Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким: - скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верба Віталія Миколайовича, індексний номер 3275227 від 06.12.2016 р. про державну реєстрацію прав за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1107473112101, адреса [ADDRESS] ; - зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасувати державну реєстрацію прав за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1107473112101, адреса [ADDRESS] ; - судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що за адресою [ADDRESS] а розташований житловий будинок, право власності на який на підставі договору дарування від 30.06.1998 року було зареєстровано за [PERSON] . 01.12.2016 року здійснена державна реєстрація набуття ПАТ «КБ «ПриватБанк» речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційна дія здійснена 01.12.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем на підставі договору іпотеки від 02.04.2008 року. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 3275227 (реєстрація речових прав за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570, на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1107473112101, адреса [ADDRESS] ) прийнято приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем 06.12.2016 року. Рішення про вчинення реєстраційної дії та сама реєстраційна дія, що полягала у здійсненні державної реєстрації переходу до ПАТ КБ «ПриватБанк» речових прав на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1107473112101, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] вчинена всупереч положень чинного законодавства України, якими визначено підстави та порядок здійснення державної реєстрації переходу прав власності на об`єкти нерухомого майна. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. всупереч встановленого ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, за відсутності оригіналів документального підтвердження факту: настання обставин, які визначені договором та законом, як підстава задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; направлення іпотекодержателем іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень; отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень; відсутності в державному реєстрі сканованих документів, що підтверджують вказані обставини та ігноруючи припис законодавства щодо невідкладного повідомлення власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву, вчинив реєстраційну дію, яка полягала у здійсненні державної реєстрації переходу до ПАТ КБ «ПриватБанк» речових прав на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та який на відповідній правовій підставі належав позивачу, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кошкіна О.В., підтримала уточнену позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що банк на законних підставах скористався своїм правом, а тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верба В.М. не з`явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши представника позивача, заперечення представника відповідача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», думку представника третьої особи, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору Іпотеки № МК/356-1 від 02 квітня 2008 року [PERSON] передав ЗАТ КБ «ПриватБанк» в іпотеку, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед іпотекодержателем, майно, а саме: домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 1337 кв.м., із них в постійне користування 1000 кв.м., в тимчасове користування 337 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (арк.с.8-11, 151-154). Відповідно до п.п. 18.8.1 п. 18.8 Іпотечного договору, укладеного між КБ «ПриватБанк» та [PERSON] іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобов`язання, передбаченого кредитним договором, воно не буде виконано (арк.с.9). Згідно з п.24 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.6, 18.8.1, 18.8.2, 18.8.3, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі (арк.с.10). Як вбачається з договору дарування домоволодіння від 30 червня 1998 року [PERSON] , [PERSON] подарували [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 1000 кв.м. (арк.с.6-7). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі договору іпотеки зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк» (арк.с.158). Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про виселення залишена без розгляду на підставі заяви представника позивача про залишення позову без розгляду (арк.с.159). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Згідно вимог ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Отже, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Згідно з п.57 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотеко держателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Аналізуючи письмові матеріали справи, надані суду, суд прийшов до висновку, що вони не містять письмового повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" на адресу [PERSON] , у якому банк повинен був повідомити останнього, що він є боржником за кредитним договором із зазначенням суми кредитної заборгованості, повідомити про необхідність усунути порушення та про те, що банк має намір задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Відповідачами по справі вказане повідомлення не надано, доказів на підтвердження відправлення такого повідомлення, на адресу позичальника [PERSON] , також надано суду не було. Згідно ухвали від 13 грудня 2018 року судом було витребувано докази, а саме: копію матеріалів реєстраційної справи, на підставі яких була здійснена державна реєстрація речових прав за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1107473112101, адреса: [ADDRESS] . Ухвала для виконання направлена до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, документи реєстраційної справи №1107473112101 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. відносно об`єкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, не надходили. 25 лютого 2019 року судом було винесено ухвалу про витребування доказів, на підставі яких була здійснена державна реєстрація речових прав за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1107473112101, адреса: [ADDRESS] та направлена для виконання приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. Ухвала суду від 25.02.2019 отримана приватним нотаріусом Вербою В.М., однак копії матеріалів реєстраційної справи суду також надано не було. За таких обставин, та з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів з боку відповідачів, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та з огляду на те, що під час судового розгляду справи відповідачем зазначено не спростовано будь - якими доказами, суд приходить до висновку, що право власності на спірне майно АТ КБ "ПриватБанк" було набуто всупереч установленій законом процедурі без будь-якого повідомлення про це його власника, оскільки власником майна до його реєстрації за АТ КБ "ПриватБанк" був позивач [PERSON] Тобто, АТ КБ "ПриватБанк" у порушення вимог закону, зареєструвало за собою право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та вказана квартира вибула із власності позивача [PERSON] поза його волею. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 81 цього Кодексу. Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, інші посилання представника відповідача є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається останній, не ґрунтуються на законі. Тому, вимога позивача про скасування рішення індексний номер: 3275227 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, а саме будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верба Віталієм Миколайовичем зі скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису 1107473112101 про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на нерухоме майно, а саме будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Вимога позивача про зобов`язання Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, задоволенню не підлягає, оскільки приписами Закону про державну реєстрацію, не передбачено зобов`язань на вчинення певних дій. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial