Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. При цьому, зазначила, що рішенням Мінського районного суду м. Києва від 23.02.2001 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджувала, що на даний час донька навчається у вищому навчальному закладі, мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до закінчення дитиною навчання або досягнення нею двадцяти трьох років. Крім того, просила стягнути з відповідача ? частину витрат на оплату навчання дитини у розмірі 34 000,00 грн. згідно договору про надання освітніх послуг. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти обов'язку батька сплачувати кошти на утримання дитини, при цьому не погоджувався із розміром виплат визначених позивачем. Крім того, заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат, які будуть понесені в майбутньому. Третя особа в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Після оголошення перерви в судовому засіданні [PERSON] до суду не з'явився, причин неявки не повідомив. З огляду на позицію відповідача виказану щодо позову, враховуючи вимогу відповідача завершувати розгляд справи за відсутності [PERSON], суд вважає можливим продовжувати судове засідання і завершити розгляд справи за відсутності останнього. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що у позивача від шлюбу з [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Мінського районного суду м. Києва від 23.01.2001 року з [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 08.02.2001 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час повнолітня [PERSON] навчається в Державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», є студенткою денної форми навчання факультету маркетинг. Строк навчання - 4 роки. За приписами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що повнолітня [PERSON] мешкає з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач після досягнення донькою повноліття матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, зі змісту даного пункту постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Положеннями ч. 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не спростовано жодними доказами можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи зазначене, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, надані в судовому засіданні докази і пояснення, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно починаючи стягнення з 19.05.2017 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач просить суд стягнути з відповідача 34 000 грн. додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України. При цьому, у додаткові витрати позивач включає половину суми посеместрової оплати до закінчення навчання у навчальному закладі, в тому числі, які не здійснені на даний час. На думку суду, зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними, з огляду на те, що не здійснені реально на час розгляду справи у суді і носять ймовірний характер. Судовий збір з відповідача за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 640,00 грн. на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial