Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

31 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-Голландська агрокомпанія» (далі по тексту - ТОВ "УГА") звернулося до суду із позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лан» (далі по тексту- ТОВ "Агрофірма "Лан") про визнання недійсними договору оренди землі щодо земельної ділянки, розташованої на території Маківської сільської ради Шосткинського району Сумської області, площею 7,6734 га, кадастровий номер [NUMBER], укладеним 02.11.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Лан», а також про визнання поновленим на той же строк і на тих самих умовах договору № 5 оренди землі від 20.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та позивачем, який зареєстрований в Шосткинському міжрайонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», запис у Державному реєстрі земель під [NUMBER] від 11 вересня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «УГА» посилається на те, що оспорюваною угодою було порушено його переважне права на поновлення договору № 5 оренди землі від 20.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та позивачем, об'єктом оренди якого є та сама земельна ділянка. Дані твердження позивач обґрунтовує вимогами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та правовими висновками Верховного Суду України в аналогічних справах. У судове засідання представник позивач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. В судовому засіданні 20 червня 2018 року відповідач [PERSON] також визнала позовні вимоги та зазначила, що позивач після закінчення строку, на який з ним було укладено договір продовжував виконувати його умови. Представник ТОВ "Агрофірма "Лан", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. 09 липня 2018 року подав до суду письмове клопотання про проведення судового засідання у справі, яке призначено на 10 липня 2018 року в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 10 липня 2018 року у задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки воно подане з порушенням вимоги щодо строку його подання. Суд зазначає, що провадження у справі відкрито 10 травня 2017 року і відкладення судового засідання у цьому випадку не є виправданим. Розгляд даної справи неодноразово відкладався з метою надання відповідачу можливості висловити свою правову позицію по справі та забезпечити явку своїх представників в судові засідання в режимі відеоконференції. Суд також звертає свою увагу на те, що розгляд справи призначений в режимі відеоконференції за клопотаннями представника відповідача відкладався саме через неявку представників відповідача до суду, якому доручалось проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Дотримання розумних строків розгляду справи вважається складником доступності правосуддя, тривалість розгляду справи визначається судом залежно від тих процесуальних дій, які потрібно вчинити у вказаній справі з метою прийняття обґрунтованого і законного судового рішення. Вказана позиція підтверджується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Враховуючи вищевикладене, подання представником відповідача 09 липня 2018 року клопотання про участь його представника в судовому засіданні, яке призначено на 10 липня 2018 року в режимі відеоконференції суд розцінює як зловживанням наданими правами та навмисним затягуванням розгляду справи. Таким чином, чергова неможливість забезпечення явки представника відповідача у зв'язку із його віддаленим місцем знаходженням в м. Харкові, не може вважатись поважною обставиною, яка виключає можливість розгляду справи за відсутністю представника відповідача ТОВ «Агрофірма «Лан». Представником відповідача ТОВ «Агрофірма «Лан» надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить в позовних вимогах ТОВ «УГА» відмовити в повному обсязі, мотивуючи свій відзив тим, що ТОВ «Агрофірма «Лан» уклало з [PERSON] договір на більш сприятливих для неї умовах. Тому переважне право ТОВ «УГАК» не може бути порушене. Також зазначає, що враховуючи висновки викладені у постанові ВСУ по справі № 6-3цс15 та положення ст. 33 закону України «Про оренду землі», позивач безпідставно стверджує, що порушено його переважне право, оскільки реалізація переважного права орендаря можлива лише за наявності волевиявлення сторін. Тому вимоги ТОВ «УГАК» також не можуть бути задоволені, оскільки [PERSON] не виражала такої волі, не вживала жодних дій спрямованих на продовження орендних відносин, а навпаки направила орендареві рішення про відмову у поновленні. Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 22 жовтня 2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої на території Маківської сільської ради Шосткинського району Сумської області, кадастровий номер [NUMBER] площею 7,6734 га /а.с. 6/. 20 квітня 2008 року між [PERSON] (Орендодавець) та ТОВ "УГА" (Орендар) укладено договір оренди землі № 5 (далі Договір № 6), згідно з п. 1 цього договору Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,6734 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Маківської сільської ради Шосткинського району Сумської області. Згідно з п. 41 Договору № 5 він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Вказаний договір був зареєстрований у Шосткинському міжрайонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 11 вересня 2008 р. за [NUMBER] /а.с. 4-5/. При цьому, відповідно до п. 8 вказаної угоди Договір № 5 було укладено терміном на 7 років. Також його сторонами було обумовлено, що після закінчення строку договору Орендар має переважне право його поновлення на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Протягом строку дії Договору № 5 позивач належним чином виконував його умови, претензій щодо невиконання/неналежного виконання договірних зобов'язань від Орендодавця не надходило, після закінчення строку його дії продовжував виконувати свої обов'язки Орендаря. Вищевказані обставини визнані відповідачем [PERSON] Крім того, позивачем також надано до суду копії відомостей на виплату ТОВ УГА» грошей [PERSON], з яких вбачається, що відповідач [PERSON] особисто отримала за жовтень 2015 року виплату в розмірі 1796,19 грн та за січень 2018 року виплату на загальну суму, яка складає 6926,62 грн /а.с.103/. Поряд з тим встановлено, що до закінчення строку дії Договору № 5 позивач, з метою скористатись своїм переважним правом щодо його поновлення, направив відповідачу листи-повідомлення від 07 серпня 2015 р. за вих. №146 з пропозицією поновлення Договору № 5, до яких було додано проект додаткової угоди /а.с. 11,12/. Зазначені обставини в ході судового розгляду були підтвердженні копією квитанції з описом вкладення до цінного листа, що містяться в матеріалах справи. Дата відправлення вбачається згідно поштового штемпеля, за яким відправлення були прийняті поштою саме 07.08.2015 року /а.с. 13/. Разом з тим, 02.11.2015 р. між відповідачем [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Лан" був укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надала, а ТОВ "Агрофірма "Лан" прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Маківської сільської ради, площею 7,6734 га, кадастровий номер [NUMBER] строком на 7 років. Таким чином, об'єктом вказаного договору оренди була та сама земельна ділянки, яка орендувалась позивачем за Договором № 5 /а.с. 15-16/. І вже після укладення оспорюваного договору [PERSON] направила позивачу лист, у якому висловила заперечення у поновлені Договору № 5. Даний лист був датований 24.11.2015р., тобто направлений по спливу місячного терміну на подання таких заперечень, передбаченого ст. 33 Закону України «Про оренду землі» /а.с. 14/. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону (в редакції чинній на момент виникнення у Орендаря переважного права на продовження дії Договору № 6) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. У випадку виявлення наміру у наймодавця на укладення нового договору найму, реалізація переважного права попереднього наймача можлива лише в разі, коли йому стане відомо про такий намір. За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону, буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.. Аналогічні правові позиції висловлені в Постановах Верховного суду України у справах: № 6-10 цс15 від 25.02.2015 р.; N 6-55цс15 від 15.04.15 р., №6-2540цс16 від 23.11.16 р.,№ 6-1282 цс 16 від 12.10.2016 р.; № 6-2777цс16 від 18.01.17р., та інших постановах. Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. За умовами п. 8 Договору № 5, укладеного між позивачем та [PERSON] 20.04.2008 року, передбачалось, що після закінчення строку дії цього договору Орендар (тобто позивач) має переважне право на його поновлення на новий строк. Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що переважне право позивача, як Орендаря, яке підлягає захисту, було порушене, зокрема, в разі укладення договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Відповідно до положень ч. 6 ст. 33 Закону України „Про оренду землі" заперечення у поновлені договору повинно бути висловлено на протязі місяця після закінчення строку дії договору, а не до його закінчення, а також у формі листа-повідомлення на адресу орендаря, а не фактом укладання договору оренди з іншим орендатором. За встановлених судом обставин, аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач належно виконував умови Договору №5, укладеного з [PERSON], дотримався строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк, після закінчення строку дії його продовжував виконувати свої обов'язки як Орендаря. Дії відповідача [PERSON] щодо ненадіслання у встановлений законом строк відмови в поновленні договору оренди на новий строк та укладення Орендодавцем договору оренди землі з іншим орендарем, свідчать про порушення переважного права позивача щодо поновлення договору оренди землі на новий строк. А тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про поновлення дії договору № 5 оренди землі від 20.04.2008р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «УГА», та про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 02.11.2015 року між відповідачем, є підставними та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати по 1600 грн з кожного. Виходячи з наведеного вище, на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ст. 124 Земельного кодексу України, ст.ст. 626, 764, 777, 792 ЦК України,

Outcome: approved