Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовом до ПАТ "Богодухівський хлібзавод "АПІ-ПЛЮС" , про стягнення боргу по заробітній платі та відшкодування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, в якому просить : стягнути з ПАТ "Богодухівський хлібозавод» АПІ-ПЛЮС" на його користь:середній заробіток за час несвоєчасного розрахунку при звільненні з роботи у розмірі 36 680,0 грн., 4 031 грн. заборгованості по заробітній платі , а також середню заробітну плату по день постановлення рішення суду; відшкодувати спричинену моральну шкоду у розмірі 10 000,0 грн., стягнути судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 6 лютого 2013 року він був звільнений з роботи в ПрАТ "Богодухівський хлібозавод "АПІ -ПЛЮС» де працював на посаді голови правління товариства. Заборгованість по заробітній платі у розмірі 4031,04грн., яка повинна бути виплачена у день звільнення, йому виплачено не було і відповідач ухиляється від видачі довідки про заборгованість та проведення остаточного розрахунку до цього часу. За останній рік ( з лютого 2013 року по лютий 2014 року) його середня заробітна плата склала 2 292,50 грн. Середній заробіток за весь час затримки становить : 2 292,50 грн. х16 місяців ( 7 лютого 2013р. - 7 червня 2014р.) = 36680,0грн. Винними діями відповідача, що полягають в несвоєчасному розрахунку при звільненні з роботи, позивачу спричинена значна моральна шкода, яка виразилася в перенесених нервових стражданнях, погіршенні стану здоров"я. Неможливість належним чином забезпечувати сім"ю, що вимагає пошуку нових засобів для існування, тобто докладання додаткових зусиль для організації свого життя, звичний стан якого порушився. Були втрачені нормальні життєві зв'язки із співробітниками по роботі. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10 000грн. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, та пояснив, що він більше 33 років пропрацював на хлібзаводі , останній час був його головою правління. 06 грудня 2012 року на зсідання акціонерів головою правління було обрано Котиша В.Я. Від пропрацював ще деякий час , а 06 лютого 2013 року його звільнили . У день звільнення він не отримав ні трудової книжки , ні розрахунку, що є порушенням його прав. Він декілька разів звертавсь на підприємство в усній формі, щоб з ним розрахувались, але на ці звернення ніхто не реагував, що змусило його звернутись до Управління соціального захисту населення Богодухівської РДА, але і цю організацію не допустили на підприємство для проведення перевірки , що змусило останніх звернутись до вищого керівництва. З територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області він отримав відповідь, де йому було рекомендовано звернутись до суду . Зазначив, що про суму заборгованості він дізнався з довідки, яку отримав в податковій інспекції, і виходячи з цього зробив розрахунок. Крім цього, вказав, що у травні 2013 року він отримав кошти в сумі 13 323,36, але це не заборгованість по заробітній платі, а компенсаційні виплати . Також зазначив, що вказаними діями відповідачем йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 10 000 грн. та просить стягнути з відповідача. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання двічі не з»явився, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв»язку з чим суд визнає його причину неявки не поважною. Представник відповідача , Котиш В.Я. проти позову заперечив, пояснив, що дійсно 06 лютого 2013 року [PERSON] було звільнено . Після звільнення йому було виплачено заробітну плату в повному обсязі. Зазначив, що коли надійшли кошти , щоб виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку, позивача про це було повідомлено письмово, але він не з»явився за грошима, вони йому телефонували неодноразово, намагалися зв»язатись через знайомих, але нічого не вийшло , [PERSON] за компенсаційними коштами не прийшов, і після того як сплинув час їх було повернуто на депозит. За отримання заробітної плати позивач розписався у відомостях, тому ніяких порушень не було, кошти було виплачено. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд заслухавши позивача, представника відповідач, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , згідно трудової книжки та наказу № 1 від 06 лютого 2013 року було звільнено з посади голови Правління ВАТ « Богодухівський хлібзавод» , на підставі протокольного рішення річних загальних зборів акціонерів ВАТ « Богодухівський хлібзавод» від 05.02.2013 року. Відповідно до довідки Форми ОК-7-з Пенсійного фонду України від 26.11.2013 року , [PERSON] у лютому 2013 року отримав суму заробітку , з якої сплачено єдиний внесок у сумі 13 323,36 грн. Суд не приймає до уваги відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 30.05.2014 року , згідно даних яких, [PERSON] у січня 2013 року ПАТ « Богодухівський хлібзавод АПІ - ПЛЮС» нараховано заробітну плату у розмірі 13 323,36 грн. та 1 200 грн. , а у квітні 2014 року - 4 031,04 грн., оскільки згідно примітки у довідці, інформація потребує уточнення у джерел доходів. Суд вважає , що даний доказ не є належним , як це передбачено ст.. 58 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України, належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування , а вищевказана інформація є сумнівною. Як було зазначено в судовому засіданні відповідачем, та не заперечувалось позивачем він дійсно після звільнення отримав грошові кошти від ПАТ « Богодухівський хлібзавод АПІ - ПЛЮС», але на його думку це не виплата заробітної плати , а компенсаційні виплати за невикористані відпустки. Крім того позивачу та його представнику судом надавався час для надання до суду доказів, чи звернення до суду з заявою про забезпечення доказів, але вони не скористалися своїм правом. Отже, в судовому засіданні позивачем не було надано суду жодних доказів того, що йому не було виплачено заробітну плату відповідачем. Згідно ст.60 ЦПК України "Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень". Позивач не довів свого позову, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагальності процесу, роз'яснював позивачу його права та обов'язки.

Outcome: dismissed