Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач - агрофірма-радгосп «Білозерський» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків в сумі 102774 грн. 42 коп., мотивуючи позов тим, що наказом №150-к від 30 липня 2011 року [PERSON] було прийнято на роботу завідуючою складом пально-мастильних матеріалів гаражу агрофірми-радгоспу «Білозерський» з 1 серпня 2011 року. В цей же день, 1 серпня 2011 року, між агрофірмою-радгоспом «Білозерський» та [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до п. 1.1 якого, працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі матеріальні цінності, які передані йому по інвентаризаційній відомості (приймально-здавальними актами та іншими документами) та які поступають у підзвіт на протязі всього часу дії договору. 5 вересня 2013 року на складі пально-мастильних матеріалів гаражу агрофірми-радгоспу «Білозерський» було проведено ревізію, під час якої було виявлено нестачу підзвітних [PERSON] товаро-матеріальних цінностей, а саме пально-мастильних матеріалів на суму 99 534 грн. 10 коп. Крім того, 20 вересня 2013 року, на складі пально-мастильних матеріалів гаражу агрофірми-радгоспу «Білозерський» було проведено ревізію, під час якої було виявлено нестачу підзвітних [PERSON] товаро-матеріальних цінностей, а саме пально-мастильних матеріалів на суму 1528 грн. 74 коп. та лічильника до насоса, вартістю 1711 грн. 58 коп. Таким чином, загальна сума недостачі товаро-матеральних цінностей складає 102774 грн. 42 коп. В своїх поясненнях, щодо виникнення нестачі, відповідачка приводила різні доводи, а саме що протікали ємкості з пально-мастильними матеріалами, то постачальники не довозили пально-мастильні матеріали. Проте, до мементу виявлення нестачі від [PERSON] ніяких претензій, щодо зберігання, отримання та видачі польно-мастильних матеріалів не надходило. В добровільному порядку відповідачка відмовилася відшкодувати агрофірмі-радгоспу "Білозерський" завдану шкоду. Позивач просив стягнути з [PERSON] на користь агрофірми-радгоспу "Білозерський" матеріальну шкоду в сумі 102 774 грн. 42 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача агрофірми-радгоспу «Білозерський» в судовому засіданні позовні вимоги зменшив, а саме до суми 99965 грн. 60 коп., мотивуючи зменшення позовних вимог тим, що списання паливно-мастильних матеріалів по акту інвентаризації від 5 вересня 2013 року № ИН-0000042 здійснювалося без урахування Норм природного спаду нафтопродуктів при зберіганні в резерваурах до одного місяця, затверджених постановою Державного комітету СССР по матеріально-технічному забезпеченню від 26.03.1986 року № 40, а тому, провівши перерахунок, сума збитків була зменшена з 102 774 грн. 42 коп. до 99965 грн. 60 коп. Таким чином, просив позов задовольнити, стягнути з відповідачки на користь агрофірми-радгоспу «Білозерський» матеріальну шкоду, завдану відповідачкою під час виконанання нею трудових обов'язків та судовий збір в сумі 3 441 грн. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що з 1 серпня 2011 року вона почала працювати на посаді зав. складом ПММ гаражу та неодноразово ставила керівництво до відома про «зношеність» ємкостей для зберігання пально-мастильних матеріалів, однак її клопотання про виділення коштів на ремонт керівництвом були проігноровані. Крім того, вона звертала увагу керівництва на поставку ПММ постачальниками не в повному обсязі, що підтверджується копією акту від 14.09.2013 року. Саме через «зношеність» ємкостей неможливо визначити, скільки ПММ було втрачено шляхом протікання. Вона своєчасно доводила до відома своє керівництво про протікання ємностей та недопоставки ПММ. Керівництво її письмові клопотання, прохання ігнорувало, причому позивач постійно робив їй зауваження, щоб вона більше не вказувала на зазначені недоліки в роботі. У 2004 році робилася повірка резервуарів - тобто сукупність операцій, які виконуються з метою визначення місткості резервуару і включає його градуювання, складання та затвердження градуювальної таблиці. Якщо резервуар тривалий час знаходився в експлуатації, перед повіркою необхідно провести його зачистку, тобто видалити накопичений шлам та залишки нафтопродуктів. Повірка резервуарів повинна робитися позивачем 1 раз на 5 років (останні раз повірка проводилась у 2004 році), а вимірювальні прилади - не рідше 1 разу на 3 роки (останній раз повірка проводилась у 2007 році). Повірка резервуарів потрібна для того, щоб підприємства вірно здійснювали облік нафтопродуктів. Як правило, резервуари можуть деформуватися під дією зовнішніх факторів. Однією з причин можливих деформацій є порушення технології монтажу резервуарів, неврахування особливостей геології грунту, температурні чинники, корозійна дія ПММ на метал. В результаті чого, не лише змінюється внутрішній об'єм резервуарів, але і з'являються тріщини, які ведуть до витоку нафтопродуктів. Як наслідок, працювати за допомогою градуювальник таблиць, отриманих під час первинної повірки, стає неможливо. Тому повірка резервуарів проводиться через певний період - міжповірочний інтервал, встановлений відповідним нормативним документом. Вважає, що директором агрофірми-радгоспу «Білозерський» не дотримано вимог законодавства, щодо своєчасного обліку ПММ, повірки ємностей та їх ремонту, через ігнорування її клопотань та заяв про необхідність ремонту та заміни ємностей. Більшість ємностей - зберігаються понад тридцять років (з 1981 року), найбільш «зношена» ємність - з 1976 року. Про все це директору агрофірми радгоспу «Білозерський» відомо, кошти на ремонт резервуарів майже ніколи не закладались у кошторис необхідному обсязі, лише декілька разів проводилися вибіркові ремонти, які не могли усунути протікання ПММ. Вимоги щодо повірки резервуарів містяться в чинних нормативних документах - Законі України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України». Ці документи є обов'язковими для виконання усіма суб'єктами господарювання. Про обставини роботи у агрофірмі радгоспі «Білозерський» та протікання ПММ можуть підтвердити свідки. Крім того, з позовної заяви неможливо встановити, коли саме утворилася нестача, не зазначено конкретний період. Вважає, що головною причиною цього є те, що позивачем не вживались своєчасні заходи по ремонту та заміні ємностей, які є вкрай зношеними, а головне - позивачем не вживалось жодних заходів, щодо виділення для цього необхідних коштів. У неї, як завідуючої складом ПММ, відсутні фінансові можливості та повноваження в частині розпорядження коштів агрофірми радгоспу «Білозерський» на ремонт та заміну ємностей - розпорядження коштами віднесено до компетенції директора. Тому забезпечити технічно справний стан складських приміщень, цистерн, нафтотари, обладнання є неможливим через незацікавленість позивача у виділенні коштів на вказані цілі. Саме цим можливо пояснити упереджене посилання позивача у позовній заяві на те, що від неї нібито не надходило претензій щодо зберігання ПММ. Більш того, позивачем не взято до уваги, що нестача матеріальних цінностей може статися лише з двох випадків: умисних винних дій працівника (привласнення), неумисних дій (недбалість та халатність). Позивач не навів причин нестачі ПММ та не зазначив часу, з якого вказана нестача виникла. Таким чином, позивач фактично підтвердив відсутність реагування на її прохання, щодо необхідного проведення ремонту та заміни ємностей. Також, відповідач, не наводячи час зберігання ємностей (тобто - укривши їх), фактично підтвердив їх протікання та через це - умисно не вказав дійсні причини втрати ПММ. Вважає, що дана позовна заява є не способом захисту позивача, відповідно до вимог чинного законодавства, а спробою позивача перекласти на неї свою відповідальність за відмову виділення коштів на проведення поточних ремонтів та заміну резервуарів ПММ. Вважає, що єдина особа, яка повинна нести матеріальну відповідальність за відмову виділення коштів на ремонт та заміну резервуарів ПММ, є директор агрофірми радгоспу «Білозерський» [PERSON], оскільки вирішення питання, щодо виділення коштів на вказані цілі віднесено до його посадових обов'язків, а тому, стягнення матеріальної шкоди за нестачу ПММ, повинно бути покладено на [PERSON] Крім того, вважає, що ревізію було проведено з порушенням чинного законодавства. Так, метрштоки, які використовувалися при встановленні факту недостачі не пройшли перевірку ДП «Херсонського регіонального центру стандартизації, метрології та сертифікації», хоча відповідно до пункту 4.1.1 «Інструкціъ про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженої спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерством економіки України, Міністерством транспорту та зв'язку України та Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008 року, для забезпечення достовірності і єдності вимірювань маси та об'єму нафти і нафтопродуктів підприємства зобов'язані користуватися ЗВТ, що мають чинні відбитки повірочних тавр та/або свідоцтва про їх повірку чи державну метрологічну атестацію. Крім того, в позовній заяві позивача вказано, що ніяких претензій щодо зберігання матеріальних цінностей не надходило, проте, відповідно до Плану заходів по складу нафтопродуктів А/ф «Білозерський» по виконанню приписа інспектора з питань цивільного захисту та техногенної техніки безпеки Херсонської області Соловйової С.І. вказано, що не проведено перевірку обладнання та арматури резервуарів, не проведено переодічний огляд і дефектоскопія резервуарів. Станом на 5 вересня 2013 року, ці недоліки виявлені перевіркою, усунені не були, хоча 26 липня 2012 року вона надавала вимогу на ім'я директора про виділення коштів на ремонт та реконструкцію. Відповідно до ст. ст. 130, 138 КЗпП України, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, чи така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними справними діями (бездіяльністю) працівника. Таким чином, відомості викладені в позовній заяві про відшкодування шкоди завдоної працівником при виконанні трудових обов'язків, не відповідають дійстності. Позивачем не доведено наявність прямої дійсної шкоди, заподіяної винними протиправними діями працівника. Просила у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що наказом №150-к від 30 липня 2011 року [PERSON] було прийнято на роботу завідуючою складом пально-мастильних матеріалів гаражу агрофірми-радгоспу «Білозерський» з 1 серпня 2011 року. Крім того, 1 серпня 2011 року між агрофірмою-радгоспом «Білозерський» та [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до п. 1.1 якого, працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі матеріальні цінності, які передані йому по інвентаризаційній відомості (приймально-здавальними актами та іншими документами) та які поступають у підзвіт на протязі всього часу дії договору. Актом № ИН-0000042 контрольної перевірки інвентаризації цінностей у матеріально-відповідальної особи [PERSON] від 5 вересня 2013 року, який підписаний відповідачкою, та яким було зафіксовано нестачу товарно-матеріальних ціностей, а саме пально-мастильних матеріалів в розмірі 99534 грн. 10 коп. Крім того, на даному акті мається запис що "усі цінності перераховано в інвентаризаційному описі правильно і повністю". Актом № ИН-0000045 контрольної перевірки інвентаризації цінностей у матеріально-відповідальної особи [PERSON] від 20 вересня 2013 року, який підписаний відповідачкою, та яким було зафіксовано нестачу товарно-матеріальних ціностей, а саме пально-мастильних матеріалів в розмірі 1528 грн. 74 коп. Крім того, на даному акті мається запис що "усі цінності перераховано в інвентаризаційному описі правильно і повністю". Актом № ИН-0000043 контрольної перевірки інвентаризації цінностей у матеріально-відповідальної особи [PERSON] від 20 вересня 2013 року, яким було зафіксовано нестачу товарно-матеріальних ціностей, а саме лічильника до насосу (інвентарний номер 5057) в розмірі 1711 грн. 58 коп. Допитані в ході судового засідання за клопотанням представника позивача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, суду пояснили, що інвентаризації 5 вересня 2013 року та 20 вересня 2013 року проводилась у їх присутності, усі товаро-матеріальні цінності були перевірені та за результатами контрольної перевірки була виявлена, як 5 вересня 2013 року так і 20 вересня 2013 року, нестача пально-мастильних матеріалів та лічильника до насосу. Підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації встановлені Главою 1Х КзпП України. Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією, відповідно до статті 135 -1 цього Кодексу, укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Правовідносини між авгрофірмою радгоспом "Білозерський" та відповідачкою регулюються Посадовою інструкцією завідуючої складом пально-мастильних матеріалів, затвердженої директором агрофірми-радгоспу "Білозерський" [PERSON] 1 серпня 2011 року. З даною посадовою інструкцією відповідачка була ознайомлена, про що свідчить її підпис зроблений на інструкції. Відповідно до даної посадової інструкції, завідуючий складом ППМ зобов`язаний: п. 3 - приймати на нафтосклад за супровідними документами всі нафтопродукти, які поступають на підприємство, перевіряти їх кількість та якість; п. 7 - вести документацію: журнал обліку надходження та видачі ПММ, лімітно-забірні карти на видачу ПММ по кожній одиниці техніки, облік відпрацьованих нафтопродукців, які здаються на нафтобазу; п. 9 - правильно оформляти документи на поступлення та відпуск нафтопродуктів, вести їх облік, щомісячно, по встановленій формі, складати звіт про рух нафтопродуктів та тари та здавати в бухгалтерію зі всіма необхідними документами; п. 10 - забезпечувати правильну погрузку, розгрузку, зберігання та збереження нафтопродуктів, тари, обладнання та інвентаря на нафтоскладі, не допускати їх порчі, забезпечувати технічно-справний стан складських приміщень, цистерн, нафтотари, обладнання та їх своєчасний ремонт; п. 13 - мати на скдаді необхідний інвентар, обладнання, пристрій для прийома та видачі нафтопродуктів та тари, слідкувати за його збереженням. Крім того, відповідно до даної посадової інструкції завідуючий, складом ППМ несе відповідальність: п. 1 - за правильний облік, зберігання, прийомку та видачу нафтопродуктів та тари; п. 2 - за правильне оформлення документів на прийом та видачу нафтопродуктів, приписок по розходу ППМ; п. 3 за збереження нафтогосподарства в технічно справному стані, недопущення розливу ПММ; п. 7 - за матеріальну шкоду, заподіяну господарству в результаті порушення встановленого порядку ведення нафтогосподарства або халатного виконання своїх обов`язків, у відповідності з діючим закондавством. Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством, установою, організацією з працівниками, що досягли вісімнадцятирічного віку, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням в процесі виробництва переданих їм цінностей. В своїх запереченнях на позов, відповідачка наводила ряд факторів, які стали причиною нестачі пально-мастильних матеріалів, зокрема, протікання ємкостей для зберігання пально-мастильних матеріалів, недопоставка постачальниками пально-мастильних матеріалів, а також, те що вимірювальна техніка та резервуари (ємкості) були не повірені, метрштоки, які використовувалися при встановленні факту недостачі, не пройшли перевірку в ДП "Херсонський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікаці". На підтвердження своїх доводів, відповідачка долучила акт від 14 вересня 2013 року про недопоставку постачальниками пально-мастильних матеріалів. Однак, даний акт не може свідчити про те, що постачальником нафтопродуктів 14 вересня 2013 року пально-мастильні матеріалі були поставлені не в повному обсязі, так як підпис постачальника на даному акті відсутній, крім того, відповідачка не зазначила та не надала суду доказів того, що з приводу нестачі нафтопродуктів вона писала доповідну (службову) записку та передавала її разом із актом до централізованої бухгалтерії для прийняття відповідного рішення. Крім того, даний акт був складений вже після того, як 5 вересня 2013 року у підзвітної особи [PERSON] була проведена інвентаризація та виявлена нестача товаро-матеріальних цінностей в розмірі 99 534 грн. 10 коп. Також відповідачкою було долучено, як доказ, вимогу, яка була складена нею 26 липня 2012 року на ім`я директора агрофірми-радгоспу "Білозерський" та в якій вона просила виділити кошти на ремонт підставок під баки для палива, так як вони прийшли в повну непридатність. Дана вимога також не є свідченням того, що ємкості для зберігання пально-мастильних матеріалів протікали та відбувався витік пально-мастильних матеріалів. Наданими представником позивача висновками та протоколами підтверджується, що згідно висновків та протоколів Миколаївського експертно-технічного центру від 14 січня 2011 року, резервуари для зберігання пально-мастильних матеріалів можуть бути допущені до експлуатації. Доводи відповідачки про те, що вона постійно зверталася до керівництва агрофірми-радгоспу "Білозерський" із заявами (клопотанням) про непридатність емкостей (резервуварів) для зберігання пально-мастильних матеріалів та про недопоставку постачальниками пально-мастильних матеріалів не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання. Доводи відповідачка про те, що метрштоки, якими користовувалися при встановленні факту недостачі, не пройшли перевірку, що в свою чергу вплинули на результати інвентаризації, також не можуть слугувати, як належний доказ по справі, так як відповідачка [PERSON], як вбачається із акту інвентаризації № ИН-0000042 від 5 вересня 2014 року та акту інвентаризації № ИН-0000045 від 20 вересня 2014 року, щодо нестачі пально-мастильних матеріалів, погодилась із записом на акті про те, що усі цінності перераховано в інвентаризаціному описі правильно і повністю та підписала дані акти. Згідно посадової інструкції, завідуючий складом ППМ несе відповідальність: п. 1 за правильний облік, зберігання, прийомку та видачу нафтопродуктів та тари; п. 2 за правильне оформлення документів на прийом та видачу нафтопродуктів, приписок по розходу ППМ; п. 3 за збереження нафтогосподарства в технічно справному стані, недопущення розливу ПММ, а також зобов`язаний забезпечувати правильну погрузку, розгрузку, зберігання та збереження нафтопродуктів, тари, обладнання та інвентаря на нафтоскладі, не допускати їх порчі; забезпечувати технічно-справний стан складських приміщень, цистерн, нафтотари, обладнання та їх своєчасний ремонт; Однак, дані пояснення відповідачки, щодо протікання ємкостей для зберігання пально-мастильних матеріалів, недопоставки постачальниками пально-мастильних матеріалів, а також, те що вимірювальна техніка та резервуари (ємкості) були не повірені, метрштоки, які використовувалися при встановленні факту недостачі не пройшли перевірку, свідчать про те, що відповідачка належним чином не виконувала свої посадові обов`язки. А в разі протікань резервуарів (ємкостей), непридатності у користуванні метрштоків, відповідачка зобов`язана була перед керівництвом ставити питання в письмовій формі, щодо ремонту даного обладнання, або ж його списання, як непридатного для використання, крім того, в разі виявлення недостачі при прийомі пально-мастильних матеріалів, відповідачка зобов`язана була передати документи, які б засідчили нестачу, до юридичної служби та бухгалтерії агрофірми-радгоспу "Білозерський" для пред`явлення претензії постачальнику. Крім того, за весь період роботи від відповідачки заяв чи скарг про незаконне проникнення чи пошкодження резервуарів (ємкостей) та іншого майна для зберігання нафтопродуктів чи недоотримання пально-матильних матеріалів, до керівництва агрофірми-радгоспу "Білозерський" не надходило. Протягом розгляду цивільної справи відповідачка не скористалася своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію, щодо предмету доказування, в підтвердження належного виконання взятих на себе обов'язків, щодо забезпечення цілості переданого їй для зберігання майна та інших цінностей позивача. Таким чином, суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог, дослідив всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням, визначених ст. 16 ЦК України, способів захисту цивільних прав та інтересів, Суд вважає, позовні вимоги агрофірми-радгоспу "Білозерський" такими, що підлягають задоволенню і дійшов до висновку про стягнення із відповідачки матеріальної шкоди у сумі 99 965 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує із іншої сторони понесені нею судові витрати, а тому, судовий збір в сумі 3441 грн. також підлягає стягненню із відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved