Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

13 квітня 2016 року позивач звернулась до Центрального райнного суду м.Миколаєва із позовом до Миколаївської міської ради про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна, а саме квартири № 4, розташованої за адресою: м.Миколаїв, вул. Нікольська 80, дійсним. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що на Універсальній товарній біржі "Нерухомість Н", 18.05.1999 року згідно договору купівлі-продажу № 75, вона за 6000,00 грн. придбала квартиру № 56 яка розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Чкалова 58, у [PERSON], яка діяла від імені [PERSON]. Договір зареєстровано у Миколаївському БТІ за реєстровим номером 18227 від 20.05.1999 року. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її істотних умов та виконали умови договору, але на час укладання договору сторони ухилились від нотаріального посвідчення, оскільки керувались нормами діючого на той час ЗУ "Про товарну біржу", позивач просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 8191 дійсним. У судове засідання сторони не з'явились, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд прийняти рішення за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм діючого законодавства. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, оглянувши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.05.1999 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіренності виданої державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за реєстровим № 6-682 від 11.05.1999 року на Універсальній товарній біржі "Нерухомість Н" був укладений договір № 75 купівлі-продажу квартири № 56 яка розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Чкалова 58, яка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за законом від 11.05.1999 року, зареєстованого Миколаївським МБТІ 13.05.1999 року за реєстровим № 18227 /а.с.5/. Цей Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 75 від 18.05.1999 року, право власності на квартиру зареєстровано за позивачем у БТІ 20.05.1999 року за № 18227 /а.с. 6 оборот/. Відповідно до актового запису про смерть № 171 від 15.06.2013 року [PERSON] померла 14.06.2013 року /а.с.34/. Згідно довідки № 1831-01-16 від 29.07.2016 року, яка надана Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області спадкову справу після смерті [PERSON] не знайдено /а.с.42/. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає іззакону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ч. 2 ст.47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч.2 ст.220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved