Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання договору іпотеки№ 07/І-07 від 13 лютого 2007 року припиненим В обґрунтування позову позивач зазначає, що 13 лютого 2007 року між нею та ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено кредитний договір № 410/17/07-Пі. В забезпечення вищезазначеного кредитного договору сторони уклали договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] . 15 лютого 2008 року рішенням постійно-діючого Третейського суду при Асоціації українських банків було звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . За рішенням Дніпровського районного суду міста Києва видано виконавчий лист. 12 червня 2009 року державний виконавець Відділу ДВС Броварськогоміськрайонного управління юстиції Хуторний В.Ю. виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 12881781. З того часу відповідач не подавав виконавчий лист до виконання. 20 лютого 2017 року рішенням Броварського міськрайонного суду по справі № 361/4181/16-ц, яке набрало законної сили, ПАТ "Укрсоцбанк" було відмовлено в стягненні з [PERSON] грошових коштів та відсотків за кредитним договором № 410/17/07-Пі. У рішенні зазначено, що однією з підстав відмови ПАТ "Укрсоцбанк" в задоволенні позову, була відсутність доказів отримання кредиту та наявності боргу, а долучена банком довідка-розрахунок заборгованості є недостовірним доказом, не містить відомостей про особу, яка її склала, наданий розрахунок не завірений належним чином, відсутня печатка, не містить підпису головного бухгалтера - відповідальної за достовірність наведених даних особою, що суперечить вимогам до первинних документів на підтвердження здійснення господарських операцій, відповідно до ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". В наданій довідці відсутня інформація по розрахунку заборгованості за тілом кредиту і відсотками, відсутні відомості про дати та розмір погашення кредиту та відсотків за користування кредитом з посиланням на відповідні платіжні документи, не зазначено періоди за які нараховано відсотки, відсутні відомості про рух коштів по рахунку після 2009 року. В довідці не зазначено за яким курсом та станом на яку дату банк здійснив конвертацію боргу у національну валюту. Позивач вважає, щоу ПАТ "Укрсоцбанк"відсутні підтвердження наявності основного зобов`язання за кредитним договором № 410/17/07-Пі, що забезпечене договором іпотеки, банк втратив можливість задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації його на прилюдних торгах або в позасудовий спосіб в ході процедури виконавчого провадження. У п. 1.5.1 іпотечного договору № 07/І-07 від 13 лютого 2007 року визначено строк дії іпотечного договору 12 лютого 2017 року включно, або в разі дострокового повернення у випадках передбачених договорами, якими обумовлене основне зобов`язання та/або чинним законодавством України. Згідно із п. 6.3 іпотечного договору № 07/І-07 від 13 лютого 2007 року дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема , Законом України "Про іпотеку". Позивач зазначає, що Закон України "Про іпотеку" надає відповідне право на встановлення строку дії іпотечного договору на розсуд його сторін, обмежуючись установленням у ч. 1 ст. 17 закону відповідних наслідків.Наявність домовленості сторін про строк дії іпотечного договору впливає на підстави припинення іпотеки, оскільки ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" визначено альтернативний період дійсності іпотеки - або до виконання основного зобов`язання, або до закінчення строку дії іпотечного договору. Аналогічні підстави закріплено в ч. 1 ст. 17 названого закону. Особливістю застосування такої підстави припинення іпотеки, як закінчення строку дії іпотечного договору, є наявність у договорі строку його дії, адже неможливе закінчення строку, який не встановлений.Настання дати припинення строку дії договору іпотеки на підставі ч. 5 ст. 3 та ч 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", припиняється чинність іпотеки, незалежно від виконання зобов`язання, на забезпечення виконання якого укладено договір, адже зазначена підстава припинення іпотеки є альтернативною припиненню основного зобов`язання. У зв`язку із вищенаведеним позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 15 травня 2019 року прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 лютого 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено договір кредиту № 410/17/07-Пі, за яким АКБСР "Укрсоцбанк" (кредитор) надав [PERSON] (позичальник) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55000 доларів США, що за курсом долара США до гривні встановленим Національним банком України на день укладення цього договору (1 долар = 5,05 грн.) складає еквівалент 277750,00 грн. зі сплатою 13,2 % річних за користування кредитом щомісячно та порядком погашеннясуми кредиту до 10 -го числа кожного місяця згідно із графіком з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 12 лютого 2017 року включно, на умовах, визначених цим договором або дострокового погашення у випадках, передбаченихцим договором та договорами, які будуть забезпечувати виконання зобов`язання за цим договором та/або чинним законодавством України (п.1.1 договору). 13 лютого 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціальногорозвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено іпотечний договір № 07/І-07, відповідно до якого Іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань перед Іпотекодержателем за договором кредиту№410/17/07-Пі, укладеним між сторонами 13 лютого 2007 року, а також зобов`язань за цим договором нерухоме майно - житловий будинок, щознаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 88,9 кв.м, житловою площею 49,8 кв.м., сарай, вбиральня, гараж, навіс, колодязь, огорожа, заставною вартістю 429250 грн., що за визначеним на день укладанняцього договору НБУ курсом (1 долар США = 5,05 грн.) складає еквівалент 85000 доларів США. У п. 1.5.1 іпотечного договору № 07/І-07 від 13 лютого 2007 року зазначається, що повернення Кредиту за Договором кредиту в сумі 55000 доларів США, з наступним порядком повернення суми кредиту до 10-го числа кожного місяця з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 12 лютого 2017 року (включно), а також дострокового повернення у випадках, передбачених договорами, яке обумовлене Основне зобов`язання та/або чинним законодавством України. Згідно із п. 6.3 іпотечного договору № 07/І-07 від 13 лютого 2007 року дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема , Законом України "Про іпотеку". Із рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 лютого 2008 року, вбачається, що даним судом розглянуто справу № 873/08 за позовом АКБСР "Укрсоцбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалено рішення, яким звернено стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 07/І-07 від 13 лютого 2007 року, нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , а саме житловий будинок загальною площею 88,9 кв.м, та житловою площею 49,8 кв.м, позначений на плані земельної ділянки літерою А-1, сарай літера Б, вбиральня - літера В, гараж літера Г, навіс - літера Д, колодязь - літера К, огорожу - літера N, та земельну ділянку площею 0,06 га для задоволення вимог АКБСР "Укрсоцбанк" за договором кредиту № 410/17/07 -Пі від 13 лютого 2007 року, в сумі 314836,69 грн. 12 червня 2009 року державний виконавець Відділу ДВС Броварського міськрайонного управління юстиції Хуторний В.Ю. виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 12881050, за виконавчим листом № 6-2/2009 виданий 03 квітня 2009 року Дніпровським р/с. 20 лютого 2017 року рішенням Броварського міськрайонного суду по справі № 361/4181/16-ц, яке набрало законної сили, ПАТ "Укрсоцбанк" було відмовлено в стягненні з [PERSON] грошових коштів та відсотків за кредитним договором № 410/17/07-Пі. У вищевказаному рішенні суду зазначається, що суд розглядаючи позовні вимоги, аналізуючи обґрунтування, надані сторонами і подані ними докази у їх сукупності, та враховуючи вимоги закону, що регулюють спірні відносини, і зокрема питання, що стосуються позовної давності, суд дійшов висновку, що позивачем - ПАТ "Укрсоцбанк" пропущений строк позовної давності, оскільки позов про стягнення заборгованості подано до суду 22 липня 2016 року. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Сплив позовної давності як підстав для припинення зобов`язання норми глави 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України не передбачають. При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17, та у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/32377/15-ц. Таким чином, не можна вважати обґрунтованим твердження позивача про те, що немає підтвердження наявності основного зобов`язання за кредитним договором № 410/17/07-Пі, що забезпечене договором іпотеки, оскільки рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року такі обставини були встановлені і зазначені в мотивувальній частині рішення суду. Крім того, враховуючи вищенаведені норми та позицію Верховного суду України суд дійшов висновку, що основне зобов`язання не припинило свою дію та на час розгляду справи не виконано. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі не виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 49 Закону України "Про іпотеку", якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. Слід врахувати, що Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із тим, що закріплений у статті 593 ЦК України. Позивач звертаючись до суду із даним позовом, зазначала, що банк втратив можливість задоволення своїх вимог шляхом звернення на предмет іпотеки шляхом реалізації його на прилюдних торгах або в позасудовий спосіб в ході процедури виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження закрито відповідно до постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, жодних документів про підтвердження наявності суми основного зобов`язання відсутні, відповідно до встановлених фактів в рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року у справі № 361/4184/16-ц. Щодо зазначення позивачем як підставу для задоволення позовних вимог закінчення строку дії іпотечного договору, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, виходячи із наступного. Закон України "Про іпотеку" надає відповідне право на встановлення строку дії іпотечного договору на розсуд його сторін, обмежуючись установленням у ч. 1 ст. 17 закону відповідних наслідків. Наявність домовленості сторін про строк дії іпотечного договору впливає на підстави припинення іпотеки, оскільки ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" визначено альтернативний період дійсності іпотеки - або до виконання основного зобов`язання, або до закінчення строку дії іпотечного договору. Аналогічні підстави закріплено в ч. 1 ст. 17 названого закону. Особливістю застосування такої підстави припинення іпотеки, як закінчення строку дії іпотечного договору, є наявність у договорі строку його дії, адже неможливе закінчення строку, який не встановлений. Настання дати припинення строку дії договору іпотеки на підставі ч. 5 ст. 3 та ч 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", припиняється чинність іпотеки, незалежно від виконання зобов`язання, на забезпечення виконання якого укладено договір, адже зазначена підстава припинення іпотеки є альтернативною припиненню основного зобов`язання. В п. 6.3. Іпотечного договору № 07/І-07 зазначається, що цей Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення Основного зобов`язання. Дія цього Договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про іпотеку". Враховуючи, що відсутні докази які б підтверджували виконання основного зобов`язання, що згідно з положеннями Закону України "Про іпотеку" є однією з підстав припинення іпотеки, а також не надані докази, не встановлені і інші обставини, передбачені ст. 17 Закону України "Про іпотеку", які б давали підстави для припинення договору іпотеки, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed