Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У січні 2019 року року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, вимогами якого є стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок поширення недостовірної інформації у розмірі 600912,00 грн. та судових витрат. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне. 25.12.2015 р. відбулося сорок шосте пленарне засідання Верховної Ради України, на якому, з трибуни Верховної ради України, о 13.20 годині, відповідач публічно, розповсюдив про позивача, недостовірну інформацію та особисті судження. За вказаним фактом позивач звернувся з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації до Печерського районного суду м. Києва. За вказаним позовом, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2017, яке 11.10.2017 р. Апеляційним судом м. Києва залишено без змін, позов частково задоволено. Відповідача зобов`язано спростувати недостовірну інформацію. Позивач зазначає, що вказаними діями відповідач наніс позивачу моральну шкоду. Позивач просить стягнути моральну шкоду, спираючись на методику її підрахунку запропоновану О. Ерделевським. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 27.02.2019 р. справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 25.06.2019 р. провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження. 16.10.2019 р. надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач повністю заперечує позовні вимоги, посилаючись на відсутність доказів завдання моральної шкоди. Просить застосувати строки позовної давності. 25.10.2019 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач, посилаючись на встановлений рішенням від 11.07.2017 р. факт поширення відповідачем недостовірної інформації вказує на наявність моральної шкоди. Позивач зазначає про відсутність підстав для застосування строків позовної давності. Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 82ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2017, яке 11.10.2017 р. Апеляційним судом м. Києва залишено без змін, позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково, ухвалено визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON] що поширена Депутатом Верховної Ради України [PERSON] з трибуни Верховної Ради України під час виступу на сорок шостому пленарному засіданні Верховної Ради України про те, що «колишній начальник Котовської податкової міліції Чорний І.Б., звільнений із органів за корупцію». Вказаним рішенням [PERSON] зобов`язано спростувати недостовірну поширену ним інформацію. Абзацом 4 ст. 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено факт поширення недостовірної інформації, вказана інформація стосується особистості позивача [PERSON] , така недостовірна інформація завдала душевних страждань позивачу. Сприйняття людини соціумом та її соціальне одобрення невід`ємно пов`язано із душевним станом людини. Поширення інформації, яка негативно впливає на репутацію людини, у зв`язку із соціальною природою людини призводить до душевних страждань людини. Законодавством передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, яка завдана внаслідок поширення недостовірної інформації. В той же час питання розміру моральної шкоди, яка підлягає до стягнення потребує системного аналізу всіх аспектів настання такої моральної шкоди. Так, для визначення моральної шкоди на данний час найбільш поширеними у використанні є методика визначення моральної шкоди В. Кашина, яка ґрунтується на оцінці фактичних втрат ресурсів здоров`я (як здатність жити, працювати і досягати мети) та економіки здоров`я та методика О. Ерделевського, яку пропонує застосувати позивач. Варто зазначити, що дані методики лише пропонують спосіб визначення моральної шкоди та рішення, щодо її визначення суд приймає на основі власного переконання та принципів справедливості і розумності, оскільки в законодавстві відсутні будь які закріплені норми щодо методики визначення моральної шкоди. Оскільки відповідачем не надано пропозиції щодо методики визначення моральної шкоди, судом досліджується розмір моральної шкоди запропонований саме за методикою запропонованою позивачем. Вказана методика береться до уваги також тому, що рішенням про державну реєстрацію від 03.03.2010 року вона включена до Реєстру методик проведення судових ексертиз за реєстраційним кодом 14.1.04 «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань». Однак суд наголошує на тому, що дана методика є лише допоміжним інструментом для визначення розміру моральної шкоди, який суд оцінює за власним переконанням. Згідно з зазначеною методикою фактичний розмір заявленої до стягнення моральної шкоди визначається за формулою:D = d * fv * i * c * (1 - fs)*р, де D - розмір компенсації дійсної моральної шкоди; d - розмір компенсації презюмованої моральної шкоди; fv - ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, 0 < fv < 1; і - коефіцієнт індивідуальних особливостей потерпілого (суб`єктивного стану), 0 < i < 2; c - коефіцієнт урахування обставин, що заслуговують на увагу (об`єктивні фактори), 0 < с < 2; fs - ступінь вини постраждалого, 0 < fs < 2; р - коефіцієнт врахування майнового стану особи, яка спричинила моральну шкоду, 0,5 < р < 1. За обставинами наведеними у позові, аргументи позивача та відповідача та власним переконанням суд оцінює вказані критерії наступним чином. За першою складовою цієї формули презюмована моральна шкода визначається розрахунковим шляхом виходячи з діючого в Україні мінімального розміру заробітної плати помножені на базисний рівнень розміру компенсації за страждання, що приймається в розмірі 720 мінімальних розмірів зарплати. Таким чином d сумма складає 4173 *720 = 3004560 грн. Вказана сума запропонована позивачем та приймається судом. Друга складова цієї формули - ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди в разі поширення недостовірної інформації. Позивачем пропонується коефіцієнт 0,1 з яким суд погоджується у зв`язку з тим, що ступінь вини особи в даному випадку не є високим, так як засідання Верховної Ради є за своєю природою процесом, де часто виникають суперечки. Третьою складовою є індивідуальні особливості потерпілого, його суб`єктивна позиція в суспільстві. Позивач оцінив у даному випадку з коефіцієнтом 1. Однак суд не може погодитись з таким висновком з огляду на те, що позивачем доволі довгий час позов взагалі не подавався, що говорить про відсутність необхідності у швидкому захисті його прав, а відтак порушення його суб`єктивної позиції у суспільстві не відбувалось на значному рівні, який потребує негайної подачі позову, а відтак суд застосовує коефіцієнт 0,1. При застосуванні коефіцієнту з урахування обставин, що заслуговують на увагу позивач вказує на те, що відповідачем не була спростована інформації відповідно до рішення суду, та просить застосувати коефіцієнт 1. Однак суд не може погодитись з таким твердженням з огляду на наступне. Відповідно до стенограми сорок восьмого засідання Верховної Ради від 31.05.2019 р., [PERSON] виконав рішення суду від 11.07.2017 р. (а.с. 88). Таким чином, оскільки відсутні обставини на які посилається позивач, в даному випадку слід застосувати коефіцієнт 0,1. Суд погоджується з коефіцієнтом 0 ступеня вини позивача та коефіцієнтом 2 врахування майнового стану відповідача, оскільки останній відповідно до декларації від 26.03.2018 р. має значні матеріальні заощадження. Таким чином, відповідно до запропонованої позивачем методики, на основі власних переконань та доказів в матеріалах справи суд приходить до наступної суми матеріальної шкоди D = 3004560 * 0.1 * 0.1 * 0.1 * 2 = 6009,12 грн. Згідно ч.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" , з внесеними змінами і доповненнями, вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Позивачем також було надано доказ у вигляді виписки з медичної картки № 3739/767 [PERSON] , в якій зазначається про наявність гіпертонічної хвороби у позивача (а.с. 29) Судом враховується стан здоров`я позивача в даному випадку, оскільки наявність серцево-судинних хвороб є фактором, який ускладнює усвідомлення людиною стресової інформаціїї. Таким чином сума, підрахована за методикою О. Ерделевського має бути збільшена вдвічі 6009,12 * 2 = 12018,24 грн. Враховуючи факт поширення недостовірної інформації, беручи до уваги всі обставини, які зумовили порушення немайнових прав позивача, його стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, беручи до уваги методику проведення судових ексертиз за реєстраційним кодом 14.1.04 «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань», суд вважає що позов має бути задоволений частково у розмірі 12018,24 грн. Щодо питання застосування строків позовної давності. Судом встановлений факт того, що порушення прав позивача відбулося 25.12.2015 року, однак остаточне рішення, щодо факту порушення його прав було прийнято лише 10.11.2017 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності, передбаченого для стягнення моральної шкоди, а відтак вимога відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Щодо питання судових витрат. Судом досліджена копія договору про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2019 р. (а.с. 59), акт виконаних робіт від 01.12.2020 р., квитанція на сплату виконаних робіт від 01.12.2020 р. (а.с. 154). З вказаних документів вбачається, що позивачем було здійснено витрати на суму 13500,00 грн. на професійну правничу допомогу, які мають бути задоволені у розмірі 13 500,00 грн. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial