Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У листопаді 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. В позові зазначило, що 09 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - Банк) та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11074057000. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав [PERSON]кредит в іноземній валюті в сумі 60 000,00 доларів США [PERSON]зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08.11.2027 року згідно умов Кредитного договору та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10.30 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Договором про надання споживчого кредиту було укладено Договір поруки № 11074057000/П від 09 листопада 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] Станом на 02 листопада 2016 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за Договором про надання споживчого кредиту № 11074057000 від 09 листопада 2006 року становить 42 661,24 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.11.2016 становить 1 091 478,10 грн., з яких: 33 308,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.11.2016 року становить 852 181,68 гривень - заборгованість за простроченим кредитом; 9 353,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.11.2016 року становить 239 296,42 гривень - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; Сума заборгованості [PERSON] по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит станом на 02.11.2016 року становить 71 406,33 гривень, з яких: 3 015,18 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 16 391,15 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; З огляду на вищевикладене позивач просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суми боргу за Договором про надання споживчого кредиту № 11074057000 від 09 листопада 2006 року в розмірі 42 661,24 доларів США, з яких: 33 308,16 доларів США - кредитна заборгованість, 9 353,08 доларів США - заборгованість по процентам, та пеню за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в сумі 71 406,33 грн., з яких: З 015,18 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 68 391,15 грн. - пеня за прострочення сплати процентів У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове зсідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, причин неявки суду не зазначили, однак надали свої заперечення проти позову. Відповідач [PERSON] в своїх запереченнях посилаючись на ст.ст. 253. 257, 261 ЦК України просив суд застосувати позовну давність о вимог які стосуються місячних платежів (тіла кредиту і відсотків) з листопада 2006 року по жовтень 2013 року, а крім того просив суд зменшити розмір пені та надати розстрочку у виконанні рішення суду. Відповідач [PERSON] в своїх запереченнях посилаючись на ст.ст. 253, 261, 559 ЦК України, просила суд відмовити в позовних вимогах щодо стягнення з неї, як з солідарного боржника заборгованості по кредиту, оскільки позивач надіслав їй 04.12.2014 письмову вимогу, а право на звернення до суду виникло 11.03.2014, відтак позивач мав право звернутись до неї з відповідним позовом в строк до 11.09.2014. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом установлено, що 09 листопада 2006 рокуроку між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 60 тис. доларів США, зі сплатою 10,3 % річних, строком до 08 листопада 2027 року. 09 листопада 2006 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з [PERSON] відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору. 04 грудня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслано [PERSON] та [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку з неналежним виконанням умов договору про надання споживчого кредиту, в яких вказано про добровільне погашення протягом 31 дня з моменту отримання даної вимоги простроченого основного боргу, відсотків та пені. У разі непогашення поверненню підлягає весь кредит достроково на 32 день з дня отримання вимоги. Вказані вимоги відповідачі отримали 09.12.2014 та 12.12.2014 відповідно. ПАТ «УкрСиббанк» указувало про те, що [PERSON] та [PERSON] його вимогу не виконали, унаслідок чого станом на 02 листопада 2016 року виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 42 661,24 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.11.2016 становить 1 091 478,10 грн., з яких: 33 308,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.11.2016 року становить 852 181,68 гривень - заборгованість за простроченим кредитом; 9 353,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.11.2016 року становить 239 296,42 гривень - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 3 015,18 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 16 391,15 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до копії договору поруки № 11074057000/П від 09 листопада 2006 року вбачається, що у вказаному договорі поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Відповідачі не виконували взяті на себе зобов'язання за спірним договором про надання споживчого кредиту з липня 2013 року, оскільки останній платіж на погашення заборгованості було внесено 10.02.2014. Вказана обставина не оспорювалась сторонами. Таким чином, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Банк звернувся до суду з позовом в тому числі і до поручителя лише на початку листопада 2016 року, тобто поза межами шестимісячного строку. У зв'язку з вищевикладеним дія договору поруки на момент пред'явлення позову вважається припиненою, а тому підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя не вбачається. Зазначений правовий висновок Верховного суду України викладений у постановах від 8 жовтня 2014 року у справі № 6-128цс14, який в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань, наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, про можливість стягнення суми заборгованості за кредитом з відповідача [PERSON], при цьому суд не бере до уваги доводи відповідача в частині пропуску позивачем строку для звернення до суду про стягнення чергових платежів за період з листопада 2006 року по жовтень 2013 року, оскільки, як вбачається з кредитного договору він є чинним, строк його дії закінчується лише 08 листопада 2027 року, а відтак позивач має право протягом всього час дії кредитного договору на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Що стосується клопотання [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду, то в цій частині клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідач взагалі не надав жодних доказів щодо обґрунтування необхідності надання йому п'ятирічної розстрочки. У відповідності до п. 12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст.533 ЦК України.

Outcome: partial