Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] у с.Новопетрівка Снігурівського району померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,4879 га. З 2001 року і до моменту смерті матері вона проживала разом з нею у [ADDRESS] , здійснювала за нею догляд, хоча була зареєстрована за іншою адресою. Після смерті матері, із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, оскільки вважала, що прийняла спадщину автоматично. Звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав нотаріусом їй було відмовлено за непідтвердження документально факту постійного проживання із спадкодавцем. Оскільки документи, які б могли підтвердити проживання її з матір`ю, у неї відсутні просить факт її постійного проживання з 2001 року по [INFO] разом з матір"ю за адресою [ADDRESS], та визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,4879 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року замінено первісного відповідача Новопетрівську сільську раду Снігурівського району Миколаївської області на належного відповідача Широківську сільську раду Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав, просила про їх задоволення. Представник відповідача надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнав, просив справу слухати в його відсутність. Представник третьої особи надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень проти позову не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно ст..1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові 10 січня 2019 року (справа № 484/747/17, провадження № 61-44149св18) зробив висновок про те, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Суд встановив, що [INFO] в с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області померла [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №15 від 02 серпня 2004 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина земельну ділянку розміром 3.4879га кадастровий номер [NUMBER] , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах території Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Снігурівською райдержадміністрацією 07 липня 2004 року на підставі розпорядження від 23 грудня 2003 року №919-р (а.с.10). Право власності [PERSON] на вказану земельну дліянку підтверджується також копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4804781462018, сформованого 24 травня 2018 року (а.с.11-13). Єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] - позивач у справі. Родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданим 18 травня 1966 року Новопетрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №44 від 16 травня 1966 року, де в графі мати вказана " [PERSON] " (російською мовою) - а.с.5; зміна прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №87 від 28 червня 1986 року, виданого повторно 02 квітня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.6). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційної довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №53525467 від 02 жовтня 2018 року. Постановою державного нотаріуса Снігурівської державної нотаріальної контори від 31 травня 2018 року відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини та непідтвердженням реєстрації разом з померлим на день відкриття спадщини (а.с.14). Згідно довідки Виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 25 травня 2018 року №41-17/303 [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). За даними погосподарського обліку за особовими рахунками с.Новопетрівка [PERSON] проживаючою не значиться. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вказувала, що, починаючи з 2001 року вона проживала разом із своєю матір`ю до дня її смерті. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] мешканці села с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, підтвердили, що [PERSON] близько двох-трьох років проживала із матір`ю [PERSON] за місцем проживання останньої, яку доглядала через неспроможність проживати самостійно, проживала разом із нею до смерті матері. За такого, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем обгрунтовані та підлягають задоволенню, так як було встановлено, що дійсно [PERSON] проживала зі спадкодавцем - її матір`ю [PERSON] , починаючи з 2001 року і до дня смерті спадкодавиці й встановлення такого факту їй необхідне для оформлення спадкових прав. Разом з тим, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , спадкодавець [PERSON] за життя мала право власності на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується державним актом; нотаріус листом позивачу роз`яснив про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за пропуском строку прийняття спадщини та непідтвердження факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, за підтвердження якого інших перешкод для оформлення спадщини нотаріусом не зазначено й позивачем не доведено, а тому позовні вимоги про визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку є передчасними й задоволенню не підлягають. Ураховуючи вищевикладене, позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial