Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

у липні 2015 року ПАТ "Родовід Банк" звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ВАТ "Родовід банк", найменування якого з 17.06.2009 р. у відповідності до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" було змінено на ПАТ "Родовід банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № 37.3/АА-00020.08.2 від 17 квітня 2008 року, за умовами якого банк відкрив невідновлювальну кредитну лінію відповідачу на загальну суму 10 016,33 доларів США та зобов"язувався надати позичальнику кошти на купівлю автомобіля, а позичальник зобов"язувався повернути отриманий кредит не пізніше 17 квітня 2015 року та сплатити нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені кредитним договором. В порушення умов кредитного договору позичальнико не виконав зобов"язання щодо сплати щомісячних платіжів. Станом на 30 червня 2015 року в поуршення умов кредитного договору позичальником не виконані зобов"язання щодо повернення кредитних коштів: - сума простроченої заборгованості за кредитом складає 1 777,10 доларів США - розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 208 863,78 грн., - розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту складає 30 581,35 грн., - сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту складає 1 104,13 грн., - сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту складає 172,87 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед позичачем становить 1 777,10 доларів США та 240 722,01 грн. Також позивач зазначає, що 17 квітня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки до кредитного договору, з метою забезпечення виконання зобов"язання позичальника по кредитному договору, за умовами якого поручитель зобов"язувався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов"язань відповідача за кредитним договором. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 1 777,10 доларів США та 240 722,01 грн., а також судовий збір у рівних частинах. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення за період з 11 вересня 2008 року по 30 червня 2015 року. На його думку, банк має право стягувати пеню лише за рік. Також, враховуючи скрутне становище та те, що відповідач не працює і хворіє, його представник просить зменшити розмір пені.Зазначає, що відповідач повністю погасив заборгованість по кредиту 03.02.2016 р. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року між ВАТ "Родовід банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 37.3/АА-00020.08.2 від 17.04.2008 р. Правонаступником ВАТ «Родовід Банк» є ПАТ «Родовід Банк». Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк відкрив невідновлювальну кредитну лінію [PERSON] на загальну суму 10 016,33 доларів США та відповідно до п. 1.2 зобов"язувався надати позичальнику кошти на купівлю автомобіля. (а.с. 9) Відповідно до п. 3.1.2 позичальник зобов"язувався повернути отриманий кредит не пізніше 17 квітня 2015 року. Згідно з п. 3.1.1 кредитного договору відповідач зобов"язувався щомісячно до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 119,24 доларів США. Згідно з п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 13% річних. Відповідач свої зобов'язання за умовами кредитного договору не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам Кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що договір сторонами укладений в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках та пені обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 30 червня 2015 року в поуршення умов кредитного договору позичальником не виконані зобов"язання щодо повернення кредитних коштів: - розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 208 863,78 грн., - розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту складає 30 581,35 грн., - сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту складає 1 104,13 грн., - сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту складає 172,87 грн. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 30 червня 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 20). Строк дії кредитного договору закінчився 17 квітня 2015 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення пені за прострочений кредит та прострочені проценти за кредит, посилаючись на те, що платежі по кредиту мали бути щомісячними і такий строк для кожного місяця обраховується окремо. Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. З розрахунку заборгованості вбачається, що боржником суми на погашення кредитного договору періодично вносились, що свідчить про визнання боргу та переривання строку позовної давності. За таких обставин, суд вважає, що строк позовної давності до вимог позивача застосуванню не підлягає, умови кредитного договору боржником виконані не були, тому суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача за первісним позовом про стягнення заборгованості. Санкції передбачені статтею 625 ЦК України є встановленою законом відповідальністю за порушення грошового зобов'язання та мають іншу правову природу, ніж неустойка (пеня). Зі змісту п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що три проценти річних від простроченої суми полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Представником позивача наданий суду розрахунок заборгованості станом на 04 лютого 2016 року, з якого вбачається, що сума 3 % річних складає 2 082,43 грн. Зазначена сума підлягають стягненню з відповідачів солідарно. Разом з тим, вимога про стягнення нарахованої пені підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Позивачем нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 208 863,78 грн. та за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 30 581,35 грн. Поточної та простроченої заборгованості за кредитом і за процентами по кредиту відповідач не має. Таким чином, нарахована сума пені значно перевищувала розмір основного зобов'язання за кредитним договором (1 777,10 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом станом на 30.06.2015 р.), які складають разом 239 445,13 грн. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (пені) до суми основного зобов'язання з 239 445,13 грн. до 10 000 грн. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору є укладений між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] договір поруки від 17 квітня 2008 року (а.с. 19). Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за соєчасне та повне виконання зобов"язань відповідача за кредитним договором. Згідно з п. 1.3 договору поруки поручитель бере на себе зобов"язання відповідати перед банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в тіж строки, що і позичальник. Відповідно до п. 3.2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед банком за зобов"язаннями, що випливають з договору поруки, майном та грошовими коштами, на які може бути звернене стягнення у відповідності до чинного законодавства. Ґрунтуються на законі й вимоги позивача про стягнення суми позову солідарно з усіх відповідачів з огляду на наступне. У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідачів солідарно. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір в розмірі 487,20 грн., по 243,60 грн. з кожного.

Outcome: partial