Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в якому просив визнати договір споживчого кредиту № 308А/08-6 від 26.06.2008р, укладений між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» припиненим у зв`язку з відсутністю заборгованості по кредиту; визнати договір застави автомобіля Nissan Qashqai, номерний знак [NUMBER] , від 26.06.2008 року припиненим у зв`язку з виконанням забезпечених заставою зобов`язань за кредитним договором №308А/08-6 від 26.06.2008р. Припинити обтяження рухомого майна зареєстроване 27.06.2008 р. за № 7468128 реєстратором: Донецька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. На обґрунтування позовних вимог вказував, що 26.10.2008 року [PERSON] та ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" уклали кредитний договір № 308А/08-6. З метою забезпечення виконання зобов`язання 26.06.2008 року, між позивачем та ПАТ "ВІЕЙБІ Банк" був укладений договір застави № 30А/08-6 на рухоме майно, а саме: автомобіль марки " Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER] . ПАТ "ВІЕЙБІ Банк" 28.08.2015 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] . Рішенням апеляційного суду Донецької обл. від 03.10.2017 року позов задоволено та стягнуто заборгованість за кредитним договором від 26.10.2008 за № 308А/08-6 в сумі 146 грн. 80 коп. та проценти за користування кредитом в сумі 25 грн. 08 коп., разом 171 грн. 88 коп. На виконання Рішення апеляційного суду Донецької обл. від 03.10.2017 року [PERSON] сплатив на користь банку 172 грн. а також відсотки 115 грн. тому вважає, що він виконав всі зобов`язання за кредитним договором від 26.10.2008 року. 06.11.2018 від ПАТ "ВІЕЙБІ Банк" надійшов відзив на позовну заяву згідно якого представник позивача вважає, що позов не підлягає задоволенню обґрунтовуючи відзив тим, що станом на 09.01.2018 р. за кредитом №308А/08-6 від 26.10.2008 р. наявна заборгованість по тілу кредиту 9491, 69 грн., заборгованість по сплаті відсотків 612, 42 грн., штраф 4228, 76 грн. тому вважають, що наявний розмір заборгованості спростовує твердження позивача про виконання ним зобов`язань за кредитним договором, просили в позовних вимогах відмовити. 25.09.2019 р. від ТОВ «ФК» Інвест Хаус» надійшли документи, що підтверджують відступлення ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" право вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] від 26.10.2008 за № 308А/08-6 ТОВ «ФК» Інвест Хаус». За клопотанням представника позивача ухвалою Краматорського міського суду від 21.04.2020 було замінено первісного відповідача ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на відповідача правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та вислухавши представника позивача суд прийшов до наступного. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом установлено, що 26.06.2008р між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК» Інвест Хаус»» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №308А/08-6, відповідно до якого останньому наданий кредит для придбання автомобіля у розмірі 112770 грн., за плату в розмірі 25% річних за користування кредитом, терміном повернення кредиту та процентів за ним до 26.06.2015р. 26 червня 2008 року, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №308А/08-6 , між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір застави автотранспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] . Рішенням апеляційного суду Донецької обл. від 03.10.2017 року з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто заборгованість станом на 21.07.2015 за кредитним договором № 308А/08-6 від 26.10.2018, в сумі 146 грн. 80 коп. та проценти за користування кредитом в сумі 25 грн. 08 коп., що разом складає 171 грн. 88 коп. Листом від 30.11.2017 [PERSON] звернувся до банку з клопотанням про надання розрахункові реквізити на які необхідно сплатити суму заборгованості визначену Рішенням апеляційного суду Донецької обл. від 03.10.2017 /а.с. 21/ Листом від 11.01.2018 р. ПАТ «ВіЕйБі Банк» повідомив [PERSON] , що станом на 09.01.2018 р. за кредитом №308А/08-6 від 26.10.2008 р. наявна заборгованість по тілу кредиту 9491, 69 грн., заборгованість по сплаті відсотків 612, 42 грн., штраф 4228, 76 грн. Позивач звернув увагу, що розмір заборгованості за кредитним договором яка стягувалась була розрахована на день подання позовної заяви. Після подання позову нарахування за кредитом не зупинялись тому за час судового процесу заборгованість збільшилась. /а.с. 22/. На підтвердження сплати заборгованості позивач надав дві квитанції від 05.02.2018 року про перерахування позивачу 172 грн. та 115 грн. (а.с. 20). За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості - зобов`язання за кредитним договором припиняється. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16. Як убачається із матеріалів справи, виконавче провадження з примусового виконання рішенням апеляційного суду Донецької обл. від 03.10.2017 року не відкривалось у зв`язку з добровільним його виконанням [PERSON] , що підтверджується квитанціями від 05.02.2018 року про перерахування позивачу 172 грн. та 115 грн. Таким чином вищезазначене рішення виконано в повному обсязі оскільки перерахована позивачем сума є навіть більшою ніж сума заборгованості визначена судовим рішенням. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Таким чином, після звернення з позовом про стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. ПАТ «ВіЕйБі Банк», звертаючись у серпні 2015 року до суду з позовними вимогами про стягнення всієї суми кредитної заборгованості, використало своє право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За обставин добровільного виконання боржником вказаного судового рішення в повному обсязі, повідомлення банку викладені в листі від 11.1.2018 р. про наявність у позивача заборгованості з тіла, процентів та штрафу за користування кредитними коштами нарахованих станом на 09.01.2018 року є безпідставними. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 № 756/10932/16). На підставі викладеного суд вважає, що вимога кредитора була задоволена шляхом добровільного виконання у повному обсязі рішення суду, тому припинились зобов`язання за кредитним договором №308А/08-6 від 26.10.2008 р. Крім того, за положеннями ст. 593 Цивільного кодексу України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Статтею 28 Закону України "Про заставу", визначено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Згідно із пунктом 2.7 договору Застави від 26.06.2008 р., право застави припиняється виконанням Позичальником забезпечених заставою зобов`язань за Кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження, обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.5 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Оскільки позичальник належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором таке зобов`язання припинилось на підставі статті 559 ЦК України а відтак припиненою є й застава як похідна від основного зобов`язання. З припиненням застави фактично припиняється обтяження спірного автомобіля заставою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає. Проте відповідач у порушення вимог статей 28, 44 Закону України "Про заставу", статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", статті 593 ЦК України не вчинив дій щодо припинення обтяження рухомого майна, переданого у заставу, що є неправомірним та порушує права заставодавця. Питання судових витрат, суд вважає необхідним вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів позову, позивачем при зверненні до суду заявлено дві вимоги немайнового характеру, за які підлягав сплаті судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за кожну вимогу. В силу закону позивач, звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача є такою особою, що звільнена від сплати судового збору. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1409 грн. 60 коп. З огляду на викладене, оцінивши докази наданими сторонами в їх сукупності, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved