Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

17.11.2017 року від [PERSON] надійшла позовна заява з вимогами: стягнути з [PERSON] на його користь 6063,89 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 10000 грн. компенсації моральної шкоди. На обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 07.04.2017 року в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області по вул. С.Закори, 16 мало місце ДТП, внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 03.05.2017 року (справа №621/778/17) [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальну шкоду. [PERSON] свою вину у вчиненні правопорушення визнав. Внаслідок ДТП, було пошкоджено його автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] та відповідно висновком ПрАТ "СК Уніка" від 16.06.2017 року було встановлено розмір збитку, який склав 11484,97 грн. 23.06.2017 року він звернувся до ПрАТ "СК Уніка" із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 5421,08 грн. 06.07.2017 року ПрАТ "СК Уніка" було перераховано страхове відшкодування у розмірі 5421,08 грн. Невідшкодованою залишилася сума 6063,89 грн. Крім того, вказав, що внаслідок ДТП йому завдана і моральна шкода, яка полягає у тому, що протягом тривалого часу через пошкодження автомобілю та необхідністю його ремонтувати довелося самому шукати гроші для ремонту, що вплинуло на сімейний бюджет. Все це спричинило виникнення пригніченого стану, нервозності. Тривалий час не міг користуватися належним йому автомобілем. Розмір моральної шкоди він оцінює в 10000 грн. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовної заяви. Відповідач [PERSON] подв заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав частково, вказав, що розмір моральної шкоди є завищеним, просив зменшити розмір моральної шкоди до 1000 грн. Представник ПрАТ "СК "Страхова компанія "Уніка" у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. 07.04.2017 року о 22 год. 15 хв. в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області по вул. С. Закори в районі буд. №16 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ-21112-125-51, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до постанови Зміївського районного суду Харківської області від 03.05.2017 року (справа №621/778/17), [PERSON] визнано винним у вченні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. (а. с. 6). Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ "СК Уніка" за полісом № АЕ/8259138 (а. с. 7). 23.06.2017 року [PERSON] звернувся до ПРАТ "СК Уніка" із заявою про настання страхового випадку. (а. с. 8). Внаслідок ДТП, було пошкоджено автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] та відповідно висновком ПрАТ "СК Уніка" від 16.06.2017 року було встановлено розмір збитку, який склав 11484,97 грн. (а. с. 7). 23.06.2017 року [PERSON] звернувся до ПрАТ "СК Уніка" із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 5421,08 грн. (а. с. 9, 10). 06.07.2017 року ПрАТ "СК Уніка" було перераховано [PERSON] на картковий рахунок у ПАТ КБ "Приватбанк" у страхове відшкодування у розмірі 5421,08 грн. (а. с. 11). За приписами частини 3 статті 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, визначеними статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), як визначено нормою статті 1194 Цивільного кодексу України. Згідно з приписами частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, визнані відповідачем і ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Таким чином, як винний у дорожньо-транспортній пригоді 07.04.2017 року за участі транспортного засобу позивача, відповідач несе цивільну відповідальність за завдану матеріальну шкоду його автомобілю. Стягненню з [PERSON] підлягає різниця суми між розміром матеріального збитку та відшкодуванням, а саме сума 6063, 89 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Тому, при вирішенні вимог позивача щодо відшкодування їй моральної шкоди, суд виходить із такого. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. У відповідності до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним у вчиненні якої визнано [PERSON], пошкоджено автомобіль, яким керував [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши фактичні обставини справи, у відповідності до вищеназваних правових норм та враховуючи вимоги об'єктивності, розумності й справедливості, вважає, що відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено факту того, що внаслідок ДТП він знаходився в пригніченому стані, виникла нервозність. З урахуванням того, що відповідач визнав позов в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн., відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд визнає право позивача на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у тому, що він не міг використовувати свій автомобіль внаслідок його пошкодження, і визначає розмір моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача, у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: partial