Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У січні 2019 року акціонерне товариство "Альфа банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 54480,05 грн та судові витратив сумі 1762 грн. Позов обґрунтовано тим, що згідно кредитного договору № 591034597 від 13.02.2018 року відповідач отримав кредит у розмірі 42029,59 грн. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.12.2018 року має заборгованість за кредитом 39401,44 грн, за відсотками - 4587,94 грн, та по комісії 8090,67 грн. У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту відповідачу нараховано штраф у розмірі 2400 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2018 року [PERSON] письмово прийняв пропозицію ПАТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту № 591034597, що підтверджується копією акцепту (а.с.3). За умовами угоди, відповідач отримав кредит готівкою в сумі 42023,59 грн зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 19,99 %, на строк 36 місяців. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 639 ЦК України договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до п.п. 4.2.9.1, 4.2.9.2 Публічної пропозиції, відповідач зобов`язаний: сплачувати нараховані проценти за Несанкціонованою кредитною заборгованістю, що виникла в поточному календарному місяці в останній робочий день поточного календарного місяця; сплачувати заборгованість за сумою основного боргу Несанкціонованої кредитної заборгованості, що обліковується банком на останній робочий день поточного календарного місяця, не пізніше строку, зазначеному у відповідному Додатку до цього Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 591034597 від 13.02.2018 року, станом на 14.12.2018 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 54480,05 грн., а саме: за кредитом 39401,44 грн, по відсотках 4587,94 грн, по комісії 8090,67, по штрафам 2400 грн (а.с.19). Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Однак, позивач не надав допустимих та належних доказів, які підтверджують обов`язок відповідача сплачувати штраф за укладеним кредитним договором. З розрахунку заборгованості, до якого включено суми штрафу, не вбачається підстав для його нарахування . Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин. Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено наявність у відповідача заборгованості по штрафу в розмірі 2400 грн, а тому в частині стягнення штрафу, позов не підлягає задоволенню. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню\~в частині\~стягнення з\~ [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~в сумі\~52080,05грн, що складається з 39401,44 грн невиплачена сума за кредитом, 4587,94 грн заборгованість по відсотках, 8090,67 грн. - заборгованість по комісії. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial