Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит»» про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди, в якому просить стягнути з філії № 9 «Одеського РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» на її користь грошові внески з урахуванням індексу інфляції у розмірі 60297,70 грн., нараховані, але не сплачені відсотки в сумі 3616,44 грн.. а також стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати за послуги адвоката та судові витрати. ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), в якому просили встановити нікчемність договору № 5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 20.11.2012 року на суму 100000 грн. підписаний з [PERSON] колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON]; встановити нікчемність договору № 12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 18.12.2012 року на суму 60000,00 грн. підписаний з [PERSON] колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON]; встановити нікчемність договору № 4797/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 24.05.2013 року на суму 80000,00 доларів США підписаний з [PERSON] колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON]; встановити нікчемність договору № 5482/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Пенсійний» від 17.06.2013 року на суму 80000 грн., договір № 9539/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Пенсійний» від 22.10.2012 року на суму 13000,00 дол. США, додаткову угоду до депозитного договору № 9539/370-12 від 13.11.2012 р. про поповнення вкладу на суму 5000 дол. США підписані з [PERSON] колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 23.06.2014 року позовну заяву АТ «Банк Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та за зустрічним позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» до до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), за позовом [PERSON] до філії "Одеське РУ" АТ "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди, за позовом [PERSON] до ПАТ «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів банківських послуг, за позовом [PERSON] до ПАТ «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів банківських послуг та стягнення збитків, в частині позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» про захист прав споживачів банківських послуг - залишено без розгляду. 01.12.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом було ухвалено рішення по справі та в позові [PERSON], [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", філії "Одеське РУ" АТ "Банк "Фінанси та кредит" - відмовлено; Зустрічний позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту)- задоволено; Встановлено нікчемність договору №5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит)Ф&К Стандарт» від 20.11.2012 року на суму 100000 грн. підписаний з [PERSON] колишнім начальником Відділення №9 Філії "Одеське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" [PERSON]; Встановлено нікчемність договору №12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит)Ф&К Стандарт» від 18.12.2012 року на суму 60000 грн. підписаний з [PERSON] колишнім начальником Відділення №9 Філії "Одеське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" [PERSON]. 04.12.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом винесено ухвалу про виправлення помилки відповідно до якої виправлено помилку у четвертому абзаці рішення, та вказано вірно : «Встановити нікчемність договору №12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит)Ф&К Стандарт» від 18.12.2012 року на суму 60000 грн. підписаний з [PERSON] колишнім начальником Відділення №9 Філії "Одеське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Шаф Іриною Леонтіївною». 31.12.2014 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду надійшла заява від [PERSON] про перегляд рішення суду в зв'язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» про захист прав споживачів, за позовом [PERSON] до філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит»» про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди та зустрічним позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до філії «Одеське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди та задоволенні зустрічної позовної заяви ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу. Цю заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що існують обставини, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові раніше під час розгляду даної справи. Просить суд переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року по справі №495/10363/ 13-ц в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до філії "Одеське РУ" АТ "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди та задоволенні зустрічної позовної заяви ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON] про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу, а саме договору №12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 18.12.2012 року на суму 60000 грн. підписаний з [PERSON] колишнім начальником Відділення №9 Філії "Одеське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" [PERSON]. Ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги [PERSON] до філії "Одеське РУ" АТ "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди, у задоволенні зустрічного позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» до [PERSON], [PERSON] про встановлення нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) - відмовити. У судове засідання з'явився адвокат у інтересах заявника [PERSON], заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» в судовому засіданні непідримав доводи заяви. просив суд відмовити у її задоволенні, залишити рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2014 року без змін. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, ретельно дослідивши всі надані докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд зазначив, що на підтвердження укладеного договору та додаткової угоди позивачка надала суду копії Договору №12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 місяців в національній валюті та копію квитанції №1 від 18.12.2012 року про внесення коштів на депозитний рахунок [PERSON] згідно договору банківського вкладу Ф&К «Стандарт» №12787/6-12., копію додаткової угоди. Оригінали зазначених документів суду надано не було, від проведення експертизи для встановлення належності підписів, наявних на документах саме співробітнику банку ([PERSON]Л.) та достовірності печаток банку [PERSON] відмовилась. Отже, у відповідності до ст. 60, 64 ЦПК України позивачкою не було надано належних та допустимих доказів укладення Договору №12787/6-12 в письмовій формі, яка у відповідності до ст. 1059 ЦК України, є вимогою, додержання якої є необхідним для чинності правочину. Із чого вбачається, що спірний договір є нікчемним. Однак, на теперішній час у [PERSON] наявні належним чином завірені печаткою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" копії протоколу №13 засідання інвентаризаційної комісії щодо вирішення питання інвентаризації депозитних договорів та додаткових угод до них в відділенні №9, із якого вбачається, що договір №12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 18.12.2012 року на суму 60000 грн. підписаний з [PERSON] мав місце, за даними АБС БЯ-Банк та бухгалтерського обліку кошти в сумі 60 000,00 грн. до відділення №9 філії «Одеське РУ» надійшли 18.12.2012 року. Вказані відомості мають істотне значення для справи та є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки є беззаперечним доказом укладення договору №12787/6-12 та наявності договірних правовідносин за договором банківського вкладу між сторонами. Згідно ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про перегляд судового рішення в зв'язку з нововиявленими обставинами - є обґрунтованою, доведеною і підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. № 4 п. 17, перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 3641, 365 ЦПК та загальних засад цивільного судочинства. … Виходячи зі змісту статей 3641, 365 ЦПК перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення. Згідно ч. 2 ст. 365 ЦПК України, розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Таким чином, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі матеріалів та доказів, які знаходяться у справі та з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди, в якому просить стягнути з філії № 9 «Одеського РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» на її користь грошові внески з урахуванням індексу інфляції у розмірі 60297,70 грн., нараховані, але не сплачені відсотки в сумі 3616,44 грн.. а також стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати за послуги адвоката та судові витрати. В обґрунтуванні своїх вимог, [PERSON] посилається на наступне. 18 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» філії «Одеське РУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір № 12787/6-12 про банківський строковий вклад «Стандарт» на 6 місяців в національній валюті та зроблено внесок на рахунок № 2630900980001/2630.9.09.48782.03 у розмірі 60 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 18.12.2012 року. Строк дії договору був визначений у 6 місяців, тобто з 18.12.2012 року до 18.06.2013 року. 18.06.2013 року між позивачкою та відповідачем була укладена Додаткова угода якою термін дії договору продовжений до 18.12.2013 року по діючій відсотковій ставці 20,0% річних. 17.12.2013 року позивачка звернулась до філії «Одеське РУ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з письмовою заявою видати грошові кошти та проценти, визначені умовами договору за період з 01.11.2013 року по 18.12.2013 року. (а.с. 148 т. 1) [PERSON] отримала відповідь від управління філіалом «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якій вказано про відмову у видачі банківського вкладу та відсотків на нього, оскільки відносно посадових осіб банку при оформленні ними депозитних договорів порушено кримінальну справу, тому питання щодо виплати банківського вкладу буде вирішено за наслідками розслідування кримінальної справи. (а.с. 149 т. 1) Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини відрізняється від інших юридичних фактів тим, що є вольовими актами, спрямовані на досягнення певного правового результату, завжди є діями фізичної та/або юридичної особи, завжди є правомірними діями, що тягнуть за собою виникнення або видозміни регулятивних цивільних правовідносин, воля у правочинах завжди спрямована саме на встановлення, зміну, припинення цивільних прав та обов'язків, правочини є діями, що опосередковують динаміку цивільних відносин між фізичними та юридичними особами. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Суд звертає увагу на додержання сторонами вимог ст.. 203 ЦК України при укладанні договору, які є обов'язковими для чинності правочину. Відповідно до ч.2 зазначеної статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно з ч.1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Насамперед, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Тобто, дієздатність юридичної особи здійснюється її органами, які діють відповідно до установчих документів та закону. Дії органів юридичної особи розглядаються як дії самої юридичної особи. Вони здійснюються органами без особливої на те довіреності і створюють права та обов'язки безпосередньо для юридичної особи. Зміст дієздатності юридичної особи складається з трьох основних елементів: 1) правочиноздатність юридичної особи, яка може бути визначена як її здатність бути стороною правочину, у тому числі, здатність самою здійснювати правочини. Правочиноздатність юридичної особи здійснюється від її імені на підставі відповідного повноваження або органом юридичної особи, або учасником юридичної особи, або за допомогою інституту представництва. Здійснення правочиноздатності юридичної особи через її органи не є представництвом, а має вважатися діями безпосередньо самої юридичної особи. Здійснення правочиноздатності юридичної особи через її учасників слід вважати представництвом із застосуванням внаслідок цього до даних відносин положень глави 17 ЦК1; 2) здатність самостійно здійснювати цивільні права і виконувати обов'язки; 3) деліктоздатність, тобто здатність нести відповідальність за цивільні правопорушення. Той факт, що від імені юридичної особи виступають конкретні фізичні особи, не змінює самостійного характеру волі, поведінки і відповідальності юридичної особи за свої дії в цивільних правовідносинах. Вина юридичної особи є її власна вина, а не вина її органів, засновників (учасників), працівників або інших осіб. За захистом своїх прав позивачка зверталася з заявою до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, згідно відповіді від 31.12.2013 року повідомлено, що питання невиконання договірних зобов'язань вирішується у судовому порядку. Органи чи інші особи, які виступають під імені юридичної особи, зобов'язані діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Порушення цього обов'язку призводить до негативних наслідків у внутрішніх відносинах юридичної особи. Відповідно до ч. 4 ст. 92 ЦК, члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Ці збитки відшкодовуються за рахунок їхнього власного майна. Водночас, порушення обов'язків, установлених абз. 1 ч. 3 ст. 92 ЦК, не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами від імені юридичної особи з третіми особами. До того ж, намір позивача був спрямований на створення фінансових правовідносин саме з банком, а не з фізичною особою, що свідчить про добросовісну поведінку позивача як однієї із сторін договору. Після підписання договору 18.12.2013 року позивачці була видана квитанція № 1 про надходження коштів на депозитний рахунок. Сам внутрішній технічний порядок прийняття та відкриття вкладу, установлений банком, для суду не має значення, оскільки дотримання органом банку, в даному випадку начальником відділення, цього порядку є внутрішньою взаємодією самого банку як юридичної особи з його органами. Тому, той факт, що відносно [PERSON] порушена кримінальна справа за ч.5 ст. 191 КК України (а саме, привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем), не є суттєвим доказом при вирішенні даної цивільної справи. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст. 213 ЦПК). Цивільне законодавство України визначило юридичну особу, в даному випадку відповідача, як учасника цивільних правовідносин та суб'єкта цивільного зобов'язання, на якого розповсюджуються всі нормативні положення про зобов'язання. За положеннями ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та інших правочинів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За положеннями ч.3 цієї ж статті до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.4 ст. 1068 ЦК України клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. У суду не має підстав вважати договір № 12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 місяців в національній валюті від 18.12.2013 року, укладений між позивачем та відповідачем, недійсним чи нікчемним. У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу, строк дії якого закінчився 18.12.2013 року. Фактами, які підтверджують належне укладення та виконання договору сторонами є безпосередньо сама копія цього договору, заява про видачу готівки № 1 від 18.12.2012 року по виплаті нарахованих [PERSON] процентів та заява на видачу готівка №1 від 18.12.2012 року по виплаті вкладу по закриттю угоди, які містяться у матеріалах справи. Однак, на момент розгляду справи у суді, [PERSON] не отримала ані суми депозиту, ані процентів по вищевказаному вкладу. Тобто, банком ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» порушено виконання взятого на себе зобов'язання по виплаті позивачці суми вкладу та процентів по вкладу. Згідно статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення суми вкладу, процентів по вкладу, а також індексу інфляції з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Так, сума вкладу [PERSON] складає 60 000,00 гривень, сума нарахованих, але не сплачених процентів складає 3 616, 44 гривень. Згідно розрахунку індексу інфляції (у відповідності до рекомендації Верховного суду України (лист № 62-97 від 03.04.1997 року), складає : Сума вкладу - 60 000,00 гривень · Індекс Інфляції : 100,2х99,9х100,1х99,9х99,3х100,4х100,2х100,5 =100%. · Сума вкладу (60 000,00 х100,50%) : 100% =60 297, 70 гривень. · Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено,в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити у цій частині позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження завдання їй моральної шкоди. Довідки надані позивачем [PERSON] містять інформацію щодо діагнозів та хвороб, які перенесла позивачка, однак не містять підтвердження того що цій хвороби вона перенесла у звя'зку з не поверненням їй коштів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Що стосується зустрічного позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), судом встановлено що, позовні вимоги зустрічного позову обґрунтовуються відсутністю у [PERSON] документів, які підтверджують укладення договору між банком та [PERSON], а саме : фактом того, що за спірними договорами кошти у вигляді депозитних вкладів до каси відділення №9 філії «Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надходили, а договір про банківський вклад не направлений на реальне настання правових наслідків. Вищевказані доводи зустрічного позову спростовуються доводами, які були наведені вище, тобто які були встановлені судом під час дослідження первісного позову [PERSON] Так, судом було встановлено, що договір строкового банківського вкладу між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» мав місце, грошові кошти за цим договором надходило до каси банку. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги зустрічного позову є недоведеними, оскільки вони повністю спростовуються доказами, які надані [PERSON] щодо укладення договору. Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні . Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із викликом свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз. З урахуванням положень статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави.

Outcome: partial