Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] завдану їй майнову шкоду в розмірі 79149,95 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.02.2016 року мала місце ДТП за участю автомобіля «ВАЗ - 211540», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відомості про вчинення кримінального правопорушення 05.02.2016 року були внесені до ЄРДР за №12016020100000120 та в рамках даного кримінального провадження, за результатом проведення автотехнічної експертизи, експертом було зроблено висновок, що в діях водія автомобіля «ВАЗ-21150» [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.3. ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті вчинення вказаного вище кримінального правопорушення, позивачу було заподіяно тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №444/511/645 від 31.05.2016 року належать до середньої тяжкості. Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області, [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 4250 грн. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №42 від 21.04.2016 року, проведеної в рамках кримінального провадження, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] внаслідок вказаної ДТП, з ПДВ складає 127 200 грн. Відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", якою було здійснено страхову виплату в сумі 49 500 грн. Проте даного відшкодування не достатньо для відшкодування завданої шкоди. Внаслідок злочину, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] позивачу було завдано майнову шкоду в сумі 77700 грн. (127200 грн. (завданий збиток відповідно до висновку експертизи) 49500 грн. (виплата страхового відшкодування) та майнову шкоду у виді витрат здійснених на купівлю ліків в розмірі 1449,95 грн. Позивач вважає, що їй також завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень їй довелося протягом тривалого часу лікуватися, що позбавило позивача звичайного ритму життя та можливості працювати. В момент ДТП позивач перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, страху за своє здоров`я та життя. Позивач проходила довготривале стаціонарне та амбулаторне лікування, порушились її нормальні життєві зв`язки, змінився звичний спосіб життя, вказане посилено тим, що позивач є матір`ю неповнолітніх дітей і на період лікування не могла приділити їм належної уваги, а тому, враховуючи глибину перенесених страждань, їх довготривалий характер, тяжкість вимушених змін у житті, стаціонарне лікування та виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, вважає, що з відповідача необхідно стягнути на її користь завдану моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 50 000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 року було залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (а.с. 122). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Білошкурський О.В. позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. 17.12.2019 року до судового засідання представник позивача не з`явився, але подав заяву про розгляд даної справи у його відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шибінський О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що висновком експертного дослідження №2 від 10.06.2019 року підтверджується відсутність вини в діях водія автомобіля ВАЗ-211540 [PERSON] та не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. Оскільки вина [PERSON] спростована, тому відсутній його обов`язок для відшкодування шкоди. Представник відповідача ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до судового засідання не з`явився, але надав суду відзив на позовну заяву, у якому також просив здійснювати судовий розгляд даної справи у відсутність представника. У відзиві вказано, що 04.02.2016 року на 2км + 600 м а/д «Вінниця-Турбів-Гайсин-Балта-Велика Михайлівка» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 12.04.2018 року [PERSON] подав страховику заяву на виплату в частині відшкодування шкоди, завданої майну. Страховик за наслідком розгляду документів прийняв рішення про визнання майнових вимог обґрунтованими та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 49500 грн. Отже, страховик належним чином та в повному обсязі виконав майнові зобов`язання за полісом №АЕ/4812133 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки особа, якій завдана шкода здоров`ю не подала страховику заяву про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю, тому і не було здійснено відповідну виплату, а також дана особа в зв`язку із неподанням такої заяви втратила право на відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю страховиком. За вказаних обставин представник ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" просив відмовити в задоволенні позову (а.с. 128-129). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.\~1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Судом встановлено, що 04.02.2016 року, близько 11 год. 00 хв., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-211540», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись ділянкою 2 км + 600 м автодороги «Вінниця - Турбів - Гайсин - Балта - Велика Михайлівка», в напрямку смт. Турбів, поблизу с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області, об`єктивно виявивши небезпеку для руху у вигляді попутного автомобіля, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого допустив зіткнення із технічно справним автомобілем «MITSUBISHI SPASE STAR», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка перебувала у стоячому положенні попутного напрямку руху та готувалась до виконання маневру повороту ліворуч, в напрямку с. Стадниця. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «MITSUBISHI SPASE STAR», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а водій даного автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №697а від 20.09.2016 року, в даній дорожній обстановці, при механізмі розвитку ДТП встановленого слідством, та вказаного в постанові про призначення експертизи, дії водія автомобіля «ВАЗ 211540», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, при механізмі розвитку ДТП в діях водія автомобіля «MITSUBISHI SPASE STAR», [PERSON] , невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, не вбачається. В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «ВАЗ 211540», [PERSON] , мав технічну можливість попередити зіткнення із автомобілем «MITSUBISHI SPASE - STAR», шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «ВАЗ 211540» до місця знаходження автомобіля «MITSUBISHI SPASE - STAR», тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, при механізмі розвитку ДТП, в діях водія автомобіля марки «ВАЗ 211540», [PERSON] , вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо транспортної пригоди (а.с. 10-16). Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2018 року, визнано винним\~ [PERSON] у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~286\~КК України\~та призначено\~йому покарання\~у виді\~штрафу в\~розмірі двохