Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом, який у ході судового розгляду бвв уточнений до [PERSON] в якому просив суд встановити порядок № 3, будинку № 19/21 по вул. Канатній в м. Одесі, а саме виділити [PERSON] кімнату площею 17,6 кв.м., виділити [PERSON] кімнату площею 12 кв.м., залишити у спільному користуванні: кухню площею 7,2 кв.м., ванну кімнату, площею 3,2 кв.м. та коридори № 1 площею 6,5 кв.м., № 5 1,9 кв.м., № 11 4,4 кв.м., а також усунення перешкод у користуванні та вселення до спірної квартири. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], у якому просив суд припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] шляхом виплати компенсації її вартості, визнати право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS], а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати по оплаті робіт з проведення будівельно-технічного експертного дослідження ПП "ОНДЦЕД ім.. [PERSON]С."; У судовому засідання представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити. Представник [PERSON] у судовому засідання свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, у задоволенні первісних позовних вимог просив відмовити. Представники сторін також просили слухати справу без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] не обґрунтований, не доведений та задоволенню не підлягає, а позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження органу приватизації №65915 від 16.10.1995р. квартира [ADDRESS] загальною площею 56,4 кв.м передана у спільну часткову власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло від 16.10.1995р., зареєстроване у реєстровій книзі №ІІ-6310. Після смерті [PERSON], його частка квартири [ADDRESS] була успадкована [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2016р., що видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], 1/3 з належних за життя [PERSON] частки квартири [ADDRESS] успадкував її син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2016р., що видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], 1/3 з належних за життя [PERSON] частки квартири [ADDRESS] успадкував її син [PERSON]. На підставі наведеного частка квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] становить 2/3, частка [PERSON] в становить 1/3. За заявою [PERSON] [PERSON], яка має кваліфікацію судового експерта за спеціальностями: "Дослідження об'єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів" та "Визначення оціночної вартості будівельних об'єктів та споруд" було виконане експертне дослідження з питань визначення ринкової вартості квартири [ADDRESS] та наявності технічної можливості розподілу вказаної квартири між співвласниками у відносності до їх ідеальних часток: 1/3 та 2/3 частини, якщо відсутня технічна можливість то визначити розмір грошової компенсації. Відповідно до висновку №023/2017 від 09.02.2017р. будівельно-технічного експертного дослідження, виходячи з об'ємно-планувального рішення квартири №3, розташованої по вул. Канатній в м. Одесі, яку необхідно розділити на 1/3 та 2/3 частини, до складу яких міг би увійти необхідний склад приміщень (житлових і підсобних), із забезпеченням самостійного входу (виходу) з запропонованої до виділу квартири, з дотриманням технічних і протипожежних норм, норм з реконструкції та капітального ремонту квартири, розділити вказану квартиру на 1/3 та 2/3 частини технічно не надається можливим. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] на момент складання висновку становить 749\~838 гривень, грошова компенсація за 1/3 частину квартири №3 в будинку 19/21 в м. Одесі становить 249946,00 гривень. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Норма ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, враховуючи висновок №023/2017 від 09.02.2017р. будівельно-технічного експертного дослідження, суд вважає, що квартира №3 в будинку 19/21 в м. Одесі є неподільною, частка [PERSON] у вказаній квартирі є незначною, і не може бути виділена в натурі. Спільне користування квартирою №3 в будинку 19/21 в м. Одесі [PERSON] та [PERSON] є неможливим, через неприязні стосунки між співвласниками спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, що міститься в постановах по справі №6-81кс11від 16.01.2012р., №6-37цс13 від 15.05.2013р., ухвалі в справі №ц6-1348ц16 від 02.07.2016р. частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частиною 2 ст. 365 Цивільного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки не має технічної виділити в натурі 1/3 частину квартири [ADDRESS], а також, а у випадку задоволення позову як просить позивач залишити [PERSON] кімнату площею 17,6 кв.м., а йому виділити кімнату площею 12 кв.м., то у такий спосіб будуть порушені права [PERSON], як власника 2/3 частин спірної квартири. Суд також приймає до уваги, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] де зареєстрований та постійно проживає разом з членами своєї родини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Щодо вимог зустрічного позову, то суд вважає, ці вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з того, що [PERSON], власника 2/3 частин спірної квартири, не має технічної виділити в натурі її частину, а тому слід припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та визнати право власності [PERSON] на вказані 1/3 частину квартири. Згідно висновку №023/2017 від 09.02.2017р. будівельно-технічного експертного дослідження розмір грошової компенсації за 1/3 частину квартири [ADDRESS] становить 249946,00 грн., Згідно ухвали суду від 06.10.2017 року був зобовязаний [PERSON] внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошову суму у розмірі 249946 гривень. Матеріалами справи встановлено, що згідно квитанції № 19 від 02.11.2017 року [PERSON] вніс грошеві кошти на депозитний рахунок. Крім того, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат та витрат по оплаті робіт з проведення будівельно-технічного експертного дослідження ПП "ОНДЦЕД ім.. [PERSON]С.", оскільки позивачем необгрунтовані таки вимоги, а також не надано підтвердження оплати робіт з проведення будівельно-технічного експертного дослідження. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: partial