Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] Адильхан-огли з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про усунення перешкод у спілкувнні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] у них народилася спільна дитина - [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась жити з матір'ю, яка шляхом позбавлення позивача можливості бачитись та провідувати дитину, чинить йому перепони у виховуванні та спілкуванні з дитиною. У зв'язку з протиправною поведінкою відповідача він звернувся до служби у справах дітей Індустріального району у місті Дніпропетровську із заявою щодо усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини, однак на виклики служби у справах дітей у Індустріальному районі міста Дніпропетровська відповідач не з'являлась. Посилаючись на ст. ст. 11, 15 ЗУ "Про охорону дитинства" ст. ст. 141, 153, 157 СК України, положення Декларації прав дитини, просить суд зобов'язати відповідача - [PERSON] не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні позивача з [PERSON] Визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою у вигляді систематичних побачень кожної суботи з 10 години до 18 години за місцем проживання/перебування дитини з можливістю відвідування місць відпочинку, одного тижня в місяць за попереднім погодженням між батьками за місцем проживання позивача без присутності матері, будь-якого місяця літнього періоду за попереднім погодженням між батьками за місцем його проживання без присутності матері з правом відвідування інших місць на території України з метою відпочинку та оздоровлення з повідомленням про це матері, короткострокові зустрічі з донькою до однієї години у будні дні, за попереднім погодженням часу побачення з матір'ю дитини, в присутності матері дитини. В судові засідання з'являвся позивач, який обставини та вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, зазначивши, що відповідач на протязі двох з половиною місяців перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, на його неодноразові спроби побачитись з дитиною [PERSON] відповідала відмовою. На даний час спілкується з дитиною, однак наполягає на визначенні способу участі рішенням суду, оскільки його побачення з дитиною залежать від бажань та настрою відповідача. Відповідач та його представник також зявились в судове засідання, позовні вимоги визнали частково. У судовому засіданні відповідач подав письмові заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, із врахуванням необхідності спілкування дитини з батьком та віку дитини просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог позивача в частині надання останньому дитини на один тиждень щомісяця та встановлення одного місяця літнього періоду для спілкування та перебування з дитиною без присутності матері. Не заперечували проти визначення способу участі батька [PERSON] Адильхан - огли у спілкуванні та вихованні [PERSON] у спосіб визначений висновком органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 21.02.2017 року, оскільки такий спосіб участі батька в житті дитини забезпечить нормальний психологічний розвиток дитини. Крім цього, відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти відвідування позивачем дитини у будні дні протягом однієї години у місці перебування дитини за умови, що таке відвідування буде відбуватись за попереднім погодженням з нею. Представник органу опіки та піклування Індустріальної у м. Дніпропетровську ради у судові засідання з'являвся, просив ухвалити рішення із врахуванням інтересів дитини та висновку органу опіки та піклування від 21.02.2017 року. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON], який є другом позивача та неодноразово був свідком телефонних розмов позивача та відповідача під час яких позивач намагався домовитися з [PERSON] щодо визначення часу та місця відвідування доньки, однак отримував відмови зі сторони [PERSON] та був свідком подій, коли позивач у вересні 2016 року намагався зустрітися з дитиною за адресою проживання відповідача, на що отримав категоричну відмову [PERSON] у спілкуванні та побаченні з дитиною. В судовому засіданні також було допитано свідка [PERSON] - дружину брата позивача, яка працює разом з позивачем, внаслідок чого знає про спір, який виник між позивачем та відповідачем. Зазначала, що у вересні 2016 року була присутня при спробі позивача побачитися з дитиною за місцем проживання відповідача. Однак відповідачем було проігноровано прохання позивача, незважаючи на те, що дитина була вдома з матір'ю. Крім цього, була свідком того, що позивач викликав патрульну поліції у зв'язку з ситуацією, яка виникла. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, зясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-КИ № 529711, виданого 20 січня 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетрвоського міського управління юстиції, актовий запис № 59, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] Адильхан - огли. На час розгляду справи сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю, та між сторонами виник конфлікт з приводу визначення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 статті 7 Конвенції про права дитини встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3\~ст.157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно ч. 1 статті 158 СК України\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно\~ч. 1 ст.159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час розгляду цивільної справи знайшов підтвердження факт того, що відповідач чинив перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, у звязку з чим позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні позивачу із донькою [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.\~ Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи із положень ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Рішенням Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 65 від 21.02.2017 року затверджено висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, яким рекомендовано встановити порядок побачень позивачу з дитиною - [PERSON] наступним чином: чотири рази на місяць, у будній день з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. з можливістю відвідування занять у центрі розвитку дитини "Ромашка", чотири рази на місяць у вихідний день з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в місцях, помешканнях та закладах приналежних до об'єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров'я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері дитини за попередньої домовленістю. Враховуючи вік дитини, можливість відпочинку з метою оздоровлення дитини у будь-який місяць літнього періоду вирішувати шляхом спільної домовленості з матір'ю дитини [PERSON]. Розглядаючи позовну вимогу щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною у вихідні дні, суд вважає за необхідне визначити спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні його доньки із врахуванням висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 21.02.2017 року за № 65 та задовольнити позовні вимоги в цій частині. Також суд із врахуванням висновку органу опіки та піклування, вважає, що спільний відпочинок батька з дитиною у літньому місяці є можливим, сприяє сталим взаємовідносинам між дитиною та батьком, та приймаючи до уваги вік та особисті потреби дитини вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу щодо надання можливості спільного відпочинку з дитиною протягом місяця літнього періоду частково, та визначити період спільного відпочинку дитини з батьком протягом двох тижнів у будь-який місяць літнього періоду за домовленістю з матір'ю дитини. З висновком органу опіки та піклування від 21 лютого 2017 року суд не погоджується в частині визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом надання можливості бачитися з дитиною чотири рази на місяць, у будній день з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. з можливістю відвідування занять у центрі розвитку дитини "Ромашка" з наступних підстав. Відвідування дитиною центру розвитку "Ромашка" носять мінливий характер, а зустрічі батька з дитиною повинні проходити у адаптованих дитиною умовах. Згідно пояснень відповідача [PERSON] наданих в судовому засідання, остання не заперечувала щодо побачень батька з дитиною у будні дні протягом години за попереднім погодженням в її присутності, та вважала активну участь батька у житті доньки необхідною для нормального психологічного розвитку дитини. Отже, із врахуванням взаємовідносин дитини з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частини є обґрунтованими, та визначення такого способу участі батька у житті дитини забезпечить нормальний психологічний розвиток дитини та сприяє розвитку взаємовідносин між дитиною та батьком. Розглядаючи позовні вимоги в частині надання позивачу можливості спілкуватися з дитиною один тиждень на місяць за попереднім погодженням між батьками за місцем проживання позивача без присутності матері, суд враховує вік та стать дитини, її потреби та вважає, що запропонований позивачем спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною у вигляді одного тижня в місяць за попереднім погодженням між батьками за місцем проживання позивача без присутності матері є передчасним та таким, що може порушити нормальний режим життєдіяльності дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial