Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач Орган опіки і піклування Висоцької сільської ради Дубровицького району звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка [PERSON] проживає та території Висоцької сільської ради Дубровицького району та є матір`ю п`яти дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . На даний час [PERSON] проживає цивільним шлюбом із [PERSON] . Виконавчим комітетом Висоцької сільської ради від 14 серпня 2019 року прийнято рішення "Про негайне відібрання дітей від батьків". Підставою для прийняття даного рішення стало те, що малолітні діти тривалий час перебували без догляду батьків і блукали по вулиці босі, мокрі, брудні. Привівши дітей до будинку було чути плач дитини, батьки в цей час спали. Після їх пробудження було встановлено, що за зовнішними ознаками вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Діти були недоглянуті, мали низький рівень гігієни. У будинку було брудно, літали мухи. Таким чином, вони не займається вихованням дітей, не піклуються про їх духовний та фізичний розвиток, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила суд не відбирати в неї дітей та дати їй ще один шанс, щоб вона виправилася і довела, що стане хорошою матір`ю для дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд не відбирати в нього дітей, при цьому зазначивши, що можливості доглядати та утримувати дітей наразі він не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.11-12). Крім того, відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.13-14). Рішенням виконавчого комітету Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 14 серпня 2019 року, було відібрано малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей, а також було відібрано малолітню [PERSON] [INFO] від матері [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини (а.с.8-10). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 13 березня 2019 року вбачається, що сім`я [PERSON] та [PERSON] відноситься до категорії неблагополучних, оскільки батьки не займаються належним вихованням дітей. Діти не забезпечені доглядом, теплом, харчуванням, санітарно-гігієнічними умовами. З [PERSON] та [PERSON] неодноразово проводились роз`яснювальні роботи, бесіди, однак суттєвих зрушень це не дало. В будинку немає газової плити, дрова є не постійно. Продукти харчування, які надавались сім`ї на благодійній основі жителями села, використовувались не раціонально, зберігались в неналежних умовах. [PERSON] та [PERSON] не усвідомлюють міру своєї відповідальності, не реагують на зауваження з боку сусідів, працівників сільської ради та не бажають покращити ситуацію (а.с.16). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 14 серпня 2019 року вбачається, що сім`я [PERSON] та [PERSON] відноситься до категорії неблагополучних, оскільки батьки не займаються належним вихованням дітей. Підсобного господарства сім`я не веде. Того дня, а саме 14 серпня 2019 року, діти тривалий час перебували без догляду батьків та блукали по вулиці. Привівши дітей додому, в будинку було чути плач маленької дитини, гучно грала музика, а батьки в цей час спали. Після того як їх розбудили, було встановлено, що за зовнішніми ознаками вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Діти мали зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, низький рівень гігієни, були голодні. У будинку було брудно, наявні мухи. З [PERSON] та [PERSON] неодноразово проводились роз`яснювальні роботи, бесіди, однак суттєвих зрушень це не дало. В будинку немає газової плити, дрова є не постійно. Продукти харчування, які надавались сім`ї на благодійній основі жителями села, використовувались не раціонально, зберігались в неналежних умовах. [PERSON] та [PERSON] не усвідомлюють міру своєї відповідальності, не реагують на зауваження з боку сусідів, працівників сільської ради та не бажають покращити ситуацію. На даний час склалися загрозливі обставини для життя і проживання дітей (а.с.17). Згідно характеристики, [PERSON] тривалий час ніде не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Присадибного господарства не веде, інколи наймається на сільськогосподарські роботи до односельчан. За час проживання на території сільської ради зарекомендував себе негативно, зловживає алкогольними напоями. На [PERSON] неодноразово надходили усні скарги від жителів села (а.с.18). Згідно характеристики, [PERSON] тривалий час ніде не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Присадибного господарства не веде. За час проживання на території сільської ради зарекомендував себе негативно, зловживає алкогольними напоями. Члени виконавчого комітету, депутати сільськох ради неодноразово скаржилися на поведінку [PERSON] у зв`язку з тим, що вона неналежним чином займається вихованням своїх дітей (а.с.19). Згідно акту прийому-передачі дітей до обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 27 серпня 2019 року, малолітня [PERSON] [INFO] була передана до центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с.41). Згідно акту прийому-передачі дитини від 27 серпня 2019 року, малолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , були передані до КЗ "Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" (а.с.44). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що сім`я [PERSON] та [PERSON] відноситься до категорії неблагополучних, оскільки батьки не займаються належним вихованням дітей. Підсобного господарства сім`я не веде. 14 серпня 2019 року до сільської ради поступив дзвінок, що діти [PERSON] та [PERSON] тривалий час перебувають без догляду батьків та блукають по вулиці. Коли працівники сільської ради привели дітей додому, в будинку було чути плач маленької дитини, гучно грала музика, а [PERSON] та [PERSON] в цей час спали. Після того, як їх розбудили, було встановлено, що за зовнішніми ознаками вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Діти мали зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, низький рівень гігієни, були голодні, мокрі та босі. З [PERSON] та [PERSON] неодноразово проводились роз`яснювальні роботи, бесіди, однак суттєвих зрушень це не дало. Продукти харчування, які надавались сім`ї на благодійній основі жителями села, використовувались не раціонально, зберігались в неналежних умовах. [PERSON] та [PERSON] не усвідомлюють міру своєї відповідальності, не реагують на зауваження з боку сусідів, працівників сільської ради та не бажають покращити ситуацію. На даний час склалися загрозливі обставини для життя і проживання дітей. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне. Згідно з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 11 зазначеного Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права. Відповідно до частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції передбачено, що забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Суд дійшов переконливого висновку про те, що існує реальна загроза для життя та здоров`я малолітніх [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Залишення дітей з батьками становитиме реальну загрозу того, що діти страждатимуть через відсутність піклування, через неповноцінне харчування, виховання та відсутність емоційної підтримки, залишення дітей у батьків є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Судом встановлено, що відповідачі ведуть нездоровий спосіб життя, проводять час із особами сумнівної репутації, залишають дітей на тривалий час без нагляду, мають низький виховний потенціал, не дотримуються правил гігієни і не навчають цьому дітей. Діти часто одягнені не по сезону. Дитячі речі, постільна білизна, ковдри у занедбаному стані та неохайні. Діти не отримують раціонального харчування. У будинку, де проживають діти, батьки часто з невідомими особами розпивають спиртні напої, психологічна атмосфера напружена, що негативно впливає на психоемоційний стан та розвиток дітей. Відповідачі свою поведінку щодо виховання дітей не змінили. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України", втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Частиною 1 статті 170 Сімейного кодексу України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 Сімейного кодексу України, діти передаються органові опіки та піклування, оскільки другого з батьків позбавлено батьківських прав, а баба, дід чи інші родичі не виявили бажання піклуватись про відібраних дітей. Враховуючи обставини справи, судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, а тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав є обґрунтованою і її задоволення є необхідним та буде сприяти якнайкращому захисту прав та законних інтересів малолітніх дітей. Також, відповідно до частини 3 статті 170 Сімейного кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, суд враховує наступне. Відповідно до частини 4 статті 170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі Згідно приписів частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів. Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дітей, матеріального становища та можливостей відповідачів, суд дійшов висновку, що у аліменти розмірі 1/3 частини всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Позивач звернувся до суду з позовом 20 серпня 2019 року, що підтверджується відміткою на позовній заяві, а тому, за правилами статті 191 Сімейного кодексу України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", а відтак суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути солідарно з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved