Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.07.2018 на дверях під`їзду, в якому мешкає він та його сім`я було вивішено звернення до мешканців будинку, на якому було зазначено, що 01.08.2018 змінюються тарифи на послуги з утримання будинку і прибудинкової території. У своєму зверненні адміністрація ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» вказала, що підвищення тарифів буде здійснено на підставі рішення виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206. 16.08.2019 рішенням Київського окружного адміністративного суду було скасовано рішення Виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206, у зв`язку з чим позивач вважає, що підстави для підвищення тарифів на послуги з утримання будинку і прибудинкової території, яке було введено відповідачем з 01.08.2018 відсутні. Позивач також вважає, що посадові особи відповідача не сприяли дотриманню процедури доведення до споживачів інформації про зміну цін/тарифів на житлово-комунальні послуги з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції членів територіальної громади. Одночасно були порушені права позивача як споживача та члена цієї громади. З огляду на дані обставини позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд: -визнати незаконною зміну тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» з 01.08.2018; -заборонити ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» використання тарифів, введених рішенням виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206, при розрахунках між споживачем [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ; -зобов`язати ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» здійснити перерахунок грошових коштів, сплачених Позивачем, в рахунок подальшої сплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.08.2018 по 01.11.2019 у зв`язку з незаконністю тарифів, введених рішенням виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206; -зобов`язати ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» надати суду договір з виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради про надання послуг споживачам з утримання будинків та прибудинкової території на території с. Софіївська Борщагівка; -стягнути з відповідача ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» на користь позивача 1 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 05.11.2019 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. 05.12.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, у якому останній зазначив, що позивач не є власником квартири [ADDRESS] а тому відсутні підстави для задоволення його позовних вимог. 27.12.2019 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій останній просив визнати доводи відповідача, викладені у відзиві, безпідставними та наполягав на задоволенні своїх позовних вимог. Ухвалою суду від 24.06.2020 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представники відповідача в судове засідання не з`явився, просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини своєї неявки та позицію щодо позову суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали у судовому засіданні, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206 було погоджено нові тарифи за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а саме: -тариф за 1 кв. м. на утримання будинків і споруд та прибудинкових споруд для першого поверху та інших поверхів без ліфта, в межах 6,20 - 6,25 грн.; -тариф за 1 кв. м. на утримання будинків і споруд та прибудинкових споруд для другого поверху та вище поверхів (з ліфтом), в межах 7,10 - 7,15 грн.; -тариф за 1 кв. м. на утримання нежитлових приміщень - 10,00 грн. 29.07.2018 адміністрацією ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» було повідомлено мешканців будинку за адресою: [ADDRESS] , про вищезазначені тарифи та про те, що вони вступають в дію з 01.08.2018. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі № 320/363/19 було визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206. Приписами ч. 5 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З огляду на це суд вбачає, що у зв`язку із скасуванням рішення виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206 ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» не мало права отримувати від позивача кошти за послуги за утримання будинку та прибудинкової території за недійсними тарифами, тому повинно здійснити перерахунок. Приписами ч. 1-2 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частинами 1-2 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З огляду на викладене суд вважає, що визначений у позовній заяві спосіб захисту, такий як зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошових коштів сплачених позивачем в рахунок подальшої сплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території є найбільш справедливим та таким, що відповідає характеру правовідносин, що складалися, а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині. Щодо вимог про визнання незаконною зміну тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території суд зазначає, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі № 320/363/19, яким було визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206, було належним чином захищено права та інтереси позивача в цій частині, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги. Щодо вимог позивача про заборону ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» використовувати тарифи, введені рішенням виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206, при розрахунках з ним суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що ПП «Житлосервіс «Софіївка-3» на даний час здійснює нарахування вартості оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за тарифами. встановленими рішенням виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206, з огляду на що у суду відсутні підстави для задоволення даної позовної вимоги. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди варто зазначити наступне. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2005 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Проте, у ході розгляду справи позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності шкоди та протиправності поведінки відповідача, який керувався тарифами, що були затверджені вже згаданим рішенням виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.06.2018 № 206, у зв`язку з чим вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню. Також суд зазначає, що враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial