Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», в якому, з урахуванням подальших уточнення та збільшення позовних вимог, просила: - визнати незаконним наказ Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» від 27.07.2015 про звільнення її з роботи за ст. 7 і ч. 5 ст. 24 КЗпП України в звязку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу та забороною укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоровя; - поновити її на посаді контролера газового господарства відділу супроводження клієнтів - фізичних осіб управління обліку та балансів Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» за умовами праці відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда; - стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; - стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на її користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 3000 грн; - вирішити питання розподілу судових витрат; - допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення її на роботі та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] з 1984 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 03.01.2007 згідно довідки Чернігівської міської МСЕК позивачці була встановлена третя група інвалідності, у звязку з чим вона звернулась до керівництва підприємства із заявою про переведення її на більш легку роботу або перенавчання на іншу професію. Наказом №72-п від 10.04.2007 [PERSON] було переведено на посаду контролера газового господарства абонентної служби управління по реалізації та розрахунках за природний газ Головного управління ВАТ «Чернігівгаз». Наказом №169п/тр від 01.08.2013 [PERSON] було переміщено на посаду контролера газового господарства відділу супроводження клієнтів фізичних осіб управління обліку та балансів підприємства. Наказом №137-п/тр від 27.07.2015 позивачку було звільнено за ст. 7 і ч. 5 ст. 24 КЗпП України у звязку з порушенням правил прийняття на роботу та забороною укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я. Вважає звільнення її з роботи незаконним, оскільки довідка Чернігівської міської МСЕК від 03.01.2007, що в наказі зазначена як підстава звільнення, не містить прямої вказівки на заборону виконувати роботу контролера газового господарства. Також, як на підставу звільнення, відповідач посилається на лист голови Чернігівської МСЕК від 03.07.2015 №16-05/132, згідно якого позивачці протипоказана «тривала хода на протязі всього робочого дня незалежно від погодних умов по зняттю показників лічильників, рознесення квитанцій абонентам від 100 до 300 квартир щоденно». Проте, на дату переведення на посаду контролера зазначене не входило до її обов'язків і робоче місце було виключно за компютером та телефоном. Оскільки медичний висновок про наявність протипоказань на час укладення трудового договору був відсутній, то й підстав для відмови в укладенні трудового договору відповідно до ч. 5 ст. 24 КЗпП України з боку відповідача також не було. Внаслідок незаконного звільнення позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що її, інваліда, безпідставно було позбавлено права на отримання заробітку, внаслідок чого вона була змушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та сім'ї. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.12.2015 в задоволенні позову відмовлено повністю. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на його незаконність, прийняття з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Ключовими доводами апеляційної скарги є наступні. У звязку зі встановленням [PERSON] з 03.01.2007 третьої групи інвалідності, за її зверненням до керівництва підприємства, останню було переведено на роботу контролером газового господарства абонентної служби управління по реалізації та розрахунках за природний газ Головного управління ВАТ «Чернігівгаз», умови якої передбачали роботу виключно за компютером та телефоном, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, та яка не протипоказана їй за рекомендаціями МСЕК. Заявниця зазначає, що наказом в.о. голови ВАТ «Чернігвгаз» №114 від 14.05.2007, на який посилається суд в своєму рішенні, на підприємстві встановлено застосування робітниками щоденних нормованих завдань відповідно до «Типових норм часу на технічне обслуговування та ремонт систем газопостачання», однак встановлено такі норми лише з 14.05.2007, тобто вже після прийняття позивача на роботу контролером. Наголошує, що медичний висновок про наявність протипоказань на час переведення [PERSON] на посаду контролера був відсутній, посадові інструкції контролера газового господарства, інструкції з охорони праці, техніки безпеки тощо, які надані відповідачем до матеріалів справи, не існували на момент прийняття її на роботу та стосуються більш пізнього періоду часу, а отже підстав для відмови в укладенні трудового договору відповідно до ч. 5 ст. 24 КЗпП України з боку відповідача не було. Заявниця вказує, що була вимушена звернутись до суду через незаконне звільнення, яке відбулося саме з вини відповідача і яким їй було завдано моральної шкоди. У запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19 лютого 2016 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.12.2015 змінено; у задоволенні позову [PERSON] відмовлено; змінено формулювання причин звільнення [PERSON], зазначивши, що [PERSON] звільнена з посади контролера газового господарства відділу супроводження клієнтів - фізичних осіб управління обліку та балансів Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» 27 липня 2015 року за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.06.2017 рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 19.02.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката [PERSON], яка просила задовольнити апеляційну скаргу, представника відповідача [PERSON], яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову [PERSON] Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття позивачки на роботу контролером газового господарства вже був медичний висновок про протипоказання виконувати таку роботу за станом здоровя, вимоги про зміну формулювання причин звільнення не заявлено, а тому позивачка обґрунтовано була звільнена в звязку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу та забороною укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоровя. Відмову у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд мотивував недоведеністю позивачкою факту завдання моральної шкоди та вини відповідача в цьому. Проте з такими висновками місцевого суду не може погодитись апеляційний суд через їх невідповідність обставинам справи і, як наслідок, неправильне застосування судом норм матеріального права. Судом по справі встановлено, що згідно із наказом № 94-Л від 18 вересня 1984 року [PERSON] була прийнята на роботу до Чернігівського обєднаного газового господарства «Чернігівгаз» (на даний час Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», далі по тексту ПАТ «Чернігівгаз») у службу захисту газопроводів від корозії монтером по захисту підземних газопроводів другого розряду з 25 вересня 1984 року (т. 1 а.с. 5-7, 59). 03 січня 2007 року позивачці була встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання та згідно висновку про умови та характер праці протипоказана тривала хода, відрядження, фізична праця (т. 1 а.с. 40). У п.п. 9, 11.3.3 індивідуальної програми реабілітації інваліда, затвердженої 07.02.2007, визначено, що [PERSON] не може виконувати важку фізичну працю (до 5 кг одноразово), тривала хода до 2 км з відпочинками, нічні зміни; може працювати в своїй професії з неповним робочим днем (т. 1 а.с. 50-53). 10.04.2007 згідно заяви [PERSON] було видано наказ № 72-п про переведення позивачки з 10.04.2007, постійно, за її згодою, контролером газового господарства абонентної служби Управління по реалізації та розрахунках за природний газ Головного підрозділу ВАТ «Чернігівгаз» (т. 1 а.с. 116,117). Наказом ПАТ «Чернігівгаз» № 169-п/тр від 01.08.2013 [PERSON] з 01.08.2013 переміщено, за її згодою, контролером газового господарства відділу супроводження клієнтів-фізичних осіб управління обліку та балансів (т. 1 а.с. 140-176). Після встановлення інвалідності [PERSON] щорічно проходила переогляди, про результати яких інформувала роботодавця. В довідках МСЕК, виданих позивачці за результатами переоглядів, містяться наступні висновки(т. 1 а.с. 41 - 49): у довідці сер. МСЕ-ЧНВ № 211830 від 13.01.2008 протипоказана важка фізична праця; у довідці сер. МСЕ-ЧНВ № 327222 від 28.01.2009 протипоказані значні фізичні і психоемоційні навантаження; у довідці сер. МСЕ-ЧНВ № 459540 від 14.01.2010 - протипоказані значні фізичні і психоемоційні перевантаження; у довідці сер. МСЕ-ЧНВ № 204337 від 04.01.2011 протипоказані фізичні і психоемоційні навантаження; у довідці сер. МСЕ-ЧНВ № 031595 від 17.01.2012 - протипоказані фізичні і психоемоційні навантаження; у довідці сер. МСЕ-ЧНВ № 281636 від 04.01.2013 протипоказані фізичні та психоемоційні навантаження, тривала хода (більше 2 км без відпочинку і не більше однієї години на день); у довідці серії АВ № 0129265 від 10.01.2014 протипоказані фізичні та психоемоційні навантаження, тривала хода; у довідці серії АВА № 003833 від 16.01.2015 протипоказані фізичні та психоемоційні навантаження, тривала хода більше 2 км без відпочинку більше однієї години (т. 1 а.с. 41 - 49). 03 липня 2015 року на звернення голови правління ПАТ «Чернігівгаз» головою Чернігівської міської МСЕК була надана відповідь за № 16-05/132 згідно якої, [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи від загального захворювання, роботу контролера газового господарства (тривала хода на протязі всього робочого дня незалежно від погодних умов по зняттю показників лічильників, рознесення квитанцій абонентам від 100 до 300 квартир щоденно) виконувати не може (т. 1 а.с. 11, 12). 27 липня 2015 року з посиланням на вищезазначений лист Чернігівської міської МСЕК відповідачем було запропоновано [PERSON] переведення на вакантні посади: прибиральника виробничих приміщень, прибиральника службових приміщень. Ознайомившись із листом, [PERSON] зазначила, що за станом здоровя прибиральницею працювати не може, просить надати їй як інваліду таку посаду, яка б відповідала стану її здоровя відповідного до чинного законодавства (т. 1 а.с. 63). 27 липня 2015 року президія профспілкового комітету ПАТ «Чернігівгаз» постановила надати згоду на звільнення контролера відділу супроводження клієнтів-фізичних осіб управління [PERSON] за ст. 7 і ч. 5 ст. 24 КЗпП України, що вбачається з витягу з протоколу № 23 від 27 липня 2015 року (т. 1 а.с. 89-90). Наказом ПАТ «Чернігівгаз» № 137-п/тр від 27.07.2015 звільнено [PERSON], контролера газового господарства відділу супроводження клієнтів-фізичних осіб, 27 липня 2015 року, за ст. 7 і ч. 5 ст. 24 КЗпП України, в звязку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу та забороною укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоровя. Підставами звільнення зазначені: довідка Чернігівської МСЕК від 03 січня 2007 року серія МСЕ-ЧНВ № 384516; наказ від 10 квітня 2007 року № 72-п про переведення [PERSON] контролером газового господарства абонентної служби управління по реалізації та розрахунках за природний газ; лист голови Чернігівської міської МСЕК від 03 липня 2015 року № 16-05/132 (т. 1 а.с. 8). Статтею 7 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) встановлено, що особливості регулювання праці осіб, які працюють у районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я, тимчасових і сезонних працівників, а також працівників, які працюють у фізичних осіб за трудовими договорами, додаткові (крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу) підстави для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу та ін.) встановлюються законодавством. Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 N 9, вирішуючи питання про припинення трудового договору у зв'язку з порушенням правил прийняття на роботу, суди повинні враховувати, що звільнення з цих підстав може мати місце у випадках, коли відповідно до ст. 7 КЗпП України спеціальною нормою законодавства України передбачено обмеження на прийняття на роботу за певних умов. Спеціальне застереження в ст. 7 КЗпП України зроблено щодо можливості встановлення законодавством такої додаткової підстави для припинення трудового договору як порушення встановлених правил прийняття на роботу. Таке порушення назване як приклад додаткової підстави для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов, що може встановлюватися законодавством. Згідно з ч. 5 ст. 24 КЗпП України забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Відповідачем в обґрунтування правильності звільнення [PERSON] за ст. 7 і ч. 5 ст. 24 КЗпП України зазначалось, що робота за професією «Контролер газового господарства» передбачає тривалу ходу на протязі всього робочого дня, незалежно від погодних умов, з метою зняття показників лічильників та внесення їх до журналу, рознесення квитанцій абонентам від 100 до 300 квартир щоденно, внесення даних лічильників до журналу, проведення розяснень абонентам з питань існуючого порядку оплати за використаний газ, норми та тарифи на газ, перевірку наявності та цілісності пломб на лічильнику. На підтвердження зазначеного ним надано: - копію наказу № 114 від 14 травня 2007 року «Про застосування нормованих завдань», згідно якого з 14.05.2007 встановлено застосування робітниками щоденних нормованих завдань, зокрема для контролерів газового господарства встановлено наступну норму обслуговування: в житлових будинках приватної власності громадян, газифікованих природним газом 1100 квартир ( садиб) на рік; в житлових будинках ЖЕК, ЖБК, відомств - 3000 квартир (садиб) на рік; комунально-побутових обєктів промислових 40-45 обєктів на місяць; побутових 221 обєктів на місяць. Встановлено норму часу на виконання робіт із зняття показників побутового лічильника газу: в житлових будинках приватної власності громадян 100 показників побутового лічильника в один день; в житлових будинках ЖЕК, ЖБК, відомств -150 показників побутового лічильника за один день (т. 1 а.с. 178); - копії посадових інструкцій контролера газового господарства абонентної служби ПАТ «Чернігівгаз» УРРПГ, затверджених головою правління 19 вересня 2011 року та 05 серпня 2013 року, з якими позивачка ознайомлена під підпис (т. 1 а.с. 25-30); - копії інструкцій з охорони праці № 00.60.03 для контролера газового господарства відділу супроводження клієнтів фізичних осіб за 2011, 2014 роки, з якими позивачка ознайомлена під підпис (т. 1 а.с. 32-39, 194-201); - копії інструкцій з охорони праці для працівників газового господарства, які виконують роботу пересуваючись пішки за 2011, 2014 роки, з якими позивачка ознайомлена під підпис (т. 1 а.с. 203-209, 219-229). Як вбачається із вищепереліченого, всі надані відповідачем документи датовані після 10.04.2007, тобто після дати переведення [PERSON] на посаду контролера газового господарства абонентної служби Управління по реалізації та розрахунках за природний газ Головного підрозділу ВАТ «Чернігівгаз». Матеріали справи не містять доказів того, що станом на 10.04.2007 вказана посада за умовами праці передбачала тривалу ходу, відрядження, фізичну працю, тобто за медичним висновком була б протипоказана [PERSON] за станом здоровя. Посадова інструкція, що була чинна на момент переведення [PERSON], з якої можна було б установити коло обовязків позивачки на посаді контролера газового господарства та, з урахуванням медичного висновку від 03.01.2007 і індивідуальної програми реабілітації інваліда від 07.02.2007, встановити її можливу невідповідність займаній посаді, відсутня, оскільки, за поясненнями відповідача, така інструкція була знищена після заміни новою у відповідності до встановлених правил. Слід також зауважити, що у відповіді начальника Управління з персоналу ПАТ «Чернігівгаз» від 15.04.2015 на звернення [PERSON] про надання їй іншої роботи у звязку зі станом здоров'я, зазначено, що на посаду контролера газового господарства УРРПГ у 2007 році її було переведено за станом здоров'я, відповідно висновкам довідки МСЕК і надана робота відповідає стану здоров'я позивачки (т. 1 а.с. 102). Посилання відповідача на те, що в обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] не надано будь-яких доказів, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки обовязок доведення правильності звільнення працівника покладається на роботодавця. В ухвалі ВССУ від 07 червня 2017 року, якою скасовано рішення апеляційного суду Чернігівської області від 19 лютого 2016 року у даній справі, зазначено, що норма ч. 5 ст. 24 КЗпП України підлягає перевірці при прийнятті на роботу, а відтак, з урахуванням конкретних обставин справи не може бути підставою для звільнення працівника. Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що на момент переведення [PERSON] на посаду контролера газового господарства абонентної служби Управління по реалізації та розрахунках за природний газ Головного підрозділу ВАТ «Чернігівгаз» були відсутні підстави вважати, що запропонована робота протипоказана їй за станом здоровя і укладення трудового договору є порушенням встановлених правил прийняття на роботу, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним наказу від 27 липня 2015 року № 137-п/тр про її звільнення за ст. 7 і ч. 5 ст. 24 КЗпП України та поновлення на роботі підлягають задоволенню. Апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення вимог [PERSON] про поновлення її на посаді контролера за умовами праці відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда, оскільки такі вимоги не є конкретними. Крім того, програма індивідуальної програми реабілітації інваліда затверджується після чергового переогляду, а на час постановлення рішення апеляційним судом така програма відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до довідки ПАТ «Чернігівгаз» № Сг011 СЛ 6824 0917 від 22.09.2017, становить 117 грн 50 коп. (а.с. 140). З ПАТ «Чернігівгаз» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 липня 2015 року по 03 жовтня 2017 року включно, що складає 549 робочих днів, в розмірі 64 507 грн 50 коп. (117,50 х 549). Апеляційний суд погоджується з доводами позивачки про те, що незаконним звільненням з роботи їй заподіяно моральної шкоди, яка полягає в порушенні нормального способу життя та виходячи з положень ст. 237-1 КЗпП України, з урахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних страждань, вини відповідача, а також виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Таким чином, рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову [PERSON] Частинами 1, 3, 5 статті 88 ЦК України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» [PERSON], як позивач у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. За вимогу майнового характеру ставка судового збору відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (у редакції чинній на час подання позову), становила 645,08 грн (1% х 64 507,50 грн). За вимогу немайнового характеру ставка судового збору відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»(у редакції чинній на час подання позову), становила 243,60 грн. За дві вимоги немайнового характеру (визнання наказу про звільнення незаконним та стягнення моральної шкоди) на час подання позову ставка судового збору становила 487,20 грн (243,60 грн + 243,60 грн) За розгляд справи судом першої інстанції з ПАТ «Чернігівгаз» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 132,28 грн (645,08 грн + 487,20 грн). У звязку із задоволенням апеляційної скарги [PERSON], з ПАТ «Чернігівгаз» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 1 245,51 грн (1 132,28 х 110%). Всього, на підставі ч.ч. 1, 3, 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 377,79 грн. (1 132,28 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції + 1 245,51 грн. за розгляд справи в апеляційній інстанції).

Outcome: partial