Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача в якому просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з ПАТ КБ "Промекономбанк" суму боргу банку за вкладами № 62242-190 від 08.07.2013 р. у розмірі 98917,19 грн. та договором банківського вкладу № 72598-171 від 09.12.2013 року у розмірі 3000 грн. з нарахованими відсотками у розмірі 24210,24 грн., судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи з його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 08.07.2013 року між [PERSON]. та ПАТ КБ "Промекономбанк" було укладено договір банківського вкладу № 62242-190, позивач банку передав 98917,19 грн. Відповідно до п. 2.3. договору термін зберігання внеску до 13.07.2014 року. Відповідно до п.п. 3.1.3 договору та додаткової угоди банк зобов'язався щомісячно зараховувати вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі 25 % річних на поточний залишок внеску. Також, 09.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Промекономбанк" було укладено договір банківського вкладу № 72598-171, позивач банку передав 3000,00 грн. Відповідно до п. 2.3. договору термін зберігання внеску до 09.02.2014 року. Відповідно до п.п. 3.1.3 договору та додаткової угоди банк зобов'язався щомісячно зараховувати вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі 18,10 % річних на поточний залишок внеску. В травні 2014 року [PERSON] звернулась до банку з письмовою заявою про повернення вкладів, однак станом на день звернення з позовною заявою до суду відповідачем свої зобов'язання не виконує, про що також свідчить лист № 80 від 12.05.2014 року ПАТ КБ "Промекономбанк". В зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за договорами банківського вкладу складає 101917,19 грн. та за відсотками 24210,24 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, оцінивши у сукупності, дослідженні у судовому засіданні, докази, суд вважає, що вимоги позивача, щодо повернення банківського вкладу підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд вважає, що до задоволення не підлягають позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Зі змісту договору банківського вкладу вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору банківського вкладу й спеціальними нормами - ст. ст.1058-1065 ЦК України. Тому, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Крім того,відповідно до роз'яснень, даних у п.п.4,5,13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) вищезазначеної постанови, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. У ході розгляду справи позивачем не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту завдання та існування моральної шкоди, не було визначено, з яких саме міркувань позивач виходить, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 10000 грн., чому саме ця сума є відповідним відшкодуванням, не здобуто доказів причинно-наслідкового зв'язку між погіршення стану здоров'я позивача та бездіяльністю відповідача. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1255,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial