Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов'язати Інформаційну агенцію "Вголос" спростувати недостовірну інформацію, поширену про нього на офіційному сайті інформаційної агенції "Вголос" (vgolos.com.ua) від27.11.2013 року у статті під назвою "У Львові за фінансові махінації засудили керівництво школи №93", а саме: недостовірну інформацію щодо його, [PERSON], директора ССЗШ №93 м. Львова, участі в розтраті понад 200 000,00 (двохсот тисяч) гривень; недостовірну інформацію щодо його, [PERSON], директора ССЗШ №93 м. Львова, участі у підробці документів щодо обліку робочого часу працівників школи та нарахуванні на їх підставі заробітної плати чотирьом особам - прибиральникам та учителю, які насправді в той час не працювали і жодних робіт в освітньому закладі не виконували; недостовірну інформацію щодо його, [PERSON], директора ССЗШ №93 м. Львова, участі у привласнені бюджетних коштів на суму понад 200 000,00 (двісті тисяч) гривень чи привласненні будь-якої іншої суми бюджетних коштів; недостовірну інформацію від 05.12.2014 року у статті під назвою "У Львівській школі №93 скандал: суд поновив звільненого директора", а саме: недостовірну інформацію щодо винесення 31 жовтня 2012 року йому, [PERSON], директору ССЗШ №93 м. Львова, вироку у кримінальній справі; недостовірну інформацію щодо визнання 31 жовтня 2012 року судом його, [PERSON], директора ССЗШ №93 м. Львова, вини у зловживанні владою або службовим становищем (ст. 364 ч. 1 КК України); недостовірну інформацію щодо призначення судом йому, [PERSON], директору ССЗШ №93 м. Львова, покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в закладах освіти на строк один рік зі штрафом 4250, 00 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) гривень, - шляхом повідомлення про ухвалене у даній справі рішення, включаючи публікацію його повного тексту, на офіційному сайті інформаційної агенції "Вголос" (vgolos.com.ua) в строк, що не перевищує чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили; зобов'язати Начальника управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради [PERSON] не коментувати та не розповсюджувати недостовірну інформацію про [PERSON]; стягнути з відповідачів солідарно 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні згідно з письмовими запереченнями проти позову заперечив повністю. Представник Інформаційного агентства "Вголос" - Гірник О.О. та представник [PERSON] - [PERSON] заперечили проти задоволення позову з мотивів викладених у запереченні. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, тобто обов'язок доказування покладається на відповідача. Судом встановлено, що за постановою слідчого прокуратури від 31.10.2012 року та наказом управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №208-к від 07.11.2012 року "Про відсторонення від роботи працівника (посадової особи)" позивача було відсторонено від посади директора ССЗШ №93 м. Львована час до закінчення кримінального провадження, а 24 листопада 2014 року набрав сили вирок Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2014 року у справі №1319/10922/2012, яким постанову слідчого від 31.10.2012 року про відсторонення [PERSON] від посади скасовано. Згідно з цим вироком позивача виправдано за ч. 4 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 366 КК України визнано винним за ч. 1 ст. 364 КК України та звільнено від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію в 2014 році". Судом у мотивувальній частині вироку інкриміновано [PERSON]не виставлення рахунків за спожиті компослуги Громадською організацією "Агентство краси і здоров'я" в період провадження нею ремонту в підвальному приміщенні школи, яка обладнала у підвалі спортзал для оздоровчих видів гімнастики для школярів. При цьому, виправдовуючи [PERSON] за ч. 4 ст. 191 КК України та ч. 2 ст. 366 КК України, суд дійшов висновку про відсутність будь-якої участі [PERSON] у злочинах, вчиненихзаступниками директора ССЗШ №93 м. Львова ([PERSON], [PERSON]) і бухгалтером ([PERSON].), щодо заволодіння бюджетними коштами. Як вбачається із статті під назвою "У Львові за фінансові махінації засудили керівництво школи №93", 27 листопада 2013 року опублікованої на сайті відповідача Інформаційної агенції "Вголос" (без зазначення автора), було поширено завідомо неправдиву інформацію: "Сихівським районним судом розглянуто кримінальну справу, порушену прокуратурою міста Львова, стосовно директора, двох його заступників та бухгалтера спеціалізованої школи №93, через злочинні дії яких розтрачено понад 200 тис. грн. бюджетних коштів… Вказані посадовці упродовж 2001-2012 років підробляли документи щодо обліку робочого часу працівників школи.На їх підставі нараховувалась заробітна плата 4 особам - прибиральникам та учителю, які насправді у той час не працювали і жодних робіт в освітньому закладі не виконували. Отримані таким чином кошти на загальну суму понад 200 тис. грн. привласнили директор, одна із його заступниць та бухгалтер. Відзначимо, що всі троє осіб у суді визнали свою вину у скоєному". Цитована інформація не відповідає дійсності і є недостовірною, спростовується наявними у справі доказами, зокрема вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2014 року у справі №1319/10922/2012. 05 грудня 2014 року за авторством відповідача [PERSON] на сайті інформаційної агенції "Вголос" (vgolos.com.ua), опубліковано завідомо неправдиву статтю під назвою "У Львівській школі №93 скандал: суд поновив звільненого директора", в якій зазначено наступну інформацію: " …"Вголос" спробував розібратися в подробицях справи. Задля цього звернувся до керівника управління освіти Львівської міськради [PERSON] а також поспілкувався з педагогами навчального закладу й представниками батьківського комітету. Вирок про відсторонення [PERSON] з посади директора було винесено 31 жовтня 2012 року. Тоді суд визнав пана [PERSON] винним у зловживанні владою або службовим становищем (ст. 364 ч. 1 КК України). У підсумку - суд призначив директорові покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в закладах освіти на строк один рік зі штрафом 4250 грн.". Вказана інформація не відповідає дійсності і є недостовірною, спростовується наявними у справі доказами, зокрема вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2014 року у справі №1319/10922/2012, яким [PERSON] звільнено від відбування покарання. При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача начальника управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради [PERSON], оскільки в статті під назвою "У Львівській школі №93 скандал: суд поновив звільненого директора" від 05 грудня 2015 року, її зазначено як джерело інформації. Відповідачами також не спростовано доводів позивача, що саме [PERSON]. виступила ініціатором публікації. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦК України право на повагу до гідності та честі є особистим немайновим правом фізичної особи. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. За змістом ч. 3 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно частин 6 та 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що недостовірна інформація про позивача підлягає до спростування в той самий спосіб, в який була поширена, а саме шляхом публікації на сайті інформагенції "Вголос" (vgolos.com.ua) повного тексту даного рішення про спростування недостовірної інформації. Враховуючи положення ст. 277 ЦК України та ст. 16 ЦК України, суд вважає обґрунтованими заперечення представника відповідача [PERSON] щодо неналежності та безпідставності позовної вимоги про зобов'язання начальника управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради [PERSON] не коментувати та не розповсюджувати недостовірну інформацію про [PERSON].Обов'язок не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей випливає зі ст. 68 Конституції України. Тоді як ст. 277 ЦК України та ст. 32 Конституції України гарантують право на спростування недостовірної інформації, яка вже поширена, а не інформації, яка буде чи може бути поширена в майбутньому. Статею 280 ЦК України передбачено право на відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Враховуючи той факт, що недостовірну інформацію було поширено в спосіб, що забезпечує її доведення до широкого кола осіб, шляхом публікації в мережі інтернет на офіційному сайті засобу масової інформації - відомої інформаційної агенції "Вголос"(vgolos.com.ua), що забезпечує доведення даної інформації до широкого загалу, що спричинило або могло спричинити осуд позивача в очах громадськості, суд вважає ці дії такими, що принижують гідність та ділову репутацію позивача перед невизначеним колом осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди 6 000 (шість тисяч) грн. відповідає вимогам розумності та справедливості і є пропорційним способу, в який було поширено недостовірну інформацію. Опубліковані про позивача статті створюють враження системного спотворення реальної дійсності, що може свідчити про їх замовний характер, тобто переслідування інтересів третіх осіб в ущерб свободи слова. Так згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Разом з тим, суд відхиляє вимогу позивача про солідарне відшкодування моральної шкоди, оскільки за ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Обидві статті, в яких поширено недостовірну інформацію, опубліковано відповідачем Інформаційною агенцією "Вголос", при цьому відповідач [PERSON] є автором тільки однієї статті, а саме від 05.12.2015 року. Відповідач [PERSON]. є ініціатором і зазначена як джерело інформації лише в одній статті, а саме від 05.12.2015 року. Причетність [PERSON] та [PERSON] до статті "У Львові за фінансові махінації засудили керівництво школи №93" від 27 листопада 2013 року не встановлено. Моральну шкоду слід розподілити між відповідачами наступним чином: Інформаційна агенція "Вголос" - 4 000,00 грн. (чотири тисячі); [PERSON] - 1 000,00 грн. (одну тисячу); [PERSON]. - 1 000,00 грн. (одну тисячу). Розподіляючи судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 281,20 грн. (двісті вісімдесят один гривень 20 копійок).

Outcome: partial