Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2013 року між позивачем та відповідачем 2 був укладений Договір доручення № 470 (надання агентських послуг у страхуванні), згідно якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе обов"язки від імені, за дорученням, в інтересах та під контролем довірителя надавати фізичним і юридичним особам страхові послуги. Актом передачі полісів від 20.12.2013 року ПП "Агро-фірма комплекс" було передано бланки полісів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ 60804011-6084250 та стікери до них в кількості 240 штук, в тому числі вказаним актом передавався бланк договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ № 6084088. 12.08.2014 року на адресу позивача від [PERSON] надійшла заява (повідомлення) про ДТП, в додатку була надана копія договору серія АІ 6084088 від 11.03.2014 року. Але під час страхового розслідування було встановлено, що Поліс втрачений і вважається недійсним. З 27.10.2005 року АТ "УОСК" є членом МТСБУ та зобов"язане виконувати порядки та розпорядження, прийняті Президією об"єднання. На виконання вищевказаних умов Порядку позивач провів службове розслідування причин втрати бланків та у газеті розмістив оголошення про втрату бланків полісів. У зв"язку з неналежним виконанням відповідачем 2 умов Договору доручення позивач 22.01.2014 року надіслав на адресу відповідача лист, в якому було вказано про необхідність надати до 24.01.2014 року звітність щодо використаних бланків полісів та надати оригінали укладених полісів. 25.02.2014 року позивач надіслав на адресу відповідача 2 повідомлення про дострокове припинення дії Договору доручення, починаючи з березня 2014 року, а 05.06.2014 року на адресу відповідача 2 було надіслано вимогу про повернення невикористаних бланків полісів та надання належного звіту по укладеним договорам. З наведеного вбачається, що на момент укладення Полісу особа, яка його підписала, була не уповноваженою на ці дії, договір від імені позивача був укладений фізичною особою, яка не мала згідно п. 2 ст. 203 ЦК України необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати недійсним Договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ № 6084088 від 11.03.2014 року. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача [PERSON] на початку судового розгляду позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, надав суду письмові заперечення. В подальшому представник відповідача у судове засіданні не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача ПП "Агро-фірма комплекс" - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Страхової компанії задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.12.2013 року між ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" та Приватним підприємством "Агро-фірма комплекс" був укладений Договір доручення № 470 (надання агентських послуг у страхуванні), згідно якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе обов"язки від імені, за дорученням, в інтересах та під контролем довірителя надавати фізичним і юридичним особам страхові послуги. Актом передачі полісів від 20.12.2013 року ПП "Агро-фірма комплекс" було передано бланки полісів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ 60804011-6084250 та стікери до них в кількості 240 штук,; серія АС 9522501-9522660 та стікери до них в кількості 160 штук, в тому числі вказаним актом передавався бланк договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ № 6084088. 12.08.2014 року на адресу позивача від [PERSON] надійшла заява (повідомлення) про ДТП, в додатку була надана копія договору серія АІ 6084088 від 11.03.2014 року. Але під час страхового розслідування було встановлено, що Поліс втрачений і вважається недійсним. Згідно із ч. 1 п. 39.1 ст. 39 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об"єднанням страховиків, які здійснюють обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З 27.10.2005 року АТ "УОСК" є членом МТСБУ та зобов"язане виконувати порядки та розпорядження, прийняті Президією об"єднання. Пунктом 1.6 Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії від 07.07.2010 року № 238/2010 визначено, що цей Порядок є обов"язковим для виконання страховиками - членами та Дирекцією МТСБУ. Згідно п. 2.3 Порядку виготовлення бланків здійснюється централізовано на підставі Договору-доручення, укладеного між Страховиком - членом МТСБУ і МТСБУ, а також Договору між МТСБУ та Постачальником. Договір-доручення між Страховиком - членом МТСБУ та МТСБУ укладається за формою, затвердженою Президією МТСБУ. Пунктом 2.5 Порядку визначений порядок замовлення та видачі Бланків Полісів. Відповідно до п. 3.5 Порядку у разі втрати Бланку Страховик виконує наступні дії: - проводить службове розслідування причин втрати, отримує письмове пояснення від особи, яка втратила Бланк страхового документу, складає акт про втрату із зазначенням причин такої втрати; - самостійно приймає рішення щодо способу оприлюднення інформації про втрачені бланки. На виконання вищевказаних умов Порядку позивач провів службове розслідування причин втрати бланків та у газеті "Експрес об"ява № 1262-1263 розмістив оголошення про втрату бланків полісів. Згідно із п. 2.1.2 п. 2.1 р. 2 Договору доручення повірений зобов"язаний щодекадно, протягом 5-ти днів після закінчення декади, подавати Довірителю звіт про укладені договори страхування та розміри перерахований на поточний рахунок Довірителя страхових премій. Відповідно до п. 3.3 р. 3 Договору доручення після укладення договору страхування Повіреним і перерахування страхувальником страхового платежу на поточний рахунок Довірителя, Повірений на протягом одного робочого дня з дня перерахування страхового платежу надають електронну версію договору страхування в реєстраційну палату Довірителя. Пунктом 3.4 р. 3 Договору доручення передбачено, що на протязі 5 днів після закінчення декади повірений надає довірителю оригінали договорів страхування з супровідними листами. Згідно із п. 3.8 р. 3 Договору доручення повірений перераховує страхові платежі за договорами страхування, укладеними повіреним на поточний рахунок Довірителя протягом двох робочих днів з моменту їх отримання, у повному обсязі. 22.01.2014 року позивач, у зв"язку з неналежним виконання умов Договору, надіслав на адресу відповідача ПП "Агро-фірма комплекс" лист про необхідність надання до 24.01.2014 року звітності щодо використаних бланків полісів та надання оригіналів укладених полісів. 25.02.2014 року позивачем було надіслано на адресу відповідача 2 повідомлення про дострокове припинення дії Договору доручення, починаючи з 28.03.2014 року. 05.06.2014 року позивачем на адресу відповідача 2 було надіслано лист з вимогою повернення невикористаних бланків полісів та надання належного звіту по укладеним договорам. В своїх позовних вимогах Страхова компанія вказує про те, що на момент укладення оспорюваного договору позивач припинив договірні відносини з відповідачем 2, а також сам Поліс не відповідає законним вимогам, оскільки страховий платіж не був сплачений. При розгляді справи встановлено, що 11.03.2014 року між ПрАТ "УОСК" та [PERSON] був укладений Договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З наведеного вбачається, що на момент укладення Договору відповідач 2 в особі свого представника мав необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладання правочину, оскільки лише з 28.03.2014 року достроково припинялася дія Договору доручення, укладеного між позивачем та відповідачем 2. Відповідно до ст.. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов"язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов"язки з моменту вчинення цього правочину. Отже, правочин вважається схваленим, зокрема, у випадку, якщо той, кого представляють, вчинив дії, що свідчать про прийняття правочину до виконання. Із змісту полісу вбачається, що страховий платіж у розмірі 544, 32 грн. був сплачений відповідачем [PERSON] позивачем (був прийнятий останнім) 11.03.2014 року, тобто в день укладення правочину, що свідчить про вчинення позивачем дії, що свідчить про прийняття правочину до виконання. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов"язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла знати про такі обмеження. Таким чином, всі обмеження на здійснення дієздатності юридичної особи її органом є чинними за умови, якщо юридична особа доведе, що третя особа знала або за всіма обставинами не могла не знати про встановлені обмеження. Третя особа має визнаватись такою, що знала чи за всіма обставинами не могла не знати про обмеження повноважень відповідного органу товариства, в наступних випадках: 1) коли такі обмеження встановлені законом; 2) коли відомості про такі обмеження, встановлені статутом чи засновницьким договором, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; 3) коли надані інші докази, які підтверджують, що третя особа під час вчинення оспорюваного або нікчемного правочину знала про обмеження, які встановлені для виконавчого органу чи наглядової ради юридичної особи на здійсненні дієздатності останньої. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач [PERSON] не знав про наявні обмеження у представника позивача, який від імені останнього уклав поліс, на укладання останнього. Факт звернення представника позивача із заявою до правоохоронних органів не є підставою для визнання договору обов"язкового страхування недійсним. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Законом не визначено несплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійсним. Крім того, суд звертає увагу на те, що у полісі вказано про сплату страхувальником страхового платежу, а також зазначено дату сплати та розмір страхового платежу. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхові агенти діють від імені та за дорученням страховика, виконуючи частину його страхової діяльності, в тому числі й мають право одержувати страхові платежі. Невнесення отриманих коштів (страхового платежу) страховим агентом на рахунок страховика не впливає на дійсність оспорюваного договору страхування. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ "УОСК" є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed