Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, Прилуцьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги, враховуючи уточнення позовних вимог, обгрунтовувала тим, що позивач перебувала на посаді головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. 31.07.2017 припинили свою діяльність управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чернігівській області та виконавча дирекція Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та їх робочі органи шляхом злиття - правонаступником стала юридична особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області. В позові позивач зазначає, що під час реорганізації 30.06.2017 було затверджено новий штатний розпис Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області серед посад яких була посада начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера, яку позивач мала переважне право займати. Натомість така посада була запропонована іншому працівнику з меншою продуктивністю праці, не врахувавши заяву та згоду позивача обіймати вказану посаду. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 25.09.2017 позовні вимоги [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, Прилуцьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Визнано наказ Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 29-ос від 26.07.2017 про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у зв»язку з відмовою від переведення до Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, згідно п.6 ст.36 Кодексу законів про працю України - незаконним. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді головного бухгалтера Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, стягнуто з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 15861,30 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 грн, в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 02.10.2017 стягнуто з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн. Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 25.09.2017 в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове про відмову в позові, та скасувати додаткове рішення від 02.10.2017, оскільки відповідно до п. 18 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» органи Фонди соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях. Посилається, що [PERSON] звільнена 31.07.2017 з посади головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у зв»язку з відмовою від переведення до Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги та компенсації. Зазначає, що Прилуцька та Варвинська міжрайонні виконавчі дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності передали свої права, обов»язки та майно, згідно передавального акту виконавчій дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, яка в свою чергу загальним передавальним актом передала новоствореному управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області права, обов»язки та майно юридичної особи. Оскільки відбулась реорганізація фондів соціального страхування, позивачу була запропонована інша посада, але в межах її спеціальності та кваліфікації, та інший посадовий оклад - посада головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності Прилуцького відділення, на що було отримано відмову позивача від запропонованої посади. Натомість позивач просила перевести її на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Прилуцького відділення на що отримала відмову, оскільки така посада не є вакантною. У зв»язку з відмовою від переведення до Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області [PERSON] було звільнено на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України. З врахуванням викладеного вважають, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду від 25.09.2017 в частині не задоволених вимог, а саме: визнання переважного права [PERSON] на працевлаштування на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера з 01.08.2017 в Прилуцькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області; визнання повідомлення начальника управління Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області В.П. Нашиванько від 22.06.2017 №09-04/100 про пропозицію перейти на посаду заступника головного бухгалтера обліку та звітності - заступника головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області з 01.08.2017 - незаконним; визнання дії начальника управління Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області В.П.Нашиванько щодо не запропонування [PERSON] посади начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності- головного бухгалтера з 01.08.2017 - незаконним; визнання відмову начальника управління Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області В.П. Нашиванько щодо переведення [PERSON] по заявам від 17.07.2017 та 28.07.2017, на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера з 01.08.2017 - незаконною, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. За доводами скарги рішення суду є незаконним та необгрунттованим, обставини, на які послався суд, є неповними та неправильними. В скарзі заявник посилається, що вимога про визнання переважного права є обґрунтованою, права позивача є порушеними та не визнаються відповідачем. Зі сторони відповідача чиняться перешкоди у поновленні позивача на роботі, а численні порушення прав позивача призвели до постійного емоційного та нервового напруження, неможливості забезпечити свою сім»ю на нормальний життєвий рівень, через незаконне звільнення не працює та не отримує заробітної плати, що завдало істотної моральної шкоди, яку заявник оцінює в розмірі 10 000 грн. Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 07.11.2001 [PERSON] прийнята на посаду завідуючою відділом - головним бухгалтером Прилуцької виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с. 78) 01.11.2012 на підставі наказу №34-ос від 01.11.2012 Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, [PERSON] була переведена на посаду головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення ФСС з тимчасової втрати працездатності у зв»язку з реорганізацією (а.