Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", просить визнати припиненим іпотечний договір №1707/1107/71-062-Z-1 від 16 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю. за реєстровим №494, що укладений між [PERSON] та АКБ "ТАС-Комерцбанк", зняти заборону відчуження нерухомого майна [PERSON] накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю. у зв`язку з укладенням іпотечного договору № 1701/1107/71-062-Z-1 від 16 листопада 2007 року з реєстровим номером 494 та вилучити вказаний запис з Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 листопада 2007 року між нею та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір №1701/1107/71-062, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50000 доларів США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 16 листопада 2007 року по 10 липня 2031 року. У забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаними договором кредиту 16 листопада 2007 року між нею та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено іпотечний договір №1701/1107/71-062-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю., зареєстрований у реєстрі за №494, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS] . 25 листопада 2009 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №1701/1107/71-062-Р-1. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Сведбанк», як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору банк звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2013 року по справі №569/7533/13-ц позов АТ «Дельта Банк» задоволено повністю, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 405224 грн. (з них 395737,67 грн. - заборгованість за кредитом та 9486,33 грн. - заборгованість за відсотками) та 3441 грн. витрат по сплаті судового збору. Вказане рішення набрало законної сили 17 грудня 2013 року. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 21 травня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №569/7533/13-ц, виданого 27 листопада 2013 року, про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 405224 грн. та судового збору у сумі 3441 грн. закінчено у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі. Вона повністю виконала рішення суду і оплатила весь борг за кредитом, однак банком не було знято заборону на відчуження майна, яке стало предметом іпотеки. А тому вважає, що наявні підстави для визнання припиненим іпотечного договору. Ухвалою суду від 15 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 годину 00 хвилин 07 лютого 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву та заперечень. 02 лютого 2019 року представником відповідача АТ «Дельта Банк» подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що з моменту набрання рішенням законної сили (17 грудня 2013 року) до фактичного виконання вказаного рішення (21 травня 2018 року) [PERSON] безпідставно користувалася належними відповідачу коштами протягом 3 років та 6 місяців. Оскільки на підставі ст.625 ЦК України, банк має право на нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми, тому не можна вважати, що зобов`язання виконано в повному обсязі, адже припинилося у зв`язку з виконанням, і як наслідок, припинилися зобов`язання, які виникають з договору іпотеки як похідного зобов`язання. Тому просив відмовити у задоволенні позову. 04 березня 2019 року представником позивача подано відповідь на відзив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, вказаних у позові та з урахуванням аргументів, викладених у відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні просив у позові відмовити з підстав, зазначених ним у відзиві. Заслухавши виступи учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. 16 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого стало ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №1701/1107/71-062, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50000 доларів США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 16 листопада 2007 року по 10 липня 2031 року. У забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаними договором кредиту 16 листопада 2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено іпотечний договір №1701/1107/71-062-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю., зареєстрований у реєстрі за №494, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS] . 25 листопада 2009 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №1701/1107/71-062-Р-1. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Сведбанк», як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до зазначеного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до [PERSON] по вказаному кредитному договору та іпотечному договору та до [PERSON] по договору поруки. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору банк звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2013 року по справі №569/7533/13-ц позов АТ «Дельта Банк» задоволено повністю, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 405224 грн. (з них 395737,67 грн. - заборгованість за кредитом та 9486,33 грн. - заборгованість за відсотками) та 3441 грн. витрат по сплаті судового збору. Вказане рішення набрало законної сили 17 грудня 2013 року. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 21 травня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №569/7533/13-ц, виданого 27 листопада 2013 року, про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 405224 грн. та судового збору у сумі 3441 грн. закінчено у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі. Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що вона повністю виконала рішення суду і оплатила весь борг за кредитом, однак банком не було знято заборону на відчуження майна, яке стало предметом іпотеки. А тому просить визнати припиненим іпотечний договір №1707/1107/71-062-Z-1 від 16 листопада 2007 року та зняти заборону відчуження нерухомого майна [PERSON] , накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю. у зв`язку з укладенням іпотечного договору № 1701/1107/71-062-Z-1 від 16 листопада 2007 року з реєстровим номером 494 та вилучити вказаний запис з Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Представник відповідача АТ «Дельта Банк», заперечуючи проти позову, просив відмовити у його задоволенні. У поданому ним відзиві вказав, що з моменту набрання рішенням законної сили (17 грудня 2013 року) до фактичного виконання вказаного рішення (21 травня 2018 року) [PERSON] безпідставно користувалася належними відповідачу коштами протягом 3 років та 6 місяців. Оскільки на підставі ст.625 ЦК України, банк має право на нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми, тому не можна вважати, що зобов`язання виконано в повному обсязі, адже припинилося у зв`язку з виконанням, і як наслідок, припинилися зобов`язання, які виникають з договору іпотеки як похідного зобов`язання. Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною третьою статті 1049 вказаного Кодексу передбачено, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Враховуючи, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2013 року у справі №569/7533/13-ц про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №1701/1107/71-062 від 16 листопада 2007 року в розмірі 405224 грн. та 3441 грн. витрат по сплаті судового збору виконане, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 21 травня 2018 року, суд вважає, що основне зобов`язання, яке було забезпечене іпотекою, припинено. А тому, на підставі ст.17 Закону України «Про іпотеку» слід визнати припиненим іпотечний договір № 1707/1107/71-062-Z-1 від 16 листопада 2007 року посвідчений Ткачук М.Ю., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за реєстровим № 494, що укладений між [PERSON] та АКБ "ТАС-Комерцбанк", а також зняти заборону відчуження нерухомого майна, накладену у зв`язку з укладенням іпотечного договору та вилучити вказаний запис з Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Разом з тим, суд не погоджується із твердженням представника відповідача про те, що зобов`язання [PERSON] виконано не в повному обсязі, оскільки банк має право на нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми з період з моменту набрання рішенням законної сили (17 грудня 2013 року) до фактичного виконання вказаного рішення (21 травня 2018 року). Як передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, кредитор дійсно має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України. Однак, у матеріалах справи відсутні докази про звернення банку з вимогою до позивача про стягнення вказаних сум. Окрім позову 2013 року, за яким винесено рішення від16 вересня 2013 року, будь-які інші вимоги до [PERSON] банком не заявлялися. Крім того, суд зауважує, що індексації внеслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Отже, сплативши заборгованість на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2013 року [PERSON] виконала свої зобов`язання за кредитним договором №1701/1107/71-062 від 16 листопада 2007 року. А тому наявні підстави для визнання договору іпотеки припиненим. На підставі викладеного,

Outcome: approved