Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області\~про\~визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позовній заяві [PERSON] вказував, що він отримав квартиру по усному дозволу від керівництва колишнього колгоспу "Ленінський шлях", так як там працював. Керівництво колгоспу пообіцяло йому, що на протязі року оформлять всі документи на квартиру, але цього так і не зробили. Позивач вказував, що він зараз проживає в цій квартирі за адресою: квартира [ADDRESS], якою він користується відкрито. За період проживання за адресою: тупік Фестивальний 2[ADDRESS] він за власні кошти здійснив необхідні ремонтні роботи для утримання квартири в нормальному для проживання стані, зокрема: замінив покрівлю будинку, вікна, вхідні та міжкімнатні двері, провів електропостачання, побудовав плиту для опалення будинку, огорожу та інше. Позивач вказував, що понад 10 років він добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаною квартирою з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: тупік Фестивальний 2[ADDRESS]. Позивач вказував, що він має намір зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому вимушений звертатися до суду з даним позовом. В судове засіданні позивач не з"явився, в своїй позовній заяві просив суд розглянути справу у його відсутність, а його позовну заяву задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради\~Хорольського\~ району\~ Полтавської\~ області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляду справи за відсутності представника [PERSON] сільської ради\~Хорольського\~району\~Полтавської\~області, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. Суд, дослідивши заяву відповідача та інші матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач, [PERSON] отримав квартиру по усному дозволу від керівництва колишнього колгоспу "Ленінський шлях", так як там працював. Керівництво колгоспу пообіцяло йому, що на протязі року оформлять всі документи на квартиру, але цього так і не зробили. Позивач і зараз проживає в цій квартирі за адресою: квартира [ADDRESS], якою він користується відкрито. З довідки № 1298 від 15.11.2016 року, виданої [PERSON] сільською радою Хорольського району Полтавської області слідує, що частина житлового будинку і господарські будівлі за адресою: тупік Фестивальний 2[ADDRESS], належить [PERSON] згідно запису погосподарської книги № 8, особовий рахунок № 407-1. Судом встановлено, що за період проживання за адресою: тупік Фестивальний 2[ADDRESS] [PERSON] за власні кошти здійснив необхідні ремонтні роботи для утримання квартири в нормальному для проживання стані, зокрема: замінив покрівлю будинку, вікна, вхідні та міжкімнатні двері, провів електропостачання, побудовав плиту для опалення будинку, огорожу та інше. З позовної заяви встановлено і не заперечується відповідачем по справі, що [PERSON] понад 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаною квартирою з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: тупік Фестивальний 2[ADDRESS]. Згідно звіту, виданого ПП про незалежну оцінку об'єкту нерухомого майна слідує, що станом на 19 листопада 2016 року вартість нерухомого майна, яке складається з: квартири "А", веранди "а", погріб "Б", сараю "В", "Г"- вбиральні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить - 31385 гривень. З технічного паспорта, виданого фізичною особою підприємець [PERSON] 15 листопада 2016 року слідує, що вказана квартира перебуває у задовільному технічному стані, придатному до подальшої експлуатації. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, шо підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з пунктами 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов"язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред"явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об"єкт третіми особами за набувальною давністю, враховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв"язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч. 1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Враховуючи вищенаведене, повне визнання відповідачем позову, суд важає, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved