Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ №182-к/тр від 24.03.2020 про звільнення його з посади головного лікаря відділення ДП «Санаторій» Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, поновити його на посаді головного лікаря відділення, визнати протиправним та скасувати рішення засідання первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» профспілки працівників охорони здоров`я України ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» від 24.03.2020 про надання згоди на звільнення [PERSON] .. Також просить стягнути з ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 24.03.2019 по день винесення судом рішення про поновлення та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Рішення у частині поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди допустити до негайного виконання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працює у системі санітарно - курортних закладів профспілок України з 1979 р. З 08.02.2008 по 24.03.2020 працював головним лікарем «відділення «Санаторій «Перлина Прикарпаття» ДП «СКК» Моршинкурорт» ЗАТ`Укрпрофоздоровниця». 06.03.2019 наглядова рада ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» погодила нову структуру ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». 18.04.2019 загальними зборами акціонерів ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» прийнято рішення про зміну назви ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». 19.09.2019 він отримав попередження від імені директора ДП «СКК «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» Чайковського С.Д. , що у зв`язку з скороченням штату працівників, відповідно до наказу № 79 від 17.09.2019 «Про зміни в організації виробництва і праці» 02.12.2019 з ним буде розірвано трудовий договір на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом № 182-к/тр від 24.03.2020 «Про звільнення» він був звільнений з посади головного лікаря Відділення ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з 24.03.2020. Підставою для звільнення послужив наказ № 79 від 17.09.2019, попередження про вивільнення працівників №13-16/728 від 19.09.2019, згода профспілкового комітету (протокол №10 від 24.03.2020). Однак вважає, що наказ про звільнення суперечить чинному законодавству у зв`язку з порушенням вимог п.п. 3, 10 ч. 2 ст. 42, ч.ч. 2, 3 ст. 49-2, ч. 1 ст.43 КЗпП України, а саме: при його звільненні не враховано те, що порівняно з іншими працівниками, які залишись працювати на перейменованому підприємстві він мав більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, безперервний тривалий стаж (пропрацював у медичній службі «Моршинкурорт» понад 32 роки), те що йому залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку та наявність утриманців. Також, при звільнені не дотримано вимоги ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, згідно якої одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку з змінами в організації виробництва і праці працівникові має бути запропоновано іншу роботу на цьому ж підприємстві. Не зважаючи на наявність чисельних посад лікарів, йому не було запропоновано посади з числа посад медичної служби, а тільки посада гардеробника та прибиральника виробничих приміщень. Окрім цього, він є членом первинної профспілкової організації «ДП «Санаторію «Перлина Прикарпаття», однак відповідач не звертався у вказану профспілку на отримання згоди про його звільнення. Він не був присутній на засіданні профспілкової організації ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» та його пояснення відсутні. Вважає, що при звільнені було також порушено процесуальні вимоги стосовно дотримання порядку його звільнення, зокрема порушено п. 4.5.2 статуту ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та п. 3.1 Положення про відділення «Санаторій «Перлина Прикарпаття» ДП СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», згідно яких головний лікар (керівник структурного підрозділу) звільняється за погодженням із головою Правління товариства, чого зроблено не було, оскільки відсутнє подання директора підприємства Чайковського С.Д. голові Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» Суботі М.В. на погодження його звільнення та відповідно відсутнє погодження його звільнення головою Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Він не був також своєчасно ознайомлений з будь - якою формою наказу про зміни у організації виробництва і праці та такий не доведений до його відома. Внаслідок незаконних дій керівництва ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» він зазнав моральної шкоди, яка виразилась у принижені честі, гідності та ділової репутації, що виразилось зокрема у пропозиції йому посади гардеробника та прибиральника. Після оголошення йому попередження про звільнення він сильно переживав, що призвело до загострення хронічного захворювання серцево - судинної системи, у зв`язку з чим він вимушений був проходити амбулаторне та стаціонарне лікування. А відтак просить стягнути з відповідача завдані йому матеріальні збитки. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Настасяк О.І. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили суд їх повністю задоволити з підстав викладених у позовній заяві. При цьому, позивач додатково пояснив, що він станом на 24.03.2020 не перебував на посаді з якої він був звільнений, оскільки з 08.02.2008 займав посаду головного лікаря відділення «Санаторій «Перлина Прикарпаття» ДП «СКК Моршинкурорт», про що свідчать записи у трудовій книзі. З жодним документом чи наказом про переведення його на посаду головного лікаря відділення ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» він не був ознайомлений. Також вказав, що згідно штатного розпису, що діяв на підприємстві з липня 2019 по грудень 2019 у ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» налічується 7 посад головних лікарів відділень, проте тільки 3-х головних лікарів звільни по п. 1 ст.40 КЗпП України - його та головного лікаря відділення «Санаторій «Лаванда» і відділення «Санаторій «Світанок». Інші головні лікарі не були звільнені, а працевлаштовані на інші вакантні посади. Окрім цього з дев`яти вакантних посад, які були наявні на день попередження його про звільнення та на момент звільнення, йому було запропоновано тільки дві - посада прибиральника виробничих приміщень та гардеробника, при цьому не запропоновано посаду сестри медичної, яка була у списку вільних посад, яку він міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду роботи. Також, згідно штатного розпису, що ведений на підприємстві з 01.12.2019 створено ряд нових підрозділів та посад, які йому не пропонувались для працевлаштування, зокрема: 1 посада головної медичної сестри апарату управління, 3 посади фахівця реєстратури БЛ, 5 посад менеджера - управителя, 2 посади адміністратора, посади прибиральника виробничих приміщень, 2 посади гардеробника, 4 посади сторожів, 7 посад завідувача відділення санітарно - курортного лікування, 1 посада завідувача консультативно - діагностичного відділення, 10 посад прибиральника територій, посада медичної сестри з масажу, 0,25 посади лікаря пульмонолога, які не були включені у перелік вакантних посад. Представник відповідача ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Більська Л.В. у судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву та просила суд відмовити у їх задоволенні, оскільки такі є безпідставними та необґрунтованими, а процедура звільнення позивача відбулась з дотриманням чинного трудового законодавства. Зокрема зазначила, що у відповідності до ч.1 ст. 42 КЗпП України, реалізація переважного права на залишення на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника може мати місце у ситуації коли скорочення штату стосується кількох аналогічних посад, а скороченню підлягає лише певна їх частина. Однак на підприємстві мало місце скорочення всіх штатних одиниць головних лікарів, у тому числі і тієї яку обіймав позивач, тому диспозиція ст. 42 КЗпП України не могла бути застосована в даному випадку. Також є необґрунтованими твердження позивача щодо невиконання вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Так зокрема позивачу було запропоновано інша вакантна робота яку він би зміг виконувати з урахуванням його освіти кваліфікації та досвіду - а саме посада гардеробника та прибиральника виробничих приміщень, від яких останній відмовився. Що стосується вакантної посади сестри медичної -0,5 окладу, то така посада не могла бути запропонована відповідачу, оскільки у відповідності до єдиних вимог затверджених МОЗ України та Ліцензійних умов на провадження господарської діяльності з медичної практики, обов`язковою кваліфікаційною вимогою для роботи на посаді сестри медичної є наявність свідоцтва про проходження спеціалізації за профілем роботи. Відповідно до посадової інструкції сестри медичної санаторію ДП «Санаторій Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» для зайняття цієї посади необхідним було наявність свідоцтва про проходження спеціалізації за профілем роботи - медична сестра терапевтичних відділень і кабінетів, медична сестра гастроентерологічних відділень і кабінетів, медична сестра процедурних кабінетів. Однак, у особовій справі [PERSON] наявне посвідчення № 101, яким йому присвоєно вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «Організація і управління охороною здоров`я», яка присвоюється керівникам закладів охорони здоров`я, які виконують керівні, адміністративно - управлінські функції. Щодо створення нових посад, то зазначив, що кількість штатних одиниць посади головної медичної сестри скоротилась на 1 одиницю, посада фахівця реєстратури також скоротилась до 3, менеджер (управитель) - посада не пропонувалась позивачу, оскільки його освіта та кваліфікація не відповідали вимогам Довідника кваліфікаційних характеристик працівників Випуск 1, адміністратор - вакансій з моменту попереджання та до дня звільнення не було, сторож та завідувач відділення - кількість штатних одиниць не змінилась, завідувач консультативно - діагностичного відділення - вакансій з моменту попередження та до дня звільнення не було, прибиральник територій, медична сестра з масажу - кількість посад зменшилась лікар - пульмунолог вакансія не могла бути запропонована у зв`язку з невідповідністю освіти та кваліфікації позивача вимогам Довідника 1. Що стосується погодження на звільнення первинної профспілкової організації, то вказали, що згідно статуту первинної профспілкової організації працівників ДП «СКК «Моршинкурорт» професійних працівників охорони здоров`я України до складу останньої входять профспілкові організації санаторіїв відділень, зокрема первинна профспілкова організація відділення «Санаторій «Перлинна Прикарпаття», тому рішення первинної профспілкової організації працівників ДП «СКК «Моршинкурорт» професійних працівників охорони здоров`я України про надання згоди на звільнення позивача прийнято відповідно до норм Закону. Також вважають, що запис про звільнення позивача здійснений згідно чинного законодавства, відповідно до назви посади у Класифікаторі професій ДК 003:20210 КВЕД «головний лікар», яка не містить інших похідних слів. Твердження позивача стосовно відсутності подання директора Чайковського С.