Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

У січні 2021 року позивач подав до суду з указаний позов, в обгрунтування якого вказав, що\~ [PERSON] звернувся до AT КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 05.10.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6 810,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату смерті [INFO] за ним рахується заборгованість на загальну суму 6 810,00 грн. (за тілом кредиту), яку позивач просить стягнути з відповідачів, як спадкоємців померлого позичальника, на свою користь. Ухвалою судді Теплицького районного суду м. Вінницької області Довгалюк Л.В. від 20.01.2021 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16.02.2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті на 11.03.2021 року. У судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не направили. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого позичальник отримав у банка 6 810, 00 гривень кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 березня 2019 року (а.с. 54). Із витребуваної судом копії спадкової справи № 109/2019, заведеної державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що дочки померлого [PERSON] та [PERSON] звернулися у визначений законодавством України строк із заявою про прийняття спадщини за законом. Дружина померлого [PERSON] спадщину не прийняла. 23.01.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Теплицької державної нотаріальної контори із претензією кредитора, зазначаючи, що зобов`язання позичальника\~\~ [PERSON] в повному обсязі не виконані, у зв`язку із чим за ним рахується заборгованість сумі 6 810,00 грн. У своїй претензії банк просив повідомити спадкоємців померлого про наявність цієї заборгованості. У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось із відповідними листами-претензіями безпосередньо до відповідачів. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість позичальника перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 09.03.2019 року становить 6 810,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту). Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~статтею 1281 ЦК України\~(в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений\~статтею 1281 ЦК України\~приймає претензії кредиторів спадкодавця. Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням частини другої\~статті 1281 ЦК України. На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Згідно із\~статтею 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями [PERSON] є його дочки [PERSON] та [PERSON] , які звернулись до державного нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі вказаних заяв, нотаріусом спадкоємцям були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, де розмір частки кожного спадкоємця у спадковому майні становить по 1/2. Спадщина, на яку у вказаних частках видано свідоцтва складається із земельної ділянки, площею 2,7832 га, що розташована на території Погорільської сільської ради Теплицького району Вінницької області з кадастровим номером 0523785800:02:000:0259. Аналіз положень статей\~1216,\~1218,\~1219,\~1231,\~1268,\~1269,\~1296,\~1297 ЦК України\~дає підстави зробити висновок про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом після смерті батька, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку зобов`язані відшкодувати кредитору спадкодавця суму боргу за кредитом в межах вартості майна, одержаного у спадщину та у розмірі, який відповідає частці кожного у спадщині, відповідно до статей\~1281,\~1282 ЦК України, оскільки вартість земельної ділянки вочевидь у будь-якому випадку буде більшою, ніж сума боргу. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 620/136/17 (провадження № 61-26112 св18). З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку, тому позов підлягає до задоволення шляхом стягнення суми заборгованості з відповідачів, які прийняли спадщину, у рівних частках, а саме: з [PERSON] та [PERSON] в сумі по 3 405 грн. з кожної (1/2 від 6 810 грн.) Суд відмовляє позивачу у задоволенні його вимог до [PERSON] , оскільки як було встановлено судом в ході розгляду справи остання із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, а тому не може відповідати за зобов`язаннями спадкодавця. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача в рівних частках підлягає стягненню 2102,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально, а саме: з [PERSON] та [PERSON] у сумі по 1 051 грн. з кожної (1/2 від 2 102 грн.).

Outcome: partial