Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради, Вінницької обласної клінічної лікарні імені М.І. Пирогова, Вінницької обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог до предмета спору [PERSON], [PERSON], про визнання права користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON], яка працювала на посаді лікаря-онколога, відповідно до ордера № 154, виданого 25.03.2008 Вінницькою обласною клінічною лікарнею імені М.І. Пирогова (далі - ВОКЛ) вселилась в гуртожиток медпрацівників по [ADDRESS]. Починаючи з 08.04.2008 та по теперішній час, вона постійно мешкає у вищевказаному гуртожитку, бере участь у витратах, пов'язаних з оплатою комунальних послуг та користуванням приміщенням. Проте, позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], без зазначення кімнати гуртожитку, яку займає. У зв'язку із чим вона неодноразово зверталась до головного лікаря ВОКЛ з питань перереєстрації, на що отримувала відмову, так як це питання відноситься до компетенції суду. Відповідно до п. 3 рішення Вінницької обласної ради № 569 від 20.06.2013 ВОКЛ зобов'язано передати в комунальну власність територіальної громади м. Вінниця будівлю вищевказаного гуртожитку. Однією з умов передачі гуртожитку в комунальну власність міста є і реєстрація місця проживання мешканців відповідно до займаних кімнат. Але мешканці гуртожитку зареєстровані не за окремими кімнатами, а за приміщенням будівлі, тобто [ADDRESS]. З огляду на вищевикладене позивач просить позов задовольнити, так як вважає, що має право на користування кімнатою [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS], адже вселилась у вказане приміщення на законних підставах та користується ним більше 9 років поспіль. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин та просив його задовольнити. Представник відповідача 1 [PERSON] позов не визнав, мотивуючи це тим, що єдиною підставою для вселення громадянина в надане жиле приміщення державного або громадського житлового фонду є ордер, який видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної сільської ради, якого позивач не має. Представник відповідача 2 - Круцюк І.П. та представник відповідача 3 - [PERSON] проти позовних вимог не заперечували. 29.08.2017 судом прийнято вищевказаний позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Представником відповідача 1 у підготовчому засіданні заявлено клопотання про залучення до участі в справі співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], у зв'язку із тим, що вони зареєстровані за місцем проживання позивача. Дане клопотання судом частково задоволено та вказаних осіб залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Під час розгляду справи судом встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які випливають із них. Відповідно до ордеру № 154 від 25.03.2008 виданого ВОКЛ імені М.І. Пирогова лікарю - онкологу [PERSON] (паспорт серії [NUMBER], виданий 30.01.1997) надано право на вселення в гуртожиток медпрацівників по [ADDRESS]. (а.с. 15) Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], який виданий 30.01.1997 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області - [PERSON] зареєстрована 08.04.2008 за адресою: [ADDRESS] з поміткою "гуртожиток". (а.с. 5,6) Відповідно до довідки ВОКЛ № 01-1-23/1964 від 31.07.2015 виданої [PERSON] в гуртожитку медпрацівників за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок [NUMBER], кількість проживаючих 2 особи, оплата проводиться з 2008 року. (а.с. 18) Згідно з довідкою ВОКЛ № 01-1-23/1964 від 31.07.2015 [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] (ліжко-місце, кімнат загальною площею 16,2; 8,1 кв. м.) та вона є власником особового рахунку. У графі "родинні відносини" вказаної довідки зазначено "л-місце", а також вказано, що сусідами по квартирі [PERSON] є [PERSON], що займає ліжко-місце, кімнату площею 8,1 кв. м. (а.с. 19) Відповідно до рішення 16 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради № 569 від 20.06.2013 "Про передачу - приймання майна" Рада вирішила передати безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області, з балансу Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова у комунальну власність територіальної громади міста Вінниці будівлю гуртожитку загальною площею 3386,3 кв.м., балансовою вартістю 479513,00 грн., розташовану за адресою: [ADDRESS], з інженерними комунікаціями та технічними пристроями згідно з додатком. (а.с. 9) Згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2811 від 01.12.2016 затверджено акт приймання - передачі у комунальну власність територіальної громади м. Вінниці гуртожитку по [ADDRESS]. (а.с. 88) Відповідно до акту ТОВ "ЖЕО" № 5360 від 26.07.2017, комісією вказаного товариства виходом на місце 26.07.2017 за адресою: [ADDRESS], установлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], але на момент обстеження за вищевказаною адресою фактично проживає без реєстрації [PERSON], що підтверджено підписами трьох сусідів. (а.с. 16). Відповідно до акту ТОВ "ЖЕО" № 5361 від 26.07.2017, комісією вказаного товариства виходом на місце 26.07.2017 за адресою: [ADDRESS], установлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають з листопада 2014 року по теперішній час [PERSON], [PERSON]. (а.с. 17) Згідно з заявою [PERSON] вона 13.02.2018 зверталась до виконкому Вінницької міської ради з метою укладення договору найму кімнати в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 85) Відповідно до листа департаменту житлового господарства Вінницької міської ради № Б-01-12762/01-20 від 16.03.2018 в укладенні договору найму жилого приміщення в гуртожитку по [ADDRESS] між [PERSON] та виконкомом міської ради відмовлено, в зв'язку із відсутністю ордеру на зайняття вищезазначеної кімнати. (а.с. 86) Згідно з листом ТОВ "ЖЕО" № 387 від 02.04.2018 ордер № 154 від 25.03.2008 на [PERSON], яка зареєстрована в гуртожитку по [ADDRESS], не зберігся, тому звірити копію ордера не має можливості. (а.с. 101) Між сторонами виникли правовідносини з приводу користування житловим приміщенням в гуртожитку, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЖК Української РСР, Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208, яке було чинним на момент вселення і реєстрації місця проживання позивача у гуртожитку. Згідно зі ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до ст. 128 ЖК Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім'ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Згідно зі ст. 129 ЖК Української РСР єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, прийнятого адміністрацією підприємства, установи, організації, органу місцевого самоврядування є виданий громадянинові спеціальний ордер. Відповідно до ст. 130 ЖК Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208 вселення до гуртожитків провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Згідно зі ст. 61 ЖК РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до ордеру № 154, виданого 25.03.2008 ВОКЛ, в якій вона на той час працювала лікарем - онкологом, вселилась та зареєструвалась у гуртожитку по [ADDRESS], при чому як у ордері, так і в її паспорті не було зазначено конкретної кімнати, яку вона зайняла. Крім того, відповідно ордеру позивачу надавалась не окрема кімната, а одне ліжко-місце. Згідно з долученою до позовної заяви довідкою, датованою 31.07.2015 [PERSON] надано одне ліжко-місце в кімнаті № 190, яка в свою чергу складалась із двох окремих приміщень, площею 16,2 та 8,1 кв.м. відповідно. Після вселення позивач мешкала із сусідкою [PERSON], якій також виділено одне ліжко-місце. При чому після отримання ордеру позивач, перед вселенням у гуртожиток, договору найму всупереч ст. 130 ЖК Української РСР не уклала. Укласти такий договір відповідно до матеріалів справи позивач мала намір лише 13.02.2018, тобто після подачі позову до суду та через 10 років з моменту заселення до гуртожитку. Хоча відповідно до п. п. 69, 72 розділу ІV "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській СРСР" ордер дійний протягом 30 днів та при вселені в надане жиле приміщення громадянин здає його у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Відповідно до матеріалів справи ордер № 154 від 25.03.2008 на [PERSON] не зберігся. Згідно з наданими позивачем актів ТОВ «ЖЕО», на балансі та обслуговуванні якого перебуває гуртожиток, до кімнати, яку займає позивач в листопаді 2014 року заселено та зареєстровано двох осіб - [PERSON] та [PERSON], яких у подальшому за клопотанням Вінницької міської ради судом залучено в якості третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Жодних матеріалів, які б свідчили про незаконність вселення та реєстрації вищевказаних осіб позивачем не надано, а навпаки представник позивача наполягав на тому, що їх явка до суду є необов'язковою. Також судом з'ясовано, що позивач [PERSON] безперешкодно має можливість користуватись своїм ліжко-місцем у кімнаті гуртожитку. На підставі вищевикладеного, з'ясувавши позиції учасників процесу, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не довела, що її права порушені, не визнані або оспорені і підлягають захисту шляхом визнання права користування житлом, так як у кімнаті гуртожитку, де вона мешкає, відповідно до ордеру, їй надано одне ліжко-місце, окрім неї у кімнаті зареєстровані ще дві особи [PERSON] та [PERSON], які також мають право користуватись своїм житлом, а тому вона не набула правових підстав для звернення до суду з таким позовом, відповідно позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, тому суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем. Доказів понесення сторонами інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 61, 127-130 ЖК Української РСР, Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», п. п. 69, 72 розділу ІV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській СРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470, п. 14 розділу ІІІ Примірного положенням про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208,

Outcome: dismissed