Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «ФІНФОРС» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що наприкінці вересня 2019 року на її мобільний телефон почали надходити дзвінки від ТОВ «СС Лоун», з яких вона дізналася про те що нею нібито укладено кредитний договір з останнім та їй необхідно погасити борг, але суму заборгованості не вказали. Кредитний договір вона не підписувала, про всі істотні умови, визначені законодавством їй не відомо, а сам договір позики взагалі був відсутній на момент листа звернення. Вона звернулася із запитом до керівника ТОВ «СС Лоун» про надання їй екземпляру кредитного договору, який вона нібито уклала з відповідачем з наданням Договору позики та розрахунку заборгованості станом на 01.11.2019 року по кожній істотній умові. Однак ані договору позики (чи кредиту), ані розрахунку на її запит не надали. Своїм листом відповідач повідомив, що ТОВ «СС Лоун» уклало договір факторингу з ТОВ «ФІНФОРС» згідно з яким відбулося відступлення права грошової вимоги за її договором №657904-А від 20.09.2019 року на загальну суму заборгованості станом на 20.11.2019 року - 14829 гривень. Тобто наразі нібито існує договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №657904-А датований 20 вересня 2019 року в якому зазначено ніби-то сторонами її та відповідача - ТОВ «СС ЛОУН». Виходячи з листа ТОВ «СС ЛОУН» даний договір має усі ознаки договору фінансового кредиту. Позивач просить суд визнати кредитний договір за №657904-А від 20.09.2019 року укладений між [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», код ЄДРПОУ: 40071779 - недійсним та стягнути судові витрати відповідно до законодавства. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2020 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду на 23 січня 2020 року. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року до участі у справі у якості співвідповідача було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» та судове засідання відкладено на 06 лютого 2020 року. 23 січня 2020 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним від ТОВ «СС Лоун» відповідно до якого, відповідач не визнає позовні вимоги позивача повністю та вважає їх безпідставними, та такими, що не мають законного обґрунтування та не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відповідач є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №737 від 14.04.2016 року видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Також відповідач має ліцензію на провадження діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана відповідачу розпорядженням Нацкомфінпослуг від 13.04.2017 року №1127. 20 вересня 2019 року між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] було укладено електронний договір про споживчий кредит №657904-А, на підставі Правил надання споживчих кредитів ТОВ «СС Лоун», затверджених 27.06.2019 року наказом директором ТОВ «СС Лоун» від 27.06.2019 року №2706-1 та Примірного договору надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, договір про споживчий кредит, затверджений наказом директора ТОВ «СС Лоун» від 27.06.2019 року №2706-1. Кредитний договір та Правила розміщені у вільному доступі на офіційному Веб-сайті ТОВ «СС Лоун» і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит має можливість безперешкодно ознайомитися з цими документами. Згідно п.2.1. кредитного договору позикодавець надав позичальнику кредит в сумі 6000,00. Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на платіжну картку позивача, що підтверджується наявними письмовими доказами. Згідно п.1.2. кредитного договору - строк, на який надається кредит - 29 календарних днів. Умовами договору було передбачено також: процентна ставка у розмірі 1,65% в день та штрафна санкція у розмірі 1,66% від суми загального розміру наданого кредиту за кожний день прострочення. Позивач уклав з Товариством електронний кредитний договір, який був підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що повністю відповідає вимогам п.п.6,8 ст. 11 та ст.. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того відповідач не обмежував позивача у часі при здійсненні ознайомлення з інформацією та документами відповідача, що знаходяться на сайті та в ІТС відповідача. Вся інформація була надана у чіткий, зрозумілий, однозначний спосіб та в порядку визначеному чинним законодавством. Відповідач не вводив позивача в оману при здійсненні ним вибору та не примушував позивача до укладання кредитного договору та здійснення несвідомого вибору. До того ж, у випадку незгоди позивача з умовами отримання чи погашення кредиту та/або іншою наданою/розміщеною на веб-сайті чи в паспорті споживчого кредиту інформацією, позивач мав можливість відмовитися від отримання кредиту та не укладати кредитний договір з відповідачем натомість позивач уклав з відповідачем кредитний договір та отримав кредит, який він і досі не повернув. Таким чином відповідач просить суд відмовити [PERSON] у позові повністю. 11 лютого 2020 року співвідповідач ТОВ «ФІНФОРС» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом: ТОВ «СС Лоун» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за договором про споживчий кредит №657904-А від 20.09.2019 року у розмірі 14829,00 гривень, із яких: сума основного зобов`язання складає 6000,00 гривень, проценти за користування кредитом складають 2988,00 гривень та штрафна санкція - 2988,00 гривень; а також судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року зустрічну позовну заяву ТОВ «ФІНФОРС» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом: ТОВ «СС Лоун» про стягнення заборгованості за кредитним договором, було прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання у об`єднаному провадженні на 10 березня 2020 року. 10 березня 2020 року до канцелярії суду надійшло уточнення до зустрічної позовної заяви ТОВ «ФІНФОРС» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого зазначають, що заборгованість [PERSON] згідно реєстру прав грошових вимог по Договору факторингу за Кредитним договором станом на 20.11.2019 року становила 14829,00 гривень, із яких: сума основного зобов`язання (сума кредиту) 6000,00 гривень, проценти - 5841,00 гривень та штрафна санкція - 2988,00 гривень. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24 березня 2020 року. Судові розгляди справи призначалися - 24 березня 2020 року, 29 квітня 2020 року, 13 травня 2020 року, 25 травня 2020 року, 10 червня 2020 року, 30 червня 2020 року, 06 липня 2020 року, 13 липня 2020 року. Представник позивача за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] , адвокат Рябенко В.В., у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить суд позовні вимоги за первісною позовною заявою задовільнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечує. Представник відповідача за первісною позовною заявою та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічною позовною заявою ТОВ «СС Лоун», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача за первісною позовною заявою та позивача за зустрічною позовною заявою, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" у судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №737 від 14.04.2016 року виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, вбачається, що ТОВ «СС Лоун» є фінансовою установою. Також ТОВ «СС Лоун» має ліцензію на провадження діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана ТОВ «СС Лоун» розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13.04.2017 року №1127. Так у судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №657904-А, згідно якого ТОВ «СС Лоун» надало позичальнику кредит в сумі 6000,00 гривень, строком на 29 календарних днів, що підтверджується п.п. 1.2. та 2.1. зазначеного договору. Відповідно до п.3.2. кредитного договору, кредит надається у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на платіжну картку позивача. Надання кредиту було здійснено за допомогою сервісу ТОВ «Платежі онлайн» (Platon), яке співпрацює з ТОВ « СС Лоун» на підставі договору доручення №ФБ 309/05 від 25.05.2016 року, шляхом перерахування коштів на платіжну картку [PERSON] , що підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами, а саме: витягом з реєстру виданих кредитів від 14.01.2020 року, здійснених за допомогою сервісу Platon, через технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн»; витягом з кредитного рахунку (Credit order) №26898-50199-04337 від 20.09.2019 року; оборотами рахунку 376 «Розрахунки за виданими кредитами» за період з 20.09.2019 року по 14.01.2020 року за Договором №657904-А від 20.09.2019 року станом на 14.01.2020 року; інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №62/01 від 16.01.2020 року. Кредитний договір укладено на підставі примірного договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та Правил надання споживчих кредитів ТОВ «СС Лоун», затверджених наказом директора ТОВ «СС Лоун» від 27.06.2019 року №2706-1. Кредитний договір та Правила розміщені у вільному доступі на офіційному Веб-сайті ТОВ «СС Лоун» з вільним доступом для невизначеного кола осіб, на якому міститься інформація про можливість отримання кредиту. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Так, матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Як вбачається з матеріалів справи, позивач пройшла реєстрацію в ІТС (Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства), з метою отримання кредиту. Верифікація позивача в системі свідчить, про те, що вона ознайомилась з Правилами та іншою наданою на сайті відповідача інформацією. Про це свідчить: надання позивачем своїх особистих/персональних та інших, супутніх даних (номер телефону роботодавця, розмір доходів, номер телефону та ПІБ родича; надання згоди на обробку персональних даних, згідно із ЗУ «Про захист персональних даних»; створення особистого кабінету; подання в ІТС товариства кредитної заявки (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування) . Своєю відміткою в ІТС товариства позивач підтвердила ознайомлення та прийняття Правил. Зі змісту заявки-анкети вбачається, що [PERSON] підтверджує, що вона ознайомлена та приймає умови правил надання грошових коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», а також, що в повному обсязі отримала інформацію, зазначену в ч.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Більше того, без поставлення вищевказаних відміток позивач не зміг би завершити процес подачі кредитної заявки в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СС Лоун». Крім того пунктами 13.7.,13.8. підтверджується, що позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також позичальник підтверджує, що під час укладання договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин. В процесі реєстрації в ІТС товариства позичальник також пройшла процедуру верифікації платіжної картки. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] підписала договір про споживчий кредит №657904-А, шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Згідно пункту 5.3. Правил позичальник визнає, що всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є еквівалентом документа в письмовій формі, які підписані власноручно. Позичальник визнає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором в повідомленнях, переданих в рамках користування особистим кабінетом, призводить до юридичних наслідків, аналогічно з використанням власноручного підпису відповідно до вимог законів. Згідно п.7.4.5. позичальник зобов`язаний визнавати електронні документи, складені кредитодавцем і позичальником (заявки, договори, акти та інше) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», як документи, складені в простій письмовій формі відповідно до законодавства України. Згідно п. 13.5. сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додатки до нього має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто, вчинені в простій письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачено ч.13 ст.11 вищезазначеного закону. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У судовому засіданні встановлено, та підтверджено дослідженими доказами, що сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до ТОВ «СС Лоун» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, кредитні кошти перераховані кредитодавцем на рахунок позичальника, тому в силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином посилання [PERSON] на те, що вона не підписувала кредитного договору від 20 вересня 2019 року, не отримувала його, та не була ознайомлена зі всіма істотними умовами договору, як на підстави визнання договору недійсним - не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні належними та допустимими доказами. Отже, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] за первісним позовом в даному випадку не можуть бути задоволеними, оскільки відсутні підстави для визнання договору про споживчий кредит №657904-А від 20 вересня 2019 року укладеного між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] недійсним, а відтак позов є безпідставним та необгрунтованим. Що стосовно позовних вимог за уточненою зустрічною позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» про стягнення заборгованості, то суд приходить до наступних висновків. Так, дослідженими у судовому засідані доказами підтверджено, що ТОВ «СС Лоун» повністю виконав свої зобов`язання щодо надання позивачу кредитних коштів та за допомогою сервісу ТОВ «Платежі онлайн» (Platon), яке співпрацює з ТОВ « СС Лоун» на підставі договору доручення №ФБ 309/05 від 25.05.2016 року, перерахував кредит в сумі 6000,00 гривень на платіжну картку [PERSON] . Натомість [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим згідно довідки щодо заборгованості за договором про споживчий кредит від 20.09.2019 року №657904-А, у останньої виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «СС Лоун» за кредитним договором зі сплати тіла кредиту та нарахованих відсотків у розмірі: 14829 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) гривень 00 копійок, із яких: 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок - сума основного зобов`язання (сума кредиту); 5841 (п`ять тисяч вісімсот сорок одна) гривня 00 копійок - проценти за користування кредитом; 2988 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок - штрафна санкція. Згідно договору факторингу №40071779-26 від 20.11.2019 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» та товариством з обмеженою відповідальністю "СС Лоун", а також реєстру прав грошових вимог до Договору факторингу, а саме Додатку №1 до Договору факторингу №40071779-26 від 20.11.2019 року, вбачається, що право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором в розмірі 14829,00 гривень було відступлено ТОВ «ФІНФОРС». Згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №968 від 19.12.2017 року, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ТОВ «ФІНФОРС» є фінансовою установою. Відповідно до ліцензії виданої розпорядженням Національної комісієї, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.12.2017 року №4666, вбачається, що ТОВ «ФІНФОРС» надано право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання послуг з факторингу. 22.11.2019 року на адресу [PERSON] , ТОВ «СС Лоун» було направлено повідомлення №2/11-1/234 від 20.11.2019 року про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором Факторингу на загальну суму заборгованості [PERSON] , яка станом на 20.11.2019 року складала 14829,00 гривень. Також в повідомленні зазначено, що всі подальші платежі необхідно буде здійснювати на користь ТОВ «ФІНФОРС» із зазначенням банківських реквізитів, що підтверджується списком групованих поштових відправлень листів рекомендованих №26987 від 22.11.2019 року та фіскальним чеком від 22.11.2019 року про оплату відправлення рекомендованих листів за списком №26987. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином встановлено, що ТОВ «ФІНФОРС» набув право вимоги до [PERSON] . Згідно довідки ТОВ «ФІНФОРС» щодо оборотів позабалансового рахунку за період з 20.11.2019 року по 03.02.2020 року [PERSON] за договором №657904-А від 20.09.2019 року, станом на 03.02.2020 року право вимоги ТОВ «ФІНФОРС» до [PERSON] за кредитним договором складає 14829,00 гривень. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, як вбачається з письмових матеріалів справи, умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідно до розділу 6 Правил за користування кредитом Позичальник виплачує Товариству проценти, які зазначені в Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.2.2. кредитного договору встановлена плата за користування кредитом у вигляді процентів (надалі за текстом іменується - «процентна ставка» в усіх відмінках) є фіксованою та складає 1,65% в день. Згідно п.п.5.7., 5.8. кредитного договору реальна річна процентна ставка за кредитом становить 602,25%, обчислення якої було здійснено на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та що сторони виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Відповідно до вимог чинного законодавства України загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, за умови дотримання позичальником Графіку платежів становить 8871,00 гривень. У разі виникнення у позичальника простроченої заборгованості, з першого дня прострочення позичальнику нараховується штрафна санкція у розмірі 1,66% від суми загального розміру наданого кредиту за кожний день прострочення. При цьому сумарна кількість днів нарахування штрафної санкції за договором не перевищує 30 (тридцять) днів включно. Загальний розмір штрафних санкцій, що підлягає нарахуванню позичальнику за прострочення виконання грошового зобов`язання, не може перевищувати 50 (п`ятдесят) відсотків від суми загального розміру наданого кредиту, що передбачено п.8.3 та 8.4 кредитного договору. Разом з тим, звертаючись до суду, ТОВ «ФІНФОРС», в обґрунтування заявлених позовних вимог, посилався на те, що станом на 20.11.2019 року відповідач має перед ним заборгованість за договором у загальному розмірі 14829,00 гривень, яка відповідно до довідки щодо заборгованості за договором про споживчий кредит від 20.09.2019 року №657904-А видана ТОВ «СС Лоун» складається з наступного: 6000,00 гривень - сума основного зобов`язання (сума кредиту); 5841, 00 гривень - проценти за користування кредитом, які в свою чергу складаються з: 2871,00 - відсотки нараховані за користування кредитом за період 20.09.2019 року по 18.10.2019 року та 2970,00 гривень - відсотки нараховані за прострочення кредиту за період 19.10.2019 року по 17.11.2019 року; а також 2988, 00 гривень - штрафна санкція нарахована за період 19.10.2019 року по 17.11.2019 року. При цьому, як вбачається з розрахунків заборгованості, наявних в матеріалах справи, як відсотки нараховані за прострочення кредиту у розмірі 2970,00 гривень, так і штрафна санкція за прострочення кредиту у розмірі 2988, 00 гривень, були нараховані [PERSON] після закінчення строку дії кредитного договору, укладеного між сторонами. Стаття 530 ЦК України визначає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В свою чергу, як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Також, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц, після закінчення строку дії кредитного договору кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та штрафних санкцій. Отже, оскільки після закінчення строку дії кредитного договору права та інтереси кредитодавця мають забезпечуватися у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] як відсотків нарахованих за прострочення кредиту у розмірі 2970,00 гривень, так і штрафної санкції за прострочення кредиту у розмірі 2988, 00 гривень, нарахованих після 18.10.2019 року, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Тому за встановлених обставин з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 8871 (вісім тисяч вісімсот сімдесят одна) гривень 00 копійок, із яких: 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок - сума основного зобов`язання (сума кредиту); 2871 (дві тисячі вісімсот сімдесят одна) гривня 00 копійок - проценти за користування кредитом. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ТОВ «ФІНФОРС» за зустрічною позовною заявою про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. ТОВ «ФІНФОРС» при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102.00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 14829,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 8871,00 грн., що становить 60 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1261,20 грн., що складає 60 % від 2102.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial