Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 61500 грн., з них 52000,00 грн. основного боргу та 9500,00 грн. за проведення експертної оцінки майна. В обгрунтування позову вказала, що 01.11.2019 року між сторонами було досягнуто домовленості про купівлю-продаж нерухомого майна, а саме: мозаїчної майстерні, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 01.11.2019 року сторони склали розписки про передачу та прийняття відповідачем грошових коштів в розмірі 52000,00 грн., в якості застави за купівлю-продаж вказаного вище нерухомого майна. Також, позивачем було проведено експертну оцінку, за яку сплачено 9500,00 грн. Позивач вимушена була відмовитись від нотаріальних послуг по засвідченню договору купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку з неготовністю відповідача надати належні документи для засвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. 31.01.2020 року позивач звернулась до відповідача з листом-претензією щодо повернення суми грошей, переданої в якості застави. На теперішній час відповідач грошові кошти позивачу не повернув. У відзиві на позону заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що твердження позивача відносно невідповідності документів, що підтверджують право власності, безпідставні та не відповідають дійсності. Строк укладання договору купівлі-продажу зазначений сторонами не був, а отже у позивача відсутні підстави посилатись на ухилення відповідача від посвідчення договору купівлі-продажу. Крім того, вказав, що оцінка нерухомого майна виконана Експертно-дослідним центром "Лідер", а з квитанції, долученої позивачем, вбачається, що грошові кошти в сумі 9500,00 грн. сплачено ПП "Синтез-Версія". В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили про задоволення позову. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підтав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно наявних в матеріалах справи розписок від 01.11.2019 року [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв грошові кошти в розмірі 52000,00 грн. (2000 доларів США) в якості застави в рахунок купівлі-продажу нерухомого майна - мозаїчної майстерні, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Проте, як встановлено судом та не оспорюється учасниками справи, сторони не уклали договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна і на теперішній час необхідність у придбанні цього майна у позивача відпала. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. (ст. 573 ЦК України). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. (ч.1 ст. 574 ЦК України) Статтею 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, який за своєю формою та змістом відповідно до вимог закону між сторонами укладений не був. В даному випадку сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, тому сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Враховуючи вищевикладені норми закону, суд приходить до висновку, що грошові кошти в розмірі 52000,00 грн., передані позивачем в рахунок купівлі-продажу нерухомого майна - мозаїчної майстерні, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в розумінні норм ч. 2 ст. 570 ЦК України є саме авансом. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів в розмірі 52000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується позовних вимог щодо стягнення 9500,00 грн. за здійснення експертної оцінки, то суд дійшов висновку про їх необгрунтованість, а тому відмовляє у їх задоволенні. Так, відповідно до наданої позивачем на підтвердження факту понесення вказаних витрат квитанції № 31 від 21.11.2019 року [PERSON] сплатила 9500,00 грн. за оцінку мозаїчної майстерні, що розташована за адресою: [ADDRESS] , ПП " Сінтез-Версія" [PERSON] . Між тим, із матеріалів справи вбачається, що звіт з незалежної оцінки оціночної (ринкової) вартості нежитлових приміщень мозаїчного цеху за адресою: [ADDRESS] надано ПП "Експерто-діловий центр "Лідер". Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати: 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial