Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

18 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2015 року о 21 год. 30 хвл. на перехресті вул. Мінська з вул. Б.Котельникових у м. Костянтинівка за вини водія автомобілю [NUMBER] [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої його автомобіль [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Водієм [PERSON] була застрахована її цивільно-правова відповідальність в ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний". Після настання дорожньою-транспортної пригоди зазначена страхова компанія була повідомлена про настання страхового випадку, були зазначені причини настання страхового випадку та розмір збитків. Але на його заяву про виплату страхового відшкодування йому було відмовлено практично у повному обсязі (сплачено 1070,80 грн.) в страховому відшкодуванні, та направлено заяву до Костянтинівського МВ з тієї причини, що у ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" виникли сумніви в правдивості і технічній спроможності обставин ДТП, оскільки згідно проведеного експертного дослідження № 10409150 від 12 травня 2015 року його свідчення та свідчення [PERSON] стосовно обставин ДТП неспроможні, пошкодження автомобілю [NUMBER] утворились нібито при інших обставинах. В зв'язку з цим 09 липня 2015 року до Костянтинівського ВП надійшла заява генерального директора ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" [PERSON] про те, що він діючи умисно, шляхом обману намагається отримати від ПрАТ "СК АСКО-Донбас Північний" виплату страхового відшкодування у сумі 49000 гривень. 29 червня 2016 року по кримінальному провадженню було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України. 12 серпня 2016 року позивач направив до ПрАТ "Страхова компанія АСКО -Донбас Північний" заяву з вимогою виплатити йому страхове відшкодування в сумі 48929,20 грн.(з урахуванням раніше сплаченої суми 1070,80 грн.), а також інші понесені ним витрати у зв'язку із незаконними діями представника зазначеної страхової компанії, а саме пені за період з 25.06.2015 року по 11.08.2016 року у розмірі 24190 грн. 42 коп., витрати на правову допомогу 3858,40 грн. Позивачу було виплачено страхове відшкодування у сумі 22885,45 гривень та пеня у розмірі 921 грн. У задоволенні інших витрат було відмовлено. Вважаючи дане рішення незаконним просив з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути на його користь страхове відшкодування у сумі 26043 гривні 75 коп., пеню у сумі 26129,79 грн., моральну шкоду у сумі 3000 грн., витрати на правову допомогу 11498,40 грн., судовий збір 551,74 грн. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 27 квітня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди залишені без задоволення. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права і, зокрема на те, що, посилаючись в рішенні на висновок експерта №1064 від 24 травня 2016 року, суд взяв з нього окремі та вибіркові фрази, не врахувавши, що вони взаємоповязані між собою, в результаті чого не врахував всі інші пошкодження на його автомобілі; судом без будь-яких обґрунтувань не прийнято як доказ звіт фахівця №006 від 03.04.2015 року, в якому зазначений перелік пошкоджених запчастин його автомобіля та розмір спричиненої шкоди та не враховано, що експертом [PERSON] при проведенні дослідження безпосередньо оглядався його автомобіль та відповідно описувались наявні пошкодження; апелянт не згоден з тим, що судом взято як доказ висновок дослідження №50/08 від 22 серпня 2016 року, проведений за зверненням відповідача, який зацікавлений в вирішенні питання на свою користь; без жодного обгрунтування судом першої інстанції не прийнято до уваги наданий ним доказ результати досудового розслідування кримінального провадження за фактом перевірки заяви ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», в ході якого обставини, які були викладені в заяві ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» від 09.07.2015 року, не знайшли свого підтвердження, тобто відмова у виплаті йому страхового відшкодування була незаконною; судом не враховано, що у звязку з тим, що зібрані по кримінальному провадженню докази повністю узгоджуються між собою в своїй сукупності, обставини ДТП, в результаті якої його транспортний засіб зазнав механічні пошкодження, повністю знайшли своє підтвердження, було прийнято рішення про закриття кримінального провадження; прийняте по кримінальному провадженню рішення має преюдиціальне значення і відповідно до ст. 61 ЦПК України має бути прийнято судом першої інстанції як доказ безумовно; апелянт посилається також на те, що в тексті рішення зазначено, що його позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а в резолютивній частині відмовлено в задоволенні позову; апелянт вважає хибним твердження суду з посиланням на ст. 1194 ЦК України. У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обгрунтованним. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність власника наземного транспортного засобу KIA RIO [PERSON] застрахована ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», тому відповідач відповідно до п.п. 1, 2 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до ФОП [PERSON], який надав розрахунок №50/08 від 22 серпня 2016 року, за яким визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ ТF689К, державний номер АН 3239 IK в сумі 29347, 50 грн.; отже суд, з урахуванням того, що сторонами у справі не оспорюється перерахована позивачеві сума страхового відшкодування в сумі 23806,82 грн. ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» визначена саме за розрахунком ФОП [PERSON], дійшов висновку про застосування для розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача для визначення матеріальної шкоди за наданим відповідачем автотоварознавчим дослідженням; з посиланням на положення статті 1194 ЦК України суд вважав, що на користь позивача підлягає стягненню з винної особи для повного відшкодування завданої нею шкоди різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням): вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ ТF689К, державний номер АН 3239 IK в сумі 26043,75 грн. Проте з такими висновками погодитись неможливо, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Крім того, ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте зазначеним нормам Закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.1 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобовязаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 26 березня 2015 року о 21 год. 30 хвл. на перехресті вул. Мінська з вул. Б.Котельникових у м. Костянтинівка за участю автомобіля KIA RIO під керуванням [PERSON] та ЗАЗ ТF689К під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль [NUMBER] отримав механічні ушкодження. У судовому засіданні апеляційного суду представник ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" не заперечував, що на місце ДТП представник ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" не виїжджав, участі у огляді автомобілів не приймав. Постановою Костянтинівського міськрайоного суду Донецької області від 15 квітня 2015 року встановлено, що [PERSON] порушила п.16.11 Правил дорожнього руху України, відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 грн. 03.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до субєкта оціночної діяльності [PERSON] для визначення матеріальної шкоди, спричиненої його автомобілю, що відповідає п.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З висновку вбачається, що автотоварознавчий спеціаліст [PERSON] має вищу технічну освіту, стаж експертної роботи з 1996 року. Виходячи із даних про спеціаліста, який проводив автотоварознавче дослідження і мотивування ним проведеного дослідження, ставити під сумнів його висновки підстав немає. Як зазначено у висновку від 03.04.2015 року на дослідження наданий автомобіль ЗАЗ ТF689К. При зовнішньому огляді автомобіля встановлено наступне: в результаті ДТП пошкоджено і потребує заміні: «бампер передний; балка бампера переднего; панель передняя в сборе; абсорбер; защита двигателя; накладка под. блок фару 2 шт.; ветровое стекло; площадка под номер передний; крыло правое переднее; капот; блок фара правая и левая; корпус воздушного фільтра; генератор; радіатор водяного охлаждения; дифузор; подушка двигателя правая передняя; кронштейн крепления генератора (чугун); жгут проводов передний; поддон двигателя; задняя подушка двигателя; гидроусилитель». Згідно висновку вартість матеріальної шкоди складає 56 849 грн. 40 коп. (без ПДВ). У червні 2015 року позивачу перераховано страховою компанією в рахунок страхового відшкодування 1070 грн.80 коп. за пошкодження передньої правої та задньої правої дверей автомобіля позивача, виходячи із висновку транспортно-трасологічної експертизи, проведеної за заявою ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" на підставі ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 09 липня 2015 року ПрАТ "Страхова компанія АСКО Донбас-Північний" звернулось до Костянтинівського МВ МВС України в Донецькій області про проведення розслідування обставин ДТП і притягнення винних до кримінальної від повільності. За даним фактом були внесені відомості до ЄРДР за №12015050380001060. 29 червня 2016 року постановою слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області було закрито кримінальне провадження у звязку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України. Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2016 року, у задоволенні скарги ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" на постану слідчого відмовлено. В процесі кримінального провадження була проведена судова автотехнічна експертиза, за висновками якої від 31 жовтня 2015 року показання позивача та [PERSON] відносно розвитку механізму даної дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням розташування місця зіткнення та розташування керованих ними автомобілів під час події, з технічної точки зору спроможні та цілком можуть відповідати дійсним подіям. Згідно висновку комплексної судової автотехнічної експертизи від 24 травня 2016 року дані, що отримані під час досудового розслідування та відображені в поясненнях водія [PERSON] та [PERSON] та у протоколах слідчих експериментів в цілому спроможні та ним надана оцінка при проведенні даної експертизи. Показання позивача та [PERSON] підтверджуються фотоматеріалами, доданими до висновку експертизи. У висновку також зазначено: «стосовно пошкоджень автомобіля ЗАЗ ТF 698К, що вказані в висновку спеціаліста №006, що виражені у руйнуванні передніх блок фар вказаного автомобіля, необхідно прийти до висновку, що передні фари вказаного автомобілю на момент огляду після ДТП були непошкоджені. Оцінка такого висновку спеціаліста не вимагає спеціальних пізнань в області автотехніки та може бути виконана судом або слідчим самостійно з урахуванням фотознімків пошкоджень автомобіля, що маються в матеріалах кримінального провадження, на яких фари головного світла вказаного автомобілю непошкоджені». Проте, як вбачається із звіту №006 від 03.04.2015 року та рахунку-фактури № са-0000139 від 20.04.2015 року фізичної особи-підприємця [PERSON], який здійснював ремонт автомобіля позивача, були зафіксовані пошкодження кріплення передніх фар, у звязку з чим вони і були внесені до переліку пошкоджених запчастин. Отже, на думку апеляційного суду, належним та допустимим доказом розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, яка сталася 26 березня 2015 року, є висновок спеціаліста автотоварознавчого дослідження автомототранспортного засобу №006 від 03.04.2015 року. Висновок № 50/08 автотоварознавчого дослідження по факту спричинення пошкоджень автомобілю ЗАЗ ТF 698К від 22 серпня 2016 року, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, складає 29347 грн. 50 коп. і на який послався суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, не є належним та допустимим доказом розміру спричинення позивачу матеріальної шкоди у звязку з пошкодженням його автомобіля, оскільки при проведенні такого дослідження автомобіль позивача експертом-автотоварознавцем не оглядався; крім того, невідомо, на підставі яких даних було проведено таке дослідження після закриття кримінального провадження, які складові автомобіля позивача, які підлягали заміні, взяті до уваги, які ні. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа , яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просив стягнути спричинену йому матеріальну шкоду саме зі страховика ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний", що узгоджується з положеннями зазначеної статті ЦК України. Виходячи із встановлених обставин та положень ст. 1194 ЦК України висновок суду про те, що на користь позивача підлягають стягненню страхові виплати в сумі 26043 грн. 75 коп. з винної особи є помилковим. З матеріалів справи вбачається, що полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 3641093 від 21 листопада 2014 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована ПрАТ "СК АСКО ДС", забезпечений транспортний засіб KIA RIO реєстраційний номер [NUMBER], ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоровю становить 100000 грн., майну - 50 000 грн., франшиза 500,00 грн. Згідно висновку спеціаліста автотоварознавчого дослідження автотранспортного засобу №006 від 03.04.2015 року вартість матеріальної шкоди складає 56 849 грн. 40 коп. (без ПДВ). В уточненій позовній заяві [PERSON] просив стягнути страхове відшкодування в сумі 26043 гривні 75 коп., тобто в межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. Апеляційний суд вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи у червні 2015 року позивачу відповідачем виплачено страхове відшкодування в сумі 1070 грн.80 коп.; 09 вересня 2016 року позивачу сплачено 22 885 грн. 45 коп. Отже за мінусом зазначених сум та за мінусом франшизи в сумі 500 грн. на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 25 582 грн. 75 коп. (50 000 грн. - 1070 грн. 80 коп. 22 885 грн. 45 коп. 500.00 грн.). Згідно ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик

Outcome: partial