Д. голові Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» Суботі М.В. на погодження звільнення позивача та відсутність такого погодження спростовується новою редакцією статуту у якому не міститься таких положень, що стосуються погоджень звільнення позивача головою Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». На підставі наведеного, враховуючи що, процедура звільнення позивача дотримана, оспорюваний наказ про звільнення є законним, тому відповідно відсутні підстави для поновлення [PERSON] на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Окрім цього не підлягають задоволенню і позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди так як причиновий зв`язок між моральною шкодою та поведінкою відповідача відсутній. Уповноважений представник відповідача - первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» працівників профспілки охорони здоров`я України у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином неодноразово повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Уповноважений представник третьої особи первинної профспілкової організації «ДП «Санаторію «Перлинна Прикарпаття» у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь в справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу №12-к від 01.03.2001 ДП «Санаторій «Перлина Прикарпаття» ЗАТ лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» [PERSON] був зарахований на посаду завідувача лікувально- діагностичним відділенням у порядку службового переводу із ОП санаторій «Пролісок» курорту Моршин з 01.03.2001./а.с. 12 т.2/ Згідно наказу №6-к від 07 травня 2002 [PERSON] приступив до виконання обов`язків головного лікаря філії «Санаторій «Перлина Прикарпаття» Прикарпатського ДП ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»./а.с.17 т.2/ 04.02.2003 у зв`язку з реорганізацією підприємства призначений на посаду головного лікаря ДП «Санаторій «Перлина Прикарпаття» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця». З 08.02.2008 по 24.03.2020 працював на посаді головного лікаря відділення «Санаторій «Перлина Прикарпаття» ДП Санаторно - курортного комплексу «Моршинкурорт» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»./а.с 44-48 т.1/ У відповідності до рішення Наглядової ради ПАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 06.03.2019 № Р7-23 вирішено погодити нову структуру ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», яка вступає у дію після реєстрації Статуту ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Доручено директору ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» Чайковському С.Д. у термін до 10.05.2019 розробити та подати на затвердження Голові Правління штатний розпис ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» відповідно до нової структури та відповідно до штатних нормативів затверджених керівними органами ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». /а.с.111 т.2/ Рішенням річних загальних зборів акціонерів ПАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 18.04.2019 оформлених протоколом №Зб-37 вирішено змінити назву ДП «Санаторно - курортний комплекс «Моршинкурорт» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Урпрофоздоровниця» на ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». Внести зміни до статуту ДП «Санаторно -курортний комплекс`Моршинкурорт» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця, пов`язані зі зміною найменування підприємства і найменування засновника підприємства та затвердити статут у новій редакції./а.с.88 т.1/ 18.04.2019 було затверджено статут «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». Також головою правління ПрАТ «Укрпрофоздоровениця» Субота М.В. було погоджено новий штатний розпис ДП «Санаторій «Моршинкурорт» на 1 грудня 2019 р../а.с. 127-129, 140-144 т.1/ Наказом директора ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укропрофоздоровниця» Чайковського С.Д. від 17.09.2019 №79 «Про зміни в організації виробництва і праці» у зв`язку із затвердженням Статуту підприємства у новій редакції та зміною його структури, з метою оптимізації та впорядкування штатного розпису ДП «Санаторій Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» відповідно до наповненості оздоровниці відпочивальниками наказано ввести у дію з 01.12.2019 штатний розпис ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» чисельність 515 штатних одиниць, згідно Додатку № 1 до цього наказу./а.с. 139 т.1/ В цьому ж наказі, зазначено начальнику відділу з правового, кадрового забезпечення та організаційної роботи Павлишин Р.П. разом з інспекторами кадрів на виконання вимог ст.49-2 КЗпП України у строк до 01.10.2019 персонально попередити працівників, посади яких скорочуються у відповідності до п.1 цього наказу про наступне їх звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників. 19.09.2019 підприємство у письмовій формі (№13-16/728) попередило позивача про наступне звільнення, а саме 02.12.2019 із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників. Також було запропоновано для працевлаштування на підприємстві посади гардеробника чи прибиральника виробничих приміщень. Від запропонованих посад позивач відмовився, про що свідчить його підпис./а.с.138 т.1/ 23.03.2020 директор ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Чайковський С.Д. звернувся до голови первинної профспілкової організації працівників ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» з поданням №13-16/181 про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] , головним лікарем відділення Санаторій «Перлина Прикарпаття» ДП «Санаторій «Моршинкурорт «ПрАТ «Укрпрофоздоровниця»./а.с.30 т.1/ Згідно витягу із протоколу № 10 засідання первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» профспілки працівників охорони здоров`я України ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» від 24.03.2020 члени профспілкової організації одноголосно вирішили дати згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] у зв`язку з скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України./а.с.32 т.1/ Наказом директора дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Чайковського С.Д. № 182-к/тр від 24.03.2020 [PERSON] звільнений з посади головного лікаря відділення ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» з 24.03.2020 у зв`язку з скорочення штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: наказ № 79 від 17.09.2019, попередження про вивільнення працівників № 13-16/728 від 19.09.2019, згода профспілкового комітету №10 від 24.03.2020). Бухгалтерії ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» наказано виплатити компенсацію за 74 календарних дні невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 28.02.2018 по 23.03.2020 та вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку, відповідно до ст. 44 КЗпП України. /а.с.28 т.1/ З вказаним наказом [PERSON] ознайомлено 24.03.2020. Наказом від 25.03.2020 № 188-к/тр у зв`язку з виявленням описок допущених у наказі № 182-к/тр від 24.03.2020 було внесено виправлення у вказаний наказ, а саме у абзаці другому назву підприємства ДП СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» виправлено на ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», останній день періоду роботи за який нараховано та виплачено [PERSON] компенсацію невикористаної щорічної відпустки 23 березня 2020 виправити на 24.03.2020./а.с.40 т.1/ Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе зокрема у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України). Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. У ч.1 ст.42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, зазначеним у частині другій цієї статті. Зокрема, сімейним - при наявності двох і більше утриманців; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. У ході судового розгляду судом достовірно встановлено той факт, що у відповідача ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця дійсно відбулася зміна в організаційній структурі підприємства, що призвело до зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення штату працівників, що стверджується рішенням наглядової ради ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» від 06.03.2019 №Р7-23 «Про погодження структури ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», наказом № 79 від 17.09.2019 «Про зміни в організації виробництва та праці», новим штатним розписом ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПраТ «Укрпрофоздоровниця», який введений у дію з 01.12.2019. Твердження позивача про те, що зміна структури підприємства тягне за собою організаційно - правові зміни, що суперечить п.1.2 Статуту підприємства, згідно якого проведена зміна найменування не є складовою організаційно - правових змін, тобто реорганізація і як наслідок всі дії, що пов`язані із новим штатним розписом є порушення Статуту є необґрунтованими, оскільки структура підприємства визначається штатним розписом підприємства. Так штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати і посадові оклади працівників відповідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27.06.2007 № 162/06/187-07. Штатний розпис містить назви посад, чисельність персоналу та оклади за кожною посадою. За змістом ч. ч.1, 3 ст. 64 ГК України організаційна структура підприємства може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Законодавством не вимагається будь-яке технічно-економічне обґрунтування рішення про скорочення штату. Зміна статуту підприємства, зокрема шляхом скорочення штату підприємства не є реорганізацією підприємства. Визначено, що нова структура підприємства вступає у дію після реєстрації статуту ДП «Санаторій» Моршинкурорт» ПрАТ лікувально -оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця. Штатний розпис підприємства був погоджений та затверджений згідно п. 4.5.2 Статуту головою правління ПрАТ лікувально -оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Суботою М. за поданням директора ДП «Санаторій» Моршинкурорт» ПрАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця Чайковського С.Д. та введений у дію наказом № 79 від 17.09.2019 з 01.12.2019 р., який був доведений до відома позивача, під час попередження про звільнення, що спростовує його твердження про те, що йому не відомо про будь який наказ по підприємству про зміну структури підприємства «ДП «Санаторій Моршинкурорт» ПрАТ лікувально -оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». При цьому судом врахована позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 28.03.2019 у справі № 755/3495/16-ц, та питання правомірності визначення структури підприємства, скорочення його штату та чисельності працівників не досліджувалось, оскільки це є виключною компетенцією підприємства. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що його звільнення відбулось з порушенням процедури передбаченої статутом підприємства, зокрема п. 4.5.2. згідно якого головний лікар звільняється за погодженням із Головою правління Товариства. Так як було встановлено у ході судового розгляду 18.04.2019 рішенням Загальних зборів ПрАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у зв`язку зі зміною назви підприємства ДП «Санаторій» Моршинкурорт» ПрАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» було внесено та затверджено зміни у статут підприємства. Так з копії статуту зокрема п.4.5 вбачається, що до компетенції Голови правління товариства належить призначення та звільнення з посади Директора Підприємства. Згідно п. 4.5.3. погодження прийняття на роботу та звільнення з роботи заступників директора, головного бухгалтера, які користуються правом підпису на банківських документах та інших посадових осіб, згідно із затвердженим правлінням товариства переліком. У відповідності до п. 4.8.11 директор підприємства приймає на роботу та звільняє з роботи працівників підприємства, затверджує їх посадові інструкції. Заступники директора підприємства та головний бухгалтер призначаються та звільняються з посади директором (головним лікарем) Підприємства за попереднім погодженням Голови Правління Товариства./а.с.39-40 т.2/ Тобто ні на час попередження позивача про майбутнє звільнення ні на момент звільнення позивача Статут підприємства не містив положень, які б передбачали погодження звільнення позивача як головного лікаря відділення Головою Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Що стосується твердження позивача про те, що при звільнені з підприємства він мав переважено право перед іншими особами на залишення на роботі у разі скорочення чисельності чи штату працівників відповідно до ст.42 КЗпП України, оскільки має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці, окрім цього до пенсії по віку йому залишилось менше трьох років на момент звільнення, а також що на його утриманні є дружина, яка є інвалідом третьої групи та донька, яка навчається на платній формі навчання у медичному університеті, на переконання суду не заслуговують на увагу. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Тобто, застосування положень ст. 42 КЗпП України можливе серед працівників які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Так, переважне право залишення на роботі у разі скорочення чисельності чи штату працівників відповідно до ст. 42 КЗпП України має значення, коли звільненню у зв`язку із скороченням підлягають декілька працівників, і роботодавець у такому випадку зобов`язаний враховувати наявність переважного права при працевлаштуванні працівника, чия посада скорочується, та інших працівників, які такого права не мають, але їх посади також скорочуються. Тобто реалізація переважного права на залишення на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника може мати місце у ситуації, коли скорочення штату стосується кількох аналогічних посад, а скороченню підлягає лише певна їх частина. Саме такі правові висновки зроблені у постанові Верховного суду у справі № 676/1869/18-ц від 27.11.2019 та постанові № 757/32634/16-ц від 03.06.2020, які суд у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосування норм права до спірних правовідносин. У даній справі, яка розглядається, відбулось скорочення посад всіх головних лікарів відділень у тому числі і посади позивача, що стверджується штатним розписом ДП «Санаторно - курортний комплекс» Моршинкурорт» з 01.07.2019 та штатним розписом ДП «Санаторій» Моршинкурорт» станом на 01.12.2019./а.с.45-61 т.2, 140 -144 т.1/ У зв`язку з цим суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на те, що оскільки всі посади головних лікарів відділень ДП «Санаторій`Моршинкурорт» ПАТ «Укрпрофоздоровниця» були скорочені, відтак у відповідача були відсутні підстави для застосування переваженого права на залишенні на роботі саме позивача. Твердження позивача про те, що з семи посад головних лікарів скорочено тільки три, є необґрунтованими та не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. З огляду на зазначене, дослідження кваліфікації, продуктивності праці та інших чинників, які беруться до уваги при застосуванні ст. 42 КЗпП України та на які вказує позивач за даних обставин є недоцільним. Однією з підстав на які посилається позивач як на підставу своїх вимог є те, що йому з дев`яти вакантних посад, які були наявні на день попередження його про звільнення та на момент звільнення, було запропоновано тільки дві - посада прибиральника виробничих приміщень та гардеробника, при цьому не запропоновано посаду сестри медичної, яка була у списку вільних посад, яку він міг б виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду роботи. Розглядаючи трудові спори про законність звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суд повинен з`ясувати чи є докази того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст. 40 КЗпП України). Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві. Власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, зазначено, що, оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 19.09.2019 попереджений про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. Тобто, роботодавцем дотримано вимоги закону щодо попередження працівника за два місяці про наступне вивільнення. Одночасно, такому було запропоновано працевлаштування на посаду гардеробника та прибиральника виробничих приміщень. Як вбачається з матеріалів справи, а саме переліку вакантних посад ДП «Санаторій`Моршинкурорт» станом на 19.09.2019, тобто на момент попередження позивача про звільнення на підприємстві були вільні 9 посад - лікар лаборант з клінічної біохімії, сестра медична, гардеробник, прибиральник виробничих приміщень, сестра медична з масажу, слюсар електрик з ремонту електроустаткування, столяр, маляр, лікар - пульмунолог. На момент звільнення позивача, а саме станом на 24.03.2020 на підприємстві були вакантні дев`ять посад включаючи нову посаду бухгалтера сектору бухгалтерського обліку за виключенням посади сестри медичної./а.с. 119,120 т.1/ Твердження позивача про те що він міг займати посаду сестри медичної, оскільки у нього наявна вища освіта у галузі «Охорони здоров`я» за спеціальністю «Лікувальна справа», стаж роботи у закладах охорони здоров`я з 1984р., у тому числі на посаді сестри медичної з жовтня 1984 по січень 1986, а у відповідності до наказу МОЗ України № 195 від 25.12.1992 із змінами Додаток 1 ч. ІІІ п. 3 лікар, закінчивши лікувальний факультет може обіймати посади середнього медичного персоналу всіх найменувань у т.ч. керівників, що також стверджується наданою на звернення директора КНП Стрийська ЦМЛ Департаментом охорони здоров`я Львівської ОДА №01-12-11/505/04/15 від 10.02.2021 «Щодо розгляду запиту про можливість працевлаштування лікаря на посаду сестри медичної» та відповіддю директора КНП Стрийської центральної міської лікарні, що відповідно також спростовує посилання відповідача про невідповідність його освіти і кваліфікації вимогам Довідника кваліфікаційних характеристик працівників Випуск №78 для зайняття посади сестри медичної, судом до уваги не беруться з огляду на наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи наказом МОЗ України від 04.04.2013 суб`єкту господарювання ДП «Санаторно - курортний комплекс «Моршинкурорт» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» була видана ліцензія серія АЕ № 197000 на здійснення медичної практики безстроково. Даний факт стверджується також відповіддю Міністерства здоров`я України на лист ДП «Санаторій «Моршинкурорт» №17-04/6369/2-19 від 26.11.2019./а.с.203-204,т.2/ Відповідно до ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам. У відповідності до вимог п. 1-3 постанови КМУ № 285 від 02.03.2016 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики» (надалі -Постанова) ці Ліцензійні умови встановлюють організаційні, кадрові і технологічні вимоги до матеріально-технічної бази ліцензіата, обов`язкові для виконання під час провадження господарської діяльності з медичної практики, а також визначають вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики (далі - ліцензія). Ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги цих Ліцензійних умов, а здобувач ліцензії - їм відповідати. Дія цих Ліцензійних умов поширюється на всіх юридичних осіб незалежно від їх організаційно-правової форми та фізичних осіб - підприємців, які провадять господарську діяльність з медичної практики. Згідно п. 24 Постанови медичну допомогу повинні надавати особи, які відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам, затвердженим МОЗ. Відповідність спеціальним освітнім і кадровим вимогам молодших спеціалістів з медичною освітою працівників повинна бути підтверджена: дипломом про вищу освіту (молодший спеціаліст) державного зразка; свідоцтвом про проходження спеціалізації, перепідготовки, підвищення кваліфікації; посвідченням про присвоєння (підтвердження) відповідної кваліфікаційної категорії із спеціальності молодшого спеціаліста з медичною освітою встановленого зразка (за наявності); свідоцтвом про проходження підвищення кваліфікації та перепідготовки молодших спеціалістів з медичною освітою встановленого зразка (за наявності).(п.26 Постанови) Медичні та немедичні працівники повинні відповідати освітнім і кадровим вимогам, що затверджені МОЗ та зазначені у відповідному розділі цих Ліцензійних умов. У відповідності до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 78 Охорона здоров`я затвердженого та впровадженого в дію наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 № 117 та погодженого Міністерством праці та соціальної політики України встановлено наступні кваліфікаційні вимоги до посади сестри медичної: неповна вища освіта (молодший спеціаліст) або базова вища освіта (бакалавр) за напрямом підготовки "Медицина", спеціальністю "Сестринська справа", "Лікувальна справа" або "Акушерська справа". Спеціалізація за профілем роботи. Без вимог до стажу роботи. Таким чином суд проаналізувавши вищенаведені норми законодавства прийшов до переконання, що обов`язковою кваліфікаційною вимогою для роботи на посаді сестри медичної є наявність свідоцтва про проходження спеціалізації за профілем роботи. Згідно наявної у матеріалах справи посадової інструкції сестри медичної ДП «Санаторій`Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» затвердженої 07.09.2019 директором С.Д.Чайковським вбачається, що однією з кваліфікаційних вимог до посади є спеціалізацію за профілем роботи - медична сестра терапевтичних відділень і кабінетів, медична сестра гастроентереогічних відділень і кабінетів, медична сестра процедурних кабінетів. Без вимог до стажу роботи. /а.с./205-211 т.2/ В той же час у матеріалах особової справи [PERSON] , копії якої долучені до матеріалів справи, відсутні свідоцтва про проходження відповідної спеціалізації. /а.с.5-27 т.2/ Посвідченні № 101 яким позивачу присвоєно вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «Організація і управління охороною здоровя» присвоюється керівникам закладів охорони здоров`я, які виконують керівні, адміністративно - управлінські функції./а.с.165 т.2/ Долучене позивачем посвідчення про проходження у 2020 у Львівському національному медичному університеті ім. Д.Галицького підвищення кваліфікації з циклу «Організація надання екстренної медичної допомоги на дошпитальному та ранньому шпитальному етапах ТУ» також не береться судом до уваги, оскільки таке посвідчення відсутнє у особовій справі [PERSON] так як було видано після звільнення його з роботи, а у колонці займана посада на час проходження навчання на курсах підвищення кваліфікації зазначено що [PERSON] «тимчасвово не працює»./а.с. 164 т.2/ Окрім цього, суд звертає увагу й на той факт, що питання про пропозицію іншої роботи (посади) головному лікарю відділення [PERSON] було предметом розгляду комісії ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» по організації та проведенні процедури звільнення працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із введенням у дію з 01.12.2019 нового штатного розпису підприємства, оформленого протоколами № 8 від 19.09.2019 та № 3 від 24.03.2020./а.с.218-222 т.2/ На вказаній комісії було розглянуто можливість виконання позивачем вакантних посад та встановлено, що посади лікар -лаборант з клінічної біохімії, сестра медична з масажу, сестра медична, та лікар - пульмонолог не можуть бути запропоновані [PERSON] у зв`язку з не відповідністю його кваліфікаційним вимогам до цих посад зазначених у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск № 78 Охорони здоров`я. Професії столяра, маляра та слюсаря електрика електроустаткування не могли бути запропоновані у зв`язку з відсутністю освіти за відповідним напрямком роботи, стажу роботи. Вакансія бухгалтера сектору бухгалтерського обліку, наявна станом на день звільнення, не могла бути запропонована, оскільки згідно Довідника кваліфікаційних характеристик, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 336 від 29.12.2004 кваліфікаційними вимогами до бухгалтера є повна вища освіта відповідного напряму підготовки(спеціаліст) без вимог до стажу роботи. Що стосується листа департаменту охорони здоров`я Львівської ОДА на ім`я директора КНП «Стрийська центральна міська лікарня» № 01-12-11/505/04/15 від 10.02.2021, то такий не може бути взятий до уваги, оскільки не спростовує висновків суду про необхідність відповідної спеціалізації для зайняття посади сестри медичної, про що зазначено у відповідних нормативно правових актах. Окрім цього, відповідь у вказаному листі надано на загальне запитання щодо можливості обіймання посади сестри медичної лікарем, який закінчив вищий медичний заклад без деталізації питання у частині спеціалізації, тобто без врахування конкретних обставин справи./а.с. 168 т. 2/ Згідно правової позиції Верховного суду України у справі від 01.04.2015 року № 6-40цс15, власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зроблено висновок, що, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч.3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення». А тому з урахуванням викладеного, суд вважає, що роботодавцем під час процедури звільнення позивача [PERSON] виконано вимоги ст. 49-2 КЗпП України, запропоновано усі наявні вакантні посади на підприємстві, які він міг виконувати та від яких такий відмовився, а тому доводи позивача про порушення відповідачем порядку вивільнення працівників, а саме не запропонування іншої роботи на підприємстві, яка б відповідала його кваліфікації, зокрема посади сестри медичної, є безпідставними оскільки позивач за кваліфікаційними вимогами вказаній посаді не відповідав. Що доводів позивача про те, що він є членом первинної профспілкової організації ДП «Санаторій «Перлина Прикарпаття», однак такою не розглядалось подання директора ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» Чайковського С . про його звільнення, натомість таке подання було скеровано у первинну профспілкову організацію ДП «СКК «Моршинкурорт» працівників профспілки охорони здоров`я України членом якої він не є, та ніколи не писав заяв про участь у такій, а у протоколі відсутні відомості про його присутність на засіданні та його пояснення, окрім цього у висновку не міститься даних щодо фактичних обставин і підстав його звільнення, ділових і професійних якостей то такі не заслуговують на увагу та не беруться судом до уваги з наступних підстав. Так у відповідності до ст. 43 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Як вбачається з копії витягу статуту первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» професійних працівників охорони здоров`я України основою профспілки є члени профспілки, які об`єднуються у первинні профспілкові організації. У первинну профспілкову організацію працівників ДП «СКК «Мршинкурорт» входять первинні профспілкові організації санаторіїв відділень, зокрема і первинна профспілкова організація відділення «Санаторій» Перлина Прикарпаття»./а.с. 121-124 т.1/ За таких обставин положення ч. 6 ст. 43 КЗпП України дозволяло роботодавцю запитати попередню згоду на звільнення позивача у будь-яких з цих первинних профспілкових організацій. Твердження позивача про те, що він не викликався та не був присутній на засіданні первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» профспілки працівників охорони здоров`я України ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» спростовуються копією протоколу № 10 від 24.03.2020, зі змісту якого вбачається те, що [PERSON] був присутній на вказаному засіданні профспілкової організації, де заперечував проти свого звільнення та підтвердив про відмову від запропонованих йому посад гардеробника та прибиральника виробничих приміщень./а.с.217 т.2/ Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачами ДП «Санаторій «Моршинкурорт» приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», а також первинною профспілковою організацією ДП «СКК «Моршинкурорт» працівників профспілки охорони здоров`я України, дотримано вимог ст. 43 КЗпП України,. Що стосується доводів позивача з приводу того, що рішення профкому про надання згоди на його звільнення є немотивованим, не містить фактичних обставин і підстав звільнення, його ділових і професійних якостей, то суд виходить з того, що стаття 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та ст. 43 КЗпП України зобов`язує профспілковий орган мотивувати саме відмову в наданні дозволу на звільнення працівника. Проте, суд не вправі обговорювати правомірність такого обґрунтування (чи його відсутність), оскільки таке лежить поза межами компетенції суду. Суд враховуючи те, що рішення профкому щодо надання згоди на звільнення [PERSON] має для роботодавця рекомендаційний характер, законом порядок його оскарження не передбачений, отже, позов у частині визнання протиправним та скасування рішення засідання первинної профспілкової організації ДП СКК «Моршинкурорт» профспілки працівників охорони здоров`я України ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» від 24.03.2020 задоволенню не підлягає. Інші наведені у позовній заяві доводи позивача, зокрема звільнення з посади, яку він не обіймав, оскільки перебував на посаді головного лікаря відділення «Санаторій`Перлина Прикарпаття» ДП «СКК Моршинкурорт» не спростовують фактичних обставин справи встановлених судом та не можуть бути законною підставою для задоволення позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного суд проаналізувавши норми законодавства чинного на момент звільнення позивача та надавши оцінку зібраним по справі доказам, прийшов до обґрунтованого висновку, що оспорюваний позивачем наказ про його звільнення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. При цьому в ході розгляду справи позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу, у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України в обґрунтування заявлених вимог, а саме, що його звільнення відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, а саме вимог п.3,10 ч. 2 ст. 42, ч.2,3 ст. 49-2, ч.1 ст. 43 КЗпП України та таких доказів не здобуто і в судовому засіданні. При цьому відповідач ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» довів законність звільнення позивача, ним як роботодавцем були дотримані усі вказані вище норми трудового законодавства, а саме: на підприємстві дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату, посаду, яку займав позивач та аналогічні їй посади, було скорочено, позивача було попереджено про наступне вивільнення більш ніж за два місяці, при цьому позивач відмовився від переведення на іншу роботу, а відповідач не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації у зв`язку з невідповідністю позивача кваліфікаційним вимогам до наявних вільних посад, також відповідач звернувся у передбаченому законом порядку та отримав дозвіл на звільнення позивача у профспілковій організації, а оспорюваний наказ про звільнення виданий повноважною особою в межах визначеної статутом компетенції. У зв`язку з вищенаведеним суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №182-к/тр від 24.03.2020 про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря відділення ДП «Санаторій» Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України та поновлення його на посаді головного лікаря відділення. Оскільки позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди є похідними від позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, вони задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed