Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено Угоду про надання особистого кредиту №501079996 (надалі - Договір), згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених Договором та Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання не виконала, в результаті чого станом на 30.06.2021 має прострочену заборгованість в сумі 112833,04 грн., а саме: за кредитом - 63534,61 грн., за відсотками - 11836,03 грн., по комісії - 29462,40 грн. та штраф - 8000,00 грн., який було нараховано у зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту. Зазначену суму заборгованості банк просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.43). Відповідач у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.10.2018 [PERSON] підписала анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк" (а.с.9,10). Згідно оферти на укладання угоди про надання кредиту №501079996 від 26.10.2018 відповідач запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, а саме: сума кредиту 65472,00 грн., процентна ставка за користування кредитом - 16,99 % річних, тип процентної ставки - фіксована. Дата остаточного повернення кредиту 26.10.2022. Для зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості за Угодою про надання кредиту пропонує використовувати рахунок № [NUMBER] відкритий у АТ "Альфа-Банк" (а.с.7). Відповідно до додатку № 1, що є невід`ємною частиною угоди, сторони визначили графік платежів по кредиту, відсотки за його користування, суми комісійної винагороди (а.с.10). Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання особистого кредиту №501079996 [PERSON] отримала у дату складання оферти, що підтверджується її підписом в оферті на укладання угоди про надання кредиту. Згідно виписки по особовому рахунку, відповідач отримала 65472,00 грн. кредиту (а.с. 15- 21). В порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав. Згідно з наданим Банком розрахунком відповідач станом на 30.06.2021 має заборгованість за договором кредиту №501079996 у розмірі 112833,04 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 63534,61 грн., заборгованості по відсотках в сумі 11836,03 грн., заборгованості по комісії - 29462,40 грн. та заборгованості по штрафам в сумі 8000 грн. (а.с.14). Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, як передбачено ст. 527 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а остання не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Щодо заявлених вимог в частині стягнення неустойки (штрафу, пені), суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст.624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. З положень ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» слідує, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. В п.19 Постанови від 05.09.2019 по справі № 908/1501/18 Верховний Суд, надаючи правову оцінку правомірності нарахування пені, зазначив, що зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку. Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то у суду відсутні підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом. Як вбачається з матеріалів справи ні в оферті, ні в акцепті, ні в анкеті-заяві сторони не передбачили відповідальність за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені). За вказаних обставин позовні вимоги в частині стягнення неустойки (штрафу, пені) задоволенню не підлягають. Крім того, як вбачається з розрахунку, неустойка розрахована за період з 26.02.2019 по 26.02.2020, а з позовом банк звернувся 07.07.2021, таким чином у відповідності до вимог ст.ст. 258,266 ЦК України, неустойка розрахована за термін більш ніж один рік до дня звернення до суду. Також позивачем не надано будь-яких розрахунків щодо порядку визначення розміру неустойки. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині стягнення 104833,04 грн. яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 63534,61 грн., заборгованості по відсотках в сумі 11836,03 грн., заборгованості по комісії - 29462,40 грн. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2270,00 грн, оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 92,91% (104833,04*100:112833,04), тому з відповідача на користь АТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2109,06 грн. (2270х92,91:100).

Outcome: partial