Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачі Всеукраїнська громадської організація "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір" (далі - ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір"), [PERSON] звернулися в порядку цивільного судочинства до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , товариства з обмеженою відповідністю "ТРК "112-ТВ" (далі - ТОВ "ТРК "112-ТВ") про захист ділової репутації юридичної особи, захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, спростування недостовірної інформації. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/57728/16-ц за позовом ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", [PERSON] 04 грудня 2017 року Печерський районний суд м. Києва передав указану справу на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. 09 січня 2018 року цивільна справа № 757/57728/16-ц за позовом ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", [PERSON] надійшла до Оболонського районного суду м. Києва та ухвалою судді Васалатія К.А. від 11 січня 2018 року була прийнята до провадження. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2019 року цивільну справу № 757/57728/16-ц за позовом ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", [PERSON] передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В. Свої позовні вимоги ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", і [PERSON] обґрунтовували тим, що [PERSON] систематично поширював негативну, недостовірну інформацію щодо діяльності ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір" та його голови [PERSON] . Так, [INFO] [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] , [INFO] ) з використанням нецензурної лексики поширив таку інформацію: "… [PERSON] - кремлівський … і путінський …! Він активний представник держави-агресора і рупор російських терористів в Мінському процесі. Ідеологічний ворог Українськоі державності і просто … …! … і федераст, одним словом…; … державного зрадника, адепта "руського міра" і агента російських спецслужб в Украіні… [PERSON] ! Цю заслану … потрібно судити!". Також [PERSON] у своєму дописі поширив негативну інформацію стосовно позивача ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір" таку негативну інформацію: ""Український вибір" - це особистий вибір путіна! Це вибір росийсько-терористичних банд "л-днр": вбивць, ґвалтівників, мародерів та окупаційних військ РФ! Злочинно-пропагандистський осередок сепаратизму, спроб розколу і дестабілізації внутрішньоі ситуаціі в Україні. Збіговисько антиукраїнської нечисті, що баламутить тут воду за наказом Кремля! Ім поставили задачу - розхитувати Украіну з зсередини…; Їхню мрачну "контору" вже давно пора прикрити, як організацію, що сповідує фашистсько-сталінські, ворожі і неприйнятні для нашої країни принципи. Вони розпалюють національний розбрат, а їхні дії координуються і фінансуються з Москви та загрожують державному суверенітету і цілісності України!; …"куманьок" [PERSON] , … [PERSON] , був завербованим агентом КГБ СРСР ще зі своїх студентських років…". [INFO] [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) поширив недостовірні відомості щодо [PERSON] : "Ватажок російсько-сепаратистської організації "український вибір" [PERSON]… "; …Він … є державним зрадником, прямим агентом ФСБ і відкритим рупором російсько-терористичних банд "л-днр"…; …він відповідальний і за шантаж та зрив обміну військовополоненими з боку бойовиків "…; …"куманьок" [PERSON] …". Окрім цього [PERSON] поширив недостовірну інформацію щодо ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір": "…російсько-сепаратистської організації "український вибір". [INFO] у прямому ефірі телеканалу "112 Україна" з 12 год 48 хв до 12 год 53 хв під час телепередачі "Студія 112" за ініціативою ведучих було взято коментар у [PERSON] , який поширив про ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір" негативну інформацію такого змісту: ""Український вибір" є ворожою, сепаратистською, антидержавницькою організацією…, …організації, в якій сприяють сепаратизму і розпалюванню національної ворожнечі і по суті є агентами впливу російських спецслужб"…, …тих сепаратистських форумів, які вони організовували до нового року в різних містах України". Також [PERSON] поширив про [PERSON] негативну інформацію такого змісту: "… є прямим агентом російських спецслужб ще з часів Радянського Союзу…, …сьогодні є рупором російсько-терористичних банд "ЛНР", "ДНР" в мінських перемовинах…, …так, я в цьому абсолютно переконаний, що [PERSON] також має відношення сьогодні до того, що відбувається зрив обміну полоненими…". [INFO] [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) поширив недостовірні відомості щодо [PERSON] : "… Це офіційний звіт ОБСЄ ще за червень 2014 року!!! Разом з державним злочинцем Царьовим вони захищали і відстоювали інтереси росийсько-терористичних банд ДНР-ЛНР ще з початку конфлікту…, …Він, які і його кремлівський кум, відповідальний за масові вбивства, зґвалтування, мародерства та інші злочини, що скоює окупаційна орда на території України! …". [INFO] в ефірі телеканалу "112 Україна" з 21 год 56 хв до 21 год 58 хв в інтерв`ю в програмі "Воєнний щоденник" [PERSON] поширив таку недостовірну інформацію: "… Я вчора у себе на сторінці виклав офіційний звіт ОБСЄ за червень 2014 року, де чітко написано: " [PERSON] разом з [PERSON] у тристоронніх перемовинах представляють "ДНР", "ЛНР"…". З цих підстав позивачі просили суд визнати недостовірною інформацію, поширену стосовно них відповідачем [PERSON] , зобов`язати відповідача [PERSON] припинити поширювати та видалити недостовірну інформацію, яку він поширив 28, 29 січня та 04 лютого 2020 року в соціальній мережі Facebook, зобов`язати відповідача ТОВ "ТРК "112-ТВ" надати представнику позивачів ефірний час для оголошення рішення, ухваленого у цій справі. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позову заяву ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", [PERSON] , в якій зазначив про необґрунтованість позовних вимог. Відповідач вказав на те, що поширена ним інформація викладена у формі оціночних суджень, а тому відповідно до ст. 30 Закону України "Про інформацію" спростуванню не підлягає. [PERSON] наголосив, що перевірити на предмет істинності поширену ним інформацію не можливо, позаяк вона викладена у формі суб`єктивної думки [PERSON] , критичного висловлення сумнівної і неоднозначної діяльності позивачів, а тому не може бути фактичним твердженням. Також відповідач [PERSON] стверджував, що його висловлювання були різкими, гострими та носили гіперболічно-експресивний характер, проте цього вимагали обставини та суспільний інтерес, що в свою чергу не може бути дифамацією, оскільки відповідає ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та є необхідним в демократичному суспільстві і інтересах національної безпеки. Іншими словами, ч. 2 ст. 10 Конвенції та практика Європейського суду з прав людини вказують, що сфера для обмеження політичних висловлювань чи дебатів щодо питань, які становлять загальний інтерес, є дуже малою. З цих підстав [PERSON] просив суд відмовити ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", [PERSON] у задоволенні їх позовних вимог. Відповідачі подали до суду відповідь на відзив, в якій вказали на те, що поширена відповідачем інформація надає позивачам негативної оцінки в очах оточуючих, створюючи враження про вчинення ними незаконних дій, порушення моральних принципів суспільства внаслідок нібито причетності ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", [PERSON] до діяльності т. зв. "ЛНР", "ДНР". Поширена [PERSON] інформація про співробітництво [PERSON] з радянськими та російськими спецслужбами, яка вкрай негативно сприймається в українському суспільстві, є неправдивою та бездоказовою. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що позивачі не довели належними та допустимими доказами факт поширення ним інформації. Також [PERSON] ще раз наголосив, що інформація, яку просять визнати недостовірною відповідачі, є оціночними судженнями. Відповідач ТОВ "ТРК "112-ТВ" відзив на позовну заяву ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", [PERSON] не подало. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги своїх довірителів з підстав, зазначених у позовні заяві та відповіді на відзив. Представники відповідача [PERSON] проти позову заперечували з мотивів, наведених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Представник відповідача ТОВ "ТРК "112-ТВ" просила суд вирішити спір згідно з чинним законодавством. Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і ч. ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Ст. 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації. Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За положеннями ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, також повинен враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація) та рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998 рік) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). Зокрема, у Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У ст. ст. 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Тобто публічна особа, державний службовець повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, в тому числі у різкій формі, до прискіпливої уваги суспільства та підвищеної зацікавленості до його діяльності та/або особистого життя, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодилися на таку увагу. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. [PERSON] був народним депутатом ІІ-IV скликань, першим заступником Голови Верховної Ради України, Главою Адміністрації Президента України. Станом на січень-лютий 2016 року позивач був головою ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір", а отже, він був публічною особою. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. За змістом ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Аналогічні приписи закріплені у ст. 1 Закону України "Про інформацію". Ст. 5 цього Закону передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Ст. 7 Закону України "Про інформацію" передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин: 1) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; 2) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; 3) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; 4) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. [INFO] [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ([INFO] ) опублікував допис, в якому містилась, зокрема інформація такого змісту: "… [PERSON] - кремлівський … і путінський …! Він активний представник держави-агресора і рупор російських терористів в Мінському процесі. Ідеологічний ворог Українськоі державності і просто … …! … і федераст, одним словом…; … державного зрадника, адепта "руського міра" і агента російських спецслужб в Украіні… [PERSON] ! Цю заслану … потрібно судити !... ; …Його ( [PERSON] ) "український вибір" - це особистий вибір путіна! Це вибір росийсько-терористичних банд "л-днр": вбивць, ґвалтівників, мародерів та окупаційних військ РФ! Злочинно-пропагандистський осередок сепаратизму, спроб розколу і дестабілізації внутрішньоі ситуаціі в Україні. Збіговисько антиукраїнської нечисті, що баламутить тут воду за наказом Кремля! Ім поставили задачу - розхитувати Украіну з зсередини…; Їхню мрачну "контору" вже давно пора прикрити, як організацію, що сповідує фашистсько-сталінські, ворожі і неприйнятні для нашої країни принципи. Вони розпалюють національний розбрат, а їхні дії координуються і фінансуються з Москви та загрожують державному суверенітету і цілісності України!" (цитати мовою оригіналу зі збереженням стилістики та пунктуації автора без наведення нецензурних та образливих слів) (т. 1, а. с. 42). [INFO] [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) опублікував допис, в якому містилась, зокрема інформація такого змісту: " А чи знаєте ви, що "куманьок" [PERSON] , … [PERSON] , був завербованим агентом КГБ СРСР ще зі своїх студентських років?" (цитати мовою оригіналу зі збереженням стилістики та пунктуації автора без наведення нецензурних та образливих слів) (т. 1, а. с. 43). [INFO] [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) опублікував допис, в якому містилась, зокрема інформація такого змісту: "… Ватажок російсько-сепаратистської організації "український вибір" [PERSON] повинен бути негайно виведеним із усіх робочих та переговорних груп і категорично відсторонений відбудь-якої участі у Мінському процесі!"; Він не має права і не може представляти інтереси української сторони, оскільки є державним зрадником, прямим агентом ФСБ і відкритим рупором російсько-терористичних банд "л-днр"…; …Він відповідальний і за шантаж та зрив обміну військовополоненими з боку бойовиків…; …"куманьок" [PERSON] , … [PERSON] , був завербованим агентом КГБ СРСР ще зі своїх студентських років"…" (цитати мовою оригіналу зі збереженням стилістики та пунктуації автора без наведення нецензурних та образливих слів) (т. 1, а. с. 41). [INFO] у прямому ефірі телеканалу "112 Україна" з 12 год 48 хв до 12 год 53 хв під час телепередачі "Студія 112" за ініціативою ведучих було взято коментар у [PERSON] , який повідомив: "…"Український вибір" є ворожою, сепаратистською, антидержавницькою організацією…, …організації, в якій сприяють сепаратизму і розпалюванню національної ворожнечі і по суті є агентами впливу російських спецслужб"…, …тих сепаратистських форумів, які вони організовували до нового року в різних містах України"; …він ( [PERSON] ) є прямим агентом російських спецслужб ще з часів Радянського Союзу…, …сьогодні є рупором російсько-терористичних банд "ЛНР", "ДНР" в мінських перемовинах…, …так, я в цьому абсолютно переконаний, що [PERSON] також має відношення сьогодні до того, що відбувається зрив обміну полоненими…" (т. 1, а. с. 47). [INFO] [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) опублікував допис, в якому містилась, зокрема інформація такого змісту: " Ву а ля. Це офіційний звіт ОБСЄ ще за червень 2014 року!!! Разом з державним злочинцем Царьовим вони захищали і відстоювали інтереси росийсько-терористичних банд ДНР-ЛНР ще з початку конфлікту…, …Він, які і його кремлівський кум, відповідальний за масові вбивства, зґвалтування, мародерства та інші злочини, що скоює окупаційна орда на території України! …"(цитати мовою оригіналу зі збереженням стилістики та пунктуації автора) (т. 1, а. с. 38). [INFO] в ефірі телеканалу "112 Україна" з 21 год 56 хв до 21 год 58 хв в інтерв`ю в програмі "Воєнний щоденник" [PERSON] повідомив: "… Я вчора у себе на сторінці виклав офіційний звіт ОБСЄ за червень 2014 року, де чітко написано: " [PERSON] разом з [PERSON] у тристоронніх перемовинах представляють "ДНР", "ЛНР"…" (т. 1, а. с. 47). Законом України від 27 березня 2014 року № 1170-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" виключено ч. 3 ст. 277 ЦК України, якою було закріплено презумпцію добропорядності, згідно з якою обов`язок доказування достовірності поширеної інформації покладається на відповідача. Таким чином, доказування у справах про дифамацію повинно здійснюватись з урахуванням загальних правил доказування, закріплених у ЦПК України. Так, позивач доводить обґрунтованість свого позову, а саме: поширення інформації відповідачем та її недостовірність (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 761/7795/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 521/19965/16). Поширенням інформації слід вважати: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Зважаючи на те, що дописи відповідача [PERSON] в соціальній мережі Facebook від [INFO], [INFO] та [INFO] згідно з налаштуваннями приватності його особистої сторінки були доступні необмеженому колу користувачів соціальної мережі Facebook, суд вважає, що розміщення [PERSON] таких дописів є поширенням інформації. Також поширенням інформації є її повідомлення [PERSON] в ефірі телеканалу " [INFO] " [INFO] та [INFO]. Поширена відповідачем [PERSON] інформація стосується [PERSON] та ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір". Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. У рішенні від 10 серпня 2006 року у справі "Ляшко проти України" (заява № 21040/02) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет п. 2 ст. 10 Конвенції застосовується не тільки до "інформації" чи "ідей", які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе "демократичне суспільство". Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і у цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. У рішенні від 04 листопада 2008 року у справі "Mihaiu v. Romania" (заява № 42512/02) ЄСПЛ вказав, що у випадках, коли у поширеній інформації зазначається ім`я особи, його посаду та звинувачення в конкретному злочині, розповсюджувач інформації повинен надати достатнє фактичне обґрунтування своїх висловлювань, інакше він не може виправдовувати свою поведінку певним ступенем перебільшення, яка є допустимою при реалізації свободи слова. У зазначеній справі поширена заявником інформація не була підтверджена жодними доказами, тому Суд прийшов до висновку про відсутність порушення гарантованого ст. 10 Конвенції права на свободу вираження поглядів. Інформація такого змісту: "… Він активний представник держави-агресора і рупор російських терористів в Мінському процесі…, …державного зрадника, адепта "руського міра" і агента російських спецслужб в Украіні… [PERSON]! Цю заслану … потрібно судити!", "…Він … є… державним зрадником, прямим агентом ФСБ і відкритим рупором російсько-терористичних банд "л-днр"…", "… є прямим агентом російських спецслужб ще з часів Радянського Союзу…, …сьогодні є рупором російсько-терористичних банд "ЛНР", "ДНР" в мінських перемовинах…", поширена [PERSON] [INFO] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ([INFO] ), [INFO] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] у прямому ефірі телеканалу " [INFO] " ( [INFO] повідомлена відповідачем у стверджувальній формі, не містить алегорій, сатири, гіпербол, не є припущенням. Так, у дописі фактично стверджується, що [PERSON] вчинив державну зраду, а також співпрацював з т. зв. "ДНР", "ЛНР", які у зверненнях Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, які затверджено постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VІІІ, заяві Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян", схваленою постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2015 року № 145-VIII, заяві Верховної Ради України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків", схваленою постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VІІІ, визначено терористичними організаціями. Таким чином, наведена вище інформація містила фактичні твердження, позаяк їх можна перевірити на відповідність їх дійсності шляхом звернення до Служби безпеки України, до підслідності якої віднесено кримінальні правопорушення, передбачені, зокрема ст. ст. 110, 111, 258-2585 КК України. У відповіді на запит адвоката Кириленка І.І. від 24 березня 2017 року № 6/1-538/2 Головним слідчим управлінням Служби безпеки України повідомлено, що станом на 24 березня 2017 року [PERSON] у кримінальних провадженнях, провадження у яких здійснюється слідчими органів безпеки, повідомлення про підозру не здійснювалось (т. 2, а. с. 96, 97) Натомість [PERSON] не надав суду жодного доказу на підтвердження достовірності поширеної ним інформації. Наведене свідчить, що інформація такого змісту: "… Він активний представник держави-агресора і рупор російських терористів в Мінському процесі…, …державного зрадника, адепта "руського міра" і агента російських спецслужб в Украіні… [PERSON] ! Цю заслану … потрібно судити!", "…Він … є… державним зрадником, прямим агентом ФСБ і відкритим рупором російсько-терористичних банд "л-днр"…", "… є прямим агентом російських спецслужб ще з часів Радянського Союзу…, …сьогодні є рупором російсько-терористичних банд "ЛНР", "ДНР" в мінських перемовинах…", поширена [PERSON] [INFO] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ([INFO] ), [INFO] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] у прямому ефірі телеканалу " [INFO] " ( [INFO] є недостовірною. Інформація такого змісту: "… [PERSON] , був завербованим агентом КГБ СРСР ще зі своїх студентських років", поширена [PERSON] [INFO] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] повідомлена відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), не містить критики чи оцінки дій, виражена без застосування і вживання алегорій, сатири, гіпербол, не є припущенням. Згадана інформація містила фактичні твердження, позаяк їх можна перевірити на відповідність їх дійсності шляхом звернення до Галузевого державного архіву Служби безпеки України, який здійснює приймання, облік та централізоване зберігання документів Національного архівного фонду, які утворилися в процесі оперативно-службової діяльності органів державної безпеки колишніх УРСР та СРСР. Так, згідно з відповіддю від 12 лютого 2019 року № 24/5-К-423/1, К-423, наданою Галузевим державним архівом Служби безпеки України на запит адвоката Кириленка І.І., в архіві відсутні будь-які докази про співробітництво з органами державної безпеки СРСР-УРСР [PERSON] (т. 2, а. с. 97, 122). Водночас [PERSON] не надав суду жодного доказу на підтвердження правдивості поширеної ним інформації. Отже, інформація такого змісту: "… [PERSON] , був завербованим агентом КГБ СРСР ще зі своїх студентських років", поширена [PERSON] [INFO] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook ( [INFO] є недостовірною. Інформація такого змісту: "… Я вчора у себе на сторінці виклав офіційний звіт ОБСЄ за червень 2014 року, де чітко написано: " [PERSON] разом з [PERSON] у тристоронніх перемовинах представляють "ДНР", "ЛНР"…", поширена [PERSON] [INFO] у студії телеканалу " [INFO] " ( [INFO] повідомлена відповідачем у стверджувальній формі, не містить алегорій, сатири, гіпербол, не є припущенням. Однак ця інформація є очевидно недостовірною, оскільки у дописі від 03 лютого 2016 року на сторінці [PERSON] в соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) відсутнє відтворення змісту звіту ОБСЄ за червень 2014 року чи гіперпосилання на нього. Натомість відповідач поширив посилання на вебсторінку порталу [INFO] ( [INFO] на якій відсутня публікація звіту ОБСЄ за червень 2014 року. Також у звіті Спеціальної моніторингової місії ОБСЄ в Україні від 24 червня 2014 року відсутні відомості про те, що [PERSON] у перемовинах представляв інтереси т. зв. "ДНР", "ЛНР" (т. 1, а. с. 22, 23). Оцінюючи чи було втручання у здійснення свободи вираження поглядів обґрунтоване відповідно до п. 2 ст. 10 Конвенції суд враховує ті критерії, що застосовуються Європейським судом з прав людини. По-перше, чи було втручання встановлене законом. Втручання у здійснення свободи вираження поглядів у цій справі встановлене законом і ґрунтується на ст. 277 ЦК України. Відповідач [PERSON] міг передбачити наслідки поширення недостовірної інформації в щодо позивача. По-друге, чи переслідувало втручання легітимну мету. Вочевидь втручання переслідує легітимну мету, якою був захист честі, гідності та репутації та прав іншої особи, а саме -позивача [PERSON] . По-третє, чи було втручання "необхідним у демократичному суспільстві". При цьому, суд враховує тематику публікацій в соціальній мережі Facebook та виступів [PERSON] на телебаченні, зокрема звинувачення позивача [PERSON] у вчиненні державної зради, роботі на спецслужби РФ, співробітництві з т. зв. "ДНР", "ЛНР", які Верховною Радою України визнаються терористичними організаціями, члени яких відповідальні за загибель тисяч українських військовослужбовців, добровольців та мирних мешканців на територіях, на яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (окремі райони Донецької та Луганської областей); звинувачення позивача [PERSON] у співробітництві з органами державної безпеки СРСР-УРСР, за допомогою яких комуністичний тоталітарний режим 1917-1991 років в Україні (визнаний злочинним Верховною Радою України у Законі "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" від 09 квітня 2015 року № 317-VIII) здійснював політику державного терору, яка характеризувалася численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, заподіянням моральних і фізичних страждань під час застосування психіатричних заходів у політичних цілях, порушенням свободи совісті, думки, вираження поглядів, свободи преси та відсутністю політичного плюралізму. Діяльність т. зв. "ДНР", "ЛНР" справедливо викликають в українському суспільстві гостру негативну реакцію, а публічні звинувачення особи у причетності до такої діяльності завдають непоправної шкоди її репутації. Таку ж реакцію в українському суспільстві викликає й інформація про роботу особи штатним працівником чи негласним агентом в КДБ СРСР, КДБ УРСР, більш того така робота є критерієм для застосування до особи заборони обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування згідно з Законом України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII. Таким чином, за відсутності добросовісності і фактичного підґрунтя для тверджень відповідача [PERSON] , ураховуючи його статус (радник міністра внутрішніх справ України), навіть зважаючи на те, що позивача [PERSON] є публічною особою (колишній народний депутат України, Глава Адміністрації Президента України, лідер ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір"), суд вважає, що втручання є "необхідним у демократичному суспільстві". Згідно з ч. ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У п. п. 24, 25 постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про cудову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд, ухвалюючи рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, у рішенні за необхідності може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Зважаючи на викладене, суд вважає, що спростування недостовірної інформації, поширеної [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, повинно бути здійснено у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення, - шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] опублікувати на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook резолютивну частину судового рішення у цій справі. Спростування інформації, поширеної [PERSON] в ефірі телеканалу "112 Україна", повинно бути здійснено у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення, -надання представнику позивача [PERSON] ефірного часу для спростування недостовірної інформації шляхом оголошення резолютивної частини цього рішення без зазначення персональних даних сторін справи протягом 10 днів дня набрання рішенням законної сили. Щодо іншої інформації, поширеної [PERSON] , то суд погоджується з доводами сторони відповідача, що вона містить критику діяльності ВГО "Всеукраїнський громадський рух "Український вибір" та оціночні судження щодо [PERSON] , а тому не може бути спростована. Інформація, поширена [PERSON] у дописі від [INFO] на сторінці в соціальній мережі Facebook ([INFO] ), також не підлягає спростуванню, оскільки відповідач експресивно-гіперболізовано інтерпретує новину, розміщену на порталі news.liga.net, не вказуючи прямо у пості на особу [PERSON] , зокрема використовує займенник "вони". Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 2204,80 грн.

Outcome: partial