Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.04.1995 року у відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів , між ним та відповідачкою було укладено шлюб, актовий запис №523 . Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя із відповідачкою не склалось , між ними втрачено почуття любові, взаємоповаги і розуміння . З 2008 року шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Просить розірвати шлюб. В ході судового розгляду відповідач [PERSON] подала зустрічний позов про поділ спільно нажитого майна під час шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. 20.03.2015 року позивач за зустрічним позовом позовні вимоги уточнила, просить прийняти рішення про стягнення із відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 від загального обсягу доходів відповідача щомісячно, починаючи з 27.06.2012 року до досягнення повноліття старшою дитиною, тобто до 14.09.2015 року; стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] у розмірі 3000 грн., що викликані особливими обставинами хворобою та інвалідністю дитини, щомісячно, починаючи з 27.06.2012 року, а також стягнути із відповідача судові витрати. Свої уточнені позовні вимоги позивач за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що [PERSON] ухиляється від виконання покладеного на нього обов»язку по утриманню дітей та дружини , шляхом надання коштів відповідно до їх потреб. Їх спільний син [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується висновком № 19 від 27.11.2008 року, із діагнозом - дитячий церебральний параліч лівобічний геміпарез зі стійкими руховими розладами, дитина потребує постійного лікування, реабілітації та проходження медичних і профілактичних оглядів. У зв»язку із специфіковою захворювання, вартість путівки одного курсу санаторно-курортного лікування складає 5450,0 грн. , вартість занять із плавання складає 800,00 грн. щомісячно, середня вартість лікування хворої дитини за один місяць становить 3975,0 грн., а також вартість послуг няні 2000,0 грн. за місяць, що обумовлено її виходом на роботу. Вважає, що відповідач, окрім оплати аліментів на обох дітей має нести і додаткові витрати на дитину інваліда [PERSON], що викликані особливими обставинами. Крім того, 12.11.2013 року [PERSON] подано до суду уточнений зустрічний позов про поділ спільного майна, нажитого подружжям під час шлюбу. В обгрунування своїх уточнених зустрічних позовних вимог, покликається на те, що за час існування шлюбу, ним як подружжям, було спільно нажите майно, а саме: у грудні 2000 року придбано автомобіль [NUMBER]; у січні 2007 року придбано автомобіль [NUMBER]; у лютому 2007 року придбано автомобіль «Рено Меган» д.н.з. [NUMBER]; у листопаді 2010 року придбано автомобіль марки «Рено Колеос» д.н.з. [NUMBER]; у 1998 році придбано та приватизовано земельну ділянку площею 0,0028 га у гаражному кооперативі №12 за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, територія Сокільницької сільської ради, що підтверджується Державним актом серії ІІ-ЛВ № 049368, зареєстрованим 16.12.1998 року за № 1467. Просить, відповідно до норм чинного законодавства визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частку від спільно нажитого рухомого та нерухомого майна подружжя. В судове засідання позивач за первісним позовом не прибув, разом з тим подав до суду заяву , в якій просить його позов слухати за його відсутності, позовні вимоги ним підтримуються. Що стосується зустрічного позову про стягнення аліментів, то такий визнається ним частково, оскільки із 2008 року щомісячно перераховує [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000,0 грн., однак на даний час він є інвалідом 3 групи, не працює, єдиним джерелом його доходів є пенсія, що становить 13964 грн., на його утриманні перебуває мати [INFO] та інша сім»я. Тому, просить суд присудити йому до стягнення аліменти в розмірі ? від загального обсягу його доходів до досягнення старшою дитиною повноліття та 1500,0 грн. додаткових витрат. Що стосується позовних вимог [PERSON] про поділ спільно нажитого майна подружжя, то такий позов ним не визнається,вказує, що автомобіль марки «Рено Колеос» придбаний ним за власні кошти після фактичного припинення шлюбних відносин , а крім того не є його власністю. В ході розгляду справи також повідомив, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до нього, як відповідача, про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], 2010 року випуску, у зв»язку із чим клопотав про зупинення провадження у справі. Однак, ухвалою суду від 18.06.2015 року у задоволенні клопотання відмовлено, з підстав викладених в ухвалі суду. Відповідач за первинним позовом [PERSON] та її адвокат в судовому засіданні первісний позов визнали повністю, не заперечили проти розірвання шлюбу. Свої зустрічні позовні вимоги підтримали, подали додаткові докази на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину-інваліда. Просять зустрічні позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Розглянувши письмові пояснення позивача за первинним позовом, заслухавши пояснення [PERSON] та її адвоката, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що первинні позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі, а зустрічний позов задоволити частково. Відповідно пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року, - у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, - суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Судом встановлено, що 29.04.1995 року у відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів , між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №523 (т.1 а.с.3) . Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії №І-СГ № 155437 від 19.11.1997 року, актовий запис № 5957 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії №І-СГ № 098784 від 17.07.2007 року актовий запис № 3963 ( т.1 а.с.4-5). Сімейне життя між сторонами не склалось , між ними втрачено почуття любові, взаємоповаги і розуміння . З 2008 року шлюбні відносини припинено, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 56 ч.3 Сімейного Кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 110 згаданого Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За встановлених обставин, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і його слід розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити Сметаніна. Що стосується уточнених зустрічних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат на дитину інваліда, то такі слід задоволити частково. Судом встановлено, що діти - [PERSON] та [PERSON] постійно проживають з матір'ю - [PERSON] та перебувають на її утриманні. Після звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, [PERSON] не надає сім"ї матеріального утримання, що не спростовано відповідачем за зустрічним позовом. Відповідно до довідки № 841 від 02.12.2014 року виданої Львівським національним медичним університетом ім.. [PERSON], [PERSON] працює на посаді доцента кафедри ОЕФ та технології ліків ФПДО із посадовим окладом 3351,10 грн. ( т.2 а.с.49). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття . Відповідно до ст. 182 згаданого Кодексу, при визначенні розміру аліментів , суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів. На підставі ст. 183 СК України частка заробітку , яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку матері, батька на їх утримання , яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи наведене, та беручи до уваги те, що відповідачем [PERSON] надано суду відомості про те,що розмір його пенсійного забезпечення становить 13964 грн., на його утриманні перебуває мати [INFO] та інша сім»я, а позивачем за зустрічним позовом не надано суду інших доказів про додаткові доходи відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей дочки - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 від загального обсягу доходів, щомісячно, починаючи з 27 червня 2012 року і до досягнення повноліття старшою дитиною, тобто до 14 вересня 2015 року. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання сина в розмірі 3000,0 грн. щомісячно, то такі слід задоволити частково. Відповідно до ст.. 185 СК України, той з батьків, з кого призначено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою , каліцтвом тощо.) Згідно медичного висновку педіатричної ЛКК № 221 від 04.12.2014 року, [PERSON], визнаний інвалідом дитинства від народження. (т.2 а.с.39). Як вбачається із відповіді Комунальної п»ятої міської клінічної лікарні м. Львова від 28.01.2015 року № 177, [PERSON] перебуває на амбулаторному спостереженні у поліклінічному відділенні від народження із діагнозом ДЦП, геміпаретична форма (т.2 а.с.40). Відповідно до довідки № 10 від 19.01.2015 року Спортивного клубу «Аква Віта Спорт», [PERSON] відвідує заняття з плавання «загальна група» вартістю 250 грн. на місяць, та заняття по індивідуальному графіку два рази на тиждень вартість 80 грн. за заняття (т.2 а.с.43-44). Відповідно до довідки від 21.01.2015 року виданої Навчально - спортивною залою , [PERSON] відвідує заняття з іпотерапії вартістю 160 грн. за 1 годину (т.2 а.с.54). Відповідно до довідки від 02.02.2015 року Голови Ради ГО ФК « Старт Львів», [PERSON] тренується у футбольному клубі «Старт Львів» з оплатою 250 грн. щомісячно (т.2 а.с.55). Як вбачається із рахунку № МК000000249 від 02.02.2015 року виданого ТзОВ Міжнародної клініки відновлювального лікування», вартість путівки із 23.02.2015 року по 07.03.2015 року на [PERSON] становить 7890,0 грн. (т.2 а.с.56). Відповідно до договору про надання послуг по догляду за хворим від 02.01.2015 року укладеним між [PERSON] та [PERSON], вартість послуг виконавця становить 2000,0 грн. на місяць (т.2 а.с.52-53). Суд приймає до уваги докази подані позивачем за зустрічним позовом [PERSON] про понесені нею щомісячні додаткові витрати по догляду за дитиною інвалідом, однак , враховуючи, що позивачкою не надано доказів\~\~матеріального стану\~\~відповідача, який би давав підстави для надання додаткової матеріальної допомоги у встановленому нею розмірі, суд вважає, що достатнім є розмір у сумі 1500 грн., які слід стягувати із відповідача [PERSON] із 27.06.2012 року . Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину майна, набутого подружжям під час шлюбу, судом встановлено, що під час шлюбу сторонами було набуто наступне рухоме та нерухоме майно: - земельна ділянка, площею 0.0028 га, у гаражному кооперативі № 12, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, територія Сокільницької сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 049368, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під № 1467; - легковий автомобіль марки "ВАЗ-2108" (1990 р.в.), бежевого кольору, р.н. [NUMBER], свідоцтво про державну реєстрацію серії ІНС № 399415 від 14.12.2000 року, ідентифікатор кузова № ХТА 210810L0722771, що підтверджується довідкою УДАІ ГУМВСУ у Львівській області від 07.08.2013 року № 5264зп; - легковий автомобіль марки "[PERSON] 1.6" (2006 р.в.), чорного кольору, р.н. [NUMBER], свідоцтво про державну реєстрацію серії ВСС № 020302 від 03.02.2007 року, ідентифікатор кузова № VF1LM1BOH36858173, що підтверджується довідкою УДАІ ГУМВСУ у Львівській області від 07.08.2013 року № 5264зп; - легковий автомобіль марки "Рено Колеос" (2010 р.в.), сірого кольору, р.н. [NUMBER], свідоцтво про державну реєстрацію серії САЕ № 186637 від 02.11.2010 року, ідентифікатор кузова № VF1VY0C0VUC320775, що підтверджується довідкою УДАІ УМВСУ у Волинській області від 21.08.2013 року № 11/5214; - легковий автомобіль марки "ВАЗ-2121" (1991 р.в.), білого кольору, р.н. [NUMBER], свідоцтво про державну реєстрацію серії САЕ № 187179 від 12.11.2010 року, ідентифікатор кузова № ХТА 212100N0886248, що підтверджується довідкою УДАІ УМВСУ у Волинській області від 21.08.2013 року № 11/5214. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Все перелічене вище майно зареєстровано на праві власності за [PERSON] З огляду на дату реєстрації шлюбу зі [PERSON], - суд приходить до висновку про те, що все наведене вище майно є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя, набутого ним за час шлюбу. Однак, судом приймається до уваги, те, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], 2010 року випуску, а також,що згідно технічного паспорту власником автомобіля є інша особа. Відтак даний об»єкт рухомого майна, що підлягає поділу між подружжям є об»єктом судового розгляду у іншій цивільній справі, а тому не підлягає розподілу до прийняття рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області щодо правомірності його відчуження. З огляду на вищенаведене, зустрічні уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме за нею слід визнати право власності на ? (ідеальну частку ) від загального складу спільно нажитого рухомого та нерухомого майна подружжя, а саме: на автомобіль « ВАЗ 2108» (1990), державний реєстраційний номер [NUMBER], на автомобіль «[PERSON] 1.6» (2006), державний реєстраційний номер ВС 4268АХ, на автомобіль « ВАЗ 2121» (1991), державний реєстраційний номер [NUMBER], на земельну ділянку, площею 0,0028 га, у гаражному кооперативі № 12, що на території Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Вирішуючи питання судових витрат суд враховує, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу на підставі п. 8 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини на підставі п)3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved