Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

19.12.2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилався на те, що 14.12.2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого дітей не має, шлюбні відносини існували до березня 2014 року, припинені з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, відповідач не бажає розривати шлюб в органах державної реєстрації, примирення неможливе, спору щодо майна не має, прохає розірвати шлюб, прохає розглянути справу без його участі. У судове засідання, належним чином повідомлений позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач позов визнала, суду пояснивши, що спільно прожили з відповідачем до березня 2014 року, з цього часу спільне проживання не поновлювали, не спілкуються, у позивача інша сім`я, прохає задовольнити позов, залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 14.12.2013 року сторони зареєстрували шлюб актовим записом № 02 у виконавчому комітеті Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 14.12.2013 року (а.с.6). Дітей від шлюбу не мають. В період спільного проживання сімейні стосунки не складалися з вини сторін. У березні 2014 року сторони припинили сімейні стосунки та спільне проживання. Спроб поновити сімейні стосунки сторони не здійснювали. Спору щодо майна подружжя у сторін не має. Позивач створив іншу сім`ю. Відповідач не бажає подавати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами і доведений наданими доказами. Суд при постановленні рішення керується вимогами ч.8 ст.235 ЦПК України, відповідно до якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Так як відповідач під час державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", а після оформлення розірвання шлюбу бажає носити своє шлюбне прізвище "[PERSON]" то суд відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України в своєму рішенні зазначає про те, що при оформленні розірвання шлюбу в органах державного РАЦСу залишити [PERSON] прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved