Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 травня 2016 року звернулася в суд з позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки [PERSON], [INFO], до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим договору іпотеки, зняття заборони на відчуження нерухомого майна Посилалася на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який [INFO] року помер. Вказувала, що в червні 2008 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] та уклав договір іпотеки, предметом іпотеки якого стала зазначена квартири. Також позивач посилалася на те, що вона та малолітня донька є спадкоємцями майна померлого, прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину, кожному згідно отриманих свідоцтв належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS], але в проведенні державної реєстрації прав власності на відповідні частки було відмовлено. Посилаючись на те, що ПАТ «Банк «Форум» пропущено строки позовної давності для пред'явлення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, наслідком чого є звільнення її та доньки від зобов'язань за договором іпотеки, просила суд визнати припиненим договір іпотеки ВКК № 850227-850230, що укладений між ПАТ «Банк «Форум» та [PERSON]. Також просила зняти заборону відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Представник відповідача подав до суду свої письмові заперечення та просив суд розглядати справу без участі представника. Треті особи в судове засідання не з'явилися, приватним нотаріусом подано до суду письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи № 552/5558/13-ц, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06 червня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Форум», та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 39480 доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 05 червня 2033 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, на підставі якого [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. 06 червня 2008 року [PERSON] також уклав договір добровільного особистого страхування з ТДВ «СК «Провіта», вигодонабувачем за яким було визначено АКБ «Форум». Також судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, позивач [PERSON] та малолітня [PERSON], 2005 року у встановленому законом порядку прийняли спадщину. 17 липня 2009 року державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Негода Іриною Володимирівною [PERSON]. та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на квартиру [ADDRESS], на 1/2 її частини кожній. Також встановлено, що заборгованість за кредитним договором, укладеним 06 червня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Форум», та [PERSON], станом на жовтень 2008 року склала 39085,20 доларів США. ТДВ «СК «Провіта» здійснило ПАТ «Банк «Форум» виплату страхового відшкодування в розмірі 191635,92 грн. частинами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 32 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. В п. 36 вказаної постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). Оскільки до позивача [PERSON] та до її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], перейшло право власності на предмет іпотеки (квартиру [ADDRESS]), останні набули статусу іпотекодавця, мають всі його права і несуть всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. ст. 11 ЦПК України). Обираючи на власний розсуд спосіб захисту своїх прав, позивач, пред'являючи позовні вимоги саме до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, просить суд визнати припиненим договір іпотеки. Разом з тим, згідно зі ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» також передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Як встановлено судом, зобов'язання, забезпечене заставою (кредитний договір) не припинено. Зобов'язання за кредитним договором, який був укладений 06 червня 2008 року між [PERSON] та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Форум», в повному обсязі виконані не були, виплачені страховою компанією страхові виплати не є такими, що забезпечили погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Окрім того, стаття 17 Закону N 898-IV та ст. 593 ЦК України не містять такої підстави припинення договору іпотеки, як смерть боржника за основним зобов'язанням. У зв'язку зі смертю боржника за кредитним договором має місце не цілеспрямована заміна боржника в зобов'язанні за згодою сторін, а успадкування грошового обов'язку спадкоємцем, що прийняв спадщину. Тому посилання представника позивача в судовому засіданні на ту обставину, що договір іпотеки припинений, оскільки припинив свою дію кредитний договір зі смертю боржника не заслуговує на увагу. На підставі викладеного, враховуючи відсутність правових підстав, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та ст. 593 ЦПК України, для припинення договору іпотеки, що був укладений 06 червня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON], позовні вимоги [PERSON] в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню. Також в судовому засіданні представник позивач як на підставу припинення іпотечного договору посилався на його припинення внаслідок неможливості його виконання боржником. Дане твердження не може бути прийняте судом до уваги, оскільки саме до позивача та до її малолітньої доньки перейшло право власності на предмет іпотеки в порядку спадкування, вони набули статусу іпотекодавця, мають всі права і несуть всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Правові наслідки спливу позовної давності передбачені ст. 267 ЦК України, зокрема, за нормами зазначеної статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тобто, норми цивільного законодавства правовим наслідком спливу позовної давності передбачають як підставу для відмови у позові, але таким правовим наслідком не є припинення зобов'язання. Тому посилання представника позивача на те, що договір іпотеки є припиненим внаслідок неможливості його виконання, оскільки банк втратив право на звернення стягнення на предмет іпотеки за пропуском строку позовної давності не заслуговують на увагу. Вирішуючи позовні вимоги про зняття заборони відчуження нерухомого майна, суд виходить з наступного. Як встановлено дослідженими в справі доказами, станом на час вирішення справи судом право позивача та її малолітньої доньки [PERSON] на 1/2 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] згідно отриманих свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 2009 року зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Тому посилання позивача в поданій до суду заяві на ту обставину, що їй та малолітній доньці було відмовлено у проведенні державної реєстрації прав власності на відповідні частки в праві власності на квартиру, не підтверджено дослідженими судом доказами. Також встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис про наявність обтяження за типом: заборона не нерухоме майно, підставою такого обтяження є договір іпотеки, ВКК № 850227-850230 від 06 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тимошенко С.М. Оскільки судом не встановлено наявність правових підстав для визнання договору іпотеки припиненим, відтак і відсутні правові підстави для вилучення з державного реєстру іпотек запису про іпотеку нерухомого майна, в тому числі з запису про наявність обтяження. Наявність таких записів жодним чином не порушують права позивача, внесені до реєстрів відповідно до укладеного договору іпотеки. Тому суд приходить до висновку. що вимоги позивача про зняття заборони відчуження нерухомого майна заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Окрім того, встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14 березня 2014 року прийнято рішення № 14 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" (код за ЄДРПОУ 21574573), уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "БАНК ФОРУМ" призначено [PERSON]. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.06.2014 N2 49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов'язань на користь приймаючого банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" [PERSON], в подальшому строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» продовжено на два роки до червня 2018 року включно, продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ» [PERSON] на два роки до 15 червня 2018 року. Станом на час вирішення даної справи судом ПАТ «Банк «Форум» не є ліквідованим, є юридичною особою, а керівником такої особи, або особою, яка уповноважена представляти дану юридичну особу, є [PERSON] (уповноважена особа фонду гарантування вкладів). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в жодні правовідносини з позивачем не вступав, жодні права позивача не порушував, тому в даному випадку не є належним відповідачем, що судом оцінюється як окрема, додаткова підстава для відмови в задоволенні позовних вимог . У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають їй відшкодуванню.

Outcome: dismissed