Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ "Слава Донбасу" про визнання договору оренди землі недійсним. Вимоги обґрунтовував тим, що в березні 2004 року між ним та СФГ "Слава Донбасу" було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,6 га, розташованої на території Малинівської сільської ради Слов'янського району Донецької області.У зазначеному договорі підпис від його імені вчинено іншою особою, що встановлено висновком експертизи, й свідчить про невідповідність договору оренди вимогам закону, тому просив визнати недійсним зазначений договір оренди землі. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2012 року рішення суду від 26 листопада 2012 року залишено без зміни, виключено з мотивувальної частини посилання суду про пропуск строку позовної давності. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 травня 2013 року рішення апеляційного суду від 26 грудня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 02 вересня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2012 року скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до селянського (фермерського) господарства «Слава Донбасу» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення апеляційного суду Донецької області від 02 вересня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У судове засідання сторони не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Апеляційний суд, заслухав доповідача, вивчив матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,510 га, яка розташована на території Малинівської сільської ради Слов'янського району Донецької області з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН № 195614 від 22 вересня 2006 року. У березні 2004 року, без зазначення точної дати, між позивачем та СФГ "Слава Донбасу" був укладений договір оренди без зазначення строку його дії. Зазначений договір був зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) в Малинівській сільській раді за № 119 2 червня 2004 року. Згідно умов вказаного договору, за користування землею орендар повинен сплачувати щороку орендну плату грошовими платежами та натуроплатою в розмірі 780,00 грн. Згідно з висновком спеціаліста № 50 від 20 грудня 2011 року (проведено в рамках розгляду кримінальної справи, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України), два підписи від імені [PERSON] в графі "Орендодавець" договору оренди землі від березня 2004 року та додатку № 1 до договору землі від березня 2004 року, виконані не [PERSON], а іншою особою. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що оскільки позивач не підписував договір оренди та не мав волевиявлення на його укладання цей договір є недійсним відповідно до вимог чинного законодавства. Так, відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 2 статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі та відповідно до ст.18 цього Закону набуває чинності після його державної реєстрації. Як вбачається зі справи, у березні 2004 року орендодавцем [PERSON] та орендарем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,6 га. Відповідно до висновку спеціаліста № 50 від 20 грудня 2011 року два підписи від імені [PERSON] в графі "Орендодавець" договору оренди землі від березня 2004 року та додатку № 1 до договору землі від березня 2004 року, виконані не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, встановивши, що оспорюваний договір оренди підписаний не позивачем, а іншою особою, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання його недійсним. Як встановлено судом, договір оренди пройшов державну реєстрацію, а тому на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту реєстрації та може бути визнаний недійсним з наведених позивачем підстав. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Outcome: approved