Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», третя особа - Житлово-будівельний кооператив «Академічний-19» про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що ним регулярно здійснювалися платежі за житлово-комунальні послуги через касу відділення ПАТ «Банк «Київська Русь», однак в отриманому у середині вересня 2015 року рахунку на сплату житлово-комунальних послуг за серпень 2015 року ним було виявлено, що у графі борг зазначено суму 298 грн. 32 коп. Зазначив, що оплату за житлово-комунальні послуги за лютий 2015 року у розмірі 298 грн. 32 коп. ним було здійснено через касу відділення ПАТ «Банк «Київська Русь» 13 березня 2015 року, що підтверджується відміткою банку. Вказав, що дана сума боргу виникла у зв'язку з тим, що ПАТ «Банк «Київська Русь» з 20.03.2015 року віднесено до категорії неплатоспроможних і платіж, який було здійснено у березні 2015 року відповідно не було зараховано, а листом відповідач повідомив, що відсутні законні підстави для включення вимог позивача до реєстру вимог ПАТ «Банк «Київська Русь». Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини та беручи до уваги те, що посилання відповідача на неможливість виконати його платіжного доручення через впровадження тимчасової адміністрації є необґрунтованим та безпідставним, позивач просив зобов»язати ПАТ «Банк «Київська Русь» перерахувати грошові кошти, внесені ним у розмірі 298 грн. 32 коп. на рахунок ЖБК «Академічний». У судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності представника відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що [PERSON] 13 березня 2015 року через касу відділення ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснив переказ коштів за житлово-комунальні послуги за лютий 2015 року згідно рахунку ЖБК «Академічний-19» у розмірі 318 грн. 02 коп., що підтверджується відміткою банку ( а.с. 4-5). Однак, вказана квитанція відповідачем виконана не була, оскільки як зазначив позивач в отриманому у середині вересня 2015 року рахунку на сплату житлово-комунальних послуг за серпень 2015 року ним було виявлено, що у графі борг зазначено суму 298 грн. 32 коп. ( а.с. 32). З листа ЖБК «Академічний-19» від 19.10.2015 року вбачається, що заборгованість за житлово-комунальні послуги за серпень 2015 року у сумі 298 грн. 32 коп. (з урахуванням перерахунку по пільгах) виникла у зв'язку з відсутністю отримання плати за лютий 2015 року на рахунок ЖБК «Академічний-19» ( а.с. 12). На звернення позивача до ПАТ «Банк «Київська Русь» щодо визнання його кредитором та включення його вимог до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь», 26 жовтня 2015 року відповідач надав відповідь, що визначений законодавством строк, протягом якого кредитори мають право заявити свої кредиторські вимоги до банку, який перебуває у стані ліквідації тривав з 23.07.2015 року до 25.08.2015 року включно, а тому будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої фондом суми відшкодування за вкладом ( а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфа застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин. Згідно з ч. 1 ст. 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Частиною 1 ст. 1092 цього ж Кодексу передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Відповідно до п. 8.1., 8.2 та п. 8.3. ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. В той же час відповідно до вимог п. 5 ч. 6 ст. 36 зазначеного закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов»язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації. За таких обставин, виходячи з системного змісту вимог ст.ст. 1089, 1091 ЦК України, ч. 5, п.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - запровадження тимчасової адміністрації не є підставою до невиконання доручення клієнта банку про перерахування коштів на рахунок юридичної особи, враховуючи, що розрахунковий документ та кошти позивача було прийнято банком, останній був зобов`язаний його виконати. Крім того, Рішенням Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19 березня 2015 року з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно в ПАТ "Банк "Київська Русь" було запроваджено Тимчасову адміністрацію, а Рішенням Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138 від 17 липня 2015 року в ПАТ "Банк "Київська Русь" було розпочато процедуру ліквідації. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувсь до банку з платіжним дорученням про перерахування коштів 13 березня 2015 і в той момент в банку не діяла тимчасова адміністрація, яка була запроваджена лише 20.03.2015 року. Враховуючи вимоги п 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов»язаний був перерахувати кошти позивача в день їх надходження і підстав до невиконання доручення клієнта в банку не було. Суд також враховує ту обставину, що між сторонами відсутні договірні відносини, зокрема, як вбачається з матеріалів справи, у позивача відсутній поточний рахунок відкритий в ПАТ "Банк "Київська Русь", крім того, рахунок на оплату житлово-комунальних послуг з боргом позивач отримав лише у середині вересня 2015 року, а тому посилання відповідача у своєму листі на вимоги ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є необґрунтованими. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. ПАТ "Банк "Київська Русь" не скористався своїм правом надати заперечення проти заявлених позовних вимог [PERSON] На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 88 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved