Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 листопада 2010 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим за відсутності взаєморозуміння між ними. З листопада 2019 року припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила не стягувати з відповідача судові витрати та залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач також подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 27 листопада 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 105); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 27 листопада 2010 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 28 квітня 2011 року на підставі актового запису № 57 від 28 квітня 2011 року (а.с.4). Шлюбні відносини між подружжям припинені через непорозуміння у сім`ї, втрати почуття любові і поваги один до одного; з листопада 2019 року сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства; за час судового провадження з розгляду даної справи, а саме з лютого 2020 року не примирилися; дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім"ї, виданої головою ОСББ "Водник" (а.с.5). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає,\~що сім`я\~розпалася остаточно,\~примирення між\~сторонами не\~є можливим,\~сторони наполягають\~на розірванні\~шлюбу, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.113 СК України\~позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved