Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У лютому 2014р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO]р. народження, в розмірі 1/3 частки від його заробітної плати щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]р. народження. Позивач вказує на те, що вона самостійно здійснює виховання та утримання дитини, тоді як відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що зумовило її звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання їх дитини. В судовомузасіданні позивач позов підтримала та просила суд, з підстав викладених у позові, його задовольнити. Крім цього пояснила, що син потребує профілактичного лікування деформації стоп, що потребує значних коштів на лікування. Відповідач в судовому засіданні щодо сплати позивачу аліментів на утримання дитини не заперечував, однак,посилався на неспроможність надавати допомогу в розмірі 1/3 частини його заробітку, оскільки на його утриманні знаходиться мати, тому просив стягнути з нього аліменти у розмірі ? частини його заробітку. Крім цього відповідач вказував, що на даний час ним збираються документи для встановлення порядку проживання дитини з батьком протягом двох днів на тиждень, тобто в ці дні він сам утримуватиме сина. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що з 21.08.2004р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.03.2012р. розірвано (а.с.2). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]р. народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29.12.2007р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №2154 (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст.155 СК України, визначено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. З пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що оскільки вона самостійно здійснює виховання та утримання сина, витрачає кошти на лікування, оскільки у дитини деформація стоп, тому дитиніпотрібно купувати ортопедичні стільки та обув, що потребує значних вкладень, тому аліментів у розмірі ? частини від заробітку відповідача не вистачить для належного забезпечення дитини усім необхідним. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, що відповідач офіційно працевлаштований, працює на постійній основі, однак може сплачувати аліменти на дитину у розмірі ? частини від його заробітку, оскільки має на утриманні свою непрацездатну мати. Частиною 2 ст.182 СК встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися та враховуючи те, що відповідач офіційно працює та має регулярний дохід і не заперечує проти сплати аліментів, однак має на утриманні свою мати, за якою потрібно доглядати, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання їхнього малолітнього сина підлягають задоволенню частково, а саме: щодо стягнення з відповідача на користь позивача, на утримання їх спільної дитини, аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 28 лютого 2014р. та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо тверджень позивача про те, що з урахуванням потреб сина на профілактичне лікування деформації стоп, не вистачить аліментів у розмірі ? частини від заробітку відповідача, то вказані доводи не підтверджені відповідними розрахунками. При цьому, сторона позивача в порушення вимог ст.ст.10, 11, 60, 137 ЦПК України такої інформації суду не надала, своїм правом звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів, у разі неможливості їх самостійно представити суду, не скористалась. Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial