Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

27.11.2018 року АТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 06.02.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП у зв'язку з пошкодженням електроопори №4, ПЛ-0,54 кВ від ТП-76 Ф-1, яка обліковується на балансі АТ "Миколаївобленерго". Розмір шкоди завданої діями відповідача складає 7176,58 грн., яка у добровільному порядку ним не відшкодована. Посилаючись на викладене, просив стягнути із відповідача 7176,58 грн. в рахунок відшкодування завданої ним шкоди та 1762 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, у визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 280,\~281 ЦПК України\~ суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Частина 1\~ст.15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року\~застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 19.01.2018 року о 13 год. 30 хв. [PERSON] в с. Велідарівка по вул. 8 Березня Єланецького району Миколаївської області, керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору №4, ПЛ-0,54 кВ від ТП-76 Ф-1 (с. Велідарівка) (а. с. 5-7). Вищевказана електроопора обліковується на балансі АТ "Миколаївобленерго" (а. с. 9). Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 06.02.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП (а. с. 8). Відповідно до ч.6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з цим, факт завдання шкоди позивачу, як потерпілому в ДТП з вини відповідача, яка визнана останнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, є преюдиціальним та доказуванню не підлягає. З матеріалів справи слідує, що АТ "Миколаївобленерго" здійснено ремонтні роботи по відновленню електроопори самостійно у зв'язку з чим пронесено витрати у розмірі 7176,58 грн., які складаються з: витрат на будівельні роботи - 5674,85 грн., інших витрат - 305,63 грн. та податку на додану вартість - 1196,10 грн. (а. с. 15). 30.01.2018 року на адресу відповідача направлено лист-претензію про необхідність відшкодування ним завданої шкоди у розмірі 7165,58 грн. 01.02.2018 вказана претензія отримана відповідачем (а. с. 20), проте, на час розгляду справи у суді залишена без уваги, сума завданих збитків відповідачем у добровільному порядку не відшкодована. Так, відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України\~- джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо/що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (\~ст. 1166 ЦК України\~). Положеннями\~ст. 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода ). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,1187ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Частиною 2\~ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та достатні докази, що підтверджують факт завдання шкоди його майну діями відповідача, розрахунок завданої шкоди, тому суд\~вважає,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягають стягненню 7176,58 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої пошкодженням електроопори. Оскільки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню 1762 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved