Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів та просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON]; позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON].; стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, доходу щомісячно; стягнути аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, доходу щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позовна заява вмотивована тим, що на обліку служби у справах дітей Дарницької РДА в м.Києві з 07.08.2017 перебувають малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, оскільки батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо утримання, виховання і догляду за дітьми (накази служби у справах дітей Дарницької РДА в м.Києві від 22.02.2017 за № 132, 133, 134, 135, 136, 137). Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - реєстрація народження малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO], [PERSON]., [INFO], проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] визнав батьківство щодо [PERSON], [INFO]. В червні 2017 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення зі спеціалізованої школи-інтернату №14 м. Києва, де навчається [PERSON], про те що її мати неналежним чином виконує батьківські обов'язки. За результатами неодноразових виїздів за місцем проживання родини: [ADDRESS] встановлено, що мати дітей, [PERSON] належні умови для виховання, утриманння та навчання дітей не створила, санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний, речі дітей брудні, відсутні продукти харчування, засоби гігієни, ліки. Мати дітей не працює, отримує соціальні виплати, які витрачає на себе та задоволення своїх пагубних звичок. Від пропозицій щодо тимчасового влаштування дітей до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей у Дарницькому районі міста Києва БФ «Асперн» мати категорично відмовилась. Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дарницького району м. Києва» від 22.06.2017 № 281 у родині [PERSON] існує загроза здоров'ю дітей. Перебування родини [PERSON] під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дарницького району м. Києва також не дало позитивних результатів. З листа від 01.08.2017 №03-07/642 Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дарницького району міста Києва відомо, що мати веде аморальний спосіб життя, її не цікавить здоров'я власних дітей, а також Центр просить вжити заходів щодо відібрання дітей. На підставі викладеного, службою у справах дітей було підготовлено клопотання до органу опіки та піклування Дарницької РДА в м.Києві про негайне відібрання малолітніх дітей. Розпорядження голови Дарницької РДА в м.Києві від 23.08.2017 № 563 «Про негайне відібрання дітей» 29.08.2017 виконано, діти тимчасово влаштовані до Дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва. Ухвалою суду від 29.09.2017 відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Разом з тим, 15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження. Ухвалою суду від 23.01.2018, за погодженням зі сторонами, ухвалено рішення про проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого судового засідання від 01.10.2018 розгляд справи призначено по суті в судове засідання. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила, вказавши на наступне. Вживає заходів, що спрямовані на повернення дітей додому. Працює, відвідує дітей в соціальних закладах. Намагається повернути дітей та стати на шлях виправлення. В судовому засіданні представник позивача пояснила наступне. Після звернення до суду з заявленим позовом, мати дітей, [PERSON] намагається вживає заходів, що спрямовані на повернення дітей додому. Зробила ремонт в квартирі, влаштувалась на роботу, регулярно відвідує дітей в соціальних закладах. З метою недопушення втрати контакту з дітьми, мати постійно намагається підтримувати з ними зв`язок, купляє іграшки, продукти харчування. Разом з тим, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити, посилаючись на підстави викладені у відзиві на позов, який міститься в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Місцева прокуратура №2 м.Києва свого представника у судове засідання не направила, проте подала до суду клопотання з проханням провести судове засідання без участі представника. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов'язки батьків щодо виховання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO], [PERSON]., [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - реєстрація народження малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO], [PERSON]., [INFO], проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] визнав батьківство щодо [PERSON], [INFO]. Згідно висновку Дарницької РДА в м.Києві від 07.11.2017 №101-1187/03 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] вбачається, що діти знаходяться на обліку служби у справах дітей Дарницької ДРА в м.Києві, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, оскільки батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо утримання, виховання і догляду за дітьми (накази служби у справах дітей Дарницької РДА в м.Києві від 22.02.2017 за № 132, 133, 134, 135, 136, 137). В червні 2017 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення зі спеціалізованої школи-інтернату № 14 м. Києва, в якому навчається [PERSON]., мати якої неналежним чином виконує батьківські обов'язки. За результатами неодноразових виїздів за місцем проживання родини: [ADDRESS] встановлено, що мати дітей, [PERSON] належні умови для виховання, утриманння та навчання дітей не створила, санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний, речі дітей брудні, відсутні продукти харчування, засоби гігієни, ліки. Під час рейду «Діти вулиці» 28.07.2017 встановлено, що в квартирі у присутності дітей знаходилися сторонні жінки та чоловік, які вживали алкогольні напої, мати агресивно себе поводила, дозволяла нецензурні вислови на адресу представників органів влади. Службою у справах дітей було викликано поліцію, працівники якої усно підтвердили стан алкогольного сп'яніння матері. З [PERSON] працівниками поліції проведено профілактично-роз'яснювальну бесіду щодо недопущення вживання алкогольних напоїв та неналежного виконання батьками батьківських обов'язків. Мати дітей не працює, отримує соціальні виплати, які витрачає на себе та задоволення своїх пагубних звичок. Від пропозицій щодо тимчасового влаштування дітей до Центру соціально- психологічної реабілітації дітей у Дарницькому районі міста Києва БФ «Асперн» мати категорично відмовилась. Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дарницького району м. Києва» від 22.06.2017 № 281 у родині [PERSON] існує загроза здоров'ю дітей. Перебування родини [PERSON] під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дарницького району м. Києва також не дало позитивних результатів. З листа від 01.08.2017 №03-07/642 Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дарницького району міста Києва відомо, що мати веде аморальний спосіб життя, її не цікавить здоров'я власних дітей, а також Центр просить вжити заходів щодо відібрання дітей. На підставі викладеного, службою у справах дітей було підготовлено клопотання до органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про негайне відібрання малолітніх дітей. Розпорядження голови Дарницької РДА в м.Києві від 23.08.2017 № 563 «Про негайне відібрання дітей» 29.08.2017 виконано, діти тимчасово влаштовані до Дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва. На підставі зазначеного, комісією з питань захисту прав дитини (протокол від 14.09.2017 № 16), зроблено висновок, що [PERSON], [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не намагаються забезпечити достатній житгєвий рівень дітям, не турбуються про стан їх здоров'я. З метою захисту майбутнього та інтересів дітей, на підставі ст.164 СК України, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], та [PERSON] щодо малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги №1 Дарницького району міста Києва від 15.05.2018 [PERSON] дійсно піклувалася своїми неповнолітніми дітьми з їх народження до 28.08.2017, тобто до моменту вилучення дітей соціальною службою по справах дітей та молоді. Отже, Відповідач належним чином виконувала свої батьківські обов'язки та піклувалася про стан здоров'я своїх неповнолітніх дітей. Згідно із довідкою №866/02-33 від 05.03.2018 [PERSON] з 05.03.2018 перебувала на обліку в Дарницькій районній філії Київського міського центру зайнятості, а відповідно до довідки №67 від 27.09.2018 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва" вбачається, що [PERSON] з 14.06.2018 по теперішній час працює у зазначеному підприємстві двірником. Крім того, в матеріалах справи міститься рекомендаційний лист №1 від 12.03.2018 Релігійної громади Християнської Євангельської Церкви про прийняття рішення щодо надання [PERSON] всебічної допомоги (духовної та матеріальної). Внаслідок прийняття зазначеного рішення в квартирі було розпочато ремонтні роботи, старі вікна змінено на нові (металопластикові), відремонтовано стелю, тривають роботи по темонту стін та підлоги. Зазначені позитивні зміни у квартирі [PERSON] також відображені у акті обстеження умов проживання дитини від 14.05.2018, складеного комісією Служби у справах дітей Дарницької РДА у м.Києві. Відповідно до відгуку №111 від 13.03.2018, складеного Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №113 технологічного та спортивного профілю навчання, мати, [PERSON], цікавиться навчанням та поведінкою своїх дітей, зокрема брала участь у святковій концертній програмі школи разом із дочкою [PERSON]. Діти з задоволенням спілкуються з мамою та виявляють бажання жити з нею, відгукуються про маму з повагою та любов"ю. Також діти відвідують театральні гуртки. Крім того, згідно характеристики вказаного навчального закладу стосовно [PERSON], вбачається що на уроках дівчинка не завжди активна, намагається виконувати всі завдання, має гарну пам"ять, ходить до школи охайна та готова до уроків, з однолітками весела, товариська, швидко знайшла спільну мову з однокласниками. Мати приходить у школу та спілкується з дитиною. Відповідно до характеристики стосовно [PERSON], вбачається що [PERSON] активний на уроках, намагається виконувати всі завдання, бере активну участь у діяльності школи та класу, полюбляє відвідувати бібліотеку, з однолітками веселий, товариський, має багато друзів. Мати приходить у школу та спілкується з дитиною. З листа БО "Фонд "Асперн" від 27.08.2018 встановлено, що за час перебування дітей у вказаному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей у Дарницькому районі м.Києва БФ "Асперн" з 20.09.2017 по 26.09.2018 мати відвідала дітей 77 раз, приносила дітям одяг та солодощі. Діти зустрічають маму з радістю, зустрічі тривають 15-20 хвилин, мати допомагає дітям виконувати домашні завдання, але не часто. Відповідно до акту обстеження житлових умов від 09.10.2018 зафіксовано, що [PERSON] займається створенням умов для проживання дітей, зроблено ремонт, гігієнічно-санітарний стан квартири є задовільним. Разом з тим в квартирі не має холодильника, пральної машинки, речі стоять хаотично. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Разом з цим, доказів того, що виховання дітей з боку [PERSON] не відповідає чи суперечитьїх інтересам, позивачем не надано. З огляду на викладене та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів в обгрунтування позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] Крім того, суд вважає, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, суд вважає, що його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної вище Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до вищенаведених роз`яснень та норм закону тільки винна поведінка батьків, може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] з моменту тимчасового влаштування її дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей у Дарницькому районі м.Києва БФ "Асперн" кардинально змінила своє життя, влаштувалась на роботу, проявляє цікавість до дітей, робить у своєму помешканні ремонт для створення належних умов проживання її дітей. Таким чином, первісні докази щодо невиконання батьківських обов'язків та про обстеження умов проживання відповідача [PERSON], надані позивачем втратили свою доказову значимість на момент розгляду справи. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у цій частині позову відмовити, однак, враховуючи минулу поведінку [PERSON], яка на даний час змінилася, щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню своїх дітей, її слід попередити, що у разі умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків в майбутньому вона буде позбавлена батьківських прав. Тоді як, доказів прояву цікавістю дочкою [PERSON] її життям, навчанням та вихованням з боку її батька [PERSON] судом не знайдено, вказані обставини [PERSON] не спростовано, із досліджених судом письмових доказів, не встановлено жодного відгуку щодо [PERSON], зокрема що він відвідує школу, у якій навчається його дочка [PERSON], цікавиться її успіхами, спілкується з дитиною. На підставі викладеного суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього дочки [PERSON] Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки, то суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб [PERSON], можливостей відповідача [PERSON], суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути розмір аліментів 1/4 частки заробітку з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підлягають індексації відповідно до закону, до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів, на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial