Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки, однак відповідач аліменти не сплачує внаслідок чого, станом на 01.07.2019 року, заборгованість по сплаті аліментів становить 41080,94 грн. Позивач зазначає, що вжиті державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду, належному виконанню рішення не посприяли, а тому, з урахуванням абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 28019,94 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з 09.02.2017 року до 25.07.2019 року. Ухвалою суду від 19.08.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 19.09.2019 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, зазначила, що пред`явлений позов підтримує та просить його задоволити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2017 року, яке 03.04.2017 року набрало законної сили (копія на а.с. 8), з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . На виконання вказаного рішення Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області 19.04.2017 року видано виконавчий лист (копія на а.с. 23), за яким 28.09.2018 року Хмільницьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження ВП № 57312417 (а.с. 24). Судом встановлено, що в ході примусового виконання вказаного виконавчого провадження відносно відповідача встановлено тимчасові обмеження у праві: керування транспортними засобами; користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю; полювання, виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 26-29). Постановою Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 17.04.2019 року на відповідача накладено штраф у розмірі 30% заборгованості зі сплати аліментів за два роки (а.с. 25). Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.06.2019 року відповідача оголошено в розшук (а.с. 30). Станом на 01.06.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 09.02.2017 року до 01.06.2019 року становить 41080,94 грн., що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця (копія на а.с. 10-21). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. З огляду на те, що судом встановлено наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів, яка станом на 01.06.2019 року становить 41080,94 грн., приймаючи до уваги відсутність доказів того, що така заборгованість утворилась не з вини відповідача, суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок пені та приходить до висновку, що загальна сума неустойки (пені) становить 38836,27 грн. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що до відповідача застосовувалися заходи, передбачені ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", а саме накладено штраф у розмірі 10816,33 грн., суд, з урахуванням абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, приходить до висновку, що загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 28019,94 грн. (38836,27 - 10816,33 = 28019,94). Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved