Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА", [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №\~2008-016-М від 06.02.2008 року у розмірі 176 563,20 дол. США, стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА", [PERSON] 200 грн., а також солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА", [PERSON] стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 1\~950,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №\~2008-016-М від 06.02.2008 року, згідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 104 640,00 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.01.2018 року. Проте в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, з відповідачем [PERSON] договору поруки № 2008/016-М-2 від 22.02.2008 року, з відповідачем [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" договору поруки № 2008/016-М/1 від 06.02.2008 року, з відповідачем [PERSON] договору поруки №2008/016-М/2 від 06 лютого 2008 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА", [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 15 червня 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА", [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи представник позивача в судовому засіданні, яке відбулося 03 листопада 2015 року підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 03 листопада 2015 року зявився. В подальшому відповідно до заяви просив розглядати справу в його відсутності. 17.12.2015 року позивачем були уточненні позовні вимоги і визначені сторони по справі та 05.02.2016 року було подано заяву про зменшення позовних вимог. Оскільки Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2011 року з відповідачів було стягнуто заборгованість за кредитним договором №\~2008-016-М від 06.02.2008 року у сумі 128 774,79 дол. США, яка складалася з наступного: 92 952,09 дол. США - заборгованість за кредитом; 23 188,30 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6472,50 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором; 6130,64 дол. США - штраф. Рішення набрало законної сили. В уточненій позовній заяві представник позивача просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" на свою користь заборгованість за кредитним договором №\~2008-016-М від 06.02.2008 року станом на 02.08.2011 року у розмірі 56\~650,88 дол. США, стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" 200 грн., а також солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 1\~950,00 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №\~2008-016-М від 06.02.2008 року, згідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 104 640,00 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.01.2018 року. Вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] договору поруки № 2008/016-М-2 від 22.02.2008 року. Відповідно до п. 4 Договору поруки № 2008/016-М-2 від 22.02.2008 року, у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" договору поруки № 2008/016-М/1 від 22.02.2008 року. Відповідно до п. 4 Договору поруки № 2008/016-М/1 від 22.02.2008 року, у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент-Банк» взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. 4 договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 200 грн. Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору №\~2008-016-М від 06.02.2008 року заборгованість за ним станом на 02.08.2011 року склала 56 650,88 дол. США, складається з наступного: 36 398,09 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 252,79 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2011 року з [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Рівєра» та [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №\~2008-016-М від 06.02.2008 року у сумі 128 774,79 дол. США, яка складалася з наступного: 92 952,09 дол. США - заборгованість за кредитом; 23 188,30 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6472,50 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором; 6130,64 дол. США - штраф. Рішення набрало законної сили. У відповідності до розяснень п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних чсправ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовуідносин» від 30 березня 2012 року №5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, про стягнення яких банк і звернувся з уточненим позовом до суду. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Виходячи із викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності; беручи до уваги той факт, що позичальником [PERSON] заборгованість за кредитним договором сплачена не була, Банк відповідно до умов кредитного договору продовжував нараховувати проценти та пені, що не суперечить умовам кредитного договору, а тому вимоги Банку щодо стягнення з [PERSON] та поручителя [PERSON] солідарно заборгованості відповідають вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору. Стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" щодо солідарного стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" за договорами поруки. Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" за договорами поруки, витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі №6-74515 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.\~\~ Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю. Також відповідально до вимог ч.2 ст.206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ « Акцент-Банк» і [PERSON] з обмеженою відповідальністю "РІВ'ЄРА" про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 1 950,00 грн. відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, оскільки\~ у матеріалах справи відсутні докази надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідачів підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру стягнених сум, а саме з [PERSON], [PERSON] по 910 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: partial