Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" про захист прав споживачів. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування № 1-978 від 18 липня 2013 року посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Мати, [PERSON] згідно договору купівлі-продажу № 1-970 придбала квартиру за адресою [ADDRESS] у [PERSON] 18.07.2013 року та в той же день подарувала її [PERSON] і [PERSON] Після придбання вказаної квартири та її реєстрації вони постали перед фактом заборгованості попередніх власників квартири за теплопостачання. Крім того, відповідачем було переоформлено особовий рахунок на вказану квартиру з покладенням заборгованості на позивачів, та 25.10.2013 року за судовим наказом № 209/5741/13-ц Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було стягнуто з [PERSON] на користь КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 12059,75 грн. Але 14.11.2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було винесено ухвалу № 209/5741/13-ц, якою скасовано судовий наказ від 25.10.2013 року. Повторно, 20.05.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за заявою КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" було видано судовий наказ № 209/2155/15-ц про стягнення заоргованності з [PERSON] 09 березня 2016 року судовий наказ було скасовано. Вважають, що відповідач неправомірно зараховує на особовий рахунок суму боргу за теплопостачання за період до 18.07.2013 року. Просять суд зобов'язати відповідача провести перерахунок заборгованості за теплопостачання та скасувати заборгованість в сумі 12059,75 грн., що виникла до 18.07.2013 року з вини попереднього власника квартири, та не включити заборгованість за послуги теплопостачання по квартирі за адресою: [ADDRESS], що виникла до 18.07. 2013 року до заборгованості позивачів у майбутньому. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, письмово просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити, своїми поясненнями підтвердив обставини вказані в позові, просив у разі задоволення позову не стягувати судовий сбір з відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, і надав свої письмові заперечення проти позову, згідно яких просив відмовити у позові в повному обсязі, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що вибраний позивачем спосіб захисту прав не передбачений діючим законодавством. В суду є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень сторонами відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивачів [PERSON] і [PERSON] та представника відповідача [PERSON] у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 18.07.2013 року [PERSON] купила у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS], за договором купівлі - продажу серії ВТІ № 447438 від 18.07.2013 року посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., реєстровий № 1-970 (а.с. 16), яку в той же день 18.07.2013 року подарувала [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному за договором дарування серії ВТІ № 447446 від 18.07.2013 року посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., реєстровий № 1-978 (а.с. 17, 18, 19). З моменту набуття позивачами [PERSON] і [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], останні стали споживачами послуг КП «Дніпродзержинськтепломережа» з 18.07.2013 року. Згідно виписки по особовому рахунку № [NUMBER] на квартиру за адресою: [ADDRESS], станом 18.07.2013р. заборгованість за послуги з теплопостачання становила 12059,75 грн. (а.с. 20-22) Як встановлено судом, на теперішній час відповідач відмовляє позивачам у перерахунку заборгованості по особового рахунку на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка утворилася до 18 липня 2013 року з вини попередніх власників квартири, і продовжує зараховувати на особовий рахунок вказану заборгованість, що не оспорюється відповідачем у справі. Крім цього, як зазначено в позовній заяві і підтверджується доданими до нею доказами (а.с. 25, 26), та не оспорюється відповідачем і його представником, відповідач двічі звертався до суду з заявами про видачу судових наказів на стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання по квартирі за адресою: [ADDRESS], за період з 01.11.2007 року по 18.07.2013 року, які в подальшому були скасовані ухвалами суду. З огляду на встановлені судом обставини, відповідачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування своїх письмових заперечень проти позову, та не надані підтвердження надання послуг теплопостачання позивачам у строк до 18.07.2013 року враховуючи відсутність між споживачем та виконавцем договірних відносин у період до 18.07.2013 року, у зв'язку з чим вказані заперечення не прийняті судом до уваги. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача [PERSON], з'ясувавши обставини та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку. При цьому законодавцем чітко визначено, що зобов'язання: має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України) та належними сторонами (ст. 527 ЦК України), тобто боржник має виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не передбачено договором. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Діючим законодавством не передбачено обов'язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство яка надає житлово-комунальні послуги) зобов'язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання. Отже, споживачем послуг з теплопостачання та стороною у правовідносинах з відповідачем до часу придбання квартири позивачі не були, та не користувалася жодними послугами за місцем знаходження придбаної квартири. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", позивач є споживачем послуг підприємства відповідача лише після набуття права власності на квартиру, і до теперішнього часу. Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача. Відповідно до п. 8, 32 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Виконавець зобов'язаний звільнити споживача від оплати за послуги у разі їх ненадання. Відповідно до ст.ст. 3, 27, 30, 31 ЦПК України та ст. 20 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та здійснює свій захист на власний розсуд. За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Таким чином, обравши спосіб захисту шляхом зобов'язання відповідача перерахувати і не включати позивачам заборгованість за теплопостачання попереднього власника квартири, яка виникла до набуття ними права власності, внаслідок звернення відповідача до суду з заявами про видачу судових наказів на стягнення боргу з позивачів за неотримані послуги, позивачі у відповідності до вимог ст.ст. 3, 10, 60 ЦПК України на засадах змагальності довели факт порушення їх прав зі сторони відповідача КП КМР "Тепломережі" переконливими, належними та допустимими доказами, а також правову та фактичну підставу заявлених ними вимог. Судом встановлено, що жодних угод (правочинів) між позивачами та відповідачем (в тому числі договору про реструктуризацію заборгованості) не укладалось. Жодних дій які б свідчили про взяття на себе обов'язків попередніх мешканців квартири, в тому числі обов'язку зі сплати боргу за теплопостачання, позивачі не вчиняли. При оформленні договорів купівлі-продажу і дарування про борги попередніх власників квартири позивачі не знали. До 18.07.2013 року позивачі тепловою енергією не користувалися, і споживачем послуг відповідача не були. Згідно п. 1.5 договору купівлі - продажу серії ВТІ № 447438 від 18.07.2013 року (а.с. 16) продавець квартири [ADDRESS] (Інтернаціоналістів) - [PERSON] стверджувала покупцю [PERSON], що заборгованості за комунальними ті іншими платежами щодо відчужуваної квартири немає. Факт надання відповідачем послуг саме позивачам до 18.07.2013 року, тобто до дати набуття ними права власності на квартиру [ADDRESS] (Інтернаціоналістів), відповідачем не доведено. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів з таких мотивів. Позивачі не є правонаступниками попередніх власників квартири і не зобов'язані сплачувати заборгованість, яка утворилася не з їх вини за пероід до 18.07.2013 року, оскільки споживачем послуг підприємства відповідача позивачі стали лише після набуття ними права власності на квартиру за адресою [ADDRESS], а саме з 18.07.2013 року. Відповідач не має правових підстав перекласти зобов'язання щодо сплати заборгованості за спожиті комунальні послуги на нового власника квартири який такі послуги не отримував. Є необхідність виключити із суми боргу за теплопостачання заборгованість попередніх власників квартири, що виникла за період часу до набуття позивачами права власності, тобто до 18.07.2013р. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що сума заборгованості за теплопостачання попереднього власника вказаної квартири, що виникла за період часу до 18.07.2013 року, не може стягуватись з позивачів, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача перерахувати і не включати позивачам заборгованість за теплопостачання попереднього власника квартири, підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовних вимог про скасування заборгованості по квартирі, суд вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 509, 655, 901 ЦК України, ст.ст. 1, 19,20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", та

Outcome: partial