правом, наданим їй ст.18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та не надала з цього приводу суду жодного належного доказу Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, в суду відсутні підстави вважати неякісними послуги, надані ЛКП "Снопківське". Суд вважає обґрунтованим представлений представником позивача розрахунок заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки такий підтверджений документально та відповідає іншим матеріалам справи. Таким чином, оскільки відповідач не оплачує надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території та послуги з холодного водопостачання та водовідведення внаслідок чого у неї перед позивачем існує відповідна заборгованість, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved