Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

26 липня 2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому прохала визнати недійсним договір оренди землі від 24.12.2012 року без номеру щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6523883000:02:003:0026 площею 8,9203 га, належної [PERSON] , посилаючись на те, що зазначений вище договір оренди вона не укладала і не підписувала. 05.11.2019 року представник позивача - адвокат Мормуль П.В. звернувся з заявою про зміну предмету позову, прохаючи визнати недійсним договір оренди землі та акт прийому - передачі земельної ділянки від 24.12.2012 року без номера, укладений між орендодавцем [PERSON] та фермерським господарством "Аграрій", витребувати земельну ділянку, належну [PERSON] у ФГ "Аграрій" та скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди земельної ділянки. (а.с.191). Під час судового розгляду представник позивача адвокат Мормуль П.В. свої вимоги підтримав по мотивам, зазначеним в позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Представник відповідача ФГ "Аграрій" - адвокат Тишковський С.А. проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву та відзив на заяву про зміну предмету позову. Зокрема, зазначив що позивач підписувала договір оренди земельної ділянки, отримувала орендну плату. Представник третьої особи Нижньоторгаївської сільської ради зазначив що порушень щодо реєстрації договору оренди землі між [PERSON] та ФГ "Аграрій" не було. Вважає, що акт прийому - передачі земельної ділянки, належної [PERSON] складений правомірно. Заслухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та фермерським господарством "Аграрій" в особі голови ФГ Тонкогласа О.В. 24.12.2012 року було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 8,92 га, яка знаходиться на території Нижньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району, на строк 15 років. Відповідно акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, зазначено що [PERSON] передала належну їй земельну ділянку ФГ "Аграрій" (а.с.84-85,86). Позивач стверджує, що договір оренди землі та акт прийому передачі земельної ділянки вважає недійсним, оскільки не підписувала акт прийому передачі земельної ділянки, який є невід"ємною частиною договору оренди землі. Із роз`яснень, викладених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «По судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Спеціальним законом, який регулює правовідносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 1ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Судом не було встановлено недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) будь-яких вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. При вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 4-95 від 27.09.2019 року, підписи у графі "орендодавець" в кожному з двох наданих примірників договору оренди від 24.12.2012 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6523883000:02:003:0026 площею 8,9203 га, виконані [PERSON] . Підпис в акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 24.12.2012 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підписам [PERSON] (а.с.169-179) Укладаючи 24 грудня 2012 року договір оренди землі, ФГ «Аграрій" та [PERSON] погодили всі умови, необхідні для такого правочину, даний договір скріплений підписами сторін, у визначеному законом порядку пройшов державну реєстрацію. Висновком судової почеркознавчої експертизи від 27.09.2019 року підтверджено справжність підпису у договорі орендодавця [PERSON] . Пунктом 19 оспорюваного договору оренди, сторони останнього визначили порядок передачі орендованої земельної ділянки за актом приймання-передачі, який як невід`ємну частину договору не визначали. Тобто, сам по собі акт приймання-передачі в оренду земельної ділянки є окремим документом, що лише підтверджує виконання орендодавцем умов договору оренди землі з передачі її в користування орендаря. З наданих сторонами доказів вбачається та не заперечується сторонами, що з моменту укладення позивачкою договору оренди землі, він жодною із сторін не оспорювався, питання неправомірності використання ФГ «Аграрій» орендованої земельної ділянки не порушувалося, що свідчить про фактичне визнання і виконання обома сторонами умов вчиненого правочину. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є не додержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Встановлення ж тієї обставини, що підпис у акті приймання-передачі в оренду земельної ділянки виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою, не свідчить про відсутність волевиявлення сторони договору на його укладення, оскільки дана обставина спростовується сукупністю матеріалів справи, наявними в ній доказами, тому у задоволенні позову в цій частині за таких підстав слід відмовити. Враховуючи, що стороною позивача не було надано, а також не було здобуто в ході судового розгляду, жодних належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не підписувала договір оренди земельної ділянки від 24.12.2012 року, в задоволенні позову при визнання його недійсним необхідно відмовити. Оскільки позовні вимоги про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки є похідними від вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі, відповідно вони задоволенню не підлягають. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже сплачена позивачем сума судового збору покладається на нього, оскільки стягненню з відповідача не підлягає. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 30 ч. 3 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження витрат на правову допомогу, відповідач надав квитанцію про сплату адвокату Тишковському С.А. 7000 гривень, підставою сплати в змісті квитанції зазначено договір про правничу допомогу від 17.08.2018 року, направлення запитів, підготовка відзиву та додатків до нього, а також представництво інтересів у Нижньосірогозькому районному суді Херсонської області, апеляційному суді Херсонської області.(а.с.77) Відповідно договору про надання правничої допомоги адвокатом від 17.08.2018 року, за умовами якого адвокат Тишковський С.А. взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу ТОВ «Аграрій», зміст доручення - представництво ФГ "Аграрій" у Нижньосірогозькому районному суді Херсонської області, апеляційному суді Херсонської області під час розгляду цивільної справи № 659/724/18 а також підготовка відзиву на позов, усіх процесуальні заяви, що стосуються справи.(а.с.78) Оскільки в суму виплати адвокату Тишковському С. А. безпідставно увійшла і виплата за представництво інтересів в Херсонському апеляційному суді, враховуючи характер виконаної представником відповідача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з позивачки на користь відповідача 5000 гривень витрат, понесених на правову допомогу.

Outcome: dismissed