Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що у період з 11.06.2005 року по 06.08.2010 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] 06 серпня 2010 року рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу ними, як подружжям, 22.06.2005 року була придбана квартира [ADDRESS], право власності на яку було оформлено на [PERSON] Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2010 року при розподілі та виділені долі, спільне майно було поділено між ними шляхом виділення 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ([PERSON]В.) та 1/3 частки вказаної квартири за [PERSON]; визнано право власності на 2/3 частки вказаної квартири за [PERSON] ([PERSON]В.) та 1/3 частки квартири за [PERSON] Позивач зазначає, що 31.07.2015 року вона звернулася до Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS]. однак, в державній реєстрації права власності позивачці було відмовлено з тих підстав, що право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON], на все нерухоме майно якого накладено арешт за номером 10176524 (на підставі постанови [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП 47926051 від 22.06.2015 р.), що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на зазначений обєкт за [PERSON] 10.08.2015 року вона звернулась до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про скасування арешту з 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку статті 60 Закону України "Про виконавче провадження". [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 12.08.2015 року №0314/12091/18 її повідомлено, що на примусовому виконанні у [PERSON] відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження за ЄДРПОУ 47926051 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Науково-виробнича фірма «Дніпротехсервіс" суму в розмірі 497\~775,46 грн. та стягнення судового збору у розмірі 1\~820,00 грн. Державним виконавцем в порядку ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником [PERSON] зареєстрована квартира за адресою [ADDRESS]. 17.02.2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було винесено рішення, згідно якого рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2010 року було частково скасовано та визнано за нею та [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири за кожним. Посилаючись на зазначене, позивач просить скасувати арешт з 1/2 частки квартири за адресою [ADDRESS], право власності на яку належить [PERSON]; зобовязати [PERSON] відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винести постанову про звільнення з-під арешту ? частки вказаної квартири. Позивач в судове засідання не з"явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути зазначену справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце його розгляду повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] ВДВС в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши докази у цивільній справі, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 11.06.2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 393, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 012884, відповідно до якого позивачці було в зв"язку з реєстрацією шлюбу присвоєне прізвище "Плетенець". Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2010 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії І-КИ № 008666 від 14.10.2011 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області позивач змінила прізвище на "Гусєва". Під час шлюбу позивачем з [PERSON], як подружжям, 22.06.2005 року була придбана квартира [ADDRESS], право власності на яку було оформлено на [PERSON] Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2010 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя та виділення долі, спільне майно подружжя було поділено між ними шляхом виділення 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] ([PERSON]В.) та виділення 1/3 частки вказаної квартири на користь [PERSON]; визнано право власності на 2/3 частки вказаної квартири за [PERSON] ([PERSON]В.) та на 1/3 частки квартири за [PERSON] 31.07.2015 року позивач звернулася до Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію за собою права власності на 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS]. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 07.08.2015 року [PERSON] в державній реєстрації права власності було відмовлено з тих підстав, що право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON], на все нерухоме майно якого накладено арешт за номером 10176524 (на підставі постанови [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП 47926051 від 22.06.2015 р.), що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на зазначений обєкт за [PERSON] 10.08.2015 року позивач звернулась до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про скасування арешту з 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку статті 60 Закону України "Про виконавче провадження". [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 12.08.2015 року № 0314/12091/18 позивача було повідомлено, що на примусовому виконанні у [PERSON] відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження за ЄДРВП 47926051 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Науково-виробнича фірма "Дніпротехсервіс" суму в розмірі 497\~775,46 грн. та стягнення судового збору у розмірі 1\~820,00 грн. Державним виконавцем в порядку ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником [PERSON] зареєстрована квартира за адресою [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2016 року вище вказане рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2010 року частково скасоване в частині визнання за [PERSON] права власності на 2/3 частини, а за [PERSON] права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та в частині поділу цієї квартири, позов [PERSON] про поділ квартири задоволено частково, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири за кожним. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, [PERSON], за якою вищевказаним рішенням визнано право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири, правомірно звернулася до суду з позовом, про зняття арешту з належного їй майна, що відповідає положенням ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. Будь-яких доказів в спростування вимог позивача відповідачами суду не надано, як не надано доказів того, що на час розгляду справи позивач є боржником по будь-якому виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні у [PERSON] відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в межах якого накладено арешт на належну їй частку квартири. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в сумі 243 грн. 6о коп. стягнути з відповідачів у рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved