Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування») про відшкодування шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що між відповідачем та [PERSON] 25.06.2013р. було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7967938МАК - автомобіля КІА СЕRАТО F4411В, н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] 25.07.2013 р. стався страховий випадок, а саме ДТП, винною у скоєнні якого відповідно Постанови Київського районного суду м. Донецька від 05.09.2013 р. було визнано [PERSON] У даному ДТП було пошкоджено автомобіль Ореl Аstrа, н.з. [NUMBER], який їй належить. Згідно Висновку № 246/08/13 від 30.08.2013 р. вартість відновлюваного ремонту її автомобіля після ДТП складає 34 250.24 грн., а вартість самого експертного дослідження складає 600.00 гри. Крім того, зазначала, що у результаті вказаного ДТП її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка знаходилася в цьому автомобілі, отримала тілесні пошкодження та вимушена була скористатися медичною допомогою. При зверненні у Мелекінську лікарняну амбулаторію 26.07.2013 р. її доньці був поставлений діагноз: Гематома правої половини обличчя. Набряк правої половини обличчя. Вказала, що згідно довідки Маріупольської міської лікарні швидкої допомоги № 1130 від 26.07.2013 р. їй був поставлений діагноз: Забій тканей обличчя, щелепи правої підочевої області.Згідно Виписки з історії хвороби № 9183 Луганської обласної дитячої клінічної лікарні її донька знаходилася на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 07.08.2013 р. по 21.08.2013 р. з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку, відновлювальний період. Синдром лікворно-судинної дисциркуляції. За фактом завдання її доньці у результаті ДТП легких тілесних ушкоджень було порушено кримінальне провадження № 12013030050005288 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. У ході досудового розслідування був отриманий відповідний висновок судово-медичної експертизи № 2267 від 18.10.2013 р., який підтвердив встановлений діагноз та причинно-наслідковий зв'язок між отриманими її донькою ушкодженнями та ДТП. Це, також, підтверджується Постановою про закриття кримінального провадження від 25.04.2014р . У ході проходження лікування її донькою на діагностику, лікування та придбання ліків було витрачено 2 905.00 грн. Розмір страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням її доньки складає 573,50 грн. з розрахунку: мінімальна заробітна плата - 1 147,00 грн./30 = 38,23 грн. - 1 /30 мінімальної заробітної плати х 15 (кількість днів лікування). Таким чином, підлягають відшкодуванню грошові кошти, витрачені на діагностику, лікування та придбання ліків для доньки та шкода, пов'язана з її лікуванням у сумі 3 478.50 грн. Після настання страхового випадку вона звернулася до відповідача із Заявою про виплату їй страхового відшкодування. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виплатити їй страхове відшкодування. Однак, страхове відшкодування їй не виплачено, а відповідач під надуманими приводами не приймає рішення про виплату їй страхового відшкодування.Вважає таку тривалу невиплату їй страхового відшкодування неправомірною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Невиплатою страхового відшкодування їй спричинена моральна шкода, яка виражена у стражданнях, у зв'язку з тим, що вона розраховувала на добросовісне виконання відповідачем своїх зобов'язань, адже ці гроші потрібні їй для того, щоб хоч якось компенсувати витрати на лікування її доньки та ремонт її автомобіля. Додаткові душевні страждання та хвилювання доставляє їй те, що відповідач ухиляється від вирішення питання про скоріше страхове відшкодування у позасудовому порядку. З урахуванням вимог розумності та справедливості вважає, що сума завданої їй моральної шкоди складає 5 000 грн. 00 коп. З метою захисту своїх законних прав та інтересів по даній справі вона уклала з адвокатом Ходошом В.Ю. договір про надання правової допомоги № 1 від 01.12.2013 р., в якості оплати правової допомоги адвокату Ходошу В.Ю. нею було сплачено суму у розмірі 3 000 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь 34 250,24 грн. страхового відшкодування, 600,00 грн. витрат на експертне дослідження, 2 905 грн. та 573 грн. 50 коп. коштів на лікування, 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначивши наступне. 30.08.2013р. до страхової компанії звернулась потерпіла [PERSON] із повідомленням про пошкодження автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], внаслідок ДТП 25.07.2013. Після відповідного запиту до суду, 05.12.2013р. Страховій компанії було надано Постанову Київського районного суду м. Донецька у справі № 3/257/228/13 від 05.09.2013р., яка підтверджує факт ДТП 25.07.2013р. та факт механічних пошкоджень автомобілів. З метою встановлення розміру збитку, завданого власнику автомобіля «Опель», д/н [NUMBER] [PERSON], було замовлено автотоварознавче дослідження у ФОП [PERSON] Згідно Звіту ФОП [PERSON] № 1313 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], з урахуванням зносу складає 19 847, 78 грн., а без урахування ПДВ 17 618,32 грн. Згідно із ст. 12 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Таким чином, страхове відшкодування становить: 17 618, 32 - 1 000, 00 = 16 618,32 грн., де 17 618, 32 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], відповідно звіту № 1313 ФОП [PERSON] з урахуванням зносу та за вирахуванням ПДВ; 1000, 00 - розмір безумовної франшизи відповідно до п. 5 Поліса. У зв'язку з тим, що в заяві [PERSON] про страхове відшкодування від 30.08.2013р. не зазначено напрямок виплати страхового відшкодування, а також Потерпілою не погоджено розрахунок відшкодування, після отримання Постанови Київського районного суду м. Донецька у справі № 3/2571 від 05.09.2013р., Звіту ФОП [PERSON] № 1313, яким встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], Потерпілій було направлено бланк заяви про страхове відшкодування для погодження розрахунку страхового відшкодування та зазначення реквізитів для перерахування коштів. Однак, [PERSON] не надано Страховику заяву на виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів. Крім цього, разом із заявою [PERSON] від 30.08.2013р. Страховій компанії було надано Висновок експертного дослідження № 246/08/13, складеного ЧП [PERSON], згідно із яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], визначена в розмірі 25 205, 05 грн., що є більшим від вартості відновлювального ремонту, згідно із Звітом ФОП [PERSON] № 1313 на 8 263 грн. Проте, наданий Потерпілою Висновок експертного дослідження не міг бути прийнятий Страховиком до уваги для визначення розміру збитку, виходячи з того, що в ньому враховані запчастини (поворотний кулак передній лівий (5 970, 00 гри.), опорний підшипник передній лівий (580, 00 грн.), як такі, що підлягають заміні, при цьому, вони відсутні на фотографіях експерта, також опорний підшипник передній лівий відсутній в Акті огляду ТЗ від 02.08.2013р., який підписаний Потерпілою. Також, згідно із поясненнями експерта ФОП [PERSON] в Акті огляду від 02.08.2013р. помилково було зазначено про те, що поворотний кулак передній лівий підлягає заміні, оскільки при більш детальному огляді це пошкодження не підтвердилось. Таким чином, у Страхової компанії були відсутні правові підстави для розрахунку та страхового відшкодування на підставі наданого [PERSON] Висновку експертного дослідження № 246/08/13, складеного ЧП [PERSON] Що стосується відшкодування витрат у зв'язку із лікуванням [PERSON] зазначив наступне. В своїй заяві від 30.08.2013р. законний представник - мати потерпілої [PERSON] , позивачка по справі, просить відшкодувати витрати в розмірі 3 478,50 грн. на діагностику, придбання медикаментів та витрати, пов'язані з лікуванням [PERSON], яка начебто зазнала травми, перебуваючи в автомобілі «Опель», н.з. [NUMBER] в момент заявленої пригоди. З приводу цього, Страховиком надіслано листа вих. № 1931/13 від 18.12.2014р., про те, що в Постанові Київського районного суду м. Донецька № 3/257/228/13 від 05.09.2013р. та документах компетентних органів (відомості № 9238063 про обставини ДТП від 25.07.2013р.) не зафіксовано даних про спричинення водіям/пасажирам ТЗ тілесних ушкоджень саме внаслідок ДТП від 25.07.2013р., що виключає можливість здійснити виплату страхового відшкодування. При цьому, в листі Страховик повідомив, що у разі отримання документів, що підтверджують причинно-наслідковий зв'язок між отриманою [PERSON] травмою та ДТП від 25.07.2013р. Страховик повторно розгляне заяву про відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілої. 17.06.2014р. [PERSON] звернулась із заявою про страхове відшкодування, внаслідок пошкодження автомобіля «Опель», д/н [NUMBER] та відшкодування шкоди пов'язаної з лікуванням [PERSON], при цьому до заяви додано копію постанови про припинення кримінального провадження від 25.04.2014р. в якій зазначено, що внаслідок ДТП 25.07.2013р. на вул. Панфілова, 12 в м. Донецьк пасажиру автомобіля [PERSON] 2002р.н. спричинено гематому, набряк правої половини обличчя, які згідно із висновком судово-медичної експертизи № 2267 від 18.10.2013р. відносяться до легких тілесних ушкоджень. Проте, в цій заяві також не зазначений напрямок виплати страхового відшкодування (банківські реквізити), що унеможливлює здійснення виплати страхового відшкодування. [PERSON] було надіслано лист з проханням надати інформацію про реквізити, на які необхідно здійснити виплату страхового відшкодування в строки та порядку передбачені Законом, за страховим випадком. Оскільки Страхувальник та потерпіла [PERSON] не виконали вимоги Договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7967938 від 25.06.2013 та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик не мав достатніх правових підстав для виплати страхового відшкодування. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що між відповідачем та [PERSON] 25.06.2013р. було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7967938МАК. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль КІА СЕRАТО F4411В, н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] (далі - Договір) (а.с. 7). 25.07.2013 р. стався страховий випадок, а саме ДТП, винною у скоєнні якого відповідно Постанови Київського районного суду м. Донецька від 05.09.2013 р. було визнано [PERSON] (а.с. 32). У даному ДТП було пошкоджено автомобіль Ореl Аstrа, н.з. [NUMBER], який належить позивачці. У результаті вказаного ДТП, належний позивачці автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с. 8). Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 246/08/13 від 30.08.2013 р., вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає 34 250 грн. 24 коп. (а.с. 9-12). Вартість проведеного експертного дослідження складає 600 грн. 00 коп. (а.с. 9). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1. Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до вимог закону позивачка звернулася до страхової компанії з відповідною заявою (а.с. 36-39). Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування (а.с. 40-45). Листами від 9 серпня 2013 року, 12 вересня 2013 року, 18 грудня 2013 року ПАТ ««Страхова компанія «АХА Страхування» повідомляло [PERSON] про необхідність надання документів для вирішення питання про виплату страхового відшкодування (а.с. 45-49). Позивачка надала всі наявні документи, однак у встановлений Законом строк, ПАТ ««Страхова компанія «АХА Страхування» рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування не прийняло, суму страхового відшкодування позивачу не виплатило. Згідно з п. 12.1. Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Договором встановлена франшиза у розмірі 1 000 грн. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 33 250 грн. 24 коп. суми страхового відшкодування з урахуванням франшизи у розмірі 1 000 грн. Одночасно, суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно визначеного позивачкою розміру страхового відшкодування на підставі експертного дослідження, проведеного за заявою позивача, оскільки належних доказів, які б спростовували вказаний висновок суду не надано згідно вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст. 34.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) таким чином, стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача підлягають витрати за оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 600 грн. 00 коп. Що стосується вимог щодо стягнення з відповідача шкоди пов'язаної з лікуванням потерпілого, суд виходив з наступного. Статтею 23.1. Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня донька позивачки - [PERSON], [INFO], яка в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилася в автомобілі, отримала тілесні пошкодження, про що свідчать довідка Мелекінської лікарської амбулаторії від 26.07.2013 р. (а.с. 13), довідка Маріупольської міської лікарні швидкої допомоги № 1130 від 26.07.2013 р. (а.с. 14), виписка з історії хвороби № 9183 Луганської обласної дитячої клінічної лікарні, відповідно до якої донька позивачки знаходилася на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 07.08.2013 р. по 21.08.2013 р. з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку, відновлювальний період. Синдром лікворно-судинної дисциркуляції (а.с. 15). За фактом завдання доньці позивача легких тілесних ушкоджень було порушено кримінальне провадження № 12013030050005288 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. У ході досудового розслідування був отриманий відповідний висновок судово-медичної експертизи № 2267 від 18.10.2013 р., який підтвердив встановлений діагноз та причинно-наслідковий зв'язок між отриманими донькою позивачки ушкодженнями та дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 25.04.2014р . (а.с. 33-35). У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (ст. 24.1. Закону). У зв'язку з лікуванням доньки позивачем були понесені витрати, пов'язані з діагностикою, лікуванням і придбанням ліків у розмірі 2 905 грн. (а.с. 16-31). Крім того, відповідно до ст. 24.2. Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Таким чином, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням доньки позивача складає 573 грн. 50 коп., з розрахунку: мінімальна заробітна плата - 1147,00 грн./30 = 38,23 грн. - 1 /30 мінімальної заробітної плати х 15 (кількість днів лікування). Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 2 905 грн. витрат, пов'язаних з діагностикою, лікуванням і придбанням ліків для дитини та 573 грн. 50 коп. страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілої доньки позивачки. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено її спричинення. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачці не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (чинною на час звернення) витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно роз'яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Однак, у матеріалах справи відсутній розрахунок вартості юридичних послуг відповідно до пропорційного часу роботи адвоката у зв'язку з наданням правової допомоги у даній справі, а тому вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з ПрАТ СК "АХА Страхування" судовий збір у розмірі 383 грн. 30 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial