Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив усунути йому перешкоди укористуванні власністю - автомобілем марки "ЗАЗ-Daewoo", модель Т 13110 ЗНГ, 2006 року випуску, тип: легковий седан, № шасі [NUMBER] , білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 02 червня 2010 року, шляхом зняття обтяження у виді застави рухомого майна та виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 10 грудня 2012 року за № 13359948, реєстратор: Київська обласна філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, підстава обтяження: договір застави № 48/0806/64-015 від 28 серпня 2006 року, обтяжувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", боржник [PERSON] . В обґрунтування позову зазначав, що 24 березня 2010 року відповідно до договору купівлі-продажу він придбав автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель Т 13110 ЗНГ, 2006 року випуску, тип: легковий седан, № шасі [NUMBER] , білого кольору, на підставі чого Цюрупинським РЕП ДАІ Херсоноської області 02 червня 2010 року йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та присвоєно цьому автомобілю реєстраційний номер [NUMBER] . Маючи намір продати даний автомобіль, він дізнався, що на належний йому цей автомобіль, проте з реєстраційним номером [NUMBER] у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10 грудня 2012 року, тобто уже після придбання ним автомобіля, зареєстровано обтяження у виді застави рухомого майна за № 13359948 , реєстратор: Київська обласна філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, підставою якого є договір застави № 48/0806/64-015 від 28 серпня 2006 року, обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - ТОВ "Кредитні ініціативи"), боржник: [PERSON] . Вказував, що на момент придбання ним 24 березня 2010 року цього автомобіля та реєстрації 02 червня 2010 року транспортного засобу в органах ДАІ у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості щодо обтяження (застави) автомобіля не були зареєстровані. Запис про обтяження транспортного засобу до Державного реєстру обтяжень рухомого майна був внесений через два роки шість місяців після придбання ним автомобіля, стороною договору застави майнових прав від 28 серпня 2006 року, що був підставою обтяження, він не являється, жодних зобов`язань перед ТОВ "Кредитні ініціативи" він теж не має. Згідно із ст. 388 ЦК України він є добросовісним набувачем, тому всі обтяження щодо належного йому автомобіля підлягають скасуванню, оскільки порушують його права як власника даного транспортного засобу. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Представники відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи" Семенюк Б.С. та Бараннікова Н.О. у судовому засіданні позов не визнали, проти його задоволення заперечували, посилаючись на те, що жодних перешкод у користуванні та розпорядженні майном позивач не має, факт наявності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про заставу транспортного засобу не є належним доказом порушення або існування перешкод у реалізації позивачем права користування автомобілем. Також вказували, що позивач набув право власності на автомобіль із порушенням вимог законодавства, застава зберігає силу в разі переходу права власності на автомобіль до іншої особи. Просили суд у задоволенні позову відмовити. Треті особи: Київська обласна філія Державного підприємства "Інформаційний центр "Міністерства юстиції України" та [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду теж не надходили. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 02 червня 2010 року позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3-1/170 від 24 березня 2010 року здійснив реєстрацію права власності на транспортний засіб - автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель Т 13110 ЗНГ, 2006 року випуску, легковий седан, білого кольору, № шасі [NUMBER] . Даному транспортному засобу присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] , позивачу [PERSON] Цюрюпинським РЕП ДАІ Херсонської області видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВТС 060542, що підтверджується довідкою від 27 вересня 2018 року № 31/21/44-881, виданою Територіальним сервісним центром № 6544 Регіонального сервісного центру в Херсонській області. Із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 56645300 від 17 серпня 2018 року видно, що 10 грудня 2012 року о 15:32:51 за № 13359948 реєстратором Київської обласної філії Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі договору застави № 48/0806/64-015 від 28 серпня 2006 року, договору факторингу від 28 листопада 2012 року, договору про передачу прав за договором застави від 28 листопада 2012 року було зареєстровано обтяження у виді застави рухомого майна на вказаний автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель Т 13110, 2006 року випуску, двигун V=1300 куб. см В, номер об`єкта: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Обтяжувачем цього рухомого майна зазначено відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи", боржником - третю особу у даній справі [PERSON] . Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилався на те, що дане обтяження у виді застави рухомого майна порушує його право власності на вказаний вище автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель Т 13110 ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки він є добросовісним набувачем цього майна. Правовідносини з приводу застави автомобіля виникли між колишнім його власником [PERSON] , третьою особою у цій справі, та відповідачем ТОВ "Кредитні ініціативи", про наявність договору застави між даними особами він не знав та не міг знати. На момент придбання ним зазначеного автомобіля застава рухомого майна відповідачем не була зареєстрована, наявність цього обтяження порушує його права власника, передбачені ст. 41 Конституції України та ст. ст. 317, 321 ЦК України. Правовідносини що виникли між сторонами регулюються ЦК України, Законом України "Про заставу" від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII, Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18 листопада 2003 року № 1255-IV. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту цивільних прав є припинення дії, яка порушує право. Згідно із ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Заперечуючи проти вимог [PERSON] , відповідач ТОВ "Кредитні ініціативи" надало суду кредитний договір № 48/0806/64-015 та договір застави транспортного засобу - автомобіля марки "ЗАЗ-Daewoo", модель Т 13110, 2006 року випуску, двигун V=1300 куб. см В, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.Т., зареєстрований в реєстрі за № 3342, які були укладені 28 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк? і [PERSON] , посилаючись на те, що за цими договорами воно (товариство) набуло право вимоги до боржника [PERSON] , який є третьою особою у справі. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом . В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати, задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 574 ЦК України). У ст. 27 Закону України "Про заставу" встановлено, що застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у цивільній справі № 333/6700/15-ц висловив правову позицію та наголосив на тому, що зазначені вище норми (ст. ст. 1, 27 Закону України "Про заставу майна та ст. 572 ЦК України) застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 даного Закону якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно із статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У ч. ч. 2, 3 цієї ж ст. 10 передбачено, що у разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 зазначеного Закону взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. За змістом п. 1 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Згідно із ч. 2 ст. 42 цього ж Закону до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими та загальнодоступними для всіх юридичних та фізичних осіб. У ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень, зокрема, у ч. 4 даної статті встановлено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом ч. 1 ст. 44 вказаного вище Закону записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач ТОВ "Кредитні ініціативи", заперечуючи проти заявленого позову, не надало суду доказів того, що на момент реєстрації 02 червня 2010 року позивачем [PERSON] права власності на автомобіль марки "ЗАЗ-Daewoo", модель Т 13110 ЗНГ, 2006 року випуску, № шасі [NUMBER] , у Державному реєстрі рухомого майна було зареєстровано обтяження у виді застави на даний автомобіль у порядку, визначеному Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Враховуючи наведене, відсутність на момент реєстрації 02 червня 2010 року позивачем [PERSON] права власності на зазначений вище транспортний засіб марки "ЗАЗ-Daewoo" у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження у виді застави на цей автомобіль, а також те, що дане обтяження зареєстровано через два роки після реєстрації позивачем права власності на це рухоме майно, узв`язку з цим відсутні підстави вважати збереження сили застави для нового власника цього рухомого майна, тому [PERSON] вважається добросовісним набувачем вказаного вище автомобіля. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, позивач набув майно на підставі відплатного договору, тому він є добросовісним набувачем, вказане обтяження у виді застави порушує його права та законні інтереси як власника майна, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved