Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - Банк) звернулося до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 травня 2008 року сторони уклали кредитний договір у сумі 10500 грн. 00 коп. з терміном повернення 04 травня 2011 року. Строк користування кредитними коштами змінено до 04 травня 2014 року укладеним між сторонами додатковим договором. У зв'язку з невиконанням позичальником умов договору утворилась заборгованість, розмір якої станом на 24 квітня 2015 року 9657 грн. 66 коп. та яка складається із заборгованості за кредитом 855 грн. 27 коп., за відсотками за користування кредитом 3528 грн. 82 коп., комісії 3465 грн. 00 коп., плати за пропуск платежів 1808 грн. 57 коп. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 01 липня 2015 року позов задоволено частково: Стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 341Б/08-1 станом на 24 квітня 2015 року в сумі 6925 грн. 32 коп., яка складається із заборгованості за відсотками 3298 грн. 58 коп., за розрахункове обслуговування 2946 грн. 03 коп., плати за пропуск платежів 680 грн. 71 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погоджуючись частково з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати частково і задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення плати за пропуск платежів в розмірі 1808 грн. 57 коп., суд не врахував, що період нарахування є відмінним ніж на час ухвалення рішення суду від 31 травня 2011 року. Дійшовши висновку про відсутність заборгованості за тілом кредиту, суд не застосував положення п. 2.5.5 кредитного договору щодо черговості погашення зобов'язань, у зв'язку з чим зробив безпідставний висновок про відмову у стягненні процентів за період з 11 квітня 2014 року по 11 квітня 2015 року. У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник публічного акціонерного товариства Сидорюк О.А. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується телефонограмою № 599 від 26 серпня 2015 року, зареєстрованою в Журналі телефонограм № 1 (ас. 157). Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідач немає заборгованості за тілом кредиту. Нарахування відсотків після виконання судового рішення та повного погашення боргу за тілом кредиту є безпідставним. Апеляційний суд, перевіривши законність й обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в першій інстанції, приходить до наступного висновку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено і це підтверджується матеріалами справи, що 05 травня 2008 року сторони уклали кредитний договір у сумі 10500 грн. 00 коп. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 24% на рік з терміном повернення 04 травня 2011 року. За обслуговування кредиту встановлена щомісячна плата у вигляді комісії за обслуговування кредиту в розмірі 105 грн., що становить 1% від суми кредиту. Укладеним між сторонами 08 липня 2009 року додатковим договором строк користування кредитними коштами змінено до 04 травня 2014 року, визначено щомісячний платіж у сумі 218 грн., який складається із тіла кредиту та процентів за користування кредитом (ас. 5-12, 13, 79). Олександрівський районний суд Донецької області рішенням від 31 травня 2011 року стягнув з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» заборгованість за договором кредиту станом на 23 грудня 2010 року за тілом кредиту 8946 грн. 77 коп., за комісією за розрахункове обслуговування 285 грн. 37 коп., неустойку 1127 грн. 86 коп., усього 10360 грн. 70 коп. Рішення виконано, у зв'язку з цим 14 березня 2014 року закінчено виконавче провадження (ас. 37, 48-49). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК (п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"). Суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні тіла кредиту у сумі 855 грн. 27 коп. та процентів за користування кредитом з 11 квітня 2014 року по 11 квітня 2015 року, обґрунтовано виходив з того, що пред'явивши у суд у квітні 2011 року позов, Банк скористався правом дострокового стягнення тіла кредиту. Так, із розрахунку позивача, доданого до даної справи (ас. 14-15), вбачається, що до пред'явлення попереднього позову позичальник станом на 11 березня 2009 року сплатив тіло кредиту в сумі 1553 грн. 23 коп., судовим рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 31 травня 2011 року стягнуто 8946 грн. 77 коп., що дорівнює розміру кредиту 10500 грн. Тобто висновок суду про відсутність заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованим. Крім того, встановивши, що заборгованість за тілом кредиту відсутня, судове рішення виконано у березні 2014 року, тобто припинилось грошове зобов'язання, суд зробив правильний висновок, що з урахуванням цих обставин кредитор позбавляється права отримання процентів за користування кредитом з 11 квітня 2014 року по 11 квітня 2015 року. Зазначені висновки суду не спростовуються доводами апеляційної скарги. Посилання у скарзі, що суд не врахував положення п. 2.5.5 кредитного договору щодо черговості зарахування платежів під час виконання судового рішення, є безпідставним, оскільки заборгованість за тілом кредиту достроково стягнута рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 31 травня 2011 року, яке станом на 11 квітня 2014 року виконано повністю, що не спростовано апелянтом. Щодо неправильного визначення розміру плати за пропуск платежів, колегія суддів визнає доводи скарги в цій частині частково обґрунтованими. Пунктом 4.3 укладеного між сторонами 05 травня 2008 року кредитного договору № 341Б/08-1 (з наступними змінами) передбачено, що за неналежне виконання зобов'язань, передбачених пунктом 3.3.3 цього договору, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 25% від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання. Відповідно до пункту 3.3.3 позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п. 2.5.1 цього договору. Не пізніше визначеного п. 1.3 цього договору терміну повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу Банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Умови, визначені п. 2.5.1 кредитного договору, передбачають обов'язок позичальника щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів, встановлених в графіку. Таким чином, дійшовши висновку про наявність підстав для стягнення плати за пропуск платежів, суд при визначенні розміру, що підлягає стягненню з відповідача на користь Банку, мав виходити із зазначених умов кредитного договору. Ураховуючи, що судом установлено факт заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 3298 грн. 58 коп., плата за пропуск платежів складає 824 грн. 65 коп. (3298 грн. 58 коп. х 25%). За таких обставин рішення суду в частині визначення розміру плати за пропуск платежів, що стягується з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», підлягає зміні. Рішення в частині стягнення заборгованості за розрахункове обслуговування сторонами не оскаржується, його законність й обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Outcome: partial