Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Позивач вказує на те, що 31 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір, згідно якого відповідачка [PERSON] отримала кредит в сумі 21171,59 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] між Банком та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу «CHEVROLET AVEO TC 58U», 2007 року випуску, р/н [NUMBER], що належить їй на праві власності. 30 вересня 2013 року Ленінським відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі на автомобіль «CHEVROLET AVEO TC 58U», 2007 року випуску, р/н [NUMBER]. Посилаючись на те, що Банк має намір звернути стягнення на заставне майно, просив суд звільнити з-під арешту автомобіль «CHEVROLET AVEO TC 58U», 2007 року випуску, р/н [NUMBER], накладеного 30 вересня 2013 року. В судове засідання сторони не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити. Під відповідача Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції надійшли письмові заперечення проти позову. Проти задоволення позову державний виконавець заперечував, посилався на те, що арешти накладені виконавчою службою правомірно. Крім того, залучення органу ДВС в якості відповідача в даній справі є неправомірним. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце судового засідання повідомлена судом належним чином. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Як вбачаться з матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 31 серпня 2007 року було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 21171,59 дол. США. У забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу «CHEVROLET AVEO TC 58U», 2007 року випуску, р/н [NUMBER], що належить їй на праві власності. Судом встановлено, що [PERSON] умови кредитного договору від 31 серпня 2007 року не виконувала. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 4 квітня 2013 року звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспорту, а саме: автомобіль «CHEVROLET AVEO TC 58U», 2007 року випуску, р/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (54000, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]) для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № NKCNAU581095A від 31 серпня 2007 року в розмірі 216877 грн. 35 коп.. Зазначене рішення суду набрало законної сили та видано виконавчий лист. Постановою старшого державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції Рудською І.В. від 23 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 202/20671/13-ц від 29 квітня 2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспорту, а саме: автомобіль «CHEVROLET AVEO TC 58U», 2007 року випуску, р/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (54000, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]) для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № NKCNAU581095A від 31 серпня 2007 року в розмірі 216877 грн. 35 коп.; стягнення судового збору в розмірі 2168 грн. 77 коп. Постановою від 30 вересня 2013 року старшим державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції Рудською І.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 202/20671/13-ц від 29 квітня 2013 року накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі на автомобіль «CHEVROLET AVEO TC 58U», 2007 року випуску, р/н [NUMBER]. Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту посвідчення цього договору. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 27 березня 2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 202/20671/13-ц від 29 квітня 2013 року закінчено. В окреме провадження виділені провадження щодо стягнення з [PERSON] судового збору та витрат на проведення виконавчих дій. 27 березня 2014 року постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з боржника [PERSON] стягнуто витрати на проведення виконавчих дій в сумі 100 грн. Постановою від 14 серпня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення витрат на проведення виконавчих дій. Крім того, 27 березня 2014 року постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з боржника [PERSON] стягнуто виконавчий збір в розмірі 21904 грн. 61 коп. Постановою від 14 серпня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття арешту з майна. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню в частині звільнення з-під арешту, накладеного 30 вересня 2013 року, автомобіля «CHEVROLET AVEO TC 58U», 2007 року випуску, р/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. При цьому, що стосується позовних вимог Банку до відповідача Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, то як встановлено було встановлено при розгляді даної справи, арешти на майно боржника було накладено при здійснені виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчих листів на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (п.24) суди розглядають скарги стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості і оцінки цього майна. Вимоги інших осіб (не сторін виконавчого провадження) щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Тобто, належними відповідачами в даній категорії справи мають бути боржник та особа в інтересах якої накладено арешт. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: partial