Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Компаньйон Фінанс», ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» про визнання недійсним кредитного договору №1-192-718 від 17.11.2014 року, укладеного між нею та ТОВ «Компаньйон Фінанс», визнання недійсним Договору відступлення права вимоги №20151112-Ф, укладеного між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» та заборону ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» вчиняти будь-які дії, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію. В ході судового розгляду позивач уточнила свої позовні вимоги та просить визнати недійсним кредитний договір №1-192-718 від 17.11.2014 року, укладений між нею та ТОВ «Компаньйон Фінанс», визнати недійсним Додаток №1 «Реєстр боржників від 12 листопада 2015 року» до Договору відступлення права вимоги №20151112-Ф, укладеного між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» та заборонити ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» вчиняти будь-які дії, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17.11.2014 року вона звернулась до представника ТОВ «Компаньйон Фінанс» з приводу отримання кредиту у сумі 500 грн. З цією метою нею було підписано Заяву-оферту №1-192-718 з пропозицією укласти договір кредиту. З 2015 року на її адресу почали надходити телефонні повідомлення, а потім листи з погрозами з вимогою повернути ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» заборгованість за договором кредиту. Вважає, що підписана нею заява №1-192-718 не може вважатися ні офертою, ні договором кредиту, оскільки за своєю формою та змістом не відповідає вимогам щодо договору кредиту та всупереч вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про захист прав споживачів» вона не містить усіх істотних умов, необхідних для укладення такого договору, зокрема інформації про найменування та місцезнаходження юридичної особи, якій подається заява, найменування фінансової операції, у ній відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, не визначено порядок повернення кредиту та сплати відсотків за користуванням ним, порядок припинення дії кредитного договору, відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення, не зазначена відповідальність кредитора при порушенні умов договору щодо умов видачі кредиту та щодо умов повернення кредиту, відсутня вказівка на умови дострокового розірвання договору. Окрім цього позивач вважає, що повноваження представника ТОВ «Компаньйон Фінанс», який підписав дану заяву не були підтверджені належним чином, а тому невідомо чи він мав право на підписання такої заяви від імені товариства. Також підставою для визнання недійсним кредитного договору, на думку позивача, є порушення відповідачем вимог ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: дії відповідача містять ознаки нечесної підприємницької практики, які виявились у введенні її в оману щодо умов договору. Крім цього вважає, що при заміні кредитора, новий кредитор в обов'язковому порядку повинен відповідати вимогам законодавства, тобто мати конкретну організаційно-правову форму та банківську ліцензію. ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» не відповідає зазначеним вимогам, що відповідно позбавляє його права здійснювати будь-які дії пов'язані з кредитними операціями, в тому числі і вимагати повернення заборгованості. Вважає, що не лише не допускається заміна кредитора на юридичну особу, яка не є банком, але і сама така угода не відповідає закону, а тому є недійсною у відповідності зі ст. 215 ЦК України. Методи, які використовує ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал»: застосовування заходів, які принижують честь, гідність і ділову репутацію, протидія здійсненню права, порушення громадського порядку, розповсюдження конфіденційної інформації про боржника, надання боржнику неправдивої інформації стосовно його боргу, штрафу, пені, завищення суму боргу, тощо, є грубим порушенням статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 32 Конституції України, ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про інформацію», ст. 1076 ЦК України, ст. ст. 60. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ч. З ст. 512 ЦК України, ч. 2, 3 ст. 10 ЗУ» Про захист персональних даних». Враховуючи наведене просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять визнати недійсним кредитним договір №1-192-718 від 17.11.2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Компаньйон Фінанс», визнати недійсним Додаток №1 «Реєстр боржників від 12 листопада 2015 року» до Договору відступлення права вимоги №20151112-Ф, укладеного між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» та заборонити ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» вчиняти будь-які дії, що принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Представник відповідача ТОВ «Компаньйон Фінанс» у судовому засіданні відносно позову заперечив та просить у його задоволенні відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях, оскільки при укладенні договору кредиту між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та [PERSON] та при укладенні договору про відступлення права грошової вимоги між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» було дотримано всіх вимог діючого законодавства, а тому підстави для визнання їх недійсними відсутні. Представник відповідача ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» у судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, однак до суду надійшли письмові заперечення на позов. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2014 року позивач [PERSON] звернулась до ТОВ «Компаньйон Фінанс» із підписаною заявою № 1-192-718, яка містить пропозицію(оферту) щодо укладення кредитного договору «Стандартний», предметом якого є надання кредитних коштів у розмірі 535,00 грн. зі строком дії до 01.12.2014 року зі сплатою разової комісії за користування кредитом у розмірі 35,00 грн. Як вбачається із заяви(оферти) №1-192-718 від 17.11.2014 року позивач просила укласти з нею кредитний договір згідно істотних умов, викладених в частині першій даної заяви та на Умовах надання та обслуговування кредитів ТОВ «Компаньйон Фінанс», затверджених наказом товариства №228 від 15.08.2014 року, в рамках якого надати їй кредитні кошти готівкою у національній валюті гривні, з процентною ставкою та одноразовою комісією у розмірі, визначеному діючими тарифами Товариства на дату надання заяви у розмірі та на строк, що вказані Розділі 2 заяви «Кредитний Договір». При цьому позивач підтвердила, що складовими та невід»ємними частинами Кредитного договору будуть частина 1 даної Заяви, Умови, Тарифи Товариства, які розміщені Товариством в місці, в якому було оформлено дану Заяву, в мережі інтернет на сайті Товариства www.kf.ua, у відділеннях товариства, з якими позивач ознайомлена, повністю згідна, зміст яких їй зрозумілий і положень яких вона зобов»язується неухильно дотримуватись-п. 1.2 заяви(оферти). Також [PERSON] погодилась на те, що протягом тридцяти календарних днів з дня отримання Товариством заяви(оферти) ТОВ «Компаньйон Фінанс» має право акцептувати оферту про укладення договору-п.1.4.1 заяви(оферти). Суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що в договорі відсутня інформація щодо того кому саме направляється пропозиція укласти договір, оскільки в п.2. Інформаційного блоку заяви-оферти, а також в п.1.1 заяви-оферти зазначається найменування кредитної установи. Підписанням та поданням ТОВ «Компаньйон Фінанс» заяви(оферти) позивач повною мірою підтверджувала згоду з запропонованими нею умовами майбутнього кредитного договору, що свідчить про її волевиявлення, спрямоване на укладення договору. Відповідно до п. 1.8 Умов надання та обслуговування кредитів ТОВ «Компаньйон Фінанс», затверджених наказом №228 від 15.08.2014 року заява -документ, що підписується Клієнтом та передається товариству, містить пропозиції (оферти) укласти договір. У відповідності з п.2.1 вказаних Умов договір укладається шляхом акцепту товариством пропозиції(оферти) клієнта про укладення договору, викладеного в заяві. Договір вважається укладеним з дати акцепту товариством пропозиції(оферти) клієнта. Акцептом товариства пропозиції(оферти) клієнта про укладення договору дії товариства по наданню кредиту. Додатково товариство на підтвердження факту укладання з клієнтом договору, має право(але не зобов»язане) повідомити клієнта про акцепт телеграмою/листом -повідомленням/SMS-повідомленням/листом-повідомленням на електронну пошту за адресою/номером телефону/ електронною адресою клієнта, зазначеними в заяві. При цьому договір буде вважатись укладеним з дати акцептцу товариством пропозиції(оферти) клієнта незалежно від того, чи було передбачене цим пунктом повідомлення відправлене товариством, а якщо таке повідомлення було відправлене-то незалежно від того, чи було таке повідомлення отримане клієнтом.,або з будь-яких причин, було отримане клієнтом пізніше зазначеного у заяві строку(якщо в заяві обумовлений такий строк). Відповідно до п.2.2 Умов надання та обслуговування кредитів , кредит надається на власні потреби клієнта не пов»язані з підприємницькою діяльністю на строк, зазначений у заяві, шляхом видачі готівкових коштів з каси товариства. Клієнт має право звернутися до товариства з пропозицією(офертою) про продовження строку користування кредитом на термін, зазначений в заяві на продовження терміну користування кредитом-п.2.3.1 Умов. Згідно п.1.4.1 заяви(оферти) №1-192-718 ТОВ «Компаньйон Фінанс» прийняло (акцептувало) її, здійснивши передбачені для цього дії, а саме: сума, надана в кредит у розмірі 535 грн. була повністю виплачена позивачу 17.11.2014 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №757 від 17.11.2014 року за підписом [PERSON] Отже, результатом вищевказаних дій позивача та ТОВ «Компаньйон Фінанс» став факт укладання 17.11.2014 року кредитного договору №1-192-718 на умовах зазначених в заяві (оферті) позивача та Умовах надання та обслуговування кредитів ТОВ «Компаньйон Фінанс», що є невід'ємною частиною заяви (оферти) та в цілому становлять договір, предметом якого є - надання кредитних коштів. Згідно ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір(оферти) і прийняття пропозиції(акцепту) другою стороною-ч.1,2 ст.638 ЦК України. Згідно ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти(кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитний договір №1-192-718 від 17.11.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Компаньйон Фінанс» був укладений у письмовій формі, у заяві(оферті) вказано предмет договору, яким є надання кредитних коштів, визначено розмір кредиту, плату за користування кредитними коштами та строк повернення кредиту, договір підписаний обома сторонами, а тому за правилами ст.ст. 638, 640 ЦК України вважається укладеним з моменту, коли ТОВ «Компаньйон Фінанс», одержавши заяву від позивача про укладення кредитного договору, у межах строку для відповіді, вчинив дію відповідно до вказаних у заяві умов, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договору не висловлювали. Позивач не відмовлялася від виконання умов кредитного договору та не інформувала банк про неможливість виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. На момент укладення даного договору уповноважена особа ТОВ «Компаньйон Фінанс» Кубака В.М. перебував на посаді молодшого менеджера із надання кредитів та знаходився із товариством в офіційних трудових відносинах, що стверджується наявною у матеріалах справи копією наказу ТОВ «Компаньйон Фінанс» №1043-к від 29.10.2014 року. За таких обставин посилання позивача на те, що договір, укладений між нею та ТОВ «Компаньйон Фінанс», не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не містить усіх істотних умов є безпідставними та необґрунтованими. Щодо посилання позивача на невідповідність змісту договору нормам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо достовірної та доступної інформації слід зазначити наступне. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості-ст. 627 ЦК України. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно Закону України "Про захист прав споживачів", у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту;річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови. Як встановлено судом, під час укладання договору ТОВ «Компаньйон Фінанс надало позивачу для ознайомлення Умови надання та обслуговування кредитів ТОВ «Компаньйон Фінанс», затверджені Наказом № 228 від 15.08.2014 року, з якими [PERSON] була ознайомлена, про що зазначено у п.2.1 заяви, а також інформацію про всі витрати, пов'язані з одержанням кредиту, що зазначена в інформаційному блоці заяви (оферти) клієнта, які позивач підписала, чим надала письмове підтвердження споживача про ознайомлення в повному обсязі з наступною інформацією: кредитні умови, зокрема мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, дату видачі кредиту, суму, на яку кредит виданий та валюту кредиту, комісію, яка підлягає до сплати за користування кредитними коштами, строк користування кредитом. Позивач підтвердила отримання повної і достовірної інформації про кредит, що надається в рамках кредитного договору, зокрема про всі витрати, пов»язані з його наданням(п.3.6 заяви(оферти)), погодилась, що до підписання заяви вона була ознайомлена з інформацією, що зазначена у ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та у ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (п. 3.11 заяви(оферти)) та підтвердила згоду на укладення договору своїм підписом в заяві(оферті). Отже, суд приходить до переконання, що позивач отримала необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про кредит, вартість всіх супутніх послуг, що забезпечило можливість її свідомого і правильного вибору та підтвердила згоду на укладення договору своїм підписом, що є дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також підставою для визнання недійсним кредитного договору, на думку позивача, є порушення вимог ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: дії відповідача містять ознаки нечесної підприємницької практики, які виявились у введенні її в оману щодо умов договору. Разом з тим, такі посилання не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч. ч. 1, 6 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Водночас позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ввів її в оману, щодо істотних умов договору, а також не надано доказів нечесної підприємницької практики відповідача під час укладення кредитного договору. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання. Як вбачається з матеріалів справи, протягом терміну дії договору сторони вчиняли дії на виконання його умов, у тому числі позивач, яка користувалася кредитними коштами, 01 грудня 2014 року звернулась до ТОВ «Компаньйон Фінанс» із заявою(офертою) №1-192-718(а) в якій просила продовжити термін дії кредитного договору № 1-192-718, що закінчився 01.12.2014 року на строк п»ятнадцять днів, а саме до 16.12.2014 року. Вказана заява була підписана позивачем та представником товариства. Наведене свідчить про те, що позивачу були повністю відомі істотні умови кредитного договору, вона не зверталась до кредитора за роз'ясненням положень договору, якій були не зрозумілі, тим самим погоджуючись із всіма умовами кредитного договору та вчиняла дії спрямовані на його виконання. Крім того, суд вважає, що в разі не згоди з умовами кредитного договору позивач могла скористатись своїм правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Однак, таким правом позивач не скористалася, а після закінчення терміну дії договору звернулась до ТОВ «Компаньйон Фінанс» із новою заявою(офертою) про продовження терміну дії договору. Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09.11.2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що кредитний договір №1-192-718 від 17.11.2014 року укладений з дотриманням вимог щодо його форми, підписаний обома сторонами, які в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договору не висловлювали, позивач була ознайомлена з умовами кредитування, та підтвердила згоду на укладення договору своїм підписом, що є дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Протягом терміну дії вказаного договору сторони вчиняли дії спрямовані на виконання його умов, у тому числі позивач, яка користувалася кредитними коштами, зверталась до ТОВ «Компаньйон Фінанс» із заявою про продовження терміну дії договору. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та ТОВ «Компаньйон Фінанс» був укладений договір про надання споживчого кредиту на умовах та порядку, визначеному чинним законодавством України, з дотриманням принципу свободи договору, а також встановлених законом вимог щодо письмової форми та змісту договору. Позивачем не наведено обставин, які б обґрунтовували заявлені нею позовні вимоги та свідчили про недобросовісність фінансової установи при укладенні кредитного договору, невідповідність змісту правочину цивільному законодавству, а тому суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору №1-192-718 від 17.11.2014 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Компаньйон Фінанс» недійсним, у зв'язку з чим позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення. 12.11.2015 року між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20151112-Ф, предметом якого стало відступлення права грошової вимоги по кредитних договорах, укладеними між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та боржниками, в тому числі за кредитним договором №1-192-718 від 17.11.2014 року, укладеним між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та [PERSON] У відповідності до ст.512 ЦК України кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З метою належного виконання умов Договору відступлення прав вимог, ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» підписано Реєстр Боржників до Договору відступлення права вимоги №20151112-Ф від 12.11.2015 року, що стверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 12.11.2015 року. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників від 12.11.2015 року заборгованість позивача [PERSON] за кредитним договором №1-192-718 від 17.11.2014 року на момент відступлення права грошової вимоги становила 1380,30 грн. Станом на 26.04.2016 року заборгованість [PERSON] становить 3384,10 грн. Згідно ст. 6.3. Договору № 20151112-Ф, ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» разом із правами грошових вимог набуло усі інші пов 'язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а саме: пред'явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які Відповідач одержить від боржників на виконання його вимог, та інші права (в т.ч. право нарахування відсотків та пені за договором, а також ті права, які забезпечують зобов 'язання боржника). Твердження позивача про протиправність набуття ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» права грошової вимоги, судом до уваги не беруться, оскільки ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» зареєстроване в установленому законом порядку, що стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 10.02.2015 року, здійснює діяльність з управління активами до складу яких відповідно до ч. 5 ст. 34 ЗУ «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)» можуть входити боргові зобов'язання за умови, що такі зобов'язання оформлені у спосіб не заборонений законодавством. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем [PERSON] не представлено будь-яких доказів, що підтверджують вчинення КУА «КУА «Прімоколект - Капітал» дій, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. З огляду на вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійним Додатку № 1 «Реєстр боржників від 12 листопада 2015 року» до Договору відступлення права вимоги № 20151112-Ф укладеного між ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» та ТОВ «Компаньйон Фінанс» в частині інформації щодо позивача та заборони вчиняти ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» будь-які дії які принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] до задоволення не підлягають. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору № 1-192-718 від 17.11.2014 року укладеного між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та [PERSON] та Додатку № 1 «Реєстр боржників від 12 листопада 2015 року» до Договору відступлення права вимоги № 20151112-Ф укладеного між ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» та ТОВ «Компаньйон Фінанс» в частині інформації щодо [PERSON] та заборони вчиняти ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» будь-які дії які принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed