Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просять визнати право власності за кожною на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог вказали, що їх батько - [PERSON] в період з 1956 по 1960 р.р. побудував зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та згідно запису №3 в погосподарській книзі Удянської сільської ради Золочівського району, значився власником домоволодіння, особовий рахунок [NUMBER]. В 2004 році їх батько уклав шлюб з [PERSON] [INFO] батько помер, не залишивши після себе заповіту. Вони (позивачки) спадщину після [PERSON] І.О. прийняли, звернувшиь з відповідними заявами до нотаріальної контори. Їх сестра - [PERSON] від прийняття належної їм за законом частини спадкового майна відмовилася на користь позивачок. [PERSON] як спадкоємиця першої черги спадщину фактично прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця проживала з ним. [INFO] [PERSON] померла. Після неї спадкоємцями першої черги є її доньки - [PERSON] та [PERSON] Зважаючи на відсутність у позивачів правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок з надвірнмми будівлями, вони позбавлені можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку. Тому змушені звернутися за захистом своїх цивільних прав до суду. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] та представник Удянської сільської ради в судове засідання не з"явилися, не повідомивши причину неявки. Від відповідачки [PERSON] надійшло електронне повідомлення з клопотанням провести розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України "Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень"від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень -офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до положень закону "Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР"від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської Ради. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, ім'я, по батькові голови родини, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку. Як вбачається з наданих суду листів КП "Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району Харківської області"від 27.12.2011 р. №368 житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS] числиться за померлим [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі №3, особовий рахунок [NUMBER] (а.с.5). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів спірним нерухомим майном на праві власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до наданих суду свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 03.02.1971 року та серії [NUMBER] батьками [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище змінено на [PERSON]) та [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище змінено на [PERSON]) є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-11). З наданого суду свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого виконкомом Удянської сільської ради 05.01.1985 року, встановлено, що батько позивачок [PERSON] та їх матір [PERSON] (після одруження "[PERSON]") 05.01.1985 року зареєстрували шлюб, актовий запис №2. [INFO] [PERSON] померла в с.Уди Золочівського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02.10.2001 року Удянською сільською радою. [PERSON] та [PERSON] після матері в рівних частинах прийняли спадщину, що складалася з земельнї частки (паю), майнового паю та грошового вкладу, отримавши відповідне свідоцтво 15.06.2002 року. 26.10.2002 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується витягом з ДРАЦС про реєстрацію шлюбу №00010286816 (а.с.20). [INFO] [PERSON] помер у віці 68 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 15, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть від 26.03.2005 року (а.с.15). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що спадщину після [PERSON] фактично прийняла, оскільки на час його смерті мешкала з ним. [PERSON] та [PERSON] як першочергові спадкоємці згідно ч.1 ст.1269 ЦК України також вважаються такими, що прийняли спадщину після [PERSON], оскільки звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами. Між тим, постановами нотаріуса від 01.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок (а.с.7, 8). Згідно ч.3 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Спадкомиця першої черги [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON], що підтверджується листом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 28.07.2011 року за вих.№991/02-14 (а.с.6). Таким чином, виходячи з положень ст.1261 ЦК України спадщина після [PERSON] відкрилася по 1/4 частині за дружиною [PERSON], доньками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В результаті відмови [PERSON] від належної їй за законом частини спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] частки останніх збільшилися до 3/8 за кожною. 23.09.2014 року за вих.№1560/01-16 Золочівською державною нотаріальною конторою надано лист про те, що спадкова справа після [PERSON], померлої [INFO], не заведена. Із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Зважаючи на те, що позивачки не є спадкоємицями за законом після [PERSON], питання щодо спадкування належної їй за законом частки спадщини не вирішувалося. Враховуючи вищевикладене, відповідно положень ст.ст. 321, 328, 376, 1223, 1261-1265 ЦК України,

Outcome: approved