Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Дніпровська міська рада, про визнання недійсним державної реєстрації на будинок з господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки, договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, усунення перешкод у здійсненні користування земельною ділянкою шляхом знесення забудови у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30 липня 2008 року під час шлюбу його та [PERSON] було придбано за договором купівлі - продажу домоволодіння № 60, що знаходиться на вул. Кадровій в м. Дніпропетровську, покупець за договором виступала [PERSON] Оскільки під час укладання договору купівлі-продажу житлового будинку № 60 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську ( 30 липня 2008 року) земельна ділянка, на якій він розташований перебувала у користуванні продавця, то до них з [PERSON] перейшло право користування нею. Отже придбавши будинок вони з [PERSON] набули прав землекористувачів. На підставі рішення Дніпропетровської міської ради №629/55 від 24.02. 2010р., в порядку приватизації земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по вул. Кадрова, 60 в м. Дніпропетровську, 18.08.2010р. [PERSON] отримала державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЯЛ №027956, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:09:447:0009. 28.02.2012 року [PERSON] за договором купівлі - продажу здійснила відчуження вказаної земельної ділянки на користь [PERSON], яка 09.11.2012 року на підставі договору купівлі-продажу передала право власності на земельну ділянку площею 0,1000га, розташованої по вул. Кадрова, 60 в м. Дніпропетровську, відповідачу. [PERSON] отримала державний акт на право власності на землю. 21.07.2016 року відповідач [PERSON] за договором дарування земельної ділянки №5-322 та житлового будинку № 5-323, розташованих по вул. Кадрова, 60, посвідчених П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, передала права власності на вказані об'єкти нерухомого майна відповідачу [PERSON] На підставі викладеного просить суд визнати недійсною державну реєстрацію права власності [PERSON] від 12.08.2015 р. на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Кадрова, буд. 60. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Кадрова, буд. 60, укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.07.2016р., посвідчений П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстр №5-323. Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Кадрова, буд. 60, укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.07.2016р., посвідчений П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстр №5-322. Усунути позивачу з боку відповідача [PERSON] перешкоди у здійсненні користування земельною ділянкою площею 0,1000 га, розташованої по вул. Кадрова, 60 в м. Дніпро, шляхом зобов'язання відповідача [PERSON] відновити становище земельної ділянки, що існувало до порушення прав позивача, а саме зобов'язати знести здійснену на вказаній вище земельній ділянці забудову у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами (а.с. 2-5). В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити, пояснив, що земельна ділянка з будинком придбавалась у шлюбі з [PERSON], відповідно рішення суду дана земельна ділянка передана йому у користування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що вони придбали земельну ділянку у [PERSON], яка раніше придбала її у [PERSON]. На земельній ділянці, яка придбавалась нічого не було, після того як вони побудували будинок, позивач почав дзвонити до них так казати, що він хоче половину їхнього будинку, оскільки він знаходиться на його земельній ділянці. В судовому засіданні представником відповідачки [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], пояснив, що земельна ділянка відповідачкою придбавалася у громадянки [PERSON], яка раніше придбала її у колишньої дружини позивача [PERSON]. Земельна ділянка була без домоволодіння, будинок відповідачами було побудовано за час їх користування земельною ділянкою, після побудови будинку позивач почав пред'являти до відповідачів претензії з зазначенням того, що будинок побудований на його землі, яка виділена йому в користування. Позов не визнав, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог пояснила, що вони з матір'ю придбали земельну ділянку на якій нічого не було. Побудувавши на ній будинок, позивач почав пред'являти до них претензії, що їх будинок будований незаконно на його земельній ділянці, погрожував її матері. Представник третьої особи Дніпровської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснила, що дана земельна ділянка на підставі рішення суду, яким було передано у користування позивачу земельна ділянка, повинна була перейти їм у власність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляд справи повідомлялася, причини неявки суду не повідомила. Представником відповідача [PERSON], який дії в інтересах [PERSON] також було подано до суду заперечення, які він обґрунтовує тим, що у позивача відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що особі, яка продала 30.07.2008 р. домоволодіння по вул. Кадровій, 60, земельна ділянка була надана в користування, а отже відсутні і будь-які докази того, що до покупців вказаного домоволодіння перейшло право користування земельною ділянкою. Посилання позивача на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 року у справі №206/1593/14-ц в даному в даному випадку є безпідставним, оскільки вказане рішення винесено з посиланням на ст. 388 ЦКУ, однак за вказаною статтею витребувати майно має право лише власник майна, [PERSON] ніколи не був власником земельної ділянки по вул. Кадровій, 60.. По друге [PERSON] не може мати будь - якого права користування вказаною земельною ділянкою і станом на день звернення із цією позовною заявою. Земельна ділянка по вул. Кадровій, 60 знаходилась станом на 30.07.2008 р. у комунальній власності. Цей факт підтверджується і рішенням Дніпропетровської міської ради від 24.02.2010р. №629/55, яким ця земельна ділянка була передана у власність [PERSON] вважає, що позивач має право заявити позовні вимоги до [PERSON], яка зруйнувавши придбане ними за час шлюбу домоволодіння, позбавила [PERSON] майна, нанісши йому шкоду. [PERSON] набула право власності на земельну ділянку по вул. Кадровій в порядку встановленому законодавством. Вимоги про визнання недійсною державної реєстрації права власності [PERSON] від 12.08.20015 року на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Кадрова, буд. 60, то відповідачем за даною вимогою може бути лише державний реєстратор, який приймав рішення про реєстрацію, а сама ж справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 27-30). Вислухавши доводи та пояснення позивача, відповідачів, представника відповідача, представника третьої особи Дніпровської міської ради, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до наданої копії довідки "АПУ", яка посвідчена Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" та перебуває у інвентарній справі за спірною адресою, вбачається, далі мовою оригіналу "АПУ АНД Райжилотдел сообщает, что земемельный участок на пос. Узел ул. Кагановича №39 закреплен за гражданином [PERSON]. Постановление Райсоветом 12/ІІІ 1936г". (а.с. 75). Згідно довідки Самарських районних депутатів від 1979 року вбачається, що [PERSON] належить домоволодіння по вул. Кагановича в м. Дніпропетровську, яке раніше мало № 26 а потім замінено на №60 (а.с. 76) Відповідно до свідоцтва про право власності від 28.11.1979 року, яке видане Виконавчим комітетом Самарської районної ради народних депутатів, вбачається, що [PERSON] належить домоволодіння № 60 в м. Дніпропетровську на підставі рішення Самарської районної ради народних депутатів №826 від 10.08.1979 року (а.с.71) Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.07.2008 року після смерті [PERSON], [PERSON] належало домоволодіння № 60 в м. Дніпропетровську по вул. Кадрова, яке знаходиться на земельній ділянці 1070 кв.м. (за фактичним користуванням) (а.с. 73). Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.2008 року [PERSON] продала [PERSON] домоволодіння № 60 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську, даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 74). Згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 24.02.2010р. за №629/55, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку 0,1000, кадастровий номер якої №1210100000:09:447:0009, яка розташована за адресою: м. Дніпро вул. Кадрова 60 (а.с. 62-64). Відповідно до акту Комунального підприємства "Міжміське бюро технічної інвентаризації" виданого 19.08.2011 року, домоволодіння по вул. Кадровій №60 в м. Дніпропетровську знесено (а.с. 77). Відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 року по цивільній справі № 206/7593/14-ц позовні вимоги [PERSON] були частково задоволені. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON], розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, площею 0,1 га, кадастровий номер 1210100000:09:447:0009, серії ЯЛ №027956, зареєстрований 18.08.2010 року управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську в книзі записів державних актів на право власності на землю за №011010403453. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, від 28.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №421. Визнано недійсним державний акт на право власності на імя [PERSON], №1210100000094470009301 від 30.11.2012 року, на земельну ділянку розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, площею 0,1 га, кадастровий номер 1210100000:09:447:0009. Витребувано від [PERSON] та передано у користування [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60 (а.с. 6-7) Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2015 року було скасовано в оскарженій частині в частині витребування та передачі земельної ділянки, а також в частині присудження до стягнення з [PERSON] судових витрат. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про витребування та передачу майнв у користування земельної ділянки (а.с. 33-35). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 травня 2016 року, касаційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року скасовано, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2015 року в частині витребування та передачі земельної ділянки у користування [PERSON], залишено без змін (а.с. 8-10). Крім того в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України зазначено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 року рішення Дніпропетровської міської ради від 24 лютого 2010 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] спірної земельної ділянки було визнано незаконним та скасовано, дане рішення набрало законної сили. Відповідно до договору дарування житлового будинку від 01.07.2016 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в м. Дніпрі по вул. Кадрова №60, даний договір посвідчений державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 47). Згідно договору дарування земельної ділянки від 01.07.2016 року посвідченим державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] отримала у дар від [PERSON] земельну ділянку за адресою: м. Дніпро, вул. Кадрова, ділянка №60, яка належить дарувальнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №322129, виданого Управлінням Дежкомзему у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області 27 березня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. посвідченого 28 лютого 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим №3650. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого Управлінням Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області 21 липня 2017 року, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:09:447:0009 (а.с. 48). Відповідно до актового запису про смерть №535 [PERSON] померла у віці 88 років, 12.04.2016 році (а.с. 116). Згідно інформації про наявність прав на земельні ділянки, що зареєстровані у Державному реєстрі, за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку 0,1000 га, в м. Дніпрі по вул. Кадрова №60, кадастровий номер 1210100000:09:447:009 на підставі договору купівлі - продажу (а.с. 150). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 21.07.2016 року згідно №15508844 за [PERSON] відповідно до договору дарування від 21.07.2016 року за №5-323 згідно реєстраційного №978131412101 зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер 1210100000:447:0009, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, земельна ділянка №60 (а.с. 16). З наданої відповіді Державного архіву Дніпропетровської області вбачається, що документи виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська, які знаходяться на зберіганні в державній області, охоплюють період 1918, 1935, 1943-1976 роки, у документах за 1935 рік знаходиться лише одна архівна, документів за 1936 рік на зберіганні в архіві немає (а.с. 104) Відповідно до відповіді на запит суду Амур-Нижньодніпровська районна у місті Дніпропетровську рада повідомила, що них немає можливості надати інформацію щодо надання чи закріплення земельної ділянки в сел. Узел по вул. Кагановича 39, оскільки в архіві районної у місті ради знаходяться документи з 1994 року (а.с. 111). На запит суду Дніпропетровська міська рада, щодо видачі архівної копії рішення районної ради м. Дніпропетровська від 19.03.1936 року, повідомила що зазначена інформація відсутня (а.с. 118) Відповідно до листа Дніпропетровської міської ради від 20.06.2017 року за №7/11-1427, відомості про одержання [PERSON] державного акту серії ЯД №027956 на право власності на земельну ділянку по вул. Кадровій, 60 у них відсутні (а.с. 130). На запит суду, Головним управління держгеокадастру у Дніпропетровській області було повідомлено, що державного акту на право приватної власності на земельну ділянку з гр. [PERSON] по вул. Кадровій 60 в м. Дніпро у них відсутній (а.с. 137). В силу ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись особа за захистом свого невизнаного, оспорюваного або порушеного права. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами\~Цивільного кодексу України,\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" У відповідності до п. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 року передано у користування [PERSON] земельну ділянку розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, однак в рішенні суду не визначено розмір та не зазначено площу земельної ділянки. Відповідно до ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2017 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні заяви про ухваленні додаткового рішення (а.с. 132). З вище викладених обставин також вбачається, що судом не одноразово вживалися заходи щодо встановлення розміру та площі земельної ділянки наданої в користування по вул. Кадровій 60, в м. Дніпро, але документів, які б могли підтвердити її площу та розмір суду надано не було. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна\~\~сторона зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір, а також доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки вищевказаним судовим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 року, вже було визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, від 28.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №421. Визнано недійсним державний акт на право власності на імя [PERSON], №1210100000094470009301 від 30.11.2012 року, на земельну ділянку розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, площею 0,1 га, кадастровий номер 1210100000:09:447:0009, то також підлягає визнанню недійсною державна реєстрація права власності [PERSON] від 12.08.2015 року на земельну ділянку площею 0,1000 га, та договір дарування земельної ділянки що розташована за адресою вул. Кадрова, 60 у м. Дніпро , укладений між [PERSON] та [PERSON], 21.07.2016 року. На підставі ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до п.\~\~5 ч. 1\~ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до\~\~ст. 2 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державна\~\~ реєстрація\~\~ права на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~\~ст. 3 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":\~\~ Державна реєстрація прав є\~\~ обов'язковою.\~\~ Інформація\~\~ про права\~\~ на\~\~ нерухоме\~\~ майно\~\~ та\~\~ їх обтяження підлягає внесенню до\~\~ Державного реєстру прав. Частиною 2\~ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 396 ЦК України , особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~ цього кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, землекористувач має право витребувати майно від добросовісного набувача, якщо воно вибуло з володіння землекористувача або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно до ч.1, 5 ст. 415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Землекористувач зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначенняю. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково. Відмовляючи позивачу в задоволенні позовної вимоги щодо усунення йому з боку відповідача [PERSON] перешкод у здійсненні користування земельної ділянкою площею 01000 га, розташованої по вул. Кадрова, 60 в м. Дніпрі, шляхом зобов'язання відповідача [PERSON] відновити становище земельної ділянки, що існувало до порушення прав позивача, а саме зобов'язати знести здійснену на вказаній вище земельній ділянці забудову у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, суд обґрунтовує наступним. Позивачем не надано і судом не здобуто доказів, які підтверджували би площу, розміри та цільове призначення даної земельної ділянки, переданої в користування, що унеможливлює визначити співвідношення взаємного розташування такої земельної ділянки і житлового будинку. Вагомою обставиною є те, що житловий будинок було зведено відповідачем на земельній ділянці, яка на той час документально на праві власності належала [PERSON] Таким чином, на переконання суду право власності на житловий будинок відповідачами має пріоритет перед правом позивача на користування земельною ділянкою, яке не може бути захищене у запропонований позивачем спосіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial