Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, в якій вказує, що вона народилася [INFO] в селі Підкормілля Любешівського району Волинської області. Її батьки: [PERSON] та [PERSON] на момент її народження не перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому відомості про батька в записі акту про народження №25 від 10 травня 1977 року зроблено зі слів матері, а саме: " [PERSON] ", та відповідно до ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Вказує, що з моменту її народження, на час реєстрації шлюбу [PERSON] з її матір`ю та до самої його смерті [PERSON] визнавав її своєю донькою, опікувався нею та приймав участь у її вихованні, не ухилявся від виконання батьківських обов`язків. Її батько - [PERSON] помер [INFO] . Просить суд встановити факт батьківства, а саме, що померлий [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки при реєстрації її народження батьки не перебували у шлюбі, спільної заяви до державних органів РАЦСу не подавали, відомості про батька внесено зі слів матері. Встановлення вказаного факту може вплинути на спадкові права позивачки. У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] вказує, що матір позивачки [PERSON] та [PERSON] на момент народження [PERSON] не перебували в шлюбі, спільно не проживали, спільного побуту не вели. [PERSON] та [PERSON] одружились коли позивачці було 10 років. За життя [PERSON] заяви про своє батьківство відносно позивачки до органів РАЦСу як до, так і після її народження не подав, біологічне батьківство не визнав. Зважаючи на викладене, позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними, тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Клубук О.П. у поданому відзиві на позовну заяву просив суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на наступне. [PERSON] , матір позивачки, та [PERSON] зареєстрували шлюб у 1987 році та почали проживати разом, позивачу на той момент виповнилось 10 років. [PERSON] до 1992 року проживала разом з бабусею в селі Хоцунь Любешівського району Волинської області, потім переїхала до своєї матері, що не може свідчити про визнання [PERSON] себе батьком позивачки. Доказів визнання [PERSON] себе біологічним батьком [PERSON] подано не було. В судовому засіданні, позивач [PERSON] та її представник - адвокат Сацик Т.Т. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити з підстав викладених в позові. Адвокат Сацик Т.Т. вказала, що з врахуванням норм законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, є встановленим, що мати позивачки та особа, яку вона вважає батьком - проживали разом, вели спільне господарство, займались вихованням дітей та їх утримували, вказане стверджується поданими до суду доказами та показами свідків. Відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їх представники [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, заперечували щодо заявлених позовних вимог. Вказували, що позивачка [PERSON] народилась коли [PERSON] та [PERSON] не були одруженими, вони не підтримували родинних стосунків як батько та донька, тому просили суд відмовити в задоволенні позову. Ствердили, що позивачка з [PERSON] не підтримували родинних стосунків. Суд заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, приходить до наступного висновку. Нормами Цивільного процесуального кодексу України у частині 1 статті 315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами. В частині 2 цієї норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про спадкування розглядаються судом за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі №6-20цс15 вказано, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до [INFO] , необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі по тексту - КпШС України). Тому враховуючи, що позивач [PERSON] народилась [INFO] , тобто до 01 січня 2004 року застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми закону, чинного на час народження позивача, а саме Кодексу законів про шлюб та сім`ю України. Так, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу. В ст.53 КпШС України зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст.53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. З урахуванням положень ст.212 ЦПК, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Так, в судовому засіданні було встановлено наступне. Позивач [PERSON] народилась [INFO] в селі Підкормілля Любешівського району Волинської області. В графі "батьки" батьком вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Запис про "батька" зроблено зі слів матері дитини. Вказане стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Зарудчівською сільською радою Любешівського району Волинської області 10 червня 1977 року та копією запису акту про народження №25 від 10 травня 1977 року зробленого Зарудчівською сільською радою Любешівського району Волинської області. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася від осіб, що не перебували між собою у шлюбі. [PERSON] 23 вересня 2006 року вийшла заміж та змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії серії [NUMBER] від 23 вересня 2006 року. У судовому засіданні, позивач показала, що після народження, проживала у бабусі в селі Хоцунь Любешівського району Волинської області, а її батько [PERSON] , регулярно відвідував її, брав участь у її вихованні, надавав кошти, привозив продукти харчування та одяг. Під час навчання у школі забезпечував її речами, необхідними для навчального процесу, в тому числі і шкільним одягом, що свідчить про визнання [PERSON] себе її батьком. У 1987 році батьки одружилися, а у 1992 році після закінчення дев`ятого класу вона переїхала до них у село Підкормілля Любешівського району Волинської області, та проживала разом з ними до свого заміжжя. Наведене підтвердила доданими до справи доказами: фотокарткою, на якій зображена вона з батьками, та відеозаписом з весілля. Позивач в обґрунтування родинних зв`язків з померлим [PERSON] , посилається також на визначення її по батькові " [PERSON] ". Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що їм відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час зустрічалися, після чого у останньої народилася донька [PERSON] . Свідок [PERSON] доповнив, що разом із [PERSON] часто їздили в село Хоцунь, де той регулярно відвідував дочку [PERSON] , привозив продукти харчування та одяг, неодноразово залишався на ночівлю в будинку її матері, таким чином проявляв свою турботу про свою дитину. Їх показання підтвердив свідок [PERSON] , брат позивача по матері, який показав, що померлий [PERSON] коли [PERSON] (позивач) проживала разом з ним та бабусею в селі Хоцунь часто приїжджав провідувати доньку, привозив їй продукти харчування та гроші. Ствердив, що [PERSON] дуже любив свою дочку, визнавав її своєю дитиною, завжди називав її "моя доця". Зазначив, що [PERSON] ставився до нього добре, однак не сприймав його як сина та не проявляв щодо нього батьківської турботи. Вище наведені свідки, а також свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що [PERSON] за життя визнавав себе батьком [PERSON] , називав її своєю дочкою, займався її вихованням, утриманням, видав її заміж як дочку, а позивачка постійно турбувалася про нього, доглядала його як батька - до смерті. Наведені вище показання свідків стверджуються письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Так, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 12 грудня 1987 року, [PERSON] та [PERSON] 12 грудня 1987 року офіційно зареєстрували шлюб З копії будинкової книги вбачається, що з 1992 року по 2006 рік позивач проживала разом з батьками в [ADDRESS] . Власником домогосподарства, за вказаною адресою, була [PERSON] - матір [PERSON] , відносно якого встановлюється факт батьківства. Разом з цим, в копії будинкової книги позивач, в графі №2, по відношенню до власника домогосподарства вказана як "внука". На оглянутих в судовому засіданні фотографіях та відеозаписі зафіксовано, як батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] , як батьки нареченої, дотримуючись народного обряду та традицій, хлібом та іконами благословляли свою дочку. На весілля до позивачки була запрошена вся родина померлого [PERSON] , в тому числі його сестри та брат (відповідачі в даній цивільній справі) зі своїми сім`ями, що свідчить про близькі родинні відносини між ними та визнання померлим - [PERSON] своєю дочкою [PERSON] .. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що за життя [PERSON] виконував обов`язки батька відносно [PERSON] , а саме: займався її вихованням, піклувався про її здоров`я, розвиток та навчання, що закріплено нормами статті 61 КпШС України. Матір позивача, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 листопада 2015 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 жовтня 2018 року, батько позивачки [PERSON] помер [INFO] . Так, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України (ч.1 ст.81 ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи письмові доказами, заслухавши показання усіх допитаних свідків суд переконаний у доведеності факту спільного виховання [PERSON] та [PERSON] спільної дочки [PERSON] , участь у її вихованні та утриманні, що достовірно підтверджує про визнання [PERSON] батьківства відносно доньки [PERSON] . На обґрунтування заперечення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту, що [PERSON] є її батьком, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їх представники [PERSON] та [PERSON] , не подали до суду жодного доказу, що спростовували б встановлені в судовому засіданні факти. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Краска проти Швейцарії" від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та наданих ним доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] у зв`язку з чим її позов про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки забезпечить реалізацію нею спадкових прав. За клопотанням позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи залишити за нею.

Outcome: approved