Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права постійного користування земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги наступним. Фермерське господарство «Віка-2» засноване 08 серпня 2001 року на земельній ділянці площею 40,0 га., розташованій на території Горностаївської селищної ради Горностаївського району Херсонської області, наданій [PERSON] у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право постійного користування землею від 18.07.2001 серії І-ХС № 014253, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійно користування землею за № 291. Відповідно до п.п. 10.1.1. статуту фермерського господарства «Віка-2» до складу майна входить земельна ділянка площею 40,0 га., яка розташована на території Горностаївської селищної ради Горностаївського району Херсонської області згідно Державного акту на право постійного користування землею від 18.07.2001 серії І-ХС № 014253, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійно користування землею за № 291. Станом на 30.04.2021 року у відомостях Державного земельного кадастру за місцем розташування земельної ділянки, що надавалась [PERSON] , площею 40,0 га. для ведення селянського (фермерського) господарства на праві постійного користування землею, визначено дані про сформовану земельну ділянку комунальної власності площею 38,3408 га. (кадастровий номер 6522655100:03:001:0940), що утворилася в результаті розподілу раніше сформованої земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6522655100:03:001:0527 (загальна площа 78,3408 га.) шляхом розробки відповідної документації із землеустрою, що розроблена на замовлення суміжного землекористувача. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті фермерське господарство «ВІКА-2» здійснювало використання за призначенням - для ведення фермерського господарства вищевказану земельну ділянку площею 38,3408 га., сплачувало податки та подавало до контролюючих органів відповідну звітність. Головою фермерського господарства «Віка-2» є дружина померлого Ілляшенко Марія Іванівна . Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Позивач просить суд визнати за фермерським господарством «Віка-2» право постійного користування земельною ділянкою площею 38,3408 га. кадастровий номер 6522655100:03:001:0940 для ведення фермерського господарства в межах згідно з планом, розташованою на території Горностаївської селищної ради Горностаївського району Херсонської області, яка була надана в постійне користування [PERSON] відповідно до Державного акта на право постійного користування землею від 18.07.2001 року серії І-ХС № 014253, виданого на підставі рішення Горностаївської районної ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23 березня 2001 року № 232 та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 291. У судове засідання представник ФГ "Віка-2" не з`явилася, але у позовній заяві просить суд розглядати справу у відсутність представника ФГ "Віка-2". Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутність. Прийнявши відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання відповідачем позову і враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач звернулася до державного реєстратора [PERSON] для реєстрації права постійного користування на земельну ділянку площею 38,3408 га., кадастровий номер 6522655100:03:001:0940 для ведення фермерського господарства на фермерське господарство "ВІКА-2". Але відповідач відмовив позивачу та зазначив, що для реєстрації права постійного користування на земельну ділянку для ведення фермерського господарства на фермерське господарство «ВІКА-2» має бути видано відповідний правовстановлюючий документ, бо Державний акт на право постійного користування землею серії І-ХС № 014253 видавався, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 291 від 18 липня 2001 року видавався на ім`я [PERSON] . Фермерське господарство «Віка-2» засноване 08 серпня 2001 року на земельній ділянці площею 40,0 га., розташовану на території Горностаївської селищної ради Горностаївського району Херсонської області, наданій [PERSON] у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право постійного користування землею від 18.07.2001 серії І-ХС № 014253, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійно користування землею за № 291 та виданого на підставі рішення Горностаївської районної ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23 березня 2001 року № 232. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до п.п. 10.1.1. статуту фермерського господарства «Віка-2» до складу майна входить земельна ділянка площею 40,0 га., яка розташована на території Горностаївської селищної ради Горностаївського району Херсонської області згідно Державного акту на право постійного користування землею від 18.07.2001 серії І-ХС № 014253, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійно користування землею за № 291. Станом на 30.04.2021 року у відомостях Державного земельного кадастру за місцем розташування земельної ділянки, що надавалась [PERSON] , площею 40,0 га. для ведення селянського (фермерського) господарства на праві постійного користування землею, визначено дані про сформовану земельну ділянку комунальної власності площею 38,3408 га. (кадастровий номер 6522655100:03:001:0940), що утворилася в результаті розподілу раніше сформованої земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6522655100:03:001:0527 (загальна площа 78,3408 га.) шляхом розробки відповідної документації із землеустрою, що розроблена на замовлення суміжного землекористувача. Згідно із частиною першою статті 23 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 20 жовтня 1993 року, на момент створення фермерського господарства «Віка-2») право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 20 жовтня 1993 року, на момент створення фермерського господарства «Віка-2») користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009- XII «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції Закону від 23 липня 1993 року № 3312-XII, на момент створення фермерського господарства «Віка-2» втратив чинність 29 липня 2003 року - з моменту набрання чинності Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство») після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи. Законодавством, чинним на момент створення фермерського господарства «Віка-2», було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ. 19 червня 2003 року було прийнято новий Закон України № 937-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 937-IV), яким Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХП визнано таким, що втратив чинність. У статті 1 Закону № 937-1V вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 937-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону № 937-IV). Отже, й на сьогодні можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими елементами здійснення підприємницької діяльності в розумінні статті 44 Господарського кодексу України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення. Враховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України. Конституційний Суд України Рішенням N 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі. З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону № 937-IV можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 922/989/18. Так, відповідно до п. 66-69, 71, 73 постанови Верховного суду № 922/989/18 від 23 червня 2020 року Верховний суд дійшов наступних висновків. Підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). У земельному законодавстві така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою свого засновника як смерть громадянина - засновника СФГ відсутня (п. 66). Адже правове становище СФГ як юридичної особи та суб`єкта господарювання, в тому числі його майнова основа, повинні залишатися стабільними незалежно від припинення участі в його діяльності засновника такого господарства як в силу об`єктивних причин (смерті, хвороби тощо), так і на підставі вільного волевиявлення при виході зі складу фермерського господарства (п. 67). Таким чином, одержання громадянином - засновником правовстановлюючого документа на право власності чи користування земельною ділянкою для ведення СФГ є необхідною передумовою державної реєстрації та набуття СФГ правосуб`єктності як юридичної особи. Підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка була отримана громадянином для ведення СФГ і подальшої державної реєстрації СФГ як юридичної особи, виступає припинення діяльності відповідного фермерського господарства (п. 68). Звідси у разі смерті громадянина - засновника СФГ відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку (п. 69). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника (п. 71). Також у разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини (п. 73). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) фермерське господарство «ВІКА-2» здійснювало використання за призначенням - для ведення фермерського господарства вищевказану земельну ділянку площею 38,3408 га., сплачувало податки та подавало до контролюючих органів відповідну звітність. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання наявності чи відсутності права. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право постійного користування земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене суд, відповідно ст.ст. 16 ЦК України, ст. 19 Конституції України, ст. 152 ЗК України, ст. 37 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 закону України "Про судоустрій і статус суддів" вважає необхідним визнати за фермерським господарством «ВІКА-2» право постійного користування земельною ділянкою площею 38,3408 га. кадастровий номер 6522655100:03:001:0940 для ведення фермерського господарства, розташованою на території Горностаївської селищної ради Горностаївського району Херсонської області, яка була надана в постійне користування [PERSON] відповідно до Державного акта на право постійного користування землею від 18.07.2001 року серії І-ХС № 014253, виданого на підставі рішення Горностаївської районної ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23 березня 2001 року № 232 та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 291, а тому позов ФГ "ВІКА-2" підлягає задоволенню. На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України, ст. 37 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",

Outcome: approved