Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Головний лікар КЛПУ "Міський протитуберкульозний диспансер м.Краматорска" Клименко Ю.М. звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO] до протитуберкульозного закладу. У судовому засіданні представник КЛПУ "Міський протитуберкульозний диспансер м.Краматорска" Ковальов Є.О. заяву підтримав та пояснив, що [PERSON] з 03.07.2013 року перебуває на лікуванні КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Краматорська» з діагнозом МРТБ (08.2013) легенів (інфільтративний) Д+МБТ+. Відповідно до ст.11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" [PERSON] зобов'язаний дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строку необхідні медичні огляди та обстеження, але хворий з 15 червня 2014 року по теперішній час ухиляється від лікування, чим порушує свої обов'язки. Просить суд постановити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу терміном на 3 місяці. Завідуюча диспансерним відділенням Клубкова Т.В. у судовому засіданні підтримала заяву та суду пояснила, що [PERSON] з 15.06.2014 року ухиляється від лікування активного туберкульозу. Справа, відповідно до ст. 285 ЦПК України слухається без участі хворого, оскільки за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби. У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ч.1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ст.11 ч.2 вказаного Закону до заяви про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Як вбачається з виписки історії хвороби [PERSON], хворий перебувала на обліку в КЛПУ «Міський противотуберкульозний диспансер м.Краматорська» з 03.07.2013 року. Протягом останнього часу лікувався не регулярно, з 15.06.2014 року припинив приймання противотуберкульозних препаратів. Хворий злісно ухиляється від лікування активного , бицилярного туберкульозу. Висновком ЛКК від 04.11.2014 року підтверджується діагноз [PERSON] у вигляді «МРТБ (08.2013) легенів (інфільтративний) Д-,МБТ+», який вказує на наявність у хворого відкритої форми туберкульозу, внаслідок чого останній становить небезпеку для оточуючих, як інфекційний хворий, що усугубляється її ухиленням від лікування, у зв'язку з чим є потреба в примусовій госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Таким чином, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки є всі підстави для примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved