Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

28.07.2017р. [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй державного акту приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 13.10.2004р. Врадіївською районною державною адміністрацією Миколаївської області на ім'я [PERSON]. Заява мотивована тим, що вказана вище земельна ділянка знаходиться в оренді ПП "ВКП "Каро", термін дії якого скінчився і вона має намір далі укласти договір з іншим орендарем. Але так як у вказаному державному акті зазначено її помилково прізвище [PERSON], а в паспорті вона зазначена як [PERSON], тому через вказану помилку вона неспроможна у позасудовому порядку розпорядитися своїм майном. У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю та просила суд її задовольнити. Представник Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте 10.08.2017р. подав до суду заяву, в якій не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] та просить її розглянути за його відсутності. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, проте 08.08.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій посилаючись на приписи ч.ч. 1 та 20 ст. 83 Земельного кодексу України, а також "Положення про територіальні органи Держгеокадастру", затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 308 від 17.11.2016р., зазначає, що управління не є в даному випадку заінтересованою особою, оскільки не є розпорядником вказаних у заяві земельних ділянок. Заяву просить розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 23.05.2008р. прізвище заявника вказано "[PERSON]", у графі батьком вказано "[PERSON]" та матір "[PERSON]". Згіднопаспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 20.02.2008р. Врадіївським РВ УМВС України у Миколаївській області, прізвище заявника вказано на українській мові як "[PERSON]". Відповідно до довідки Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 431 від 25.07.2017р. [PERSON], [INFO], отримала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних часток (паїв) на території Нововасилівської сільської ради розміром 7,71 га. Водночас, в державному акті серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 7,71 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, виданого 13.10.2004р. прізвище заявника вказано як "[PERSON]". Крім того, вищезазначені обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON] з яких слідує, що прізвище заявника та батьків заявника "[PERSON]". Свідок також зазначив, що заявнику належить земельна ділянка, яка розташована в межах території Нововасилівської сільської ради. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. При прийнятті рішення суд керується п. 6 ч. 1 ст. 256, ст.ст. 257-259 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995р. Встановивши вказані обставини, суд приходить до висновку, що у іншому порядку, окрім судового, заявник не зможе довести належність вказаного правовстановлюючого документу та реалізувати своє право на розпорядження своїм майном, а тому його право підлягає захисту у судовому порядку.

Outcome: approved