Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

12 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилалась на те, що відповідач [PERSON] і її сестра у шлюбі - [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2006 року з відповідача на користь її сестри присуджено до стягнення аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. Ще до розірвання шлюбу, з самого початку присудження аліментів на утримання дитини, відповідач покинув родину, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та обов`язків щодо сплати аліментів, на підставі чого останнього за вироками Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України. [INFO] року її сестра, мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] померла, з того часу її неповнолітній племінник почав проживати разом з нею, за весь час якого відповідач дитиною не цікавився, аліментів не сплачував. У зв`язку з чим, позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 150, 164, 165 СК України, а також на ст.ст. 60-63 ЦК України, просить суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] ; - призначити її опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . 30 квітня 2020 року відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , та за результатами розгляду справи просив копію рішення суду надіслати йому засобами поштового зв`язку (а.с. 72). Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року було залишено позовну заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 27-28). 11 березня 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із її уточненням та надавши належним чином засвідчені копії письмових доказів (а.с. 31, 32-34, 35-59). Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою суду було повернуто без розгляду заяву позивача про витребування доказів (а.с. 64-65). Ухвалою суду від 18 червня 2020 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 111). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги вона підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 120). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але у поданому відзиві просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 72). Представник третьої особи - Управління-Служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових пояснень не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] є рідною тіткою неповнолітнього племінника [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними, наданими суду у засвідчених позивачем копіях, письмовими доказами (а.с. 38, 44, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57). 14 грудня 2002 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про одруження виконкомом Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 08 та видане свідоцтво про одруження. Після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на " [PERSON] " (а.с. 44). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції, актовий запис № 257, [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 38). На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2005 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 45, 47). Судом установлено, що відповідач двічі притягався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 164 КК України, що підтверджується відповідними вироками Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2008 року та від 10 червня 2010 року, наданими суду у засвідчених позивачем копіях. 31 жовтня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 220, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 58). Судом установлено, що [PERSON] , 26 листопада 2009 року уклала шлюб із [PERSON] , після чого її прізвище було змінено на " [PERSON] " (а.с. 54). 23 червня 2010 року зазначений шлюб було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 59). 10 жовтня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого її прізвище було змінено на " [PERSON] " (а.с. 55). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 листопада 2018 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 49). Після смерті [PERSON] неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем. Відповідно до характеристики учня Державного професійно-технічного навчального закладу "Дніпровське вище професійне училище будівництва" [PERSON] , [INFO] навчається в училищі з 01 вересня 2019 року за професією "Електрогазозварник. Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів", термін навчання 3,5 роки, характеризується виключно позитивно (а.с. 94) Згідно з довідкою Державного професійно-технічного навчального закладу "Дніпровське вище професійне училище будівництва" № 101 від 27 травня 2020 року, наданою суду у засвідченій позивачем копії, у навчанні та вихованні [PERSON] батько [PERSON] участі не приймає, його вихованням і навчанням опікується його тітка [PERSON] (а.с. 95). Позивач [PERSON] фізично здоров`я, працездатна, працює на посаді чергового по переїзду Структурного підрозділу "Нижньодніпровська дистанція колії" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, судимостей не має (а.с. 96, 97, 99, 100, 101). Відповідно до висновку виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] , № 93/05-38 від 28 травня 2020 року вбачається, що ураховуючи інтереси дитини, беручи до уваги наявність заборгованості у [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина, а також визнання ним позовних вимог, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 102-103). Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України, статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. За приписами статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з положеннями частин 3, 4 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Пленум Верховного Суду України в пункті 15 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, факт нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно дитини підтверджується перевіреними судом вищезазначеними доказами у справі, разом з тим відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовної вимоги у цій частині та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про призначення позивача опікуном над [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст.ст. 58-59 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. У відповідності до ч. 3, ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Однак, враховуючи відсутність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення [PERSON] піклувальником [PERSON] , 05 червня 2003 року, у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial