Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У серпні місяці 2017 року позивач Публічне Акціонерне Товариство «Всеукраїнський банк розвитку» ( далі ПАТ «ВБР» ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне, 18.06.2013 між ПАТ «ВБР» та [PERSON]. укладено кредитний договір № MKAF3.6509.010, відповідно до якого позивач надав [PERSON]. кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 1310400 грн. на наступні цілі: споживчі потреби, строком до 17.12.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% річних. Повернення кредиту здійснюється згідно з Графіком погашення, який є невід'ємною частиною цього договору. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором 18.06.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № PX029031.6522.005, за умовами якого остання поручилася перед банком за виконання [PERSON]. зобов'язань по кредитному договору, також було укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.6509.011 від 18.06.2013. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON]. свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 18.07.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 811 123 грн. 97 коп., яка складається з поточної заборгованості за кредитом - 156 610,30 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 654 513,67 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача [PERSON]та судовий збір . В судове засідання представник позивача ПАТ "ВБР" не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій просить вказану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення у пресі в газеті «Урядовий кур'єр» № 177 від 21.09.2017, клопотань про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не надавала. Ухвалою суду від 25.09.2017 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм кредитні правовідносини, які регулюються статьями 526, 527, 629, 1054, 1055 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18.06.2013 між ПАТ «ВБР» та [PERSON]. укладено кредитний договір № MKAF3.6509.010 у виді строкового кредиту у розмірі 1310400 грн. 00 коп., цільове призначення якого визначено: на придбання автотранспорту, строком до 17.12.2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 21% річних.(а.с.24-26). Додатковою угодою № 1 до кредитного договору № MKAF3.6509.010 від 18.06.2013 підписаною 10.12.2013 р. ПАТ "ВБР" та [PERSON]., викладено в новій редакції преамбулу кредитного договору. Позичальника зазначено, як "Фізична особа-підприємець [PERSON]" (а.с. 30). Додатковою угодою № 2 до кредитного договору № MKAF3.6509.010 від 18.06.2013, підписаною 04.04.2014 р. позивачем та [PERSON]., викладено в новій редакції п. 1.1.4., п. 2.5., п. 8.5 Кредитного договору (а.с.31). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № MKAF3.6509.010 від 18.06.2013 між позивачем, [PERSON]. та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.6522.005 від 18.06.2013 року, згідно якого [PERSON] зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання [PERSON]. зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначним кредитним договором. Згідно п. 4 договору поруки у випадку невиконання Позичальником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, Позичальник та Поручитель відповідають перед Позивачем, як солідарні Боржники. 10.12.2013 року між позивачем, [PERSON]. та [PERSON] було підписано Додаткову угоду № 1 до договору поруки, а 04.04.2013 року між вказаними сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до договору поруки (а.с. 34). Позивач ПАТ "ВБР" виконав свої обов'язки згідно приписів Кредитного договору № MKAF3.6509.010 від 18.06.2013 року в повному обсязі, що підтверджується заявою про видачу готівки № 204541, відповідно до якої 1 310 400 гривень було видано [PERSON]. (а.с.23). 18.06.2013 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № MKAF3.6509.010 від 18.06.2013 між позивачем та [PERSON]. укладено договір застави автотранспорту № ZXA019500.6509.011, згідно якого заставодержатель має право в разі невиконання заставодавцем зобов'язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця (а.с. 35-37). 10.12.2013 року до договору застави автотранспорту № ZXA019500.6509.011 від 18.06.2013 між позивачем та [PERSON]. укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 (а.с.38). 04.04.2014 року до договору застави автотранспорту № ZXA019500.6509.011 від 18.06.2013 між позивачем та [PERSON]. укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 (а.с.39). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає негайному виконанню у цей строк (термін) Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимог законодавства. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору (з урахуванням Додаткової угоди № 4 до кредитного договору) Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти щомісяця, з 1-го по 5-е число кожного місяця. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику проценти в розмірі 32 % (тридцять два) проценти річних, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору позичальник погашає кредит згідно графіку, встановленого в п. 2.5. кредитного договору, кожного поточного місяця. З 01.05.2014 року відповідач [PERSON]. припинив сплату коштів із погашення кредиту та відсотків. Відповідно до узагальнення ВСУ судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 13.12.2010 року, суд, вирішуючи справи даної категорії, має встановлювати такі обставини: - досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; - кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі. Судом встановлено, що кредитний договір № MKAF3.6509.010 від 18.06.2013 року укладено за вільним волевиявленням відповідача, що підтверджується особистим підписом під умовами договору [PERSON].. Крім того, також встановлено, що сторони кредитного договору досягли згоди, щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується особистими підписами представника ПАТ «ВБР» та [PERSON]., [PERSON] під умовами договорів. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель солідарно відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. Відповідно до п.2. ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.12.2015 у справі № 236/3427/15-ц встановлений факт смерті [PERSON]. за кредитним договором, який помер [INFO] в Кіровському районі міста Донецька (а.с.42-43 Факт смерті [PERSON]. зареєстровано в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, про що 15.12.2015 року за № 00129920932 реєстратором Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано відповідний актовий запис № 856 (а.с.44). Відповідно до ст. 1216 ЦК України встановлює, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно письмового повідомлення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] вих. № 20/01-16 від 05.02.2016, встановлено, що 27.01.2016 року, вказаним нотаріусом було видано Свідоцтво про право спадщини за законом, після смерті [PERSON]., 1958 року народження, який помер [INFO], на ім'я [PERSON], [INFO], за реєстровим № 220 (а.с. 45-46).. Відповідно до вищевказаних відомостей, відповідач [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON]. отримала у власність майно, яке відповідно до умов Договору застави автотранспорту від 18.06.2013 року(з урахуванням Договору про внесення змін № 1 та Договору про внесення змін №1) № ZXA019500.6509.011 виступає забезпеченням виконання умов кредитного договору № MKAF3.6509.010 від 18.06.2013. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON]., а після [INFO] відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, кредитні кошти в розмірах та строки, визначені умовами договору не сплачувала, що підтверджується матеріалами справи та вбачається з розрахунку заборгованості, яка станом на 18.07.2017 року становить 811 123 грн. 97 коп., з яких: прострочена заборгованість по сплаті процентів становить 156 610 грн. 30 коп.; - прострочена заборгованість по сплаті кредиту становить 654 513 грн. 67 коп.. Виходячи з наведеного, в сукупності встановлених у справі обставин суд вважає, що позивачем доведений факт укладання кредитного договору між позивачем та [PERSON].; факт того, що відповідач [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON]. отримала у власність майно, яке виступає забезпеченням виконання умов кредитного договору № MKAF3.6509.010 від 18.06.2013 та факт не виконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов'язань за договором, а тому з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 811 123 грн. 97 коп.. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. ПАТ «ВБР» надало до суду копію постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 року № 743 «Про віднесення ПАТ «ВБР» до категорії неплатоспроможних», копію наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку», копію рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.12.2015 року № 234 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з якими з 23.12.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВБР". Враховуючи, вищевикладене, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 811 123 грн. 97 коп. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору, суд виходить з наступного. Відповідо до ЗУ» Про судовий збір « розмір ставки судового збору майнового характеру становить 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ЗУ "Про державний бюджет україни на 2017 рік" розмір прожиткового мінімума для працездатних осіб становить 1600 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на корись держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 8000 грн..

Outcome: approved