Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог прохав зобов'язати голову правління авто-гаражного кооперативу "Восход" [PERSON] публічно спростувати недостовірну інформацію, щодо своєчасної несплати членських внесків, у той самий спосіб в який вона була поширена, а саме на загальних зборах членів колективу "Восход", стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000 грн. На підтвердження своїх вимог позивач вказував, що [PERSON] березня 2014 року на загальних зборах членів авто-гаражного колективу у присутності свідків - членів правління, [PERSON], [PERSON] звинуватив позивача у систематичній несплаті членських внесків до фонду вищезазначеного кооперативу, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. До суду надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності, в якій позивач прохав суд стягнути з [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди. На підтвердження своїх вимог [PERSON] вказував, що 29 березня 2014 року на загальних зборах членів ОК "АГК Восход" [PERSON] в присутності більше ста свідків, членів АГК, погрожував з особливим цинізмом вбивством шляхом пробиття голови металевим прутом, вказані дії [PERSON] у кращому випадку направлені на те, щоб позбавити позивача психологічної стійкості, ввести в глибоку депресію, знищити як особистість здатну реально оцінювати події що відбуваються, посіяти страх за своє життя, що і стало підставою для звернення до суду з зустрічним позовом. В судовому засіданніпозивач [PERSON] підтримував позовні вимоги, прохав суд задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, прохав суд відмовити в задоволенні, та підтримував зустрічний позов, прохав суд задовольнити. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є членом авто-гаражного кооперативу "Восход" з 1995 року. Відповідно до копій квитанцій [PERSON] сплачував членські внески починаючи з 1995 року по 2014 рік. [PERSON] в судовому засіданні 16.12.2014 року пояснював, що 23.09.2014 року перебував у санаторії "Поділля" Вінницької області, і не міг перебувати в м.Полтаві. Зустрічна позовна заяване підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії заяви начальнику Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області Терела О.М. [PERSON] відкрито погрожував вбивством голові правління АГК "Восход" [PERSON] На запитання [PERSON]в судовому засіданні 16.12.2014 р.: "Чи було реагування на заяву?", [PERSON] відповів, що реагування на заяву не було, кримінальне провадження не було відкрито. В судовому засіданні [PERSON] зазначав, що з 1998 року є членом авто-гаражного кооперативу, з 2011 року є головою АГК. Згідно з правилами ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень п. п.3. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. З огляду на вищевикладене підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає, оскільки прояви спричинення відповідачем моральної шкоди позивачем не доведено. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається, як на підстависвоїхвимогабозаперечень, надавшидоказивідповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК Українидоказування не можеґрунтуватися на припущеннях. Ст. 57 ЦПК Українипередбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed