Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про захист прав споживача до ПАТ «Акцент Банк» та ФОП [PERSON] Просила визнати відкликаною з 08.10.2014 року її згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту за заявою позичальника від 04.10.2014 року № AN4XRX130590464 до ПАТ «Акцент Банк», визнати розірваним з 08.10.2014 року кредитно-заставний договір, укладений між нею та ПАТ «Акцент Банк», визнати розірваним з 08.10.2014 року договір індивідуальний номер замовлення CR-108 від 04.10.2014 року укладений між нею та ФОП [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що нею 04.10.2014 року було укладено зазначені договори. Однак, оскільки під час укладення оспорюваних договорів вона не в повному обсязі розуміла обставини, якими керувалась при їх підписанні, не оцінила правильно можливість виконання фінансових зобовязань, з врахуванням отримуваних доходів, що складаються тільки з пенсії, а тому вона вирішила розірвати вищезазначені договори. 06.10.2014 року вона особисто прибула за місцезнаходження ФОП [PERSON] та повідомила, що відкликає свою згоду на отримання споживчого кредиту і відмовляється від послуг ФОП [PERSON] шляхом розірвання договорів. Крім того, 08.10.2014 року нею було направлено письмові заяви відповідачам про відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту та розірвання укладених договорів, проте їй було відмовлено. Вважає відмову банку у задоволенні її заяви неправомірною, оскільки нею як споживачем було виконано всі вимоги, передбачені ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» по відкликанню та розірванню договору споживчого кредиту. А також, у зв'язку з тим, що нею не сплачувалось ФОП [PERSON] будь-яких коштів та було відкликано згоду на укладення кредитного договору, що є істотною зміною обставин Договору, вважає що договір індивідуальний номер замовлення CR-108 від 04.10.2014 року підлягає розірванню на підставі п.4.1 Договору та ст.ст.651,652 ЦК України. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, додатково пояснивши, що згідно укладеного договору сума кредиту становить 9770грн., а повернути позивач має 18855грн.46коп. до 3.10.2017 року. Окрім того, не має інформації, що позивача було ознайомлено з правилами та умовами надання кредиту. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що на момент звернення до нього позивачки, з приводу розірвання договору, 70% замовлення вже було виконано, гроші перераховано, а тому він повідомив їй про неможливість зупинити виконання. Вікна виготовляло ТОВ "Престиж Групп" і вони були виготовлені, проте позивач не дала можливості їх встановити. Представник відповідача ФОП [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, пояснивши, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає закону. При цьому в поданих запереченнях зазначив, що позивач добровільно і без примусу зі сторони ФОП [PERSON] уклала договір від 04.10.2014 року. У позивача не було жодних обмежень у часі для ретельного ознайомлення з умовами договору. До укладення договору ФОП [PERSON] позивачу було надано у повному обсязі інформацію стосовно характеристик виробів, їх ціни, прав та обов'язків замовника. При цьому позивач не мала претензій при укладенні договору та засвідчила свою згоду підписом. 06.10.2014 року позивач ні усно, ні у письмовому вигляді не зверталась до ФОП [PERSON]. Лист про розірвання договору надійшов до відповідача 08.10.2014 року, однак на момент звернення зобов'язання відповідача з організації робіт по виготовленню ПВХ конструкцій були виконані, оплачені і знаходились в процесі виробництва, що підтверджується довідкою ТОВ "Престиж Групп". [PERSON] не мав можливості зупинити виробничий процес, а також розірвати договір, про що він телефоном повідомив позивачку. Окрім наведеного, згідно п.7.7 Договору позивач була належним чином повідомлена про неможливість розірвання договору, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 172, яка затверджує перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну та поверненню. Замовленні ПВХ конструкції виготовленні і знаходяться на зберіганні у ФОП [PERSON], який 30.10.2014 року повідомляв позивача про їх готовність, однак відповіді не отримав. Враховуючи, що ФОП [PERSON] належним чином виконав свої зобов'язання згідно договору, на момент укладення якого між сторонами було досягнуто згоди щодо його істотних умов, кошти за Вироби йому були перераховані ПАТ «Акцент Банк», внаслідок укладення договору споживчого кредиту, а тому договір не є розірваним і вимоги позивача є незаконними та необгрунтованими. Представники відповідача ПАТ «Акцент Банк» в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що згідно ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" банк повинен прийняти відмову від договору але позивач повинен повернути кошти та сплатити банку відсотки за користування кредитом. Проте, позивачем кошти банку повернуті не були і на сьогоднішній день вона продовжує ними користуватись. Зміна чи розірвання договору допускається за згодою сторін але враховуючи, що банк виконав свій обов'язок надавши кредит, підстав для розірвання договору немає. Підстава для розірвання договору в односторонньому порядку внаслідок зміни обставин, позивачем не доведена. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 жовтня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір індивідуальний номер замовлення № CR-108, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій. Замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов даного договору. Вартість металопластикових виробів за договором становить 9318 грн. [PERSON] письмово повідомлялась, що металопластикові конструкції виготовляються виробником зі скла під визначений нею індивідуальний розмір та не підлягають поверненню. Підтвердила, що їй в повній мірі надана інформація про товар, умови доставки та оплати. В той же день 04.10.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Акцент Банк» було оформлено кредит за заявою позичальника № AN4XRX130590464 з метою придбання зазначених металопластикових вікон на суму 9056,79грн. на строк 36 місяців з 04.10.2014 року по 03.10.2017 року. При цьому [PERSON] письмово було проінформовано про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, в тому числі і про те, що сума платежів за розрахунковий період буде становити 18855грн.46коп. Згідно вказаного договору Банком 06.10.2014 року було перераховано ФОП [PERSON] 8793 грн., згідно рахунку фактури 28 від 4.10.2014 року, та списано 263,79грн. одноразової винагороди за надання фінансового інструменту. Вказані обставини підтверджуються: договором індивідуальний номер замовлення № CR-108 від 04.10.2014 року; листом підтвердженням договору та письмовим повідомленням [PERSON]; заявою позичальника № AN4XRX130590464 від 04.10.2014 року; довідкою про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту; меморіальним ордером від 06.10.2014 року; випискою банку по рахунку [PERSON]. Згідно паспорту на виріб (замовлення № CR-108) виробник продукції ТОВ "Престиж Групп" (замовник [PERSON]С.) виготовив вікна з ПВХ 10.10.2014 року при цьому оплата була проведена 07.10.2014 року, дата відвантаження 17.10.2014 року. Листами від 30.10.2014 року та від 23.01.2015 року ФОП [PERSON] повідомляв [PERSON] про готовність виробів та просив позивача повідомити про дату монтажу з метою установки вікон та сплатити борг в сумі 538 грн.. 08.10.2014 року позивач направила лист на адресу банку про відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту та лист ФОП [PERSON] про те, що у зв'язку з відкликанням нею згоди на укладення нею договору споживчого кредиту та не оплатою нею авансових внесків просить вважати договір розірваним (припиненим). 08.10.2014 року ФОП [PERSON], відповідно до поштового повідомлення про вручення отримав повідомлення позивача про розірвання договору №CR-108 від 4.10.2014 року. На розірвання договору ФОП [PERSON] не погодився, оскільки 07.10.2014 року замовлення надійшло в обробку, що підтверджується довідкою ТОВ «Престиж Групп», безпосереднім виконавцем робіт по виготовленню віконних конструкцій. Крім того, відповідно до пояснень ФОП [PERSON] на підставі Додатку №3 Постанови Кабінету Міністрів України №172 від 19.03.1994 року , яка затверджує перелік товарів належної якості, що не підлягають поверненню, договір не може бути розірваний. Згідно з ч.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів " споживач має право протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформляється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між одержанням коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. З вищенаведеного вбачається, що позивачка скористалася своїм правом на відмову від кредитного договору. В той же час кошти, які були надані банком за цим договором, вона не повернула. Окрім наведеного, згідно п.3 ч.7 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди. Пунктом 1.1 договору індивідуальний номер замовлення № CR-108 передбачено, що Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій. Як вбачається з паспорту на виріб (замовлення № CR-108) виробник продукції ТОВ "Престиж Групп" (замовник [PERSON]С.) виготовив вікна з ПВХ 10.10.2014 року при цьому оплата була проведена 07.10.2014 року. Отже до закінчення строку відкликання згоди вікна з ПВХ було виготовлено та ФОП [PERSON] виконано договір в частині надання послуг, з організації роботи по виготовленню ПВХ конструкцій до надходження заяви позивачки про розірвання договору, враховуючи, що ним було проведено заміри, передано замовлення виробнику та проведено його оплату 07.10.2014 року, а позивачка звернулась до нього 08.10.2014 року. З наданих суду матеріалів вбачається, що договір про виготовлення ПВХ конструкцій та договір про споживчий кредит підписала позивач , яка була ознайомлена з їх змістом. Товар за договором індувідуальне замовлення №CR-108 від 4.10.2014 року, а саме - металопластикові вікна, було виготовлено виробником 10.10.2014р., проте позивач їх не отримала, хоча повідомлялась про їх готовність. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач зверталась до ФОП [PERSON] 06.10.2014 року суду надано не було. Також слід зазначити, що ПВХ конструкції, виготовлені на замовлення і під розмір замовника, відповідно до ч.1 ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №172 від 19.03.1994 року «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» затверджено Перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), у якому вказано скло, нарізане або розкроєне під розмір, визначений покупцем (замовником). Пунктом 7.7 договору замовник повідомлений про неможливість розірвання даного Договору відповідно до додатку №3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року №172, яким затверджений Перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом . Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору . У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. З наведеного вище вбачається, що: умови договорів позивачці були роз'ясненні в момент їх укладення, що підтверджується її підписами; згідно договору споживчого кредиту від 04.10.2014 року банком кошти були перераховані ФОП [PERSON] 06.10.2014 року; коштів, які були надані банком на виконання умов договору споживчого кредиту позивач, звертаючись з заявою про відкликання згоди на отримання споживчого кредиту, не повернула; ФОП [PERSON] організував роботу по виготовленню ПВХ конструкцій згідно укладеного договору, враховуючи, що ним було проведено заміри, передано виробнику замовлення та проведено його оплату 07.10.2014 року; будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до відповідачів 06.10.2014 року позивачем суду надано не було; замовлення було виготовлено виробником 10.10.2014 року, тобто до закінчення строку відкликання згоди, про що ФОП [PERSON] повідомив позивачку 30.10.2014 року та 23.01.2015 року. Позивачем суду не надано будь-яких інших доказів на підтвердження наявності істотного порушення стороною договору та істотної зміни обставин. Суд критично оцінює доводи позивача щодо таких обставин, як: неможливість в повному обсязі розуміти обставини, якими вона керувалась при підписанні, неповна оцінка власних матеріальних можливостей, оскільки, як вбачається зі змісту заяви позичальника № AN4XRX130590464 від 04.10.2014 року, довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту в них зазначалась сукупна вартість споживчого кредиту та розмір щомісячних платежів і будь-які обґрунтування в чому полягала неможливість в повному обсязі розуміти обставини під час укладання договору позивачем в позовній заяві та представниками в судовому засіданні наведені не були і не були підтвердженні належними та допустими доказами. Також не заслуговують на увагу доводи позивача про розірвання договору індивідуальне замовлення СR-108, з підстав п.4.1 договору, оскільки позивачем шляхом отримання кредиту було оплачено завдаток в сумі 8793 грн., який був визначений п.2.2 договору і перерахований ПАТ «Акцент-банк» на рахунок ФОП [PERSON]. Згідно п.2.3 Договору борг [PERSON] до передачі у власність становить 538 грн.. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що у випадку невиконання Замовником п.3.1, даний договір вважається розірваним та всі його додатки недійсними. У випадку внесення замовником Завдатку та подальшим невиконанням п.3.1 даного договору, завдаток Замовнику не повертається (ч.1 ст.571 ЦК України). Разом з тим, сплата боргу згідно договору повинна бути проведена до передачі ПВХ конструкції у власність. Проте, на сьогоднішній день завдаток згідно договору сплачено, а ПВХ конструкції не були передані у власність позивача, що не позбавляє її можливості сплатити борг відповідно до умов договору. Враховуючи наведене, перевіривши обставини та зібрані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатньо обґрунтованих аргументів на підтвердження підстав для розірвання договорів, визнання відкликаною згоди на укладення договору та не надано належних та допустимих доказів, яких не здобуто і судом в підтвердження позовних вимог, а тому в задоволенні вимог позивача щодо визнання відкликаною згоди на укладення договору споживчого кредиту та розірвання вищевказаних договорів слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed