Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 09.03.1999 року померла [PERSON], яка була членом колгоспного двору, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. 1-го Травня, 35. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яку прийняв [PERSON], який помер 21.10.2013 року. На випадок своєї смерті він склав на імя позивача особисте розпорядження (заповіт), яким заповів йому житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. 1-го Травня 35, а також усе своє майно. До складу спадщини також увійшла земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2126 га, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту серії ВН № 07749. Позивач спадщину прийняв, в строк додатково визначений йому рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16.11.2015 року. Бажаючи оформити спадщину, позивач звернувся до нотаріуса, який відмовив йому у видачі нотаріального акту. Розглянувши подані документи, нотаріус зазначив, що факт родинних відносини між [PERSON] та [PERSON] не підтверджується, оскільки в Свідоцтві про народження останнього його матірю зазначена [PERSON], що позбавляє позивача права на оформлення спадщини на частку, яку прийняв його батько після смерті своєї матері. Відмовляючи у видачі нотаріального акту на спадкове майно нотаріус також вказав, що житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір і частка спадкодавця в зазначеному майні не визначена, крім цього спадкоємцем не було надано документу, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, яка є обєктом спадщини. На підтвердження заявлених вимог позивач вказав, що факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] підтверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с. 13), в якому його матірю записана [PERSON], а батьком [PERSON]; довідкою виконавчого комітету Скитківської сільської ради № 205 від 11.05.2016 року (а.с. 67), в якій зазначено зокрема те, що [PERSON] є сином [PERSON], тобто членом сім`ї першого ступеня споріднення. Позивач вважає, що оскільки належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується належними і допустимими доказами, він просить суд встановити факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON], а також визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Голова Скитківської сільської ради подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Будучи повідомленими у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Оскільки сторони скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.03.1999 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 344290 (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшла належна їй частка в майні колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 року була спадкодавець, а також [PERSON], який спадщину після її смерті прийняв, підтвердженням чого є довідка виконавчого комітету Скитківської сільської ради № 170 від 12.04.2016 року (а.с. 11). Суд встановив, що факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] підтверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с. 13), в якому його матірю записана [PERSON], а батьком [PERSON]; довідкою виконавчого комітету Скитківської сільської ради № 205 від 11.05.2016 року (а.с. 67), в якій зазначено зокрема те, що [PERSON] є сином [PERSON], тобто членом сім`ї першого ступеня споріднення. Встановлені судом обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог щодо встановлення факту родинних відносин [PERSON] з [PERSON] 21.10.2013 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 286676 (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті, 04.04.2000 року [PERSON] склав особисте розпорядження (заповіт, а.с. 6) на імя [PERSON], яким заповів усе своє майно, а також житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. 1-го Травня 35, який згідно Свідоцтва № 145 про право особистої власності на житловий будинок (а.с. 17), що видане виконавчим комітетом Скитківської сільської Ради народних депутатів 17.11.1993 року, належить колгоспному двору, головою якого був спадкодавець. Вказаний заповіт не змінений і не скасований. 01.10.2002 року рішенням 3 сесії 24 скликання Скитківська сільська рада затвердила нове найменування вулиць в с. Скитка, Липовецького району Вінницької області (а.с. 68), яким вулицю "1-го Травня" перейменовано у вилицю "Першотравнева". До складу спадщини також увійшла земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 2126 га, що розташоване на території Скитківської сільської ради, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту серії ВН № 07749 (а.с. 15). З матеріалів Спадкової справи № 234/2015 слідує, що після смерті спадкодавця спадщину за заповітом прийняв позивач (а.с. 35). Також, судом встановлено, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживала [PERSON] (дошлюбне прізвище "Козачишина", а.с. 65) [PERSON] ([INFO]), дружина [PERSON], яка за віком є непрацездатною особою. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця, судом не встановлено. 19.10.2015 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 330862 (а.с. 78). Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв [PERSON] (а.с. 77). Оскільки [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 54), 11.06.2016 року Липовецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за заявою заінтересованої особи анулював актовий запис про шлюб за № 7, який зареєстрований виконавчим комітетом Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області 07.09.2007 року про шлюб [PERSON] з [PERSON] З зазначеного слідує, що шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, що узгоджується з вимогами статті 39 Сімейного кодексу України (далі СК України). Згідно статті 44 СК України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Недійсний шлюб, згідно статті 45 СК України, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований прав та обовязків подружжя, а також прав та обовязків, які встановлені для подружжя іншими законами України. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що [PERSON] не успадкувала обовязкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті [PERSON] Таким чином, право на обовязкову частку у спадщині [PERSON] до [PERSON] від його мати не перейшло. Якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами (ст. 45 СК України). У разі, якщо особа не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, вона має право на поділ майна, набутого у недійсному шлюбі, як спільної сумісної власності подружжя (ст. 46 СК України). Дослідивши матеріли справи суд дійшов висновку, що [PERSON] не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу з [PERSON], а відтак вона мала право на поділ майна набутого у недійсному шлюбі, як спільної сумісної власності подружжя. Оскільки [PERSON] померла, право на поділ майна, набутого у недійному шлюбі з [PERSON] перейшло до її спадкоємця, яким є [PERSON] Суд встановив, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. Першотравнева, 35 з 18.09.2000 року. Відповідно до рішення 17 сесії 23 скликання Скитківської сільської Ради народних депутатів від 02.08.2001 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 2,2126 гектарів в межах Скитківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 28.02.2002 року [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 07749 на вищевказану земельну ділянку. Правовідносини щодо спірної земельної ділянки виникли в 2002 році, тому регулюються нормами КпШС України, які не передбачали віднесення земельної ділянки, набутої внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя шляхом приватизації, до об'єктів спільної сумісної власності подружжя. Земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, віднесена до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя згідно із Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя", що набув чинності 8 лютого 2011 року. Положення вказаного Закону не мають зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин. Таким чином, спірна земельна ділянка не є обєктом спільної сумісної власності подружжя в розумінні статті 22 КпШС України, а відтак [PERSON] не має права на поділ вказаного майна. Також, судом встановлено, що предметом спору є житловий будинок з господарськими будівлями, які збудовані в 1977 році (а.с. 20), тобто ще за довго до початку спільного проживання [PERSON] з [PERSON] Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджуються поліпшення вказаного майна в період спільного проживання [PERSON] з [PERSON], суд вважає, що підстав для поділу зазначеного майна не має. Враховуючи зазначене, суд вважає, що [PERSON] не вправі претендувати на спадкове майно, а саме земельну ділянку і житловий будинок, які залишилися у спадок після смерті [PERSON] Бажаючи одержати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, а також на земельну ділянку, позивач звернувся до нотаріуса, який відмовив йому у видачі нотаріального акту (а.с. 21, 22), оскільки будинок належав до суспільної групи колгоспний двір і частка спадкодавця в зазначеному майні не визначена, крім цього спадкоємцем не було надано документу, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, яка є обєктом спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Як вбачається зі змісту Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке записано в реєстровій книзі за № 145, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. 1-го Травня, 35 належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Станом на 15.04.1991 року (момент набрання чинності Законом України "Про власність") членами колгоспного двору (с. Скитка, вул. 1-го Травня, 35) були, - [PERSON], а також [PERSON], який був записаний його головою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Скитківської сільської ради № 146 від 23.03.2016 року. Згідно ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як розяснив Пленум Верховного Суду України (пункт 6 постанови від 22.12.2005 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", далі-Постанова № 5), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що оскільки після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син, [PERSON], він став одноосібним власником житлового будинку, який після його смерті успадкував позивач. Також, судом встановлено, що за життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2126 га, що розташована на території Скитківської сільської ради, підтвердженням чого є Державний акт серії ВН № 07749. Таким чином, оскільки позивач прийняв спадщину і є єдиним спадкоємцем на спадкове майно, належність якого спадкодавцю доведено належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved