Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", третьої особи: [PERSON] про розірвання додаткової угоди до кредитного договору, посилаючись на те, що 11.04.2008 року між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 . Згідно умов договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 200 000,00 грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом. 11серпня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було підписано додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року. Вказана додаткова угода укладалась на підставі заяви позичальника про конвертацію валюти кредиту. Згідно п. 8.1 Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит, банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на відповідний рахунок на строк з 11.08.2008 року по 11.04.2023 року у вигляді строкового кредиту у розмірі 42755,16 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 1,17 % на місяць. З наданого позивачем розрахунку заборгованості до позовної заяви від 09.12.2013 вбачається, що станом на 14.08.2008 року заборгованість за кредитним договором № IFVWG 40000006901 в гривні становила 0,00 грн., а сальдо заборгованості в доларах США станом на 14.08.2008 року становило 43060,10 дол. США. Вказані обставини спростовуються рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04 жовтня 2011 року у справі № 2-1083/2011р. за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "УФА Верус", [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаним рішенням було вастановлено наступні факти: - станом на 18.06.2009 року виникла заборгованість за кредитним договором № IFVWG 40000006901 в розмірі 43527,48 грн., в тому числі 42457,79 грн. - заборгованість за кредитом; - на 04.10.2011 року заборгованість за кредитом складає 108646,72 грн. ( в тому числі прострочена заборгованість по сплаті кредиту - 2125 грн. та відсотків) 13008,69 грн. Доказом того, що залишок заборгованості не було конвертовано з гривні в долари США є також позовні заяви позивача та додатки до них: позовна заява від 18.06.2009 року про стягнення заборгованості, подана до Жовтевого районного суду міста Дніпропетровська; позовна заява від 15.03.2009 року про звернення стягнення, подана до Верховинського районного суду Івано-Франківської області. Окрім того 12 січня 2009 року між ТзОВ "Українське фінансове агенство "ВЕРУС" та відповідачем було укладено договір поруку. Згідно додатку №1 до договору поруки поручитель поручився за боржника [PERSON] за кредитним договором № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року з тілом кредиту 200 000 грн. Отже з вказаних доказів вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не провів конвертацію заборгованості, та створив ситуацію за якої поклав на кредитора відповідальність по паралельній сплаті заборгованості за кредитом в гривні та сплаті заборгованості за доларовим еквівалентом вказаного кредиту. Внаслідок односторонньої відмови банку від виконання взятих на себе за додатковою угодою зобов'язань по наданні кредитних коштів, боржник був фактично позбавлений можливості погасити кредит в гривневому еквіваленті, на що розрахував при укладенні додаткової угоди. Окрім того на боржника було покладено обов'язок сплати заборгованості по двом кредитним договорам. Оскільки, банк не виконав умови додаткової угоди по наданню [PERSON] кредитних коштів, то у банка не було жодних правових підстав для нарахування та прийняття оплат ( тіло кредиту, відсотки, пеня , комісія та ін.), так як угода в цій частині не вступила в законну силу. Просить: - розірвати Додаткову угоду від 11.08.2008 року до договору про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року; - зобов'язати банк здійснити перерахунок кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року та скласти графік погашення кредиту у якому відобразити суми, які необхідно внести в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Безбородько І.М. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання в якому просить справу слухати у його відсутності та заперечення на позовну заяву в якому посилається на те, що [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою підписаною 17 квітня 2014 року про розірвання додаткової угоди до кредитного договору. По суті справи пояснює наступне- По перше: 11 квітня 2008 року був укладений кредитний договір про іпотечний кредит між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правоноступник ПАТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON]. По вказаному договору [PERSON] отримала кредит в сумі - 200000 грн. В забезпечення зобов'язання по зазначеному договору 15 квітня 2008 року було укладено іпотечний кредит в смт. Верховина між банком та [PERSON] , [PERSON], - які передали банку в іпотеку з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, нерухоме майно- земельну ділянку та житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами. У зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання [PERSON], - банк звернувся до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 04 жовтня 2011 року ухвалено рішення, яким було задоволено частково стягнути за договором про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року заборгованість у розмірі - 43527 грн. 48 коп., та судові витрати. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2012 року апеляційну скаргу, щодо вище зазначеного рішення, [PERSON] - відхилено. По друге: Додаткова угода до договору про іпотечний кредит за № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року укладена - 11 серпня 2008 року. По вказаній додатковій угоді до договору про іпотечний кредит [PERSON] отримала другий кредит в сумі - 42775,16 доларів США. Вище зазначеними фактами, доведено, що позивачка [PERSON] мала можливість звернутися до суду про розірвання додаткової угоди до кредитного договору з часу її складення, тобто з 11.08.2008 року. З часу укладення додаткової угоди, тобто дати - 11.08.2008 року, до дати 17 квітня 2014 року - тобто фактично звернення [PERSON] до суду - пройшло 5 років та 8 місяців. Отже, позивачка пропустила термін позовної давності звернення до суду про розірвання додаткової угоди до кредитного договору. Такі дії однозначно свідчать про бажання позивачки [PERSON] уникнути виконання грошового зобов'язання, не виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами, що є грубим нехтуванням законодавства, порушує законні права та інтереси ПАТ КБ "ПриватБанк". Просить суд, даний позов на підставі пропуску позивачкою терміну позовної давності звернення до суду відхилити, справу закрити, в задоволенні позову [PERSON] відмовити. В свою чергу позивачка надала суду пояснення на заперечення в якому вважає що заперечення відповідача є необгрунтованими та такими, що спростовуються самим відповідачем в позовній заяві по справі № 340/7/14-ц та доданих документах. Як вказано в позовній заяві ПАТ КБ "ПриватБанк" від 09.12.2013 року, оспорювана додаткова угода була укладена до договору про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року на підставі заяви позичальника про конвертацію валюти кредиту. Тобто, в позовній заяві по одній справі відповідач стверджує, що це один кредит з одним і тим же забезпеченням у вигляді іпотеки. В заперечені інший представник відповідача намагається запевнити суд, що на підставі оспорюваної додаткової угоди позивачка отримала другий кредит в сумі 42775,16 дол. США. При цьому жодних доказів на підтвердження надання вказаної суми позивачеві ([PERSON]) відповідач не надає. Вважає, що така позиція відповідача грубо порушує принципи цивільного судочинства а дії представників ПАТ КБ "ПриватБанк" Павлюка І.М. та Безбородько І.М. свідчать про намагання останніх ввести в оману подавши неправдиві відомості, що свідчать про недобросовісність представників банку при ведені судових справ. Стосовно клопотання відповідача про застосування строків позовної давності за позовом про розірвання додаткової угоди до договору, то таке клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав: Позивач звернувся з позовом про розірвання додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року не на підставі порушення вимог чинності правочину, а на підставі не виконання відповідачем зобов'язань, взятих на себе за додатковою угодою до договору під час дії договору. Просить: - відмовити в задоволеннні клопотання про застосування строків позовної давності. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 11.04.2008 року було укладено іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 між [PERSON], [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правоноступник ПАТ КБ "ПриватБанк"). Відповідно до даного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 200000,00 грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом. В забезпечення зобов'язання по зазначеному договору 15.04.2008 року було укладено іпотечний договір між [PERSON], [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правоноступник ПАТ КБ "ПриватБанк")., які передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 96,20 кв.м., житловою площею 55,90 кв.м., що знаходиться за адресою:[ADDRESS] (а.с. 5-7). 11 серпня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було підписано додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року. Вказана додаткова угода укладалась на підставі заяви позичальника про конвертацію валюти кредиту. Станом на 11.08.2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901від 11.04.2008 року.складає 198476,75 грн. (сто дев'яносто вісім тисяч чотириста сімдесят шість гривень 75 коп.), що еквівалентно 42 775,16 (сорок дві тисячі сімсот сімдесят п'ять доларів США 16 центів). Згідно п. 8.1 Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит, банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на відповідний рахунок на строк з 11.08.2008 року по 11.04.2023 року у вигляді строкового кредиту у розмірі 42755,16 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 1,17 % на місяць. Згідно п. 6.1 Додаткової угоди, договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, а також сплати страхових платежів набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів, або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум і діє в обсязі виданих позичальникові коштів (а.с.8-12). Згідно наданих позивачкою розрахунку заборгованості до позовної заяви від 09.12.2013 року вбачається, що станом на 14.08.2008 року заборгованість за кредитним договором № IFVWG 40000006901від 11.04.2008 року в гривні становила 0,00 грн., а сальдо заборгованості в доларах США станом на 14.08.2008 року становило 43060,10 дол.США (а.с.23). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 04 жовтня 2011 року у справі №2 -1083/2011 р. за позовом ПАТ КБ "приватБанк" до ТОВ "УФА Верус", [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено рішення, яким було задоволено частково. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" за договором про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901від 11.04.2008 року заборгованість станом на 18.06.2009 року у розмірі - 43527 грн.48 коп, та судові витрати. З даного рішення видно, що дана заборгованість становить 43527,48 грн. і складається з наступного: 42457,79 грн - заборгованість по кредиту, 529,08 - по процентам за користування кредитом, 535,99 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 4,62 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.(а.с. 25-26). Доказом того, що залишок заборгованості не було конвертовано з гривні в долари США є також позовні заяви позивача а саме:позовна заява від 18.06.2009 року про стягнення заборгованості, подана до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська (а.с.14-16) та позовна заява від 15.03.2009 року про звернення стягнення, подана до Верховинського районного суду Івано-Франківської області. 12 січня 2009 року між ТзОВ "Українське фінансове агенство "ВЕРУС" та відповідачем було укладено договір поруки № 467 . Згідно додатку № 1 до договору поруки поручитель поручився за боржника [PERSON] за кредитним договором № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року з тілом кредиту 200 000 грн. Договір поруки № 467 від 12 січня 2009 року між ТзОВ "Українське фінансове агенство "ВЕРУС" був ініційований ПАТ КБ "Приватбанк" а не позивачкою [PERSON] на суму 200000 грн. , що свідчить і додаток № 1 до Договору поруки № 467 від 12 січня 2009 року (а.с. 24). Отже, з вказаних доказів вбачається , що ПАТ КБ "ПриватБанк" не провів конвертацію заборгованості, та створив ситуацію за якої поклав на кредитора відповідальність по паралельній сплаті заборгованості за кредитом в гривні та сплаті заборгованості за доларовим еквівалентом вказаного кредиту. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Ч.2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивачка звернулася із позовом до суду про розірвання додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № IFVWG 40000006901 від 11.04.2008 року не на підставі порушення вимог чинності правочину, а на підставі невиконання відповідачем зобов'язань, взятих на себе за додатковою угодою до договору під час дії договору. З моменту його оформлення відповідачем ПАТ КБ "Приватбанк" не пред'являлися вимоги про повернення заборгованості за кредитним договором за валютним кредитом в зменшеному розмірі процентної ставки, а нараховувалися для сплати кошти за основним кредитним договором, чим порушено права позивачки по вимозі за додатковою угодою. Таким чином чинний ЦК України дає можливість сторонам договору звернутися до суду з позовом про розірвання договору протягом усього строку дії договору у випадку істотного порушення договору другою стороною. Внаслідок односторонньої відмови банку від виконання взятих на себе за додатковою угодою зобов'язань по надані кредитних коштів, боржник був фактично позбавлений можливості погасити кредит в гривневому еквіваленті, на що розраховував при укладенні додаткової угоди. Окрім того на боржника було покладено обов'язок сплати заборгованості по двом кредитним договорам, хоча валютний кредитний договір не укладався, як тепер стверджують представники відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" а тому суд вважає, що позивачку, при укладенні додаткової угоди працівниками ПАТ КБ "Приватбанк" введено позивачку [PERSON] в оману. Оскільки банк не виконав умови додаткової угоди по наданню [PERSON] кредитних коштів у валюті, то у банку не було жодних правових підстав для нарахування та прийняття оплат ( тіло кредиту, відсотки, пеня, комісія та ін.), так як додаткова угода в цій частині не виконана банком. На підставі викладеного ст.ст. 57,59,60 ЦПК України, 203,215,526,610,615,651,653, ЦК України

Outcome: approved