Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.01.2008 р. №Д011/АА-001.08.2, в якому вказав, що відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 р. «Про визначення територіальної підсудності» та у звязку з тимчасовим призупиненням роботи Амвросіївського районного суду Донецької області по відправленню правосуддя, визначається територіальна підсудність Оріхівському районному суду Запорізької області. Між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 17.06.2009 р. у відповідності до ЗУ «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК», та [PERSON], 29.01.2008 р. було укладено кредитний договір №Д011/АА-001.08.2. Згідно з п.1.1., 1.2 кредитного договору, банк надав позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 12103,96 доларів США терміном по 29.01.2015 р. включно. Банк свої зобовязання відповідно до п.1.1. кредитного договору виконав повністю, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника. Згідно з п.1.5 кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 12,5% процентів річних. Згідно п.3.1. кредитного договору, позичальник зобовязується погашати кредит рівними частками в сумі 145,00 доларів США щомісячно в строк (термін) до 10 числа включно кожного календарного місяця, починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок, вказаний у п.1.3. кредитного договору. Крім того, між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави транспортного засобу № Д011/АА-001/1.08.2 від 29.01.2008 р., відповідно до умов якого відповідач для забезпечення виконання своїх зобовязань перед позивачем, як заставодержателем за кредитним договором, передав у заставу рухоме майно, належне йому на праві власності, а саме: автомобіль марки ЗАЗ модель TF69Y0 LANOS, 2007 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № Y6DTF69Y080118589, тип легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку з неналежним виконанням кредитних зобовязань відповідачем, у останнього перед позивачем утворилася кредитна заборгованість, що станом на 07.12.2017 р. становить: 263,71 доларів США сума заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), що складається з: 237,67 доларів США сума простроченої заборгованості за кредитом, 26,04 доларів США сума поточної заборгованості за процентами по кредиту по 07.12.2017 р. включно; 2007,84 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), 604,17 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за обслуговування кредиту (за весь період). Також позивачем нараховано пеню за весь період заборгованості у розмірі 383470,44 грн. Вказані суми позивач просив стягнути з відповідача. \~Представник позивача в судове засідання не зявився, в своєму клопотанні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.\~\~\~\~ У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~ За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 29.01.2008 р. було укладено кредитний договір №Д011/АА-001.08.2 між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 17.06.2009 р. у відповідності до ЗУ «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] Згідно з п.1.1., 1.2 кредитного договору, банк надав позичальнику [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 12103,96 доларів США терміном по 29.01.2015 р. включно. Банк ПАТ «РОДОДОВІД БАНК» свої зобовязання відповідно до п.1.1. кредитного договору виконав, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника. Згідно з п.1.5 кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлена в розмірі 12,5% процентів річних. Згідно п.3.1. кредитного договору, позичальник [PERSON] зобовязалася погашати кредит рівними частками в сумі 145,00 доларів США щомісячно в строк (термін) до 10 числа включно кожного календарного місяця, починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок, вказаний у п.1.3. кредитного договору. Між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та відповідачем укладено Договір застави транспортного засобу № Д011/АА-001/1.08.2 від 29.01.2008 р., відповідно до умов якого відповідач для забезпечення виконання своїх зобовязань перед позивачем, як заставодержателем за кредитним договором, передав у заставу рухоме майно, належне йому на праві власності, а саме: автомобіль марки ЗАЗ модель TF69Y0 LANOS, 2007 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № Y6DTF69Y080118589, тип легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 07.12.2017 р. вона становить: 263,71 доларів США сума заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), що складається з: 237,67 доларів США сума простроченої заборгованості за кредитом, 26,04 доларів США сума поточної заборгованості за процентами по кредиту по 07.12.2017 р. включно; 2007,84 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), 604,17 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за обслуговування кредиту (за весь період). Також позивачем нараховано пеню за весь період заборгованості у розмірі 383470,44 грн. Однак якщо суми заборгованості за основною сумою кредиту (237,67 доларів США), процентів за користування ним (26,04 доларів США) та трьох процентів річних за невиконання грошового зобовязання по сплаті кредиту та процентів (2007,84 грн.) ґрунтуються на відповідних нормах матеріального права та на умовах договору й матеріалах справи, і тому підлягають задоволенню, то вимога про стягнення пені може бути задоволена лише частково з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14, - ч. 3 ст. 551 ЦК України )з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст. 10 ЦК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав) дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. При цьому, визначення граничного розміру залишається на розсуд суду з урахуванням дотримання критеріїв, що визначені у ч. 3 ст. 551 ЦК України. Згідно з. п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", судам роз'яснено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Конституційний суд України в рішенні від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів кредитних послуг. Виходячи з встановлених по справі обставин та того факту, що розмір неустойки, який просить стягнути позивач з відповідача, значно перевищує розмір збитків, понесених банком внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором кредиту, їх не співмірність, ту обставину, що рішення суду повинно бути не тільки законним та обґрунтованим, а й справедливим, а також ненадання позивачем доказів завдання негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання відповідачем, вважає за можливе зменшити суму пені за прострочення кредиту, пені за прострочені проценти, до загальної суми 10 000 грн. Стосовно суми трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за обслуговування кредиту у розмірі 604,17 грн., яку також позивач просить стягнути з відповідача, то суд не знаходить підстав для такого стягнення, оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення власне суми простроченої заборгованості за обслуговування кредиту на певну суму, та не підтверджено наявність такої заборгованості (грошового зобовязання). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене,\~\~

Outcome: partial