Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого зазначає, що такі дії нотаріуса вчинені у відсутність визначених законодавством документів. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження і клопотань щодо розгляду справи іншим чином від учасників не надходило. Відповідач та третя особа свого ставлення до позову не заявляли. Проаналізував матеріали, подані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 24 травня 2016 року позивач подавав до відповідача заяву приєднання до договору банківського обслуговування, яка, серед іншого, містить відомості про встановлення позивачеві кредитного ліміту в розмірі 1 000 гривень (а.с. 21). 2 березня 2020 року приватним нотаріусом видано виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 643,78 гривень (а.с. 20). 19 березня 2020 року відповідачем подано заяву про примусове виконання напису вчиненого нотаріусом у відношенні позивача. Того ж дня, приватним виконавцем ухвалено постанову про відкриття відповідного виконавчого провадження (а.с. 18, 19). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України "Про нотаріат"). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізував фактичні обставини справи, встановлені на підставі поданих позивачем доказів, а інші суд у подібних справах позбавлений можливості витребувати самостійно, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом не встановлено порушення законодавства, допущених приватним нотаріусом при видачі виконавчого напису на підставі матеріалів поданих відповідачем. Щонайменше, матеріали, подані позивачем, про це не стверджують. Так, на підтвердження спірності документів, що слугували підставою для видачі виконавчого напису, позивачем подано копію заяви про приєднання до договору про комплексне обслуговування від 24 травня 2016 року. Судом не приймається до уваги даний документ, як правильність позиції позивача, адже виконавчий напис згадує про заборгованість, яка існувала станом на травень 2016 року між позивачем та АТ "БАНК РЕНЕСАНС КЕПІТАЛ", а заява про приєднання до комплексного обслуговування адресувалась АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК". З виконавчого напису слідує про заміну кредитора з часу укладення кредитного договору. Аналіз даних фактичних обставин справи дає достатні підстави вважати, що первісним кредитором не був АТ "БАНК РЕНЕСАНС КЕПІТАЛ". Крім цього, за час існування кредитного договору кредитний ліміт міг змінюватись. Тому дана копія заяви, на переконання суду, не може слугувати доказом наявності спору щодо розміру заборгованості станом на день видачі виконавчого напису нотаріусом. Інші матеріали подані позивачем не стверджують про допущення нотаріусом порушень законодавства при видачі виконавчого напису. Згадування позивачем без відповідного документального підтвердження про існування судового спору між тими самим сторонами про той самий предмет, який існував вже станом на день видачі виконавчого напису, судом до уваги не приймається, як не підтверджений будь-якими доказами. Згадування номеру судового провадження, що, можливо, перебуває в тому самому суді, не зобов`язує знайомитись із справою тобто самостійно збирати докази. Аналогічне стосується і згадування позивача про викрадення його картки. Результати вирішення спору не дають підстав для подальшого розподілу судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed