Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом, в якому прохав стягнути з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «УНІКА» (надалі - СК «УНІКА») на його користь витрати по оплаті вартості експертного дослідження у розмірі 200 грн. та витрати за послуги евакуатора в сумі 1040 грн. Стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у вигляді величини втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 3662,91 грн., матеріальну шкоду, пов'язану з придбанням запасних частин на суму 1687,38 грн., упущений заробіток в сумі 814,11 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.3). Згодом [PERSON] уточнив свої позовні вимоги в частині стягнення витрат на евакуатор та остаточно прихав стягнути ці витрати з СК «УНІКА» - у розмірі 500 грн. та з відповідача [PERSON] - 540 грн. (а.с.65). Свої вимоги мотивує тим, що 17 червня 2013 року в с.Дмитрівка м.Комсомольська Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода з участю [PERSON], який керував автомобілем Фольксваген Поло, державний номерний знак - [NUMBER], та відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки ЗАЗ ДЕУ Ланос, державний номерний знак - [NUMBER]. Постановою Комсомольського міського суду від 14.10.2013 року винним у скоєнні згаданої ДТП визнано водія автомобіля ЗАЗ ДЕУ Ланос - відповідача [PERSON] В результаті ДТП автомобіль позивача було пошкоджено, вартість майнової шкоди становила 21181,36 грн., а розмір відновлювального ремонту - 17518,45 грн. Згідно з договором добровільного комплексного страхування на транспортні, укладеного з відповідачем СК «УНІКА», останнім було виплаченого 16758,95 грн. страхового відшкодування. Позивач вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду автомобіля в розмірі 3662,91 грн., яку він вираховує як різницю між вартістю матеріальної шкоди та вартістю відновлювального ремонту. Ухвалою суду від 03 лютого 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» (а.с.89). В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на тому, що передбачені законом виплати було проведено страховою компанією. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, представники СК «УНІКА», ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» двічі до залу суду не з'явилися, причин неявки не повідомити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне. На підставі договору про фінансовий лізинг від 24 січня 2012 року, укладеного між ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» та позивачем [PERSON], останній отримав у користування автомобіль Фольксваген Поло, державний номерний знак - [NUMBER], на умовах, визначених цим договором (а.с.17). 06 лютого 2012 року між відповідачем СК «УНІКА» та ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245001/4098/0000175, яким було забезпечено транспортних засіб Фольксваген Поло, державний номерний знак - [NUMBER]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу цей автомобіль належить ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» (а.с.18). Вигодонабувачем у договорі страхування зазначено ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна». Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14 жовтня 2013 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КпАП України закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.6). Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди у вигляді розміру втрат товарної вартості автомобіля в сумі 3662,91 грн., позивач посилається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №117/1-13 від 22.06.2013 року, відповідно до якого вартість шкоди, завданої власнику автомобіля Фольксваген Поло становить 21181,36 грн., у тому числі 3662,91 грн. розмір втрати товарної вартості (а.с.8). Із змісту приєднаних до справи заказу-наряду ТОВ «АВТОДІМ ПОЛТАВА» №АДН1022405 від 26.08.2013 року (а.с.12) та акту прийомки-передачі (а.с.13) вбачається, що СК «УНІКА» виконано свої зобов'язання перед ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» за договором добровільного комплексного страхування на транспорті щодо перерахування на рахунок спеціалізованого підприємства фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля. Тому посилання позивача на згадане вище автотоварознавче дослідження як на підставу стягнення з відповідача додаткових витрат, суд вважає безпідставним. Також не може бути задоволено вимогу позивача про стягнення з [PERSON] витрат на «придбання запчастин» у розмірі 1687,38 грн., так як суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ці витрати пов'язані з відновленням транспортного засобу після ДТП. Тим більше, що належним відповідачем за цією вимогою є СК «УНІКА», яка за договором зобов'язана відшкодувати вартість відновлювального ремонту в межах суми страхового відшкодування. Але відповідної вимоги до страхової компанії пред'явлено не було. На підтвердження розміру втраченого заробітку позивачем надано суду копію довідки за назвою: «Розрахунок змінного заробітку машиніста екскаватора ДРУ ВАТ «Полтавський ГЗК» [PERSON].» (а.с.10), яка не може бути допустимим доказом, так як її видано не бухгалтерією підприємства, до функціональних обов'язків якої належить нарахування заробітної плати. Крім того, цей документ не має необхідних реквізитів таких як дата видачі та реєстраційний номер довідки, її не скріплено підписом керівника та відбитком печатки підприємства. Також ця довідка не містить відомостей за який день проведено нарахування та чи були ці кошти утриманні із заробітку позивача. Заперечуючи проти задоволення позову у цій частині, відповідач [PERSON] наголошував на тому, що ДТП сталося після 18 години, тобто після закінчення робочого часу, доказів на підтвердження того, що [PERSON] мав працювати у цей час суду не надано. За таких обставин, в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] втраченого заробітку необхідно відмовити. Обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення з СК «УНІКА» витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 200 грн. [PERSON] послався на п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який визначає, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] у договірних відносинах із страховою компанією не перебував і тому не має права вимагати від неї відшкодування вказаних витрат. Подія дорожньо-транспортної пригоди мала місце 17 червня 2013 року, а згідно акту прийомки-передачі автомобіль було відновлено 26 серпня 2013 року (а.с.12). Фактично [PERSON] замовив згадане експертне дослідження на власний розсуд і права вимагати відшкодування його вартості не має. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Витрати пов'язані з евакуацією транспортного засобу після ДТП у розмірі 1040 грн. підтверджено належними доказами, а саме розрахунковою квитанцією та актом виконаних робіт ФОП [PERSON] (а.с.14). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, на підставі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. У відповідності до п.1.9 договору страхування встановлено ліміт витрат на транспортування пошкодженого транспортного засобу, який відшкодовується страховиком, у розмірі 500 грн. Враховуючи, що фактично згадані витрати поніс позивач та доказів на їх відшкодування відповідачами не надано, суд вважає, що позов в частині стягнення з СК «УНІКА» на користь позивача витрати пов'язаних з евакуацією транспортного засобу у розмірі 500 грн. підлягає до задоволення. Решту витрат на евакуацію автомобіля у розмірі 540 грн. необхідно стягнути з відповідача [PERSON] Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до ст.88 ЦПК України, частиною першою якої визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial