Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

30.07.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому, збільшивши позовні вимоги ( а.с. 43-45), просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на свою користь на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 16.03.2002 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками двох дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо. У добровільному порядку відмовляється надавати допомогу на утримання сина та на її утримання. Їй відомо, що відповідач позмінно працює помічником у будинку поблизу м. Києва та підробляє на СТО по вул. Одеська у м. Бердичеві . Позивачка не має можливості самостійно забезпечувати дитину всім необхідним оскільки їх син є дитиною з інвалідністю та має діагноз: легка розумова відсталість (виражена дебільність), порушення поведінки у вигляді синдрому гіперактивності з дефіцитом уваги. Супутній діагноз: специфічні розлади координації, розбіжна косоокість, системний недорозвиток мовлення середнього ступеня. Працевлаштуватись вона не може, так як постійно здійснює догляд за сином. Так як відповідач є працездатною особою, має гарний стан здоров`я, інших утриманців не має, аліменти нікому не сплачує, позивачка вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на її утримання та на утримання сина у тому розмірі у якому вона просить. У відзиві на позовну заяву відповідач не погодився з доводами вказаними у позовній заяві та зазначив, що вони з позивачкою перебувають у шлюбі 18 років. Обов`язок матеріально забезпечувати сім`ю протягом усіх років був покладений повністю на нього. За увесь час перебування у шлюбі дружина не працювала та не підтримувала його. З лютого 2020 року вони проживають окремо. Вони давно живуть кожен своїм життям. Дітей любить і буде допомагати їм завжди. За період окремого проживання дітям надавав кошти у сумі 15 000 грн, проте доказів цього у нього немає. На даний час він офіційно не працює, має лише деякі підробітки. Дітям буде допомагати, проте відмовляється надавати кошти на утримання дружини, оскільки вважає, що вона молода, здорова жінка і має можливість працювати і забезпечувати себе самостійно. Його матір їй неодноразово пропонувала допомогу у працевлаштуванні проте позивачка відмовлялась. Щодо доводів позивачки, що вона не може працювати оскільки їй необхідно здійснювати догляд за сином, то відповідач зазначає, що їх син здоровий, нормальний, розвинутий хлопець, але дещо «зажатий», при цьому на весні він буде проходити медичний огляд ЛКК, тому необхідно врахувати наявність нових медичних документів. Окрім того, [PERSON] у відзиві вказує, що оскільки він все життя працював фізично, тому має певні проблеми зі здоров`ям. З цих підстав просить при винесенні рішення врахувати його стан здоров`я, матеріальне становище, так як у нього на даний час інша сім`я, у якій також є дитина (а.с. 26-27). Ухвалою суду від 13.08.2020 позовну заяву прийнято до провадження та у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 22). Ухвалою від 22.10.2020 позивачці відмовлено у поновленні процесуального строку для подання заяви про збільшення позовних вимог, заяву про збільшення позовних вимог залишено без розгляду (а.с. 59). Постановою Житомирського апеляційного суду від 09.12.2020 ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2020 скасовано та направлено справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції (а.с. 116-118). Ухвалою суду від 12.01.2021, занесеною до журналу судового засідання, поновлено процесуальний строк, прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. Позивачка підтримала позов та пояснила, що її доходи становлять лише соціальна допомога на дитину з інвалідністю, зазначена у довідці, яка на даний час збільшена орієнтовно на 50 грн. Їй зараховується стаж, проте вона не отримує інших доходів, про які вказано у довідці Управління Пенсійного фонду. Пояснила, що сина залишати вдома одного на увесь день не можна. Вона кілька разів на тиждень возить сина на навчання та перебуває поруч з ним. З нею також проживає її повнолітня дочка, яка не навчається та на даний час працює. Представник позивача, адвокат Потапова Т.М. підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти задоволення позову. Відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень на дитину. Сплачувати аліменти на утримання позивачки не має можливості. Відповідач пояснив, що він все життя забезпечував сім`ю, пішовши із сім`ї, він усе їм залишив. На даний час він не має належних доходів, через карантин. Його доходи нестабільні, він хворіє. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження, 16.03.2002 Виконкомом Терехівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.5). Сторони підтвердили, що шлюб між ними розірвано 22 жовтня 2020 року. З копій свідоцтв про народження дітей вбачається, що сторони є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до довідок № 359 від 10.07.2020, № 438 від 25.08.2020 виданих Семенівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, [PERSON] , 1985 р.н. зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані: [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2004 р.н. та чоловік [PERSON] , 1982 р.н. (а.с. 8, 31). Сторони підтвердили, що відповідач не проживає спільно із сім`єю. З копій медичних документів, а саме виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, копії епікризу, індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 37 від 28.09.2019, виданих Житомирською обласною психіатричною лікарнею №1, консультативного висновку спеціаліста від 09.10.2020 виданого КНП «Обласний медичний центр психічного здоров`я», висновку лікарсько-консультативної комісії № 123 виданого КНП «Центральна районна лікарня» Бердичівського району Бердичівської районної ради від 04.11.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , являється дитиною з інвалідністю, потребує постійного стороннього догляду від матері, перебував на стаціонарному лікуванні з 08.07.2017 по 29.09.2017 та має діагноз (F 70/1) легка розумова відсталість (виражена дебільність), порушення поведінки у вигляді синдрому гіперактивності з дефіцитом уваги. Помірний ступінь порушення життєдіяльності. Супутній діагноз: специфічні розлади координації, розбіжна косоокість, системний недорозвиток мовлення середнього ступеня(а.с. 10, 11, 12-13, 14, 52, 133). Відповідно до відповіді на адвокатський запит КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] потребує індивідуальної логопедичної корекції навчання за індивідуально програмою, навчання та виховання за програмою для дітей з легкою розумовою відсталістю та спостереження дитячого психо-невролога(а.с. 46). Згідно копії довідки № 215 від 20.09.2020 виданої Бердичівським професійним будівельним ліцеєм, [PERSON] з 01.09.2020 навчається на першому курсі в групі № 3 денної за інклюзивною формою навчання і не знаходиться на державному забезпечені. Форма навчання денна. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2023 (а.с. 53). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] виданого Управлінням праці та соціального населення Бердичівської районної державної адміністрації 02.10.2017, на утримання [PERSON] 2004 р.н., який є дитиною з інвалідністю та законним представником якого являється його мати [PERSON] , 1985 р.н. призначено державну соціальну допомогу (а.с. 9). Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вих. № 1562 від 14.07.2020 виданих Бердичівським управлінням ГУ ДПС у Житомирській області, [PERSON] за період з 4 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 рік УПСЗН Бердичівської РДА виплачено 6766, 80 грн (а.с. 15). З копії довідки № 386 від 10.07.2020, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Бердичівському РУПСЗН та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю. Її дохід за період з січня 2020 року по червень 2020 року складає 13 553, 60 грн (а.с. 18). З копії довідки ПФУ форми ОК-5, сформованої 14.07.2020 вбачається, що згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, [PERSON] для призначення пенсії зараховується дохід 4723 грн з січня по травень 2020 року (а.с. 16-17). Відповідно до довідок №180 від 25.08.2020 виданих КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, [PERSON] , 1982 р.н. знаходиться на диспансерному обліку в Семенівській АЗПСМ з діагнозом хронічний пієлонефрит у стані ремісії, сечокам`яна хвороба, гіпертонічна хвороба І ступеню (а.с. 32. 33). Згідно копії висновку лікарсько-консультативної комісії від 26.08.2020 КНП "Центральна районна лікарня" Бердичівського району Бердичівської районної ради, [PERSON] , 1982 р.н. має діагноз двобічна пахова кила та потребує планового лікування (а.с. 34). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання відповідачем свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а обов`язок утримання батьком своєї неповнолітньої дитини визначений законом, наявні підстави для стягнення із відповідача аліментів на неповнолітнього сина сторін. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні": дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Суд вважає, що наявні підстави для стягнення аліментів на утримання відповідачки, як матері, з якою проживає дитина, оскільки неповнолітній син сторін Іван , є дитиною із інвалідністю, він потребує постійного стороннього догляду від матері, з якою проживає, а батько, може надавати допомогу колишній дружині, оскільки він працездатного віку, не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, не обмежений, на відміну від позивачки, яка здійснює безпосередній догляд за дитиною, у можливості працевлаштуватися, не надав докази, що його захворювання йому перешкоджають працевлаштуватися, має тимчасові заробітки, розмір який не довів доказами. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивачкою не доведено доказами розміру витрат, яких потребує син сторін, та що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн на дитину та 1500 грн на дружину. Встановлено, що позивачка забезпечена житлом, отримує близько 2 300 грн соціальної допомоги на дитину, відповідач не працевлаштований офіційно, має захворювання, дитина сторін має ряд захворювань та потребує догляду матері. Тому, зважаючи на встановлені на час розгляду справи обставини, суд вважає, що аліменти на дитину в розмірі 1500 гривень та на дружину в розмірі 1000 грн є такими, яких потребує позивачка з дитиною та такий розмір аліментів має можливість сплачувати відповідач. Аліменти в розмірі 2500 гривень, а також соціальна допомога, яку отримує позивачка, забезпечить її та сина утриманням, що перевищуватиме розмір доходів для працездатної особи та дитини віком до 18 років. Стягуючи аліменти у такому розмірі, суд також зважає, що витрати на лікування є додатковими витратим на дитину та підлягають окремому стягненню, в разі їх понесення позивачкою, а також, що в разі зміни обставин, які існували на час ухвалення рішення, зокрема матеріального чи сімейного стану, погіршення чи покращення стану здоров`я, розмір аліментів може бути збільшено чи зменшено. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви ( статті 79, 191 СК України). Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 840,8 грн судового збору, від сплати якого позивачка при пред`явленні позову звільн6ена в силу закону.

Outcome: partial