Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Терра Банк" про стягнення грошових коштів в сумі 12 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 158 400 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.07.2014 року між ним та ПАТ "Терра Банк" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №ВДБ-161389:840 про внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 12 000 доларів США, строком на 7 днів до 05.08.2014 року, ставка за користування становить 8% річних. Вказує, що у встановлений термін, а саме 05.08.2014 року він звернувся до відповідача про повернення вкладу та відсотків, але і досі кошти не повернуті. У судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, про поважні причини неявки до суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29 липня 2014 року між позивачем та ПАТ "Терра Банк" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №ВДБ-161389:840 з виплатою процентів в кінці терміну (а.с.7-8). За умовами даного договору, банк прийняв від вкладника 12 000 доларів США на строк 7 днів з 29.07 по 05.08.2014 року. Відповідно п.2.3 договору, процентна ставка за вкладом становить 8% річних. Зазначений договір підписаний обома сторонами, отже сторони узгодили всі істотні умови договору та прийняли на себе виконання зобов'язання. Питання повернення вкладів регулюється зазначеним договором та ЦК України. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. 08.08.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків (а.с.10). Зазначена заява була отримана банком 11.08.2014 року (а.с.11), але листом від 19.08.2014 року представником банку було повідомлено [PERSON] про неможливість виконати свої зобов'язання у зв'язку із складною економічною ситуацією (а.с.12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Судом встановлено, що відповідач на день звернення позивача до суду не виконав своїх зобов'язань за договором банківського вкладу (депозиту) №ВДБ-161389:840 від 29.07.2014 року. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем порушене право позивача щодо повернення йому грошових коштів, в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу № 11 до Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод право на мирне володіння майном. Відповідно до змісту ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови від 18.12.2009 року № 14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошей в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача про стягнення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) №ВДБ-161389:840 від 29.07.2014 року в сумі 12 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення 27.10.2014 року - 12,9503 становить 155 403,60 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 554,03грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved