Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] , третьої особи,про позбавлення відповідача батьківських прав, відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він проживав з відповідачкою у цивільному шлюбі, у якому в них народилося дві дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка після народження молодшої дочки почала зловживати спиртними напоями і в січні 2015 року забрала дітей та виїхала з ними в невідомому напрямку. Після цього, він звернувся до сектору кримінальної міліції у справах дітей УМВС України в Івано-Франківській області, де йому повідомили про те, що [PERSON] мають намір позбавити батьківських прав відносно дітей, оскільки вона веде жебрацький спосіб життя. 14.06.2019 він дізнався, що відповідач покинула дітей на знайому, яка проживає в Косівському районі і служба у справах дітей Косівської РДА забрали дітей до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабітації дітей Івано-Франківської ОДА. В подальшому він звернувся до суду з позовом про визнання батьківства відносно дітей та внесення змін до актових записів про їх народження, який було задоволено. 28.02.2020 він забрав дітей з Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабітації дітей Івано-Франківської ОДА. Відповідач за весь час перебування дітей в даному закладі та до звернення з позовом до суду, не цікавилася дітьми, не приходила до них, самоусунулася від їх виховання. А тому вважає позовні вимоги підставними. Ухвалою судді від 22.06.2020 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Відповідач у встановлений ухвалою суду строк відзив на позов не подала. Ухвалою суду від 08.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлялася, зокрема через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала. Представники третіх осіб - Орган опіки та піклування Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області та Орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судове засідання не з`явилися. Представник Органу опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області Токарик І.М. подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Крім того, органом опіки було представлено суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . А тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у відсутності третіх осіб. Суд,оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які посилається позивач та треті особи, позов задовольняє з таких підстав. У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з довідки Милуванської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 15.07.2019 №355 (а.с.25), з [PERSON] , 1982 року народження з квітня 2011 року по січень 2015 року, без реєстрації шлюбу з неповнолітніми дітьми проживала [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2014 року народження. Згідно з свідоцтвами про народження дітей серія [NUMBER] , [NUMBER] , виданих Тисменицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Івано-Франківськ (а.с.13,14), батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . При цьому, встановлено, що заочним рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2019 (а.с.10-12) визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внесено зміни до актових записів про народження дітей щодо прізвища дітей та відомостей про батька. Згідно актів про факт передачі дітей від 28.02.2020 (а.с.15-16), адміністрацією Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей в особі в.о.директора Серденько М.В. передано дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батькові [PERSON] . Крім того, з виписок Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 28.02.2020 (а.с.17,18) вбачається, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 14.06.2019 перебували в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Згідно довідки Милуванської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 12.05.2020 №183 (а.с.20) малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з [PERSON] в [ADDRESS] . Таким чином, з наведеного вбачається, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на даний час проживають з позивачем та знаходиться на його матеріальному утриманні. Відповідач з дітьми не проживає з 14.06.2019. Із довідок Милуванського навчально-виховного комплексу "Загально освітня школа І-ІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад" (а.с.21,22) вбачається, що [PERSON] з 03.03.2020 зарахована в садкову групу закладу, [PERSON] з 03.03.2020 зарахована на навчання в 2 клас закладу. Крім цього, з висновку органу опіки та піклування від 06.10.2020 за №249/01-036/163 (а.с.74) вбачається, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з батьком. Мати дітей не цікавиться долею дітей та не займається їх вихованням більше трьох років. А тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З врахуванням наведеного, оскільки відповідач [PERSON] з 14.06.2019 року ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , залишила їх, внаслідок чого діти були влаштовані в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей, не цікавилася дітьми, не відвідувала їх, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимог слід задовольнити. Одночасно задовольняючи позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така за правилами частин 2 та 3 статті 166 Сімейного кодексу України, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, а тому суд приймає рішення про стягнення аліментів на дітей. Положеннями ст. 180 Сімейного Кодексу України передбачено обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.ст.181, 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, судом зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей, що є окремою підставою для стягнення аліментів, а тому вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей є обґрунтованими. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. А тому враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, їх потреби, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є особою молодого віку, працездатною, виходячи з визначеного законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про те, що слід стягувати з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги, слід вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved