Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

21 грудня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що 28 серпня 2020 року вона отримала поштою від приватного виконавця Клітченко O.A. копію постанови від 14 серпня 2020 року про звернення стягнення на її доходи у виконавчому провадженні №62784875. Позивач зазначає, що до цього часу жодних документів, в тому числі і постанови про відкриття виконавчого провадження від приватною виконавця вона не отримувала, та зі змісту вказаної постанови вона дізналася, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса №5698 від 03 липня 2020 року, яке вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з неї на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 23186,11 грн. Позивачка зазначає, що на адвокатський запит про надання завірених копій виконавчого провадження вказаним приватним виконавцем Клітченко O.A. було направлено відповідь адвокату про те, що на виконанні у неї знаходиться виконавче провадження (ВП) №62784875 з примусового виконання виконавчого напису №5698 від 03 липня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 23186 грн. 11 коп. згідно кредитного договору №08644/0017XSGF від 06 лютого 2014 року, укладеного позивачем з ПАТ «Платинум Банк». Також приватним виконавцем було направлено копію заяви стягувача від 07 липня 2020 року про примусове виконання виконавчого напису; копію кредитного договору №08644/0017XSGF від 06 лютого 2014 року; копію виконавчого напису нотаріуса №5698 від 03 липня 2020 року; - супровідного листа від 12 серпня 2020 року про направлення позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження (яку вона не отримувала); - постанови про відкриття виконавчого провадження №62784875 від 12 серпня 2020 року. І тільки з матеріалів, надісланих приватним виконавцем на запит адвоката, позивачка довідалася про зміст виконавчого напису нотаріуса від 03 липня 2020 року про стягнення з неї на підставі вказаного вище кредитного договору, укладеного з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами став відповідач, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». З позовної заяви вбачається, що за виконавчим написом нотаріуса сума заборгованості перед відповідачем за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року становить 22 686 грн. 11 коп., в тому числі: 8000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14 686 грн. 11 коп. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. - строкова заборгованість за сумою кредиту, за комісією, по несплаченим відсоткам за користування кредитом, за штрафами і пенями; 500 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що в загальній сумі становить - 23 186 грн. 11 коп. Позивачка вважає вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що приватним нотаріусом зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням норм, а саме Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, адже нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості на підставі не посвідченого нотаріально договору, обставини переуступки права вимоги до відповідача, наявності суми заборгованості, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, так як позивач не отримувала від ПАТ «Платинум Банк» повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, не отримувала жодних претензій ні від банку, ні відповідача щодо виконання умов Договору, вимог про слати боргу та про його розмір, а тому позивачка була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості або оспорювати вимоги відповідача, або ж їх виконати, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. В обґрунтування позовної заяви, позивачка вказує, що у її випадку підставою для вчинення виконавчого напису нотаріусом був договір №08644/00ПХЯОР від 06 лютого 2014 року про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. За умовами договору банк відкрив їй рахунок № [NUMBER] у гривнях, та здійснював кредитне обслуговування рахунку шляхом надання кредитного ліміту у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення, з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних кошів на рахунку. Кредитний ліміт був встановлений в сумі 8000 грн. з фіксованою процентною ставкою - 29.9% річних; щомісячна комісія від суми встановленого кредиту - 1.99%; щомісячний платіж 6,5% від суми використаного кредиту; розмір щомісячного платежу - 520 грн.: розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку - 159 грн. 20 коп. Строк дії кредитного ліміту 36 місяців з дня укладення договору, а у разі не користування кредитним лімітом (або його частиною) протягом 6 місяців поспіль, після чого банк мав припинити дію кредитного ліміту по закінченню вказаного 6 - ти місячного строку. Сукупна вартість кредиту в договорі не вказана. Про договори відступлення права вимоги позивачка взагалі нічого не знала і дізналася лише після о тримання відповіді на запит адвоката від приватного виконавця. Позивачка зазначає, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилався на статтю 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, проте вказана Постанова не відносить укладений Договір позивача з банком у простій письмовій формі, не посвідчений нотаріально, до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови КМУ та віднесення кредитного договору до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів», були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за№ 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Також позивач вказує, що відповідачем, всупереч вимог законодавства не було надано нотаріусу документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за договором, який вона уклала з банком 06 лютого 2014 року, а нотаріус у свою чергу, всупереч вимог законодавства, не перевірив зміст договорів, на які вказав у виконавчому написі, на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача та стягнув заборгованість, яка не є безспірною. Позивач зазначає, що у виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 14 по 25 травня 2020 року, в той час як цей період не охоплюється умовами договору, який вона укладала з банком, оскільки строк дії договору закінчувався 06 лютого 2017 року. Жодних відомостей про те, за які строки нараховані відсотки, виконавчий напис не містить, вимог від банку чи відповідача про погашення заборгованості, позивачка не отримувала. Оскільки термін користування кредитом був встановлений договором 36 місяців, тобто до 06 лютого 2017 року, нотаріус у виконавчому написі вказав про стягнення боргу і процентів за період поза межами строку кредитування - з 14 по 25 травня 2020 року, лише з наданих відповідачем нотаріусу документів, нотаріус міг вказувати і суми заборгованості, яких фактично не існує, і строки її утворення. Виходячи з вище викладеного, позивач вказує, що оскільки її заборгованість за кредитним договором неможливо вважати безспірною та свідчить про те, що вчинення виконавчого напису 03 липня 2020 року, зареєстрованого за №5698, відбувалося внаслідок недобросовісних дій відповідача, який не мав правових підстав для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, з порушенням нотаріусом вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» та вимог Порядку про порядок вчинення нотаріальних дій, і тому позивач змушена звернутися до суду даним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5698, вчинений 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованості за період з 14.05.2020 року по 25.05.2020 року за кредитним договором № 08644/0017XSGF від 06 лютого 2014 року, в розмірі - 22686 (двадцять дві тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 11 копійок, плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 гривень, та в загальній сумі, що підлягає стягненню - 23186 (двадцять три тисячі сто вісімдесят шість) гривень 11 копійок, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати: по сплаті судового збору - 840,60 грн., за надання правової допомоги адвокатом - 3700 грн., всього стягнути - 4540 грн. 60 коп. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2020 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №62784875, що знаходиться в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Клітченко О.А., згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2020 року (а.с.37-38). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін та осіб, які беруть участь у справі (а.с.40-41). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Кочева І.В. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте в прохальній частині позову позивачка висловила прохання розглядати справу за її відсутністю (а.с.6). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки уповноваженою особою ( [PERSON] ) 06.01.2021 року, 09.02.2021 року (а.с.42,50), проте жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду представника відповідача на адресу суду не подано, відзив на позов, з викладенням у ньому заперечень проти заявлених позовних вимог, до суду не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки 04.01.2021 року уповноваженою особою ( [PERSON] ) (а.с.44), та поштовим конвертом який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.57), проте документів на підтвердження поважності причин неявки до суду третьої особи на адресу суду не подано, письмових пояснень, з викладенням у них заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог, до суду не подано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Клітченко О.А. в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом своєчасно та належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки 01.01.2021 року та 09.02.2021року (а.с.43,51), проте жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду третьої особи на адресу суду не подано, письмові пояснення, з викладенням у них заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог, до суду не подані, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено. Відповідно до положень ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи №311/4098/20, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні судом встановлено, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №5698, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.20). Як вбачається зі змісту вищевказаного оспорюваного виконавчого напису, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 03 липня 2020 року за реєстровим №5698 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано «звернути стягнення: з громадянки України, якою є [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Дніпрорудне, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, яка є Боржником за Кредитним договором 08644/0017ХSGF від 06 лютого 2014 року, укладеним з Публічним Акціонерним Товариством «Платинум Банк", ідентифікаційний код юридичної особи 33308489, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 148К від 23 березня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", ідентифікаційний код юридичної особи 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав Вимоги за кредитними договорами 14/05/2020-ФА від 14 травня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд", ідентифікаційний код юридичної особи 42642578, місцезнаходження: 01033, м.Київ вул.Саксаганського буд.14, офіс 301, реквізити: [NUMBER] у АТ "ОТП БАНК", Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем МФО 300528, заборгованість за Кредитним договором № 08644/0017 XSGF від 06 лютого 2014 року. Строк платежу за Кредитним договором №08644/0017XSGF від 06 лютого 2014 року настав. Боржником допущено: Прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року. Сума заборгованості складає 22 686,11 (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят шість гривень 11 копійок), в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8 000,00 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 14 686,11 грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто із стягувача, в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що піддягає стягненню - 23186,11 грн. Боржник: [PERSON] , ІПН [NUMBER] , адреса реєстрації; [ADDRESS] , адреса проживання: [ADDRESS] . Стягувач: Товариство з Обмеженою Відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд", код ЄДРПОУ 42642578, адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 03 липня 2020 року. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання - 1 рік. На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною, 12 серпня 2020 року відкрито виконавчого провадження №62784875 (а.с.14) та 14 серпня 2019 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП №62784875) з примусового виконання виконавчого напису №5698, виданого 03 липня 2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансока компанія «Аланд» заборгованості в сумі 23186,11 гривень (а.с.10). Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2,3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою та другою статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За загальним правилом цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Наявність цивільно-правової відповідальності повинна бути доведена належними та допустимими доказами. Підлягає доказуванню наявність правових підстав для стягнення штрафу та пені, а також розмір заборгованості, заявлений до стягнення. Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України в справі 6-887цс17 від 05 липня 2017 року, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог Закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим не виконала норми ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.284 Інструкції та п.1 Переліку Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від Банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ПАТ «Ідея Банк» суми процентів, розмір пені, зазначених у написі, є безспірними. Отже, приватний нотаріус при вчиненні напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог Закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст..88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є Безспірність наявного боргу перед кредитором та відсутність спору щодо розміру боргового зобов?язання (аналогічна правова позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року). Крім того, у оспорюваному виконавчому написі вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, в яку постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п.2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Таким чином, кредитний договір № 08644/0017XSGF від 06 лютого 2014 року на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за нотаріально непосвідченим кредитним договором. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису, який вчинений 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за №5698 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за період з 14.05.2020 року по 25.05.2020 року за кредитним договором № 08644/0017XSGF від 06 лютого 2014 року, в розмірі - 22686 (двадцять дві тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 11 копійок, плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 гривень, та в загальній сумі, що підлягає стягненню - 23186 (двадцять три тисячі сто вісімдесят шість) гривень 11 копійок, - визнати таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що заборгованість за вищевказаним кредитним договором не була безспірною, а тому у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не було достатніх підстав для вчинення відповідного виконавчого напису, у зв`язку з чим, права позивача [PERSON] були порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та який зареєстрований в реєстрі за №5698, таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Також, згідно з положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку, витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими [PERSON] позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між позивачкою [PERSON] та адвокатом Кочевою І.В. 30 листопада 2020 року укладено Договір про надання правової допомоги, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.23), також повноваження представника у даній справі підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги Серії АР № 1030048 від 30 листопада 2020 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.24). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4). Позивачкою [PERSON] на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за Договором про надання правової допомоги від 30 листопада 2020 року (а.с.25), Акт прийому-передачі робіт (наданих послуг) адвокатом за Договором про надання правової допомоги від 30 листопада 2020 року (а.с.26), квитанцію № б/н від 21.12.2020 року на оплату надання правничої допомоги за договором від 30.11.2020 року від [PERSON] на суму 3700 грн. (а.с.27), Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в порядку ч.1 ст.134, п.9, ч.3 ст.175 ЦПК України (а.с.28-29). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом Кочевою І.В., складність справи, яка розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження, а тому, враховуючи співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт, суд приходить до висновку, що понесені позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково, в сумі 2000,00 гривень. Дослідивши докази на підтвердження витрат позивачки [PERSON] на професійну правничу допомогу, з урахуванням складності справи, яка є малозначною, суд вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є значно меншим, ніж зазначено у розрахунку адвоката, витрати є не співмірними із складністю справи, а тому, відсутні підстави для відшкодування витрат у такому розмірі, який зазначений в описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за Договором про надання правової допомоги від 30 листопада 2020 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.25).. З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі є розмір 2000,00 гривень. Підстав для стягнення з відповідача ще додатково 1700,00 гривень суд не вбачає. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог - судовий збір покладається на відповідача. Тому, заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає необхідним, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, задовольнити та стягнути з відповідача понесені позивачем [PERSON] та документально нею підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 840,00 грн., що підтверджується квитанцією від 21.12.2020 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.33), та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,00 грн., що підтверджується квитанцією від 22.12.2020 року, оригінал якої є в матеріалах справи (а.с.36), а всього стягнути 3261 (три тисячі двісті шістдесят одну) гривню 20 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial