Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов з доповненнями підтримала в повному обсязі і пояснила суду, що вона [PERSON] працювала в геріатричному пансіонаті: з 29.03.2001 року по 01.01.2003 року підмінною робітницею; з 02.01.2003 року призначена старшим поваром з повною матеріальною відповідальністю з оплатою згідно штатного розпису; з 31.07.2007 року переведена з посади старшого повара на посаду кухаря. 26 серпня 2014 року її було звільнено із Таращанського геріатричного пансіонату на підставі п .1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з наступних підстав: Дане звільнення відбулося після того, як вона вказала на недоліки в роботі керівництва пансіонату. Директором пансіонату [PERSON] в трудовому колективі був створений осередок, так званих наближених до нього осіб, які підтримували будь - які методи його роботи з колективом і підопічними пансіонату, при цьому методи його керівництва суперечать як професійним так і людським якостям. Директор [PERSON] погрожував їй та іншим працівникам, що якщо вони не заспокояться, то він знайде методи як розібратися з ними. Свої професійні обов'язки вона виконувала сумлінно, без будь-яких нарікань, доган та непорозумінь з підопічними так і в колективі. Вважає, що вона має перевагу в залишенні на роботі порівняно з [PERSON], оскільки на пів року довше працює на підприємстві, а освіта в них однакова. Крім того, вважає, що можна було скоротити інших осіб, які працюють в харчоблоці, а не її. На засіданні профспілкового комітету Таращанського геріатричного пансіонату, яке відбулося 19.03.2015 року, питання вирішувалося про дачу згоди на звільнення в зв'язку з скороченням штатів між нею та [PERSON], хоча не заперечує, що були озвучені характеристики всіх працівників харчоблоку. Про скорочення її попередили за два місяці, але вона відмовилася від отримання попередження, оскільки не згідна була з цим. Розрахунок та трудову книжку отримала. До суду та КТС не звернулася протягом місяця з дня звільнення, оскільки зверталася в інші органи, документів про це немає. З 26 серпня 2014 року вона не працює, відповідно строк що сплив із зазначеної дати до моменту поновлення її на роботі є вимушеним прогулом, тому відповідач зобов'язаний виплатити заробітну плату, яка була на момент її вивільнення. Середня заробітна плата за місяць складала 1379,04 грн. Просить: визнати незаконним звільнення її з посади кухаря Таращанського геріатричного пансіонату на підставі п .1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, скасувати наказ № 76 від 26.08.2014 року по Таращанському геріатричному пансіонаті про припинення трудового договору, поновити її на роботі у Таращанському геріатричному пансіонаті на посаді кухаря, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день ухвалення рішення, моральну шкоду в розмірі 10000 грн та судові витрати, допустити негайне виконання рішення, поновити строк звернення до суду. Представник позивачки позов з доповненнями підтримав в повному обсязі і пояснив суду, що як видно зі змісту Наказу № 76 від 26.08.14 року, звільнення проведено на підставі Наказу Департаменту соціальної політики Київської ОДА № 86 від 29.04.14 року та згоди профспілкового комітету. 10.03.2015 року в ході розгляду цивільної справи Відповідач надав суду копію Наказу № 26 від 20.06.2014 року. У Листі від 24.06.2014 року до профспілкового комітету про визначення осіб, які будуть кандидатами на вивільнення, директор Таращанського геріатричного пансіонату [PERSON] посилається на нього як на відповідний наказ по Таращанському геріатричному пансіонату. Згідно зазначеного Наказу з 20.06.2014 року скорочується певний перелік посад, які виводяться із штатного розпису. До цього переліку посад входить посада кухаря. Наказ № 26 від 20.06.2014 року є незаконним у зв'язку з наступним. Так, станом на 20.06.2014 року у Таращанському геріатричному пансіонаті згідно штатного розпису рахувалося дві посади кухаря. Зазначеним Наказом їх число було скорочена до однієї посади. При цьому, в обґрунтування такого скорочення посад у Наказі № 26 від 20.06.2014 року мається посилання лише на Постанову КМ України № 65 від 01.03.14 року "Про економію державних коштів та недопущення витрат бюджету" та Наказу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації № 86 від 29.04.2014 року "Про впорядкування структури та чисельності будинків-інтернатів обласної комунальної власності". Вказані нормативні акти не встановлюють порядку скорочення чисельності працівників. Натомість, чисельність працівників у геріатричних пансіонатах регулюється Наказом Міністерства праці України № 411 від 01.10.2008. "Про затвердження норм часу і норм чисельності працівників будинків-інтернатів (усіх типів) та стаціонарних відділень територіальних центрів соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян системи праці та соціального захисту населення", а також Листом Міністерства праці та соціальної політики № 13687/0/14-08/014 від 10.12.2008 року "Щодо формування чисельності медичного персоналу геріатричних відділень у складі будинків інтернатів інших профілів". Зазначені нормативні акти встановлюють чітку залежність кількості працівників геріатричних пансіонатів від кількості ліжко-місць. За станом на 20.06.2014 року у Таращанському геріатричному пансіонаті перебувало 108 підопічних, з них 50 - лежачих. У відповідності до Наказу Міністерства праці України № 411 від 01.10.2008. "Про затвердження норм часу і норм чисельності працівників будинків-інтернатів (усіх типів) та стаціонарних відділень територіальних центрів соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян системи праці та соціального захисту населення" за такої кількості ліжко-місць встановлена кількість посад молочних медичних сестер (палатних) - 24 одиниці. Вважає, що скорочення одиниць посад молодших медичних сестер до 19 одиниць за наявності 108 підопічних є порушенням вимог законодавства та доводить незаконність зазначеного наказу. Наказ № 26 від 20.06.2014 року потягнув за собою звільнення позивачки з посади кухаря, що порушило її права. При проведенні звільнення в зв'язку з скороченням штатів позивачка мала перевагу перед [PERSON], оскільки вона довше працювала кухарем, на пів року. Просить: визнати незаконним звільнення [PERSON] з посади кухаря Таращанського геріатричного пансіонату на підставі п .1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, скасувати наказ № 76 від 26.08.2014 року по Таращанському геріатричному пансіонаті про припинення трудового договору, поновити позивачку на роботі у Таращанському геріатричному пансіонаті на посаді кухаря, стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день ухвалення рішення, моральну шкоду в розмірі 10000 грн та судові витрати, допустити негайне виконання рішення, поновити строк звернення до суду. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги з доповненнями не визнав в повному обсязі і пояснив суду, що позивачка була повідомлена про звільнення з роботи в зв'язку з скороченням штату за два місяці належним чином. Проте, від підписів вона відмовилася. На засіданні профкому розглядалися всі кандидатури на звільнення, в тому числі і позивачки. Питання щодо звільнення вирішувалося між нею та [PERSON]. Обидві характеризуються позитивно, мають однакову продуктивність праці. Проте, [PERSON] має вищу кваліфікацію, оскільки у неї диплом про закінчення Богуславського міського ПТУ, де їй присвоєно кваліфікацію повара-кулінара 3 розряду, а у [PERSON] лише посвідчення школи-магазину про присвоєння кваліфікації кухаря 3 розряду, що не є рівноцінним. Відповідно до наказу № 86 від 29.04.2014 року «Про впорядкування структури та чисельності будинків-інтернатів обласної комунальної власності» наказано директорам будинків-інтернатів обласної комунальної власності упорядкувати структуру та штатну чисельність інтернат них установ із встановленням помісячних асигнувань на оплату праці за кошти обласного бюджету. У місячний термін забезпечити розробку та подання на затвердження до департаменту необхідних змін до структури та штатних розписів підпорядкованих установ. Попередити штатних працівників про наступні зміни в організації праці, можливе вивільнення та забезпечити дотримання вимог трудового законодавства, пов'язаних зі змінами в структурі та чисельності. На виконання цього наказу директором Таращанського геріатричного пансіонату виданий наказ № 26 від 20.06.2014 року про скорочення посад і виведення їх із штатного розпису. Серед скорочених посад є посада кухаря. Скорочення штату мало місце і відповідає закону. Про порядок та строки звернення до суду щодо незаконного звільнення він особисто роз'яснював позивачці. Тому строк звернення до суду вона пропустила без поважних причин. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі і пояснили суду, що [PERSON] на момент звільнення позивачки був на посаді директора пансіонату. Позивачка була повідомлена про звільнення з роботи в зв'язку з скороченням штату за два місяці належним чином. Проте, від підписів вона відмовилася. Засідання профкому щодо звільнення позивачки проводилося, проте на ньому директор виступив і пішов, під час голосування присутній не був. Скорочення проводилося у відповідності до листа вищестоящої організації. З посади кухарки скорочення проводилося між двома кандидатурами, а саме позивачкою та [PERSON]. У останньої є диплом, вона має групу інвалідності та враховувалася кваліфікація та ефективність роботи. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивачка достовірно дізналася про своє звільнення з роботи 26.08. 2014 року. Позов до суду поданий 12.02.2015 року, про що є відмітка про реєстрацію у позовній заяві. Таким чином, позивачка звернулася до суду щодо порушеного свого права, як вона вважає, через п'ять місяців та 17 днів. Позивачка по справі не надала будь - якого належного доказу, щодо поважності причин пропуску нею місячного строку звернення до суду, лише зазначила про свою юридичну необізнаність з цього питання. Юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску процесуального строку звернення до суду. Відповідно до ст. 234 КЗпП України, - у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Відповідно до ст. 257 ЦК України, - загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Згідно п.1 ст. 258 ЦК України, - для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність : скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ст. 67 ЦПК України, - строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом. Пред'явлення позову шляхом подання позовної заяви до суду де вона реєструється є процесуальною дією відповідно до ЦПК України. Відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України, - передбачені наслідки спливу позовної давності, а саме - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки у зв'язку з спливом строку звернення до суду. Суд встановив, що позивачка працювала в геріатричному пансіонаті: з 29.03.2001 року по 01.01.2003 року підмінною робітницею; з 02.01.2003 року призначена старшим поваром з повною матеріальною відповідальністю з оплатою згідно штатного розпису; з 31.07.2007 року переведена з посади старшого повара на посаду кухаря. 26 серпня 2014 року її було звільнено із Таращанського геріатричного пансіонату на підставі п .1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до наказу № 86 від 29.04.2014 року «Про впорядкування структури та чисельності будинків-інтернатів обласної комунальної власності» наказано директорам будинків-інтернатів обласної комунальної власності упорядкувати структуру та штатну чисельність інтернатних установ із встановленням помісячних асигнувань на оплату праці за кошти обласного бюджету. У місячний термін забезпечити розробку та подання на затвердження до департаменту необхідних змін до структури та штатних розписів підпорядкованих установ. Попередити штатних працівників про наступні зміни в організації праці, можливе вивільнення та забезпечити дотримання вимог трудового законодавства, пов'язаних зі змінами в структурі та чисельності. На виконання цього наказу директором Таращанського геріатричного пансіонату виданий наказ № 26 від 20.06.2014 року про скорочення посад і виведення їх із штатного розпису. Серед скорочених посад є посада кухаря. 24.06.2014 року директор пансіонату звернувся до профкомітету про вивільнення посад в зв'язку з скороченням штатів і просив ПК разом із представниками адміністрації визначити конкретні кандидатури за посадами, які будуть підлягати вивільненню. 25.06.2014 року директором видано наказ про попередження всіх осіб, посади яких скорочуються. Відповідно до цього наказу були попереджені всі працівники пансіонату, посади яких підлягали скороченню, в т.ч. і [PERSON] Як пояснила остання і це підтвердив представник відповідача, [PERSON] ознайомилася з текстом попередження, але відмовилася розписатися на ньому про ознайомлення. В зв'язку з цим було складено акт про відмову від підпису в попередження про звільнення. 26.06.2014 року адміністрацією геріатричного пансіонату було направлено до Таращанського центру зайнятості інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці на 20 посад. Отже, скорочення штату мало місце. Твердження представника позивачки щодо незаконності наказу № 76 від 26.08.2014 року по Таращанському геріатричному пансіонаті про скорочення штату є безпідставним. 25.06.2014 року відбулося спільне засідання ПК та представників адміністрації, на якому директор звернувся з вказаним клопотанням і в подальшому при вирішенні кандидатур на звільнення участі не брав, залишивши засідання. На засіданні було розглянуто осіб, які підлягали скороченню і прийнято рішення надати згоду на проведення скорочення посад 18,5 штатних одиниць, скорочення у зв'язку з цим чисельності працівників пансіонату в кількості 20 осіб. На дане засідання працівники щодо яких вирішувалося питання про скорочення їх не запрошувалися і не були присутні. Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених в п. 1, 2 і 6 ст. 40 допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Також ч.ч. 1, 4 ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.43 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Отже, адміністрацією та профкомом порушено порядок дачі згоди на вивільнення працівників: в поданні директора відсутня вимога про дачу згоди на вивільнення конкретних осіб відповідно до скорочених посад, працівники щодо яких вирішувалося питання про вивільнення на засідання профкому не запрошувалися і не були присутні, що суперечить закону. Відповідно до ч. 9 ст. 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. Оскільки адміністрацією пансіонату та профкомом порушено процедуру дачі згоди на звільнення позивачки, суд зобов'язав адміністрацію Таращанського геріатричного пансіонату звернутися до профкому з клопотанням про вивільнення працівників відповідно до вимог закону і зобов'язав профспілковий комітет Таращанського геріатричного пансіонату розглянути питання про надання чи ненадання згоди на звільнення [PERSON] з посади кухаря на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. При цьому зауважив про розгляд питання щодо всіх осіб працюючих у харчоблоці. Відповідно до штатного розпису в харчоблоці працювало п'ять осіб: шеф повар [PERSON], кухарі [PERSON] та [PERSON], кухонні працівники [PERSON] і [PERSON]. Отже із цих п'яти працівників необхідно було провести скорочення однієї посади. На момент скорочення штатів була одна вільна посада двірника, на зайняття якої дала згоду одна із скорочуваних осіб з інших підрозділів. Інших вільних посад не було. 19.03.2015 року на засіданні профспілкового комітету розглянуто питання щодо дачі згоди на звільнення позивачки в зв'язку з скороченням штатів. На засіданні профкому розглядалися кандидатури всіх працівників харчоблоку, в т.ч. і позивачки. В зв'язку з найменшою, по відношенню до інших осіб, кваліфікацією та рівною продуктивністю праці профком дав згоду на звільнення позивачки. На час скорочення штатів в харчоблоці працювало п'ять осіб: [PERSON], [INFO], працювала шеф-кухарем, освіта середня спеціальна, має свідоцтво видане 26.10.2010 року Рокитнянським професійним ліцеєм за професією кухаря 3 розряду, загальний стаж роботи 7 років, сімейний стан - одружена. Неодноразово нагороджувалася почесними грамотами та подяками. За час роботи зарекомендувала себе як дисциплінований і сумлінний працівник. З великою відповідальністю ставиться до поставлених їй завдань. Володіє всіма практичними вміннями та необхідними навиками, які потрібно для професії кухаря. До колег по роботі вимоглива, витримана, ввічлива, доброзичлива. Має авторитет у колег, їй можна довірити будь-яку серйозну та важливу справу. Ухвалюючи рішення, виявляє гнучкість і широту поглядів. Надає допомогу у вирішенні різноманітних питань, що постають перед пансіонатом, прагне стимулювати професійне і особистісне зростання колег. Має яскраво виражені лідерські якості. Скарг та нарікань на виконання службових обов'язків не було. [PERSON], [INFO], працювала кухарем, освіта середня спеціальна, має посвідчення про закінчення магазину-школи Таращанського РайСТ по кваліфікації кухаря 3 розряду, виданого 10.04.1983 року, диплом Київського кооперативного технікуму по кваліфікації товарознавець, виданий 02.07.1985 року, стаж роботи 13 років, сімейний стан - одружена. Неодноразово нагороджувалася почесними грамотами та подяками. 3 перших днів роботи [PERSON] зарекомендувала себе як сумлінний працівник. Проте, через деякий час розпочала висловлювати незгоду з установленими правилами внутрішнього розпорядку та умовами колективного договору. За [PERSON] неодноразово спостерігалось залишення робочого місця без передачі зміни, чим грубо порушувались правила техніки безпеки та внутрішнього розпорядку. Неодноразово оголошувалися усні зауваження з боку керівництва, на що [PERSON] не реагувала. В спілкуванні з підопічними та з колегами по роботі та з адміністрацією пансіонату спостерігалися конфліктні ситуації. [PERSON], [INFO], працює кухарем, освіта середня спеціальна, має диплом повара-кулінара 3 розряду, виданого 17.07.1982 року Богуславським ПТУ № 7, загальний стаж роботи 13 років, сімейний стан - одружена. Неодноразово нагороджувалася почесними грамотами та подяками. За час роботи зарекомендувала себе як дисциплінований і сумлінний працівник, з великою відцовідальністю ставиться до поставлених їй завдань. Обов'язки кухаря виконує професійно, володіє всіма практичними вміннями та необхідними навиками, які потрібно для професії кухаря. До колег по роботі вимоглива, витримана, ввічлива, доброзичлива. Користується заслуженою повагою та авторитетом в трудовому колективі. Скарг та нарікань на виконання службових обов'язків не було. Приймає активну участь у громадському житті пансіонату. [PERSON], [INFO], працює на 0,5 ставки пекаря та 0,5 ставки кухонного робітника, освіта середня спеціальна, має свідоцтво про закінчення кооперативного училища за кваліфікацією кондитера 4 розряду, виданого 03.07.1971 року, загальний стаж роботи 7 років, сімейний стан - вдова. З відповідальністю ставиться до поставлених їй завдань. На роботі характеризується, як людина відповідальна і цілеспрямована, працьовита. Володіє всіма практичними вміннями та необхідними навиками. В спілкуванні як з підопічними так і з колегами по роботі витримана, вічлива, доброзичлива. Скарг та нарікань на виконання службових обов'язків не було. Приймає активну участь у громадському житті пансіонату. [PERSON], [INFO], працює на 0,5 ставки молодшої медичної сестри роздавальниці та 0,5 ставки кухонного робітника, освіта середня спеціальна, має диплом Богуславського центру професійно-технічної освіти № 1 за професією кухаря 4 розряду, кондитер 3 розряду, виданого 30.06.2005 року, загальний стаж роботи 7 років, сімейний стан - одружена, але на даний час з чоловіком не проживає, самостійно утримує двох неповнолітніх дітей, аліменти отримує на одну дитину. При виникненні виробничої необхідності, а саме виконання обов'язків кухаря, маючи відповідну освіту заміняє кухаря. За час роботи зарекомендувала себе як дисциплінований і сумлінний працівник. Посадові обов'язки виконує в повному обсязі. В спілкуванні як з підопічними так і з колегами по роботі витримана, ввічлива. Скарг та нарікань на виконання службових обов'язків не було. Приймає активну участь у громадському житті пансіонату. Безпосередньо посади кухарів займали [PERSON] та [PERSON] За однаковою продуктивністю праці [PERSON] та [PERSON] у них різна кваліфікація. Так, [PERSON] в 1982 році закінчила Богуславське міське професійно-технічне училище №7 та отримала кваліфікацію повара-кулінара 3 розряду. [PERSON] в 1983 році закінчила школу - магазин Таращанської райспоживспілки і отримала кваліфікацію кухаря 3 розряду. Відповідно до визначення в Енциклопедії : ку?хар - це людина, яка професійно готує їжу для інших людей, як правило, в закладах громадського харчування. Кухар готує супи, другі страви, іншу їжу, знає, як правильно зберігати продукти, готує різні страви за рецептами і вміє оформляти готові страви. Організовує зберігання продуктів відповідно до санітарно-гігієнічних норм. Кондитер - це професійний кухар, що створює кондитерські вироби, десерти, та іншу запечену їжу. Кондитер займається приготуванням різних видів тіста, начинок, кремів по заданій рецептурі. Випікає і прикрашає продукцію. Це високоякісні, різноманітного виду, смаку та аромату харчові продукти. Більша частина робіт виконується вручну за допомогою спеціальних інструментів, перетворюючи професію кондитера в мистецтво. Це складна професія, яка потребує не лише естетичного смаку та художніх здібностей від робітника, але багатьох знань та вмінь, передбачає як ручну, так і механізовану роботу за допомогою автоматичних приладів та устаткування: маслорізка, пекарні, змішувачі, ножі, котли, духові шафи тощо. Проводить дуже багато різноманітних операцій: фільтрацію, вимірювання, виготовлення тіста, випікання тощо. Професія кондитера - широка та змістовна, праця кропітка і важка, яка потребує багато зусиль, напруження, натхнення, творчого пошуку. (Матеріал з Вікіпедії - вільної енциклопедії). Уже із самого визначення видно, що кухар-кулінар є більш кваліфікованим чим кухар. Крім того, відповідно до статтей 3, 12, 13, 16 ЗУ «Про професійно-технічну освіту» професійно-технічна освіта здійснюється у професійно-технічних навчальних закладах за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами. Ступеневість професійно-технічної освіти громадян визначається у професійно-технічних навчальних закладах відповідними рівнями кваліфікації і складністю професій та освітньо-кваліфікаційним рівнем. Кожний ступінь навчання у професійно-технічному навчальному закладі має теоретичну і практичну завершеність і підтверджується присвоєнням випускникам (учням) освітньо-кваліфікаційних рівнів "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст" згідно з набутими професійними знаннями, уміннями і навичками. Випускнику професійно-технічного навчального закладу, якому присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень "кваліфікований робітник", видається диплом, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою КМ України від 12.11.1997 року затверджено «Перелік документів про освіту і вчені звання в Україні» серед яких вказаний Диплом кваліфікованого робітника, Свідоцтво про базову загальну середню освіту, Свідоцтво про базову загальну середню освіту з відзнакою, Свідоцтво про закінчення спеціальної загальноосвітньої школи (для дітей, що мають вади у фізичному чи розумовому розвитку). Проте, відсутня вказівка на будь-які інші свідоцтва (посвідчення). Отже, кваліфікація [PERSON] є вищою ніж кваліфікація [PERSON] Враховуючи добуте в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що при звільненні з роботи в зв'язку з скороченням штатів керівництво Таращанського геріатричного пансіонату та профспілковий комітет, діяли відповідно до вимог ст..42 КЗпП України і звільнили позивачку, надавши переважне право на залишенні на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією. Таким чином, відповідачем звільнення проведено з дотриманням вимог ст..ст. 40,42, 43, 47 КЗпП України. Під час звільнення позивачки з посади в зв'язку з скороченням штату їй не пропонувалася інша робота із-за відсутності вакантних посад, які б вона могла зайняти. Позивачка пропустила строк звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Так, відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивачка достовірно дізналася про своє звільнення з роботи 26.08. 2014 року. Позов до суду поданий 12.02.2015 року, тобто пропустила строк звернення до суду. Позивачка по справі не надала будь - якого належного доказу, щодо поважності причин пропуску нею місячного строку звернення до суду, лише зазначила про свою юридичну необізнаність з цього питання. Юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску процесуального строку звернення до суду. Крім того, представник відповідача пояснив, що саме він роз'яснив право позивачки та строки звернутися до суду. Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Відповідно до ст. 257 ЦК України, - загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Згідно п.1 ст. 258 ЦК України, - для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність : скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ст. 67 ЦПК України, - строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом. Пред'явлення позову шляхом подання позовної заяви до суду де вона реєструється є процесуальною дією відповідно до ЦПК України. Враховуючи відсутність поважних причин пропуску строку, суд не знаходить підстав для його поновлення. Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України, передбачені наслідки спливу позовної давності, а саме - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: dismissed