Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обгрунтування позову зазначила, що 15 червня 2016 року рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано шлюб між її матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] . Також, судом вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання позивачки в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення повноліття. На даний час позивачка є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Прикарпатському Національному університеті імені Василя Стефаника на факультеті Філологія спеціальності 061 Журналістика 2 курс ОР «Бакалавр» денної контрактної форми навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідно до Договору «Про надання освітніх послуг» № 190/20106-07 від 10 вересня 2020, вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 79 600 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот) грн., тобто 19 тис 900 грн. щорічно. Крім того, зазначає, що їй необхідно харчуватися, купляти одяг, книжки, зошити і канцелярські товари. ЇЇ мама не в силах забезпечити позивачку всім необхідним. Зазначає, що їй не відомо, чи відповідач [PERSON] працює, однак у його власності є нерухоме майно, у зв`язку з чим він має змогу її утримувати. Враховуючи наведене, просить суд стягувати з [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 3500 гривень, щомісячно. Стягнення аліментів розпочати з часу подачі даного позову та проводити до досягнення нею 23 років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є донькою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.03.2003 року, виданого Будилівською сільською радою, Снятинського району, де в графі «батько» вказаний [PERSON] . 15.06.2016 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Судом вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення повноліття. Як вбачається із виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №7368/20 від 03.09.2020 року, останній перехворів на коронавірусну хворобу Covid-19 U07.1. З Договору «Про надання освітніх послуг» № 190/20106-07 від 10 вересня 2020 року вбачається, що позивачка є студенткою ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника" та навчається на факультеті Філологія, спеціальності 061 Журналістика 2 курс ОР «Бакалавр» денної контрактної форми навчання. Відповідно до Розділу ІІІ п.1 Договору «Про надання освітніх послуг» № 190/20106-07 від 10 вересня 2020, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 79 600 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот) грн., тобто 19 тис 900 грн. щорічно. Згідно копії дублікату квитанції виданою АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.1925230995.1 від 30.11.2020 року [PERSON] сплачено 9950,00 грн. за навчання в університеті, на факультеті філологія, журналістика, денна 1.2. З копії квитанції виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 31.05.2021 року вбачається, що [PERSON] сплачено 9950,00 грн. за навчання в університеті, на факультеті філологія, журналістика, денна 2.1. Також, відповідно до копії квитанції виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 01.07.2021 року [PERSON] сплачено 497,00 грн. за навчання в університеті, на факультеті філологія, журналістика, денна 2.1. Відповідно до довідки, виданої Деканом Факультету філології [PERSON] від 16.08.2021 року [PERSON] є студенткою ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника", спеціальності 061 Журналістика 2 курс ОР «бакалавр» денної контрактної форми навчання. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 07.05.2021 року [PERSON] припинено підприємницьку діяльність. 01.07.2021 року [PERSON] та [PERSON] , було продано квартиру [ADDRESS] , яка [PERSON] та [PERSON] належала по ? частини, продаж вчинено за 162 900,00 грн., що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 01.07.2021 року. [PERSON] сплачував аліменти на утримання [PERSON] , згідно рішення суду, що підтверджується копіями квитанцій. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має змогу таку допомогу надавати, оскільки є працездатним, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час припинив підприємницьку діяльність, інших доказів отримання ним доходу суду не надано. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень щомісячно, починаючи з 31 серпня 2021 року та до закінчення її навчання уДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника", але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідачем у поданій ним заяві до суду зазначалось, що він має можливість на сплату аліментів тільки у розмірі 1000,00 грн., оскільки у нього немає власного житла, відсутні доходи та припинена підприємницька діяльність, однак суд не приймає до уваги такі посилання відповідача, оскільки [PERSON] є працездатним. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України , суд,-

Outcome: partial