Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У вересні 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування "УкрНДІметалургмаш" про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 26.11.1986 року по 27.08.2013 року вона працювала у відповідача Державного підприємства Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування "УкрНДІметалургмаш". При звільнені з підприємства відповідач не провів з нею повного розрахунку, у результаті чого заборгованість підприємства перед позивачем складає 13290 грн. 12 коп., у з'язку з чим ставить питання про стягнення зазначеної суми, а також середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 28 серпня 2013 року по день ухвалення рішення суду у розмірі 30707 грн. 88 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. 29.09.2014 року позивач [PERSON] надала додаткову позовну заяву, відповідно до якої просила стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку з затримкою терміну її виплати в сумі 1880 грн. 55 коп., а також три відсотки річних у розмірі 398 грн. 70 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.22) Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином (а.с.18,19), у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 26.11.1986 року по 27.08.2013 року працювала у відповідача Державного підприємства Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування "УкрНДІметалургмаш" (а.с.5-6). При звільненні з нею не було проведено повного розрахунку і заборгованість по заробітній платі станом на 09.09.2013 року склала 13290 грн. 12 коп., що підтверджується довідкою відповідача №55 від 09.10.2013 року (а.с.7). Вирішуючи питання стосовно стягнення заборгованості з заробітної плати, суд виходить з того, що відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника витрата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач була звільнена з підприємства 27.08.2013 року, заборгованість по заробітній платі складає 13290 грн. 12 коп., між сторонами відсутній спір з приводу розміру заробітної плати, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. 2. Відповідно до ч1 ст. 116 КЗпП України, … якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. У зв'яку з порушенням Державним підприємством Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування "УкрНДІметалургмаш" положень ст. 116 КЗпП України, у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку обчислення заробітної плати" від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 вказаного Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьований протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Державного підприємства Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування "УкрНДІметалургмаш" №59 від 09.10.2013 року (а.с.8) середньоденна заробітна плата позивача становить 116 грн. 76 коп. та кількість робочих днів за період часу з 28.08.2013 року по 10.10.2014 року складає відповідно 281 день. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік" від 21.08.2012 N 9050/0/14-12/13 кількість робочих днів з 28 серпня по 31 грудня, складає - 90 днів. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік" від 04.09.2013 N 9884/0/14-13/13 кількість робочих днів у 2014 році по 10 жовтня 2014 року складає - 191 день. У відповідності до викладеного розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 32809 грн. 56 коп., який слід стягнути з відповідача на користь позивача (116 грн. 76 коп. х 281 робочих дня). Разом з тим, частиною першою ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що в позовній заяві позивач просила суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 30707 грн. 88 коп., суд вважає за необхідне стягнути в межах заявлених вимог саме цю суму. 3. Вирішуючи питання стосовно компенсації втрати частини заробітку, суд приходить до висновку, що вимоги також обґрунтовані, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Так, згідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.09.2013 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток. Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно з п. 4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. За таких підстав приріст індексу споживчих цін становить (1,0 х1,004 х1,002 х1,005 х1,002 х1,006 х1,022 х1,033 х1,038 х1,01 х1,004 х1,008) х100%-100%=14,15% Таким чином сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за час затримки розрахунку при звільнені становить 1880 грн. 55 коп. (13290 грн. 12 коп. х 14,15%). 4. У відповідність до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми у розмірі 398 грн. 70 коп. (3%/100% х13290 грн. 90 коп.) 5. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з чим, враховуючи обставини справи, а також те, що визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем сам по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди та встановити її в сумі 500 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial