Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNH4KP11451089 від 21.12.2005 р. у сумі 40369 грн. 36 коп., судовий збір 403,69 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.12.2005р. відповідно до вищевказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 3831,09 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але взятих на себе кредитних зобов'язань відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 14.10.2014р. у нього утворилася заборгованість перед позивачем на суму 40369 грн. 36 коп., яка складається з наступного: - 3444,32 грн. - заборгованість за кредитом, - 12873,87 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, - 21652,63 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, - 500,00 - штраф - фіксована частина, - 1898,54 грн. - штраф - процентна складова. В судове засідання сторони представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, у зв»язку зі спливом строків позовної давності. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 21.12.2005р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №DNH4KP11451089 від 21.12.2005 р., предметом якого було надання позивачем відповідачу споживчого кредиту згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) у розмірі 3831,09 грн. на строк 24 місяці з 21.12.2005р. по 21.12.2007р. включно, зі сплатою за користування кредитом 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір щомісячних платежів у погашення кредитних зобов'язань (заборгованості за кредитом, відсотками, комісії та інших виплат згідно з вищевказаними Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам) встановлений договором. Згідно з кредитним договором при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначений п.5.1 Умов за кожен день прострочення. Так, пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) визначено, що за порушення позичальником зобов'язань з погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення платежу. Крім того, згідно з п.5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5 % від суми заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитно-заставним договором станом на 14.10.2014р. відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 40369 грн. 36, яка складається з наступного: - 3444,32 грн. - заборгованість за кредитом, - 12873,87 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, - 21652,63 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, - 500,00 - штраф - фіксована частина, - 1898,54 грн. - штраф - процентна складова. Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обов'язковості виконання договору його сторонами. За загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). У відповідності до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі, неустойкою(штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Разом з тим, відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Судом встановлено, що позивач надав відповідачу строковий кредит з кінцевим строком повернення - 21.12.2007р. включно. Тобто, з урахуванням п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", а також ст.257 ЦК України, якою загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, строк, коли позивач як кредитодавець мав право звернутися з цим позовом про повернення споживчого кредиту, сплив 21.12.2010 року. Але цей позов було подано до суду 01.12.2014р. Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази та вищевказані правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки суд повинен застосувати до них позовну давність незалежно від заяви сторони у спорі. На підставі вищевказаного,

Outcome: dismissed