Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № KGMDG109180611 від 17 серпня 2007 року у розмірі 19 618 доларів США, що за курсом 20,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.05.2015 року, складає 408 250, 58 грн. зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 17 серпня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGMDG109180611, за умовами якого Банк зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 20 000,00 доларів США на термін до 16.08.2027 року, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Крім того, відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, [PERSON] повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Умовами договору також визначено, що у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач [PERSON] сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Зазначив, що свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 20 000, 00 доларів США. Відповідач [PERSON] , в свою чергу, зобов`язання за зазначеним Договором не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 21 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором № KGMDG109180611 від 17 серпня 2007 року становить 19 618,00 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 17 661, 23 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1 449, 00 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 280, 63 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором розмірі 227,14 доларів США. Крім того, зазначив, що в забезпечення виконання зобов`язань за Договором №KGMDG109180611 від 17 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір поруки. Вказав, що у зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконання зобов`язань за договором №KGMDG109180611, яка (вимога) була залишена останніми без задоволення. З огляду на зазначене вище, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором №KGMDG109180611 від 17 серпня 2007 року у розмірі 19 618 доларів США, що за курсом 20, 81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.05.2015 року, складає 408 250,58 грн., а також покласти на відповідачів понесені ним (позивачем) судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 654, 00 грн. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 серпня 2016 року (головуючий-суддя Плохотніченко Л.І.) позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по договору №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року в сумі 19 390, 86 доларів США, що за курсом НБУ складає 403 315, 79 грн. та 4 726, 78 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп. В іншій частині позову, - відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 квітня 2017 року (головуючий-суддя Іванова Л.А.) зазначене заочне рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку. При цьому, 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого та враховуючи, що провадження по даній справі відкрито до набрання чинності Законом № 2147- VIII від 03.10.2017 року, подальший розгляд зазначеної справи здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Відповідачем [PERSON] в порядку ст.193 ЦПК України подано зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій просить визнати умову договору споживчого кредиту №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», щодо обов`язку позичальника сплачувати винагороду за моніторинг погашення кредиту по рахунку, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати, а також щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту недійсною з моменту укладення договору. В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом відповідач [PERSON] зазначив, що 17 серпня 2007 року між ним ( [PERSON] ) та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №KGMDG109180611 на придбання нерухомості зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1, 00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення до 16 серпня 2027 року. Пунктами 1.2, 6.2, 7.1 кредитного Договору передбачена винагорода за моніторинг погашення кредиту по рахунку, при цьому позичальник сплачує винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати, а також щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту в сумі. Тим самим, встановивши в кредитному договорі обов`язок позичальника щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банком не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому, нарахування комісії було проведено Банком та сплачено позивачем за послуги, що супроводжують кредит, а саме: компенсація сукупних послуг банку, за рахунок позивача, що є незаконним. Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь - які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь - якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Також, зазначив, що оскільки надання кредиту є виконання зобов`язання банка за кредитним правочином, то така дія не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Крім того, оскільки відкриття та введення позичкового рахунку у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам і публічно правовим обов`язком самої кредитної установи (банку), то такі дії жодним чином не можуть розглядатися як послуги, що надаються клієнту-позичальнику. Комісію банку за обслуговування кредиту не можна вважати витратами позивача за оформлення кредиту, оскільки такі витрати передбачені кредитним договором. Вважає, що умови кредитного договору, за якими він ( [PERSON] ) повинен сплатити Банку крім відсотків за користування кредитом, ще й додаткову щомісячну комісію, є несправедливими умовами договору та відповідно до ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» ці умови договору є недійсними. З огляду на зазначене вище, відповідач [PERSON] за зустрічним позовом просив визнати умову договору споживчого кредиту №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року, укладеного між ним ( [PERSON] ) та ПАТ КБ «ПриватБанк», щодо обов`язку позичальника сплачувати винагороду за моніторинг погашення кредиту по рахунку, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати, а також щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту недійсною з моменту укладення договору. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 червня 2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року в розмірі 19 390,86 доларів США, що за курсом НБУ складає 408 250,58 грн. зустрічну позовну заяву [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним кредитного договору. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним кредитного договору об`єднано в одне провадження з первісним позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року в розмірі 19 390,86 доларів США, що за курсом НБУ складає 408 250,58 грн. Цивільній справі присвоєно номер 405/5202/15-ц, провадження №2/405/517/17. Крім того, ухвалою суду від 27 червня 2018 року розгляд цивільної справи № 405/5202/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним кредитного договору ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. Позивачем за первісним позовом АТ КБ «ПриватБанк» подано відзив на зустрічну позовну заяву, зареєстрований судом 11 жовтня 2018 року за вх..№ЕП-4117/18-Вх. Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі № 405/5202/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним кредитного договору, та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду справи по суті: Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Савчук Л.А. (діє на підставі довіреності №1400-К-О від 19.03.2020 року) в судовому засідання підтримала позовні вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року в розмірі 19 390,86 доларів США, що за курсом НБУ складає 408 250,58 грн., посилаючись при цьому на підстави позову, викладені в позовній заяві. Щодо зустрічного позову відповідача [PERSON] про визнання частково недійсним кредитного договору просила відмовити останньому в його задоволенні, при цьому підтримала відзив на зустрічну позовну заяву, зареєстрований судом 11 жовтня 2018 року за вх.№ЕП-4117/18 Вх, за яким просить відмовити відповідачу [PERSON] у задоволеннізустрічної позовної заяви, посилаючись на обґрунтування заперечень, що відповідно до п. 3.6 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених Постановою НБУ №168 від 10.05.2007 року Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит -це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по всіх своїх операціях. В даному випадку, винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20 % за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2. даного Договору, - за своїм характером є встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги - надання кредитних коштів у користування.Таким чином, п. 7.1 договору в частині винагороди (комісії) не суперечить нормам діючого законодавства, та відповідачем, в свою чергу, в зустрічній позовній заяві не надано доказів на підтвердження позовних вимог, а всі його (відповідача) твердження ґрунтуються на припущеннях. Крім того, зазначила, що кредитний договір укладено між Банком та відповідачем [PERSON] 17.08.2007 року, тим самим, саме з цієї дати останньому як позичальнику за Договором було відомо про порушення його прав та з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 17.08.2010 року, в свою чергу, відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом у 2018 році, тобто з пропуском строку позовної давності. З огляду на зазначене, просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити відповідачу [PERSON] в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи,що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 19.02.2021 року, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов відповідачем не подано, на підставі чого суд вважає, що остання не скористалася правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений судом про дату, час та місце судового розгляду справи, подав клопотання, зареєстроване судом 26 лютого 2021 року за вх.№5051 про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку за станом здоров`я (підвищена температуру),при цьому, суд зауважує, що відповідач і раніше неодноразово подавав в судові засідання аналогічні за змістом клопотання, які зареєстровані судом 21.07.2020 року за вх. № 16263, 20.10.2020 року за вх. № 23832, 15.12.2020 року за вх. № 28847, за якими просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з запровадженням карантину на території України, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 11.03.2020 року № 211», поряд з цим, суд зауважує, що належних доказів на підтвердження поважності причин неодноразової неявки відповідачем [PERSON] в судові засідання не надано, на підставі чого суд відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин. Судом, в свою чергу відзначається, що відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.43 та ч.1 ст.44 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка є обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; окрім того, учасники судового процесу та їхні представники зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами. Крім того, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Окрім того, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місце знаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процессу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на зазначене, та враховуючи обізнаність відповідачів про наявність в провадженні Ленінського районного суду м.Кіровограда цивільної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк», в якій вони є відповідачами, при цьому судом було створено всім учасникам судового процессу належні умови для доведення останніми своїх позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, заявлення клопотань та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, на підстав ічого, суд вважає, що відповідачі не виявили бажання та не скористалися процесуальним правом на участь в судовому засіданні, на підставі чого суд вважає можливим розгляд справи по суті в судовому засіданні. Заслухавши в судовому засіданні представника позивача АТ КБ «ПриватБанк», зваживши доводи, викладені як в первісному, так і в зустрічному позовах на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет як первісного, так і зустрічного позовів, характерспірних правовідносин, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк»за первісним позовом обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює спірні правовідносини, та, разом з тим, є такими, що підлягають частковому задоволенню, в свою чергу, вимоги зустрічного позову відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, зокрема, письмовими доказами по справі, що17 серпня 2007 року, між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та, в свою чергу, правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», як Банком, та відповідачем [PERSON] , як Позичальником, укладено кредитний договір №KGMDG109180611, за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.7.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, визначені у розділі 7 Договору. Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку Позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої ПриватБанком. Номер рахунку, зазначений у п.7.2 Договору. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред`явлення Позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надається в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки (п.п.1.1, 1.2 Договору). Відповідно до п.2.1.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.7.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п.2.2.7. даного Договору. Крім того, відповідно до п.п.2.1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 кредитного договору Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, зазначені в п.7.1 даного Договору. Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити Банку винагороду згідно п.п.7.1 та 6.2 даного Договору. Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1 та п.2.3.3 цього договору. Відповідно до п.7.1, п.7.2 кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 17.08.2007 року по 16.08.2027 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 20 000,00 доларів США на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 5000,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20%, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з «17» по «22» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 262,55 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Для виконання даного Договору Банк відкриває Позичальникові рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін.платежам. Кредит надається в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки. Забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за даним договором виступає житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки, й т.п., надані банку з метою забезпечення зобов`язань, за даним договором (п.7.3 договору). Відповідно до п.7.4 кредитного договору згідно зі ст.212 ЦК України , при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,46% на місяць, розрахованих на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.6, 3.7 кредитного договору за користування кредитом у період дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.7.1 змінної частини даного Договору. Згідно зі ст.212 ЦК України, при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.3, 2.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п.7.4 змінної частини цього Договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк надає Позичальнику кредит на цілі, відмінні від сплати страхових платежів у межах суми, призначених для цих цілей згідно з п.7.1 договору. Позичальник сплачує Банку винагороду, в розмірі та у строки, зазначені в п.7.1 даного договору. Якщо згідно з п.7.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п.7.1) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться. Відповідно до п.4.1 кредитного договору при порушенні Позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплати пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Крім того, судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та, в свою чергу, правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», як Банком, та відповідачем [PERSON] , як Позичальником, укладено кредитний договір №KGMDG209180611, за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 17.08.2007 року до 16.08.2027 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 5 000 доларів США на споживчі цілі, шляхом перерахування відповідно до п.1.2 та зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0, 20% відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з 17 по 22 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 65, 63 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії. Для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року, Основний кредит, та №KGMDG209180611 від 17.08.2007 року, Кредит на початковий внесок. При цьому, кошти розподіляються наступним чином: 1. Погашення заборгованості за Кредитом на початковий внесок (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту; 2. Погашення заборгованості за Основним кредитом (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту); 3. За наявності поточних зобов`язань за Кредитом на початковий внесок дострокове погашення Кредиту на початковий внесок у межах суми заборгованості; 4. При відсутності поточних зобов`язань по Кредиту на початковий внесок - дострокове погашення Основного кредиту у межах суми заборгованості (п.п.7.1, 7.2 Договору). Крім того, 15 жовтня 2010 року між Банком та Позичальником [PERSON] укладено додаткову угоду №1/1 до договору №KGMDG209180611 від 17.08.2007 року, за якою, починаючи з 15.10.2010 року новий розмір річної відсоткової ставки складає 13, 54%. Окрім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в забезпечення виконання зобов`язань за зазначеними кредитними договорами 17 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та, в свою чергу, правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», як Банком, та відповідачем [PERSON] , як Поручителем, укладено договір поруки №KGMDG109180611/1, предметом якого (договору) є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки за дострокове погашення кредиту за цим Договором, зазначені в п.16 цього Договору. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання Боржником зобов`язань за кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.п.1, 2, 4 договору поруки). Відповідно до п.16 договору поруки предметом останнього є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №KGMDG109180611, згідно з яким Кредитом надав Боржнику кредит в розмірі 25 000 доларів США, а Боржник повинен виконати зобов`язанняз: повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлюваної лінії, в сумі 25 000 доларів США у строк з 17.08.2007 року по 16.08.2027 року включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% відсотків за місяці у період сплати з «17» по «22» число кожного місяця; щомісячно у період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 328,18 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні боржником зобов`язань по погашенню кредиту у розмірі 2,46 % за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються боржником окремо понад суми щомісячного платежу за кредитним договором разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу; сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором; сплати пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. Судом також встановлено, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] виконав, надавши останньому кредитні кошти в розмірі 20 000 доларів США, що підтверджується видатковим касовим ордером №1 від 17 серпня 2007 року на суму 20 000 доларів США, з призначенням платежу: договір №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року, та в розмірі 5 000 доларів США, що підтверджується видатковим касовим ордером №02 від 17 серпня 2007 року на суму 5 000 доларів США, з призначенням платежу: договір №KGMDG209180611 від 17.08.2007 року. Крім того, Банк відкрив Позичальникові рахунок для зарахування коштів для погашення заборгованості за зазначеними вище кредитними договорами. Факти укладення з позивачем АТ КБ «ПриватБанк» кредитних договорів №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року та №KGMDG209180611 від 17.08.2007 року та отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] не заперечується, а так само не заперечується і факт укладення з позивачем АТ КБ «ПриватБанк» договору поруки №KGMDG109180611/1 від 17.08.2007 року відповідачем [PERSON] . Поряд з цим, взяті на себе відповідачем [PERSON] зобов`язання за кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати Банку винагороди у розмірах та строки, визначені умовами кредитного договору останній виконував неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року, яка станом на 21 травня 2015 року становить 19 618 доларів США, та з якої: заборгованість за кредитом в розмірі 17 661,23 доларів США, в т.ч. прострочене тіло кредиту в розмірі 266, 04 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 1449,00 доларів США, в тому числі прострочені відсотки в розмірі 1226,46 доларів США., заборгованість з комісії в розмірі 280,63 доларів США, в тому числі 240,54 долара США, заборгованості з пені в розмірі 227,14 долара США, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який відповідачами не оспорений та не спростований, та який приймається судом до уваги. Відповідно до повідомлення Національного Банку України на 21 травня 2015 року НБУ встановлено такі офіційні курси гривні до іноземної валюти, зокрема, за 100 доларів США - 2 081, 2662 грн. Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, надана позивачем АТ КБ «ПриватБанк» виписка по картковому рахунку, позичальник [PERSON] за період з 17.08.2007 року по 22.02.2016 року, що міститься в матеріалах справи і надавалася Банком на виконання ухвали суду про витребування доказів від 29.01.2016 року, є належним доказом щодо заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором. В порядку досудового врегулювання спору Банк направив на адресу відповідача [PERSON] повідомлення від 10.06.2015 року вих.№30.1.0.0/2-157 про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором №KGMDG109180611/1 від 17.08.2007 року в розмірі 2 3101, 08 доларів США, необхідність її погашення, яке залишено останнім без розгляду, при цьому, доказів отримання зазначеного повідомлення відповідачем [PERSON] позивачем не надано, поряд з цим, Банк, вважаючи порушеними свої права, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку. Як роз`яснив в п.17 Постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені в ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦУ України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України обов`язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України). Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст.555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Відповідно до п.п.5, 6 договору поруки №KGMDG109180611/1 від 17.08.2007 року у випадку невиконання Боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.1 цього договору, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього Договору. Судом, в свою чергу відзначається, що з доданого позивачем до позову повідомлення від 10.06.2015 року вих.№30.1.0.0/2-157 про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором №KGMDG109180611/1 від 17.08.2007 року в розмірі 2 3101, 08 доларів США, необхідність її погашення, відповідачу [PERSON] було направлено 18.06.2015 року, разом з тим, крім наданих позивачем копій реєстру №10951 згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів претензії до боржників, позивачем не доведено шляхом подання належних доказів факту отримання відповідачем [PERSON] , як поручителем за договором поруки №KGMDG109180611/1 від 17.08.2007 року письмової вимоги кредитора із зазначенням невиконаного зобов`язанняза кредитним договором, що не відповідає п.п.5, 6 договору поруки, на підставі чого суд вважає, що вимоги позивача до відповідача [PERSON] як солідарного боржника є передчасними, у зв`язку з чим в їх задоволенні до відповідача [PERSON] слід відмовити з зазначених підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 К України. Відповідно до п.2.3.7 кредитного договору№KGMDG10918061й від 17.08.2007 року Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.7.1 даного Договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п.2.3.3 кредитного договору, і, зокрема, у разі порушення Позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного Договору. З огляду на викладене вище та розглядаючи справу в межах заявлених позивачем АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог за первісним позовом,та на підставі наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,приймаючи до уваги,що за укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та, в свою чергу, правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», як Банком, та відповідачем [PERSON] , як Позичальником, кредитним договором№KGMDG109180611 від 17.08.2007 року, у зв`язку з неналежним виконанням останнім зобов`язань за кредитним договором в частині повернення кредиту, сплати процентів за його користування, та сплати інших платежіввиникла заборгованість, яка станом на 21.05.2015 року становить в загальному розмірі 19 618, 00 доларів США, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду,на підставі чого суд вважає, що заявлені позивачем АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України матеріально-правові вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року, є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню та стягненню заборгованості за кредитним договором з позичальника - відповідача [PERSON] . При цьому, судом відзначається, що відповідно до п.14 роз`яснень Постанови Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" у мотивувальній частині рішення необхідно навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Судом встановлено, що на день ухвалення рішення 01 березня 2021 року Національним банком України було встановлено офіційний курс гривні до долару США, що становить27,9456 грн.за 100 доларів США., відповідно заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 618, 00 доларів СШАз переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ станом на 01 березня 2021 року становить 548 236, 78 грн. Крім того, як роз`яснив в п.12 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 ПленумВищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, - у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ч.1 ст.13 ЦПК України та розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, та, враховуючи, що під час судового розгляду справи представник позивача просила стягнути заборгованість за кредитним договором саме в тому розмірі, яка зазначена в прохальній частині позову, на підставі чого, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №KGMDG109180611 від 17 серпня 2007 року в розмірі 19 380 доларів США 86 центів, що за курсом НБУ станом на 21.05.2015 року складає 403 315 грн. 70 коп. та 4 726 грн. 68 коп. пеня, що становить 227, 41 долар США. Відповідачем [PERSON] пред`явлено зустрічний позов до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про визнання умови договору споживчого кредиту №KGMDG109180611 від 17.08.2007 року, укладеного між ним ( [PERSON] ) та ПАТ КБ «ПриватБанк», щодо обов`язку позичальника сплачувати винагороду за моніторинг погашення кредиту по рахунку, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати, а також щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту недійсною з моменту укладення договору, зазначивши на обґрунтування вимоги, що встановивши в кредитному договорі обов`язок позичальника щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банком не було зазначено про те, які саме послуги за вказаною комісією йому надаються, з приводу якої суд зазначає наступне. Зокрема, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 17 серпня 2007 року, між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та, в свою чергу, правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», як Банком, та відповідачем [PERSON] , як Позичальником, укладено кредитний договір №KGMDG109180611, за умовами якого Банк зобов`язується надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.7.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п.2.2.7. даного Договору. Крім того, відповідно до п.п.2.1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 кредитного договору Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, зазначені в п.7.1 даного Договору. Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити Банку винагороду згідно п.п.7.1 та 6.2 даного Договору. Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1 та п.2.3.3 цього договору. Відповідно до п.7.1, п.7.2 кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 17.08.2007 року по 16.08.2027 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 20 000,00 доларів США на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 5000,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20%, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 262,55 доларів США для погашення (вказується конкретна сума) заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Пунктом 1.2 Договору встановлено, що Позичальник доручає Банку проводити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої ПриватБанком. Номер рахунку зазначений у п.7.2 Договору. Зазначене доручення не підлягає виконанню Банком у випадку пред`явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки. Умовами укладеного між сторонами кредитного договору також визначено, зокрема, п.6.2 Договору, що при невиконанні позичальником умов, передбачених п.2.2.11 Договору, Банк зобов`язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку. При цьому, позичальник сплачує Банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими Банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1, 3 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнане недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; договір може бути визнаний недійсним у цілому. При цьому, ч.4 ст.1068 ЦК України передбачено, що клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Укладаючи кредитний договір, відповідач [PERSON] був ознайомлений з його умовами, та підписуючи кредитний договір свідомо погодився з ними та протягом певного періоду виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Тим самим, умови п.7.1 кредитного договору не є несправедливими та не несуть за собою істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику. Крім того, п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 pоку, визначено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Поряд з цим, відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. В даному випадку, винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20 % за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2. даного Договору, - за своїм характером є встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги - надання кредитних коштів у користування. Таким чином, п. 7.1 договору в частині винагороди (комісії) не суперечить нормам діючого законодавства. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто, позивач, звертаючись до суду, повинен довести належними доказами наявність порушення його прав та законних інтересів. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду ґрунтується на досліджених судом наявних у справі доказах. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Поряд з цим, відповідачем [PERSON] в зустрічній позовній заяві не надано будь-яких доказів, обсяг яких визначений ст.76 ЦПК України, на підтвердження заявленої останнім позовної вимоги Крім того, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, обґрунтовуючи заяву тим, що кредитний договір укладено між Банком та відповідачем [PERSON] 17.08.2007 року, тим самим, саме з цієї дати останньому як позичальнику за Договором було відомо про порушення його прав та з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 17.08.2010 року, в свою чергу, відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом у 2018 році, тобто з пропуском строку позовної давності. З цього приводу суд також зазначає, що відповідно до положень ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4, 5 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В свою чергу, як роз`яснив в п.11 Постанови «Про судове рішення в цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 Пленум Верховного Суду України, - встановивши, що строк для звернення з заявою пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З огляду на зазначене, суд зауважує, що кредитний договір №KGMDG109180611 було укладено між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та, в свою чергу, правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», як Банком, та відповідачем [PERSON] , як Позичальником, 17 серпня 2007 року, за яким сторони взяли на себе права та обов`язки, зокрема, відповідач [PERSON] як Позичальник за зазначеним Договором ознайомився з його умовами та з тими зобов`язаннями та обов`язками щодо виконання умов кредитного договору як Позичальником, не звертався до Банку протягом встановленого Законом строку з вимогою про розірвання кредитного договору, факт укладення зазначеного Договору сторонами за Договором не заперечується, тим самим, з дати укладення кредитного, якою є 17 серпня 2007 року, відповідачу [PERSON] було відомо про порушення його прав та саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 17 серпня 2010 року, при цьому, відповідач [PERSON] з зустрічною позовною заявою звернувся до суду 26 січня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, не заявляючи при цьомуповажних причин пропущення позовної давності. Поряд з цим, суд, з`ясувавши підстави та обґрунтування зустрічного позову, поданого відповідачем [PERSON] , приходить до висновку про відмову відповідачу [PERSON] в задоволенні зустрічного позову до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсною з моменту укладення договору умов договору споживчого кредиту №KGMDG109180611 від 17 серпня 2007 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо обов`язку позичальника сплачувати винагороду за моніторинг погашення кредиту по рахунку, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати, а також щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту, з підстав недоведеності вимог за зустрічним позовом, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ч.1 ст.141ЦПК України при вирішенні судом питання щодо розподілу між сторонами судових витрат по справі, зокрема, судового збору, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого судові витрати по справі, понесені позивачем АТ КБ «ПриватБанк», що складаються з судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп., враховуючи задоволення первісного позову,підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк», при цьому, також враховуючи, що в задоволенні зустрічного позову відповідачу [PERSON] було відмовлено, на підставі чого понесені ним судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., слід залишити по фактично понесеним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial