Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд: зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 621,90 кв.м., що знаходиться на території, яка відведена КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 66:530:029, після сплати Комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" [PERSON] компенсації в розмірі 947246,00 гривень; судові витрати, пов'язані з розглядом справи покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 530/5342 "Про надання земельної ділянки комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічуренець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва КП "Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" надано в постійне користування вказана земельна ділянка та видано державний акт від 14 лютого 201 року серія ЯЯ № 389589. В межах земельної ділянки, яка відведена Дирекції відповідно до вищезазначеного рішення КМР № 530/5342, знаходиться земельна ділянка [ADDRESS], площею 621,90 кв.м., кадастровий номер 66:530:029, яка підпадає під межі будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві. З метою створення умов для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві 16 грудня 2005 року Київською міською радою було прийнято рішення № 607/3068 "Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів" зі змінами та доповненнями, яким затверджено перелік земельних ділянок на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва при будівництві Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену (зі змінами та доповненнями), згідно якого Дирекція доручено викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі відповідно до законодавства або забезпечити компенсацію громадянам, які не оформили прав власності і ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, за земельні ділянки, зелені насадження, садові будинки та інші споруди, що підлягають знесенню в зв'язку з будівництвом Подільського мостового переходу та лінії метрополітену. Серед цього переліку зазначено і земельну ділянку [ADDRESS], площею 621,90 кв.м., кадастровий номер 66:530:029 яка входить до меж площі землі, яка відведена Дирекції і знаходиться на території Садівницького товариства "Сад-будівник", та підпадає під межі будівництва Подільського мостового переходу. Фактичне користування вищезазначеної земельною ділянкою здійснює [PERSON] Враховуючи наявність у Дирекції державного акту про право постійного користування земельною ділянкою на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічурінець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва від 14 лютого 2011 року (серія ЯЯ № 389589), що підтверджує законне землекористування позивача спірною земельною ділянкою, жодних прав, в розумінні ЗК України, на вказану земельну ділянку у відповідача немає. На даний час рішення КМР № 530/5342 не скасовано та є легітимним. Крім того, СТ "Сад-будівник", членом якого є [PERSON], дане рішення КМР № 530/5342 було оскаржено до Окружного адміністративного суду м. Києва. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2011 року по справі № 2а-7830/10/2670 у задоволенні позову СТ "Сад-будівник" було відмовлено повністю. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2011 року по справі № 2-а-7830/10/2670 було залишено без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2012 року та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2013 року по справі № К/9991/67417/12. Судом було встановлено, що СТ "Сад-будівник" не доведено факт порушення його прав, свобод та інтересів Рішенням КМР № 530/5342 та вданим на його підставі Державним пактом про право постійного користування земельною ділянкою КМР № 530/5342 та виданим на його підставі Державним актом про право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 389589, оскільки не доведено свої права на відповідну земельну ділянку. Відповідно до земельно-кадастрової інформації на момент прийняття КМР Рішення № 530/5342 від 28 грудня 2010 року землекористувачем спірної земельної ділянки було Міністерство міського та сільського будівництва. Жодних доказів, які б підтверджували передачу відповідної земельної ділянки у власність, постійне користування, оренду та на іншому праві СТ "Сад-будівник", суду надано не було, таким чином СТ "Сад-будівник" не було станом на час прийняття оскаржуваного рішення землекористувачем земельної ділянки, а тому надання земельної ділянки Дирекції не потребувало попереднього вилучення її у СТ "Сад-будівник". Оскільки, відповідач [PERSON] здійснює фактичне користування спірною земельною ділянкою [ADDRESS], площею 621,90 кв.м., кадастровий номер 66:530:029, яка знаходиться в межах земельної ділянки та відведена Дирекції, виключно на підставі членства в даному СТ "Локомотив", то в неї, також відсутні будь-які підтвердження законного користування, в розумінні ЗК України, спірною земельною ділянкою. На жаль, відповідач, який фактично здійснює постійне користування земельною ділянкою, не надав згоди на добровільне звільнення земельної ділянки, з наданням компенсації згідно рішення Київської міської ради, чим порушив права землекористувача на використання вказаної земельної ділянки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що відповідно до відомостей Землекомзему, земельна ділянка, відведена відповідачу, є землею комунальної власності. Кадастровий номер на дану земельну ділянку було присвоєно на підставі замовлення Дирекції, позивача, у 2006 році. Відповідачу було запропоновано п'ять варіантів компенсації, а саме: надання іншої земельної ділянки з будинком; земельна ділянка з грошовою компенсацією, грошова компенсація, надання квартири, виплата грошової компенсації за рішенням суду у разі недосягнення згоди. 17 лютого 2011 року були внесені відповідні зміни до рішення КМР, згідно яких були внесені зміни до варіантів компенсації, а саме визначено: грошову компенсацію та надання земельної ділянки у с. Биковні. Конкретно надання квартири не пропонувалося, так як розмір квартири мав бути розрахований залежно від розміру будинку. Але, відповідач не допускала представників Дирекції навіть на земельну ділянку, не обрала жодного варіанту компенсації, добровільно не звільнила земельну ділянку. Зазначила, що земельна ділянка у відповідача не вилучалася, так як відповідач не є власником земельної ділянки, її право власності не зареєстровано, при цьому пояснила, що спочатку Дирекція сплачує грошову компенсацію, а потім відповідач має звільнити земельну ділянку. Також, просила суд стягнути судові витрати з оплати вартості проведеної експертизи за висновком №284/1 від 03 червня 2013 року в сумі 12 000 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив суду, що спірна земельна ділянка була надана відповідачу у 1957 році як члену СТ "Сад-будівник". Відповідач є належним користувачем даної земельної ділянки, земельна ділянка має кадастровий номер. При цьому, рішення КМР про виділення землі для будівництва Подільського шляхопроводу є незаконним, так як земельна ділянка виділялася у користування СТ "Сад-Будівник", а відповідач є членом товариства. Жодних пропозицій від позивача щодо компенсації відповідачу не надходило. Крім того, відповідач не отримувала жодних рішень про вилучення земельної ділянки. Також зазначив, що була порушена процедура вилучення земельних ділянок, так як землі мають бути вилучені перед тим, як передані у користування Дирекції. Представник третьої особи СТ "Сад-будівник" в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться за межами території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів - органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування. (п. 12 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради "Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських та Воскресенських садів" від 16 грудня 2005 року № 607/3068, із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Київської міської ради від 14 червня 2007 року № 764/1425, затверджено перелік земельних ділянок садівницьких товариств і фізичних осіб на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену; доручено КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" від імені Київської міської ради для забезпечення суспільних потреб м. Києва викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі, відповідно до законодавства та забезпечити компенсацію громадянам, які не оформили прав власності і ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, за земельні ділянки, земельні насадження, садові будинки та інші споруди, адреси яких зазначені в додатку 1 до цього рішення на підставі матеріалів земельної інвентаризації та довідок садових товариств; попередити власників земельних ділянок, які підлягають викупу для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, про їх викуп для суспільних потреб (а.с.8-11). Згідно Додатку 1 до рішення Київради від 16 грудня 2005 року № 607/3068, затверджено перелік земельних ділянок садівницьких товариств та приватних осіб Русанівських та Воскресенських садів, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - прокладання траси Подільського мостового переходу та лінії Київського метрополітену, до якого, серед іншого належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. 28 грудня 2010 року Київською міською Радою було винесено рішення № 530/5342 "Про надання земельної ділянки комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічурінець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва, відповідно до якого Комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" було надано, за умови виконання пункту 4 цього рішення, в постійне користування земельну ділянку загальною площею 6,32 га для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічуренець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва, в тому числі: площею 6,12 га - за рахунок земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення та площею 0,20 га - за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (а.с.19). В подальшому на підставі рішення Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 530/5342, Комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 6,3204 га, яка розташована на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічурінець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві (а.с.20). Відповідно до кадастрового номеру 66:530:029, земельна ділянка [ADDRESS], площею 621,90 кв.м., перебуває у фактичному користуванні [PERSON], що не заперечується сторонами у справі. В порядку виконання наведених рішень КМР, позивач зверталось до відповідача з листами про можливість досудового урегулювання питання звільнення спірної земельної ділянки шляхом укладення угоди на повну грошову компенсацію вартості на земельну ділянку, будівлі і споруди, зелені насадження та інші збитки, відповідно до ринкової оцінки майна, однак відповідач так і не надала згоду на звільнення ділянки таким чином. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2013 року, позовні вимоги СТ "Сад-будівник" про визнання рішення Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 530/5342 "Про надання земельної ділянки комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від садового товариства "Мічуренець" до садового товариства "Рубін") у Дніпровському районі м. Києва недійсним були залишені без задоволення (а.с.144-149). Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Громадяни та юридичні особи набувають право постійного користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. (ст.ст. 9, 12 Земельного кодексу України) Надання у постійне користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому статтями 149, 151 Земельного кодексу України. Право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції чинній на 30.11.2010р.). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України в редакції чинній на 25.12.2013р.). Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 126 Земельного кодексу України в редакції чинній на 30.11.2010р.). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України в редакції чинній на 25.12.2013р.). Надання земельних ділянок підприємствам, установам та організаціям, що належать до державної або комунальної власності, у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Порядок надання у постійне користування земельних ділянок цим суб'єктам передбачено статтями 122 і 123 Земельного кодексу України. Згідно положень ч. 1, 7 ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Київська, Севастопольська міські державні адміністрації вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах їх територій для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно висновку № 284/1 судової будівельно-технічної експертизи від 03 червня 2013 року, складеного експертом Незалежного інституту судових експертиз [PERSON], ринкова вартість земельної ділянки площею 621,90 кв.м. з розташованими на ній поліпшеннями (садовим будинком, господарськими будівлями і спорудами, елементами благоустрою та озеленення), що знаходиться на території Садівницького товариств "Сад-будівник" за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029) і належать [PERSON] на даний час складає 3067075 гривень. Ринкова вартість витрат на перевезення майна, що знаходиться на території Садівницького товариств "Сад-будівник" за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029) і належать [PERSON] складає 1084,0 гривень. Ринкова вартість збитків у зв'язку з неотриманням врожаю, що можна б було отримати на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029) і належать [PERSON] складає 8500 гривень. Загальна ринкова вартість земельної ділянки з поліпшеннями з урахуванням розмірів збитків, відшкодувань і витрат на поліпшення земельної ділянки площею 621,90 кв.м., що знаходиться на території Садівницького товариств "Сад-будівник" за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029) складає 316291,5 гривень (а.с.73-90). Будучи допитаним в судовому засіданні експерт [PERSON] повністю підтримав наданий висновок № 284/1 судової будівельно-технічної експертизи від 03 червня 2013 року. Пояснив суду, що під час проведення експертизи ним було використано методологічний, порівняльний метод, а також метод аналогів продажу. Зазначив, що витратний метод проведення дослідження ним не було використано, оскільки для цього необхідно було брати в розрахунок кошти, які були витрачені на всі проектні та кошторисні роботи, завезення ґрунту, акти на роботи та інші первинні документи, квитанції на витрати по будівництву. При відсутності даних документів застосування витратного методу дослідження не представляється можливим. Крім того, зазначив, що вартість окремих зелених насаджень не береться до розрахунку, оскільки до його компетенції дані дії не відносяться. За змістом ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Таким чином, додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з'ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Не погоджуючись з даним висновком судово-будівельної експертизи № 284/1, представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні 27 грудня 2013 року було заявлено клопотання про призначення повторної експертизи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва до [PERSON], третя особа: Садівницьке товариство "САД-БУДІВНИК" про зобов'язання звільнити земельну ділянку, було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу. Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 10 вересня 2014 року № 140910-01, виданого ДП Київським науково-дослідним інститутом незалежних експертиз, ринкова вартість земельної ділянки площею 621,90 кв.м. з розташованими на ній поліпшеннями (садовим будинком, господарськими будівлями і спорудами, елементами благоустрою та озеленення), що знаходиться на території Садівницького товариства "Сад-будівник" за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029) становить 738 077 гривень. Розмір збитків, відшкодувань і витрат на поліпшення земельної ділянки площею 621,90 кв.м. з розташованими на ній поліпшеннями (садовим будинком, господарськими будівлями і спорудами, елементами благоустрою та озеленення), що знаходиться на території Садівницького товариства "Сад-будівник" за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029) 51 305 гривень. Ринкова вартість об'єкта нерухомості, а саме садового будинку, що знаходиться на території Садівницького товариства "Сад-будівник" за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029), який належить (перебуває у власності) [PERSON] становить 75 038 гривень. Ринкова вартість інших поліпшень, а саме інших господарських будівель, паркану, свердловини тощо, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029), які належать (перебувають у власності) [PERSON] становить 45 333 гривень. Ринкова вартість зелених насаджень, що знаходяться на території Садівницького товариства "Сад-будівник" за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029), які належать (перебувають у власності) [PERSON] становить 1 405 гривень. Імовірна ринкова вартість витрат на перевезення майна, знаходиться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029), який належить (перебуває у власності) [PERSON] становить 1 217 гривень. Імовірна ринкова вартість збитків у зв'язку з неотриманням урожаю, що можна було отримати на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029), який належить (перебуває у власності) [PERSON] становить 34 871 гривень. Загальна ринкова вартість земельної ділянки з поліпшеннями урахування розмірів збитків і витрат на поліпшення земельної ділянки площею 621,90 кв.м., що знаходиться на території Садівницького товариства "Сад-будівник" за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 66:530:029) становить: 947246 гривен в тому числі: - вартість земельної ділянки - 738 077 гривень; - вартість садового будинку - 75 038 гривень; - вартість господарських будівель та споруд - 45 333 гривень; - імовірна ринкова вартість збитків, відшкодувань і витрат на поліпшення земельної ділянки (завезення родючого грунту) - 51 305 гривень; - імовірна ринкова вартість зелених насаджень - 1 405 гривень; - імовірна вартість витрат на перевезення майна - 1 217 гривень; - імовірна ринкова вартість збитків у зв'язку з недоотриманням врожаю, що можна б було отримати на земельній ділянці - 34 871 гривень. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи висновок додаткової експертизи та те, що право постійного користування позивача - Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних м. Києва" на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 14 лютого 2011 року (Серія ЯЯ № 389589), відповідач не надає згоди на добровільне звільнення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 66:530:029, взявши до уваги те, що на час розгляду справи відповідач не отримала від позивача грошової компенсації, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом зобов'язання звільнити відповідача вищевказану земельну ділянку, але після сплати позивачем грошової компенсації за земельну ділянку. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", відповідач зобов'язана звільнити земельну ділянку площею 621,90 кв.м., що знаходиться на території, яка відведена Комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в Києві за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 66:530:029, після сплати їй Комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" компенсації в розмірі 947 246 гривень. Крім того, відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Як вбачається з матеріалів справи, 27 березня 2013 року між ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз" та Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" було укладено договір № 47/10 на проведення експертних досліджень та інших робіт, предметом даного договору є проведення виконавцем судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 2-6029/2011 на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2012 року. Ціна послуг, що є предметом цього договору становить - 12 000 гривень 00 копійок. Згідно платіжного доручення № 162 від 11 квітня 2013 року позивачем на рахунок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було перераховано 12 000 гривень на проведення експертизи (а.с.115). Відповідно до ч. 2 ст. 86 Цивільного процесуального кодексу України, кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. Таким чином, позивачем було сплачено 12 000 гривень за проведення експертизи відповідно до ухвали суду від 28 листопада 2012 року. В той же час, оплата за проведення додаткової експертизи, яка була покладена судом в основу рішення про сплату [PERSON] Комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" компенсації в розмірі 947 246 гривень земельну ділянку, була покладена судом на відповідача. З огляду на вищевикладене, судом не вбачається підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування 12 000 гривень за проведення експертизи, призначеної на підставі ухвали суду від 28 листопада 2012 року. Крім того, у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 гривні та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були сплачені позивачем за подання позову до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved