Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

21 листопада 2014 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПП "Агро-ФТ" та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12 жовтня 2012 року між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та приватним підприємством "Агро-ФТ" був укладений кредитний договір №121012-К, за умовами якого позивач надав, а підприємство отримало у кредит грошові кошти у сумі 40 000,00 доларів США зі сплатою 11 % річних за користування грошовими коштами наданими в доларах США та 16% річних за користування кредитними грошовими коштами у разі прострочення повернення кредиту, зі строком повернення - не пізніше 11 жовтня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань зазначеного підприємства за вказаним кредитним договором між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] був укладений договір поруки № 150313-П. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором та договором поруки у них утворилась заборгованість, яка станом на 03 листопада 2014 року становить 33110,47 доларів США та 7069,31 грн. У зв'язку з зазначеним представник позивача просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору (а. с. 2-5). Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності (а. с. 164). Відповідачі в судове засідання не з'явились, своїх представників для участі в розгляді справи не направили, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштової кореспонденції суду з викликом відповідачів у судове засідання (а. с. 162, 163). За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Судом встановлено, що 12 жовтня 2012 року між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та приватним підприємством "Агро-ФТ" був укладений кредитний договір №121012-К, за умовами якого позивач надав, а підприємство отримало у кредит грошові кошти у сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 11 % річних за користування грошовими коштами наданими в доларах США та 16% річних за користування кредитними грошовими коштами у разі прострочення повернення кредиту, зі строком повернення - не пізніше 11 жовтня 2017 року (а. с. 10-16, 17-18). Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань приватного підприємства "Агро-ФТ" за кредитним договором №121012-К від 12 жовтня 2012 року між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] був укладений договір поруки № 150313-П, відповідно до якого останній поручився відповідати перед банком в солідарному порядку за виконання зазначених кредитних зобов'язань (а. с. 19-21). ПАТ "Банк Кредит Дніпро" на адреси відповідачів були направлені вимоги про сплату простроченого кредиту та процентів за користування кредитом (а. с. 22-34). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №121012-К від 12 жовтня 2012 року, наданим представником позивача, вбачається, що станом на 03 листопада 2014 року така заборгованість становить 33 110,47 доларів США, 7069,31 грн., та складається: з 24 040,00 доларів США - заборгованості за кредитом, 5 985,00 доларів США - заборгованості за простроченим кредитом, 3 085,47 доларів США - заборгованості за відсотками, 6 158,32 грн. - пені за несплаченим кредитом, 910,99 грн. - 3-х% річних за несвоєчасне погашення кредиту (а. с. 7-9). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п. 5.8. кредитного договору №121012-К від 12 жовтня 2012 року при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, в т.ч. при порушенні своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування; при порушенні заставодавцем/поручителем зобов'язань за договорами застави/поруки, укладеними у забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом пред'явлення вимоги, відповідно до п. 4.5 цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст. 533 ЦК України. Частиною 2 ст. 533 ЦК України визначено, що у разі, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором №121012-К від 12 жовтня 2012 року, суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 33 110,47 доларів США та 7069,31 грн., задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з даною позовною заявою у сумі 3 654,00 грн. (а. с. 6), а саме: стягнути з кожного з відповідачів по 1 827,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved