Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві зазначив, що 16 січня 2016 року близько 13-00 год на перехресті вул. Птахіна та вул. Шекінська в м. Жмеринка з вини відповідача, який керував автомобілем "Рено Магнум" держ.номер [NUMBER] було вчинено ДТП. Вина [PERSON] в цій ДТП встановлена постановою Жмеринського міськрайонного суду від 12 лютого 2016 року. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП застрахована не була. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль "ЗИЛ 138А" держ.номер [NUMBER], власником якого є МПП "Господарчий", а за кермом якого на час ДТП знаходився [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована. Згідно зі звітом №16/53 спеціаліста [PERSON], який було виготовлено на підставі статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір матеріальних збитків, яких було заподіяно власнику автомобіля "ЗИЛ 138А" складає 56914 грн та прирівнюється до ринкової вартості даного автомобіля до ДТП. При цьому вартість відновлювального ремонту становить 119022,85 грн. Вартість транспортного засобу в пошкодженому стані складає 9555 грн. Таким чином вартість матеріального збитку відповідно до формули складає: 56914 (вартість ТЗ до ДТП) - 9555 (вартість ТЗ у пошкодженому стані) = 47359 грн. 18 січня 2016 року потерпілий подав до позивача повідомлення та 24 березня 2016 року з метою отримання відшкодування звернувся з відповідною заявою. 5 лютого 2016 року відповідачу було надіслано листа з пропозицією самостійно врегулювати спір з потерпілим, однак відповідач цей лист проігнорував. Матеріальна шкода в сумі 47359 грн на підставі підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" була відшкодована позивачем потерпілому 29 червня 2016 року. Отже, позивач виконав покладений на нього обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 29 червня 2016 року позивач направив відповідачу листа з вимогою компенсувати витрати у добровільному порядку. Такий лист відповідачем був залишений без уваги. У зв'язку з вищевикладеним представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 47359 грн, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу та 1762 грн судового збору (а.с.2-4). Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 34). Представник позивача клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подавав. Відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідач був вчасно повідомлений про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного провадження (а.с.36), про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та щодо розміру матеріальних збитків не надсилав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача як на підставу своїх позовних вимог вказав, що позивачем був виконаний покладений на нього законом обов'язок щодо відшкодування потерпілому шкоди, заподіяної з вини відповідача як власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Предмет позову - відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля "ЗИЛ 138А" є МПП "Господарчий" (а.с.6), а згідно з копією посвідчення водія (а.с.6) керував цим транспортним засобом [PERSON]. Відповідно до копії повідомлення керівника МПП "Господарчий" [PERSON] від 18 січня 2016 року останній повідомив про факт ДТП, яка відбулась 16 січня 2016 року за участі належного йому автомобіля "ЗИЛ 138А" (а.с.7). Згідно з копією заяви керівника МПП "Господарчий" [PERSON], останній 24 березня 2016 року звернувся до позивача щодо виплати йому страхового відшкодування (а.с.8). Відповідно до копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу" ЗИЛ 138А" була застрахована (а.с.9). Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення від 16 січня 2016 року та копії постанови Жмеринського міськрайонного суду 12 лютого 2016 року, 16 січня 2016 року о 13-00 год [PERSON], керуючи автомобілем "Renault Magnum" держ.номер [NUMBER], на перехресті вул. Птахіна та вул. Шекінська в м. Жмеринка, не виконав вимоги дорожнього знаку "Круговий рух" та виїхав при цьому на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем "ЗИЛ 138А" держ.номер [NUMBER], що рухався по ній. За вчинення вказаного адміністративного правопорушення на [PERSON] було накладено штраф у сумі 340 грн (а.с.12, 13). Відповідно до копії звіту №16/53 спеціаліста [PERSON], який було виготовлено на підставі статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір матеріальних збитків, яких було заподіяно власнику автомобіля "ЗИЛ 138А" складає 56914 грн та прирівнюється до ринкової вартості даного автомобіля до ДТП. При цьому вартість відновлювального ремонту становить 119022,85 грн. Вартість транспортного засобу в пошкодженому стані складає 9555 грн. (а.с.14-24, 27). Згідно з копіями листів позивача, які направлялись відповідачу 5 лютого 2016 року та 29 червня 2016 року, останньому було запропоновано добровільно врегулювати спір з потерпілим, а також надано можливість в добровільному порядку компенсувати позивачу здійснені ним відшкодування в сумі 47359 грн (а.с.23, 24). Відповідно до копії наказу позивача від 24 червня 2016 року №5146 та копії платіжного доручення №5146рв від 29 червня 2016 року, позивач виплатило МПП "Господарчий " страхове відшкодування в сумі 47359 грн (а.с.28, 29). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також не спростовані відповідачем. Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі статтею 30 цього Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, формула, за якою представник позивача обчислив та виплатив потерпілому відшкодування в сумі 47359 грн, є обгрунтованою та вірною. Відповідно до підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 38.2.1 частини другої статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Крім того, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved