Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01 травня 2014 року, його було прийнято на роботу у [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" машиністом котлів пароктельного цеху . 25 травня 2016 року він був звільнений з роботи за власним бажанням, на підставістатті 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці. За період роботи позивача з 01 травня 2016 року по дату його звільнення в порушення вимог законодавства заробітна плата не була виплачена. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача TOB «АГРОАЛЬЯНС ГРУП» на його користь невиплачену заробітну плату за період з 01 травня 2016 року по 25 травня 2016 року, компенсацію за невикористані відпустки, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 15 892 грн. 83 коп. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" - [PERSON], що діє на підставі довіреності про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, в задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на доводи викладені в запереченні. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази встановив наступне. Як встановлено в судовому засіданні позивача 01 травня 2014 року було прийнято на роботу у [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" машиністом котлів пароктельного цеху . 25 травня 2016 року він був звільнений з роботи за власним бажанням, на підставістатті 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці. За період роботи позивача з 01 травня 2016 року по дату його звільнення в порушення вимог законодавства заробітна плата не була виплачена. У відповідності до ч.1\~ст. 94 КЗпП України\~« Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої\~ст. 47 КЗпП України\~визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~ст.116 КЗпП України. Відповідно до\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. В позовній заяві позивач вказує на те, що він не отримував заробітну плату з 01 травня 2016 року по 25 травня 2016 року, тобто по дату звільнення. В той же час відповідач не надав належних доказів щодо виплати позивачу заробітної плати за вказаний період. На підставі ч. 1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Так, відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Слов'янську Донецької області страхувальником позивача, в період з травня 2014 року по травень 2016 року був відповідач, яким позивачу була нарахована заробітна плата (без утримання податків, зборів та інших обов'язкових платежів): березень 2016 року - 4122,72 грн, що співпадає із сумою, зазначеною в табуляграмі. Відповідно до вимог розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні на число відпрацьованих робочих днів. Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати складає: (4122,72 грн. + 4497,02 грн.) : (15 днів + 17 днів) = 269,37 грн. У травні позивач відпрацював 15 робочих днів, що складає 4040,55 грн. ( 269,37х15). Так, з індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON], який працювай в товаристві з обмеженою відповідальністю «Агроальянс груп» за 2016 рік вбачається, що відносно нього в Пенсійному фонді України містяться наступні відомості: сума заробітку для нарахування пенсії, кількість днів стажу в місяці, позначка про сплату страхових внесків. За спірний період 1 травня 2016 року - 25 травня 2016 року страхові внески за даний період підприємством не сплачувались ( а.с.6,7). На підставі ч. 8\~ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"\~платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої\~статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої\~статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, устав і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд приходить до висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю «Агроальянс груп» має заборгованість перед позивачем по заробітній платі за травень місяць 2016 року в розмірі 4040,55 грн Виходячи з положень ст. 168.1.1\~Податкового кодексу\~податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податків зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовують ставку податку, визначену в\~статті 167 цього Кодексу; ст. 168.1.2 - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умов одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкового зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Отже, на товариство з обмеженою відповідальністю «Агроальянс груп» покладено обов'язок по утриманню податків та інших обов'язкових платежів із доходів [PERSON] отриманих за місцем роботи. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Необхідність виплати грошової компенсації за невикористану відпустку обумовлена\~КЗпП України\~та\~Законом України «Про відпустки». Статтями 83 Кодексу законів про працю України, 24\~Закону України «Про відпустки»\~від15 листопада 96 р. № 504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Враховуючи вище наведену норму закону, скільки би працівник не працював, він має право на грошову компенсацію за дні невикористаної відпустки. На теперішній час в судовому засіданні не є можливим встановити наявність чи відсутність невикористаних позивачем щорічних відпусток, за які роки, якою тривалістю та режимом оплати. Також не є можливим встановити в дійсному судовому засіданні і розміри таких компенсацій. Якщо докази у справі зібрані в порядку, передбаченому статтями\~132,\~133,\~140\~та частиною четвертою статті\~191 ЦПК, суд може обґрунтувати ними рішення лише за умови, якщо вони були ним оголошені в судовому засіданні, пред'явлені для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, та досліджені в сукупності з іншими доказами. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями\~статті 117 КЗпП України\~обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Відповідно до зазначених норм, є підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України. Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України від 20 вересня 2016 року вих. №1024/12.1-21 засвідчено настання обставин непереборної сили: станом на 15 вересня 2016 року керівництво та працівники ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" не мають безперешкодного доступу до виробничих потужностей, що знаходяться за адресою м. Слов'янськ, вул. Паризької Комуни 21-В, документів первинного бухгалтерського обліку, особових справ працівників, технічної документації, приладів обліку електричної енергії, тощо. \~\~Зазначені вище правопорушення (захоплення підприємств, протиправні дії третіх осіб) за фактичної відсутності можливості вільного та безпечного пересування та здійснення господарської діяльності за своїм характером не залежить від ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" та мають ознаки форс-мажорних, тобто є непередбаченими, знаходяться поза контролем і унеможливлюють для ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" своєчасне та в повному обсязі виконання податкових зобов'язань, зобов'язань щодо додержання законодавства України про працю тощо. На момент видачі висновку Донецькою торгово-промисловою палатою обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Враховуючи вище зазначене, вина ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП", яка є основною умовою відповідальності за\~ст.117 КЗпП України\~відсутня, що виключає можливість відповідальності за несвоєчасну виплату невиплату належних працівникові сум при звільненні. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог\~ст.4 Закону України "Про судовий збір ", за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з ч.3\~ст. 88 ЦПК України\~„Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог ". У зв'язку з чим, з відповідача ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. \~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: partial