Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

30.11.2017 року (згідно дати поштового відправлення) Савіхіна А.М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 49964,92 грн. за кредитним договором від 07.12.2010 року. Вказані вимоги представник позивача обґрунтувала тим, що свої зобов'язання за вказаним договором від 07.12.2010 року позивач АТ КБ "Приватбанк" виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.232). Відповідач своїх зобов'язань за договором кредиту не виконав і станом на 24.10.2017 року допустив заборгованість в розмірі 49964,92 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом, пені, а також за нарахованими в зв'язку з цим штрафами (а.с.2-4,43). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.02.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків (а.с.36). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.02.2018 року за наслідками усунення недоліків відкрито провадження та призначено в даній справі підготовче засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.47). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.04.2018 року відкладено підготовче провадження на 22.06.2018 року за клопотанням відповідача [PERSON] з потреб отримання правової допомоги (а.с.53). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.06.2018 року відкладено підготовче засідання на 13.07.2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - Юрцева В.С. щодо підготовки клопотання про витребування доказів (а.с.66). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.07.2018 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.08.2018 року у зв'язку із витребуванням витребовуванням письмових доказів від позивача АТ КБ "Приватбанк" (а.с.77). 14.08.2018 року на електрону пошту суду надійшли витребуванні судом матеріали банківської справи (а.с.83-99). 28.08.2018 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Юрцев В.С. подав до суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, за змістом якого просив суд в задоволенні позовних вимог Савіхіної А.М. в інтересах АТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 49964,92 грн. за кредитним договором від 07.12.2010 року відмовити повністю. Вказав, що відповідач не заперечує той факт, що отримав в АТ КБ "Приватбанк" банківську картку, однак йому не було відомо, чи встановлений на ній кредитний ліміт, картку він отримував виключно для отримання платежів, а анкету-заяву заповнював працівник банку і сам вписав бажаний кредитний ліміт в сумі 25000 грн., пояснивши, що саме так необхідно і така сума відповідає розміру доходів. Зауважив, що в анкеті-заяві відсутня інформація про те, в якій сумі встановлений кредитний ліміт і чи встановлений він взагалі; до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували факт встановлення кредитного ліміту; в межах наявних матеріалів відсутні документи обґрунтування застосування розміру процентних ставок за договором № н/б від 07.12.2010 року за період часу з 07.12.2010 року по 24.10.2017 року; розрахунки суми заборгованості станом на 31.05.2015 року та станом на 24.10.2017 року, за своїм змістом різняться. Також заявив про застосування загального і спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, як однієї з підстав для відмови у задоволенні позову (а.с.102-107). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.08.2018 року відкладено підготовче засідання з повторним викликом сторін у справі (а.с.118). 12.09.2018 року (згідно дати поштового відправлення) представник відповідача [PERSON] - адвокат Юрцев В.С. подав до суду пояснення до відзиву на позовну заяву, зазначивши, що серед наданих позивачем доказів відсутній оригінал кредитного договору від 07.12.2010 року який було укладено між відповідачем [PERSON] та АТ КБ "Приватбанк", що ставить під сумнів взагалі існування такого договору; також позивачем не надано підписану відповідачем заяву разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", яка складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Тому вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню (а.с.121-124). 19.09.2018 року на електрону пошту адреси суду надійшла відповідь на відзив за змістом якої представник позивача зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву №б/н від 07.12.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, договір було укладено з дотриманням норм встановлених законодавством. У даній заяві зазначено, що відповідач, підписавши цю заяву, ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання, а тому він був обізнаний щодо взятих на себе зобов'язань. (а.с.130-141) 27.09.2018 року на електрону пошту адреси суду надійшла відповідь на пояснення, в якій представник позивача вказав, що банком надані такі докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов'язань як: копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір та виписка по рахункам, які засвідчені належним чином і є належними та допустимими доказами у справі (а.с.164-168). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті (а.с.175). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 03.12.2018 року відкладено розгляд справи, за визнання необхідним надання особистих пояснень представником позивача (а.с.205). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.12.2018 року за заявою представника позивача відкладено розгляд справи у зв'язку з необхідністю надання в судове засідання представником позивача оригіналу кредитного договору (а.с.211). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.01.2019 року за заявою представника позивача відкладено розгляд справи на 20.02.2019 року у зв'язку з підготовкою до подачі документів, які мають значення для вирішення справи (а.с.224). Представник позивача Поліщук Т.В. в судовому засіданні пояснила, що у 2010 році відповідач [PERSON] отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 25000 грн. та взяв на себе обов'язки виконувати умови кредитного договору, підписавши анкету-заяву про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", оригінал якої вона добровільно представила суду. Спочатку свої зобов'язання відповідач виконував належним чином, та згодом почав погашати заборгованість лише частково, у зв'язку з чим у нього станом 24.10.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 49964,92 грн., з яких 7724,72 грн. - тіло кредиту; 17430,55 грн. - відсотки за користування кредитом; 21954,18 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2355,47 грн. - штраф (процентна складова). Пояснила, що пеня та штрафи не є тотожними видами неустойки, оскільки пеня є засобом якнайшвидшого досягнення погашення заборгованості боржником, а штраф застосовується за невиконання боржником взятих на себе обов'язків. Заперечила щодо пропущення позивачем строку загальної та спеціальної позовної давності, зазначивши, що даний позов, який пов'язаний із поверненням кредиту у повному обсязі, подано до спливу загального трирічного строку позовної давності після закінчення строку дії банківської картки відповідача [PERSON], яким визначався останній день січня місяця 2017 року. З приводу дотримання спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення пені послалась на положення "Умов та правил надання банківських послуг", до яких при отриманні кредиту приєднався власною заявою позивач, якими визначено строк такої позовної давності терміном 50 років. Просила позов задоволити в повному обсязі на підставі доказів, що представлені в матеріалах справи, у відповіді на відзив та виписці по розрахунку заборгованості, з яких вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Відповідач [PERSON] та його представник Юрцев В.С. за належним викликом в судове засідання не з'явились, останній попередньо надіслав до суду електронною поштою клопотання про розгляд справи без його участі, додатково вказавши про заперечення стосовно задоволеня позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та доданих до справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, виівивши відзив та пояснення до нього сторони відповідача, дослідивши докази у матеріалах справи, суд доходить наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2010 року відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна GOLD 55+" зі сплатою відсотків за користування кредитом первісно у розмірі 27,6% річних, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року у розмірі 32,4% річних, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року у розмірі 42% річних на суму залишку заборгованості за кредитом; щомісячний обов'язковий платіж у розмірі 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), з 01.04.2014 року - у розмірі 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); сплатою пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів у розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або за процентами на суму від 100 грн. або у розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; а також сплатою штрафу за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява від 07.12.2010 року разом з запропонованими позивачем Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між сторонами кредитний договір, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.9,10,43,232). Згідно копії банківської виписки за період часу з 07.12.2010 року до 27.10.2017 року, основна картка [NUMBER], відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами шляхом зняття готівкових коштів у банкоматі, перерахування коштів на інші карткові рахунки, поповнення рахунків мобільного зв'язку тощо (а.с.86-99). Згідно копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти по карті [NUMBER] "Універсальна GOLD 55+" на ім'я [PERSON] (кредитний договір №б/н від 07.12.2010 року) проводились такі зміни: 03.04.2013 року - старт карткового рахункута зміна кредитного ліміту (кредитний ліміт: 25000.00, збільшення кредитного ліміту); 12.06.2015 року - зміна кредитного ліміту (кредитний ліміт: 24780.00, встановлення кредитного ліміту); 08.07.2015 року - зміна кредитного ліміту (кредитний ліміт: 24260.00, зниження кредитного ліміту); строк дії кредитної картки 01/17 (а.с.45). Згідно копії довідки про видачу кредитних карт від 19.09.2018 року №30.1.0.0/2-20171130/2330 відповідач [PERSON] згідно кредитного договору №б/н від 07.12.2010 року отримав картки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 01.2017 року (а.с.142). Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п.2.1.1.5.6. Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язання за Договором, - на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (утому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п.2.1.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до п.2.1.1.12.10. Умов надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. У відповідності до положень п.2.1.6.14. Умов надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов'язань клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлюється в Тарифах. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 07.12.2010 року відповідач допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 24.10.2017 року складає 49964,92 грн., що включає в себе: 7724,72 грн. - тіло кредиту; 17430,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21954,18 грн. - заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 2355,47 грн. (процентна складова) (а.с.5-8). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, встановленому законом. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що визначається п.3 ч.1 ст.3 ЦК України; відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлена до стягнення серед іншого сума пені в розмірі 21954,18 грн. перевищує сумарне обчислення заборгованості по кредиту та процентам згідно анкети-заяви від 07.12.2010 року, Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг, та не обґрунтована поясненнями представника позивача в судовому засіданні, а тому визначає за необхідне зменшити її до половини основної суми боргу, що становить 12577,64 грн. ((7724,72 грн.+17430,55 грн.)/2). Відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання, відтак суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом, відсотками та пенею на загальну суму 37732,91 грн. (7724,72 грн.+17430,55 грн.+12577,64 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позов підлягає частковому задоволенню в цій частині вимог. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 500 грн. - фіксована частина, та 2355,47 грн. - процентна складова, суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст.549 ЦПК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно Тарифів банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається із пені нарахованої за кожен день прострочення кредиту та пені нарахованої за кожний день прострочення кредиту у розмірі 0,233% від суми загальної заборгованості та 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Банком нараховано 21954,18 грн. пені та штрафи: 500 грн. + 2355,47 грн., яка складає 5% від 47109,45 грн. - суми заборгованості разом із пенею, яка нарахована позивачем до стягнення з відповідача. Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нарахована пеня та штраф, що вочевидь не узгоджується із вказаними положеннями п.2.1.6.14 Умов надання банківських послуг, згідно яких передбачено альтернативне застосування лише одного з вказаних видів неустойки. Крім того позивачем всупереч положенням ч.2 ст.550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (неустойки). Таким чином позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на це суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вказаних сум штрафів та решти нарахованої пені. При цьому суд не приймає до уваги заперечень сторони відповідача стосовно відсутності у підписаній відповідачем [PERSON] Анкеті-заяві відомостей щодо встановленого кредитного ліміту, оскільки розрахунок заборгованості визначається передусім згідно фактично використаними кредитними коштами, значення яких згідно даних розрахунку заборгованості у відповідні періоди не перевищували встановленого кредитного ліміту, стежити за витратами коштів в межах якого зобов'язаний позичальник згідно вимог п.1.1.2.1.9. Умов надання банківських послуг, до яких у встановленому порядку відповідач приєднався у відповідності до змісту підписаної ним Анкети-заяви від 07.12.2010 року. Також суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача стосовно порушення позивачем строків загальної та спеціальної позовної давності, оскільки з урахуванням здійснення відповідачем останнього поповнення коштів на картковий рахунок 19.09.2016 року в сумі 1198 грн., які відображено у розрахунку заборгованості та у банківській виписці по картці, становить вчинення дій, що свідчать про визнання ним свого боргу та обов'язку його повернення, та у відповідності до положень ч.1,3 ст.264 ЦК України визначає переривання перебігу позовної давності та його початок заново після вказаної події щодо вимог, які відповідно заявлені в межах загальної трирічної позовної давності. Окрім того, позовні вимоги щодо стягнення пені заявлені в межах визначеного законом річного строку спеціальної позовної давності (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України), з огляду на фактичне нарахування її в межах визначеної до зменшення суми пені саме упродовж року до вказаної дати пред'явлення даного позову. Отже, заява представника позивача про застосування до спірних правовідносин вимог загальної та спеціальної позовної давності у даному конкретному випадку є безпідставною. З урахуванням наведеного суд визначає заперечення сторони відповідача неаргументованими, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків суду щодо наявності підстав часткового задоволення позову. Пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 1600 грн., виходячи з мінімальної ставки судового збору стосовно вимог майнового характеру для юридичної особи, що діяла на час пред'явлення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved