Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користуванням житлом . Вона вказує, що вона є власником квартири по [ADDRESS] У вказаному житловому приміщенні прописаний її син [PERSON]. З 2008 року відповідач у зазначеній квартирі не проживає, коштів на утримання житла не надає, оскільки проживає окремо за іншою адресою. На даний час виникла необхідність визнати відповідача таким , що втратив право користуватися житлом, тому змушена звертатися до суду. Позивачка позов підтримала та просить розглянути у її відсутність, про що надана суду відповідна заява. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засіданні не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, місце та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2.ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд спраи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні факти. Згідно договору купівлі-продажу від 04.11.1994 року , посвідченого державним нотаріусом Першої Краснолуцької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-5091 та зареєстрованого у Краснолуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 15966 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Із домової книги вбачається, що з 02.09.1998 року у зазначеній квартирі прописаний [PERSON], [INFO], який є сином позивачки. За правила ст. 107 ЖК України, наймач або член сім`ї наймача , який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач вселився в спірну квартиру як член сім`ї наймача жилого приміщення. Відповідно до ЖК України члени родини власника жилого приміщення повинні приймати участь у витратах по утриманню будинку, квартири та прибудинкової території і проведенню ремонту. З матеріалів справи вбачається та підтверджено квитанціями , що витрати по утриманню квартири та оплату обов`язкових платежів здійснюються позивачкою. У 2008 році відповідач за власною ініціативою залишив квартиру, проживає окремо за іншою адресою, особистого майна у квартирі не залишив, що підтверджується довідкою голови кооперативу ЖСК "Заря" від 15.03.2014 року . Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ними і власником житла або законом. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними, обгрунтованими та підлягають задовленню. На виконання Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" був затверджений наказом по МВС України № 96 від 03.02.2006р. Примірний регламент з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні. Відповідно до даного регламенту місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає, як власник житлового приміщення, за договором його найму, піднайму, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України. Оскільки суд прийшов до висновку про втрату відповідачєм права на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , то у відповідності до ст.7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання відповідача здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги про зняття особи з реєстрації заявлені позивачем передчасно, оскільки таке рішення суду позивачем до МВУ ДМС України в Луганській області не надавалось, тобто право позивача ніким не порушене.

Outcome: partial