с. 79). На підставі наказу №29-ос від 26.07.2017 Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції ФСС з тимчасової втрати працездатності Чернігівського обласного відділення, з урахуванням листа управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 12.07.2017 №09-04/244, [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера 31.07.2017, у зв»язку з відмовою від переведення до Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, згідно з п.6 ст.36 КЗпП України (а.с. 4). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 04.05.2017 внесено в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис щодо юридичної особи - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Чернігівській області, вид діяльності - діяльність у сфері обов»язкового соціального страхування(а.с.28 т. 1) В Додатку № 1 до наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 30.06.2017 № 6 в Прилуцькому відділенні визначено кількість працівників - 22,5(а.с.40). Відповідно до штатного розпису Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, в відділі бухгалтерського обліку та звітності передбачено посади: начальник відділу - головний бухгалтер - 1 штатна посада, заступник начальника відділу - заступник головного бухгалтера - 1 штатна посада, головний спеціаліст - 1 штатна посада(а.с.41 т. 1) . Згідно з наказом від 22.05.2017 №268-ос виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, припинено виконавчу дирекцію Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом приєднання до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області. Створено комісію з реорганізації виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, якій наказано забезпечити до 26.05.2017 року дотримання порядку звільнення працівників у відповідності до чинного законодавства(а.с.35-36т. 1). Згідно з Витягу з протоколу №12 від 23.05.2017 року засідання профспілкового комітету виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, за результатами розгляду засідання було взято до відома профспілкового комітету інформацію про припинення виконавчої дирекції обласного відділення Фонду відповідно до наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.05.2017 року №268-ос «Про припинення виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом приєднання, створення комісії з реорганізації виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та затвердження персонального складу цієї комісії» та вказано комітету, профгрупам міської та міжрайонних виконавчих дирекцій звернути увагу на дотримання чинного законодавства при звільненні працівників та переведення їх до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області та відповідних відділень(а.с.116 т. 1). 23 травня 2017 року виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Чернігівського обласного відділення надіслало листа №10-05/675 від 23.05.2017 року на адресу Голови профспілкової організації виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Ятченко Т.М., в якому повідомлялося про прийняте рішення про припинення виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до складу якого входять міська та міжрайонні виконавчі дирекції, шляхом приєднання до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області. За наслідками прийнятого рішення буде здійснено звільнення працівників шляхом переведення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області та відповідних відділень, а також відбудеться зміна в організації праці (а.с.38 т. 1). Відповідно до повідомлення від 25.05.2017, головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] було повідомлено, що згідно наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.05.2017 №268-ос виконавча дирекція Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності припиняється шляхом приєднання до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області та попереджено про зміни в організації праці(а.с.39 т. 1). 22 червня 2017 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області листом № 09-04/100 звернулось до головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] з пропозицією їй перейти на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - заступника головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області з 01.08.017 з посадовим окладом у розмірі 4750 грн. У разі визначення щодо згоди про переведення на роботу до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області надати письмову заяву до відділу кадрів управління Фонду соціального страхування України в Чернігівській області протягом трьох робочих днів. Якщо у строк до 01 липня 2017 року не буде надано згоди на переведення на нову роботу, рішення про припинення її трудового договору буде прийматися за місцем роботи. На дану пропозицію [PERSON] погодилася зазначивши про це на зворотній стороні даного листа(а.с.42 т. 1). 30.06.2017 [PERSON] звернулась до начальника Управління виконавчої дирекції фонду у Чернігівській області Нашиванько В.П. з письмовою заявою про відмову від запропонованої посади заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - заступника головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області та зазначила, що вона претендує на посаду головного бухгалтера. (а.с.43 т. 1). 11.07.2017 Управління виконавчої дирекції фонду у Чернігівській області надіслало на адресу [PERSON] лист в якому останню повідомлялося про прийняття до відома її заяви від 30.06.2017 про відмову від запропонованої їй посади заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - заступника головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області (а.с.44 т. 1) 12.07.2017 Управління виконавчої дирекції фонду у Чернігівській області надіслало лист № 09-04/244 на адресу директора Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Ярошенко Г.В. та Голові комісії з реорганізації, директору виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Савичу П.І., в якому повідомлялося про відмову [PERSON] від запропонованої посади заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - заступника головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, передбаченої штатним розписом Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області з 01.08.2017(а.с.45). 17.07.2017 [PERSON] звернулась до Фонду соціального страхування України Управління виконавчої дирекції фонду в Чернігівській області з письмовою заявою про бажання працювати на посаді начальника відділу - головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області з 01 серпня 2017 року (а.с.46 т. 1). 21.07.2017 року Управління виконавчої дирекції фонду у Чернігівській області надіслало на адресу [PERSON] лист в якому останній було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області з посадовим окладом згідно штатного розпису(а.с.47 т. 1). 28.07.2017 [PERSON] звернулась до Фонду соціального страхування України Управління виконавчої дирекції фонду в Чернігівській області з письмовою заявою про прийняття її на посаду начальника відділу - головний бухгалтер Прилуцького відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області з 01 серпня 2017 року(а.с.48) 08.08.2017 Управління виконавчої дирекції фонду у Чернігівській області надіслало на адресу [PERSON] лист в якому останню повідомлялося, що посада начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області не є вакантною(а.с.49 т. 1). Згідно з передавальним актом від 01.08.2017, правонаступництво щодо майна, усіх прав та обов»язків виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності після його реорганізації шляхом приєднання переходить правонаступнику - Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області(а.с.163-169 т. 1). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що звільнення позивача на підставі п. 6 ст. 36КЗпП України у зв»язку із реорганізацією та зміною істотних умов праці є незаконним, а тому оскаржуваний наказ щодо звільнення позивача є протиправним, стягненню підлягає середній заробіток, та відшкодування моральної шкоди у зв»язку з порушенням законних прав позивача на працю, моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв»язків, та про відмову в задоволенні позовних вимог визнання переважного права на працевлаштування на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного в Прилуцькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області; визнання повідомлення начальника управління Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області В.П. Нашиванько від 22.06.2017 №09-04/100 про пропозицію перейти на посаду заступника головного бухгалтера обліку та звітності - заступника головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області з 01.08.2017 - незаконним; визнання дії начальника управління Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області В.П.Нашиванько щодо не запропонування [PERSON] посади начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності- головного бухгалтера з 01.08.2017 - незаконним; визнання відмову начальника управління Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області В.П. Нашиванько щодо переведення [PERSON] по заявам від 17.07.2017 та 28.07.2017, на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера з 01.08.2017 - незаконною. З таким висновком суду першої інстанції частково погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне. Висновки суду в частині визнання наказу про припинення трудового договору незаконним, задоволення вимог про стягнення моральної шкоди частково та в частині не задоволення вимог відповідають обставинам справи, вказують на правильне застосування норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині вимог не спростовують. Дійсно, положеннями частин 3,4 статті 32 КЗпП України визначено, що у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Термін «зміна в організації виробництва і праці» використовується не лише у частині 3 статті 32 КЗпП України, а й у значно ширшому сенсі в статті 40 КЗпП України. Зокрема, скорочення штату чи чисельності працівників хоч би на одну штатну одиницю пункт 1 статті 40 КЗпП України визнає одним з окремих випадків змін в організації виробництва і праці. З урахуванням цієї ознаки можна визнати зміни в організації виробництва і праці у такому випадку: власник вивільняє одного працівника, звільняє його за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, а обов'язки вивільненого працівника поділяє між іншими працівниками, які зобов'язані підпорядковуватися такому розпорядженню власника. Таким чином, ознакою, що відрізняє використання вказаного терміну у статтях 32 та 40 КЗпП є те, що при зміні в організації виробництва і праці відповідно до статті 40 КЗпП має місце скорочення штату чи чисельності працівників хоч би на одну штатну одиницю. Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, кожна з яких є самостійною. Так, згідно пункту 4 частини 1 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.40 КЗпП); згідно пункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Докази в справі безспірно вказують на те, що мали місце обумовлені реорганізацією зміни в організації виробництва і праці, які потягли затвердження нового штатного розпису та скорочення в тому числі й посади головного бухгалтера. Факт скорочення посади сам по собі виключає звільнення по пункту 6 статті 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені частиною 3 статті 32 КЗпП України обставини. Про визначену частиною 3 статті 32 КЗпП зміну істотних умов праці та відповідно припинення трудового договору по пункту 6 статті 36 КЗпП України можливо говорити тоді, коли посада працівника не скорочується, а лише змінюються істотні умови праці за цією посадою. Таким чином, правові підстави для припинення з [PERSON] трудового договору по пункту 6 статті 36 КЗпП України відсутні, суд першої інстанції з цим визначився правильно та обґрунтовано послався на наявність підстав для поновлення на роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Отже, ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що під час звільнення [PERSON] було допущено порушення норм КЗпП України, дійшов обґрунтованого висновку, про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, який судом визначений з врахуванням п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України (набрав чинності з 13.01.2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Ураховуючи, те що Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 2371 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин, то висновок суду першої інстанції, є законним і обґрунтованим. Враховуючи викладене доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду в цій частині не спростовують. Крім того, не можуть бути підставою для скасування і посилання позивача в апеляційній скарзі на незаконність рішення суду в частині не задоволених вимог в повному обсязі щодо моральної шкоди та щодо визнання переважного права на працевлаштування на посаду; визнання повідомлення перейти на посаду заступника головного бухгалтера обліку та звітності незаконним; визнання дії начальника управління Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області В.П. Нашиванько щодо не запропонування посади начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера з 01.08.2017 року - незаконним; визнання відмову щодо переведення по заявам від 17.07.2017 та 28.07.2017, на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера з 01.08.2017 - незаконною, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що такий спосіб захисту трудових прав працівників не передбачений ст. 232 КЗпП України, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду в цій частині не спростовують, оскільки позивачка фактично посилається на не виконання рішення суду першої інстанції в частині поновлення її на посаді, що також підтверджується актом від 06.10.2017 (а.с. 281 т. 1), тобто стосуються обставин виконання рішення суду. Доводи відповідача в тій частині, що посади головного бухгалтера в діючому штатному розписі не передбачено, не є підставою для відмови в задоволенні вимог про поновлення на роботі, оскільки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області є правонаступником, що робить можливим поновлення на роботі позивача з якої її неправильно звільнено. Посилання відповідача в апеляційній скарзі на зміну судовим рішенням формулювання причин звільнення безпідставне, з огляду на наступне. Підстави припинення трудового договору по пункту 6 статті 36 КЗпП та по пункту 4 статті 36 КЗпП є суттєво різними. Так, підставою припинення трудового договору відповідно до пункту 4 статті 36 КЗпП України є розірвання трудового договору з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення численності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України). Розірвання трудового договору по пункту 1 статті 40 КЗпП України вимагає від адміністрації дотримання вимог частини 2 статті 40, статей 42, 43, 44, 49-2, 49-3 КЗпП України тощо. Оскільки припинення трудового договору мало місце по пункту 6 статті 36 КЗпП України, то відповідно в суді доводились і обставини наявності чи відсутності саме цих підстав, а не підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника по пункту 1 статті 40 КЗпП України. Крім того, частина 3 статті 235 КЗпП України говорить про формулювання причин звільнення, а не про підставу припинення трудового договору. Формулювання причин звільнення має відповідати чинному законодавству, тому якщо така невідповідність встановлена, за умови, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, то суд дійсно зобов'язаний змінити формулювання звільнення і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Про невідповідність формулювання причин звільнення у сенсі положень частини 3 статті 235 КЗпП України можливо говорити лише коли не є спірними підстави припинення трудового договору. Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 235 КЗпП України, прийшов до помилкового висновку та поновив [PERSON] на посаду головного бухгалтера Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, хоча позивача слід поновити на посаді головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що при вивільненні позивача було виплачено вихідну допомогу у розмірі 8134,00 грн, яка за вимогами ст.. 44 КЗпП України підлягає виплаті працівникові, який звільняється. Таким чином, при визнанні звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, останній права на отримання вихідної допомоги не має, і сума отриманої позивачем вихідної допомоги підлягає відрахуванню із суми, що стягується з відповідача на користь позивача, у зв»язку з чим, рішення суду першої інстанції в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню, необхідно змінити, зменшивши розмір стягнення з 15861,30 грн до 7727,3 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов'язкових платежів. Крім того, суд першої інстанції стягнувши додатковим рішенням від 02.10.2017 стягнувши з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн, тобто за 2 позовних вимоги, хоча і послався на п. 13 Постанови Пленуму Вищого, проте не врахував положень п. 18. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якої органи Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ у всіх судових інстанціях. З врахуванням положень ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Ураховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та встановлені обставини, колегія суддів вважає за можливе вирішити питання розподілу судових витрат, та стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції, виходячи з кількості заявлених позовних вимог, враховуючи, що п. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, окрім вимог, за які позивач звільнена від сплати судового збору (про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі), заявнику необхідно було сплатити судовий збір за вимоги про визнанння наказу незаконним, стягнення моральної шкоди та оскарження дій, які є вимогами немайнового характеру, та 640,00 грн - за вимогу майнового характеру. Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Враховуючи викладене, апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області та [PERSON] на рішення задоволенню частково, апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на додаткове рішення задоволенню, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України зміні, а додаткове рішення скасуванню.

Outcome: partial