Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Недригайлівського районного суду та просить винести рішення, яким визначити йому додатковий строк в два місяці, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його баби [PERSON], яка померла [INFO] в с. Коровинці, Недригайлівського району Сумської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі мотивуючи його тим що [PERSON] є спадкоємцем другої черги спадкування за законом після смерті його баби [PERSON], яка померла [INFO] в с. Коровинці, Недригайлівського району Сумської області. Після її смерті він не звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про її смерть та про відкриття спадщини. Лише в листопаді місяці 2014 року від нотаріуса він дізнався, що його баба [PERSON] [INFO] померла та відкрилася після її смерті спадщина. Вважає, що оскільки спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був його батько, а її син [PERSON], який помер [INFO], то він має право на ту частину майна, яку за життя отримав би його батько. Однак, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено йому в оформленні спадщини, в зв'язку з пропуском передбаченого законом шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, та одночасно повідомлено, що [PERSON], відповідач по справі, своєчасно подав заяву про прийняття спадщини. Позивач наголошує, що шестимісячний строк для прийняття спадщини, він пропустив з поважних причин. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, проти його задоволення заперечували, пояснюючи свої заперечення відсутністю у позивача поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки про відкриття спадщини позивач був обізнаний належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази по справі, не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Лубни, Полтавської області, що підтверджується копією його паспорту серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками позивача зазначені: в графі "батько" - [PERSON], в графі "мати" - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження батька позивача його батьками зазначені: в графі "батько" - [PERSON], в графі "мати" - [PERSON] (а.с.7). Батько позивача [PERSON] та його баба, а батькова мати - [PERSON], проживали разом за адресою: [ADDRESS] [INFO] батько позивача [PERSON] помер у м. Лубни, Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Поховання [PERSON] в м. Лубни проводив [PERSON] та [PERSON]. ісля поховання [PERSON],. враховуючи слабкий стан здоров'я [PERSON], її брат [PERSON], відповідач по даній справі, перевіз останню до свого помешкання в с. Коровинці, Недригайлівського району, де вона і померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.32). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири, що розташована по [ADDRESS], яку покійний батько позивача, як спадкоємець першої черги, не прийняв, оскільки помер ще раніше за неї, і яку позивач бажає оформити за собою. 14 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини але нотаріусом було відмовлено йому в оформленні спадщини, в зв'язку з пропуском передбаченого законом шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, та одночасно повідомлено, що [PERSON], брат померлої та відповідач по справі, своєчасно, а саме 07 серпня 2014 року, подав заяву про прийняття спадщини, на підставі чого заведено спадкову справу, копія якої міститься в справі на а.с. 28-46. З довідки Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління від 07 жовтня 2014 року за № 1370 вбачається, що [PERSON], 1965 року народження, дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 29 березня 1979 року. Помер [INFO]. На день його смерті за даною адресою була зареєстрована [PERSON], 1936 року народження, яка [INFO] померла (а.с.40). З аналогічної довідки за № 1371 від 7 жовтня 2014 року, вбачається, що [PERSON], 1936 року народження, дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 23 червня 1980 року. Померла [INFO]. На день її смерті та 6 місяців після смерті за даною адресою ніхто не був зареєстрований (а.с34). Суд критично ставиться до показів позивача в частині того, що він дізнався про смерть своєї баби [PERSON] та про відкриття спадщини після її смерті, лише 10 листопада 2014 року із повідомлення державного нотаріуса, так як, виходячи з вищевказаних довідок, які позивач надавав до суду разом з позовною заявою, він уже знав про смерть спадкодавця 7 жовтня 2014 року. Крім того, в судовому засіданні позивач стверджував, що відповідач по справі [PERSON] приховував від нього факт смерті баби з метою усунути його від спадкових прав, але даний факт спростовується самими показами [PERSON] та показами свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що двічі їздили в м. Лубни за місцем проживання спадкодавця та сповіщали сусідів, родичів та державні установи про її смерть. Даний факт також стверджується повідомленнями від державних установ, а саме управлінням Пенсійного фонду в м. Лубнах та Лубенському районі (а.с.102), Лубенським комунально-житловим експлуатаційним управлінням (а.с. 107), комунальним виробничим підприємством "Лубнитеплоенерго" (а.с.105) та довідкою Коровинської сільської ради (а.с.76). Крім того, в Лубенській державній нотаріальній конторі 13 березня 2014 року зареєстрована спадкова справ за № 5584204, за заявою [PERSON], позивача по даній справі, після смерті його батька [PERSON], на 1/2 частини квартири, яка належала йому. На час реєстрації даної спадкової справи спадкодавиця, баба [PERSON] померла і враховуючи, що спадком є одна і та ж квартира, то [PERSON] не міг не знати про смерть своєї баби та про відкриття спадщини на іншу ? частину спадкової квартири. Таким чином, вищевказане свідчить про те, що позивач [PERSON] користується своїми правами позивача недобросовісно, свої позовні вимоги не підтверджує жодним доказом, а висловлює припущення з приводу того, що він не знав про смерть спадкодавця і тому пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини. Все викладене не дає суду підстав вважати, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважної причини, тобто такої, яка унеможливлює у встановлений законом строк звернутись із заявою, бо зазначені причини не доводять відсутність фізичної можливості звернення протягом 6 місяців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідач в своєму письмовому запереченні, так само як і будучи допитаним в судовому засіданні, наголошує про обізнаність позивача щодо відкриття спадщини, що підтвердили також в судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON], жителі с. Коровинці, Недригайлівського району Сумської області. Відповідно до роз'яснень пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування ", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ч.ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з матеріалів справи, суд вважає, що позивач не надав належних, допустимих, безспірних та переконливих доказів про наявність у нього поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а ті, на які він посилається, такими не являються. Необізнаність позивача щодо порядку прийняття спадщини та порядку оформлення права на спадкове майно, не можна вважати поважною причиною пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що ним, спадкоємцем, пропущено строк для прийняття спадщини з поважної причини. Зазначених обставин позивач не довів, чим не виконав вимог ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи викладене, судом не встановлено поважності причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, так як такі вимоги позивача не підтвердженні жодним допустимим та відносним доказом, тому суд відмовляє в задоволенні вимог щодо визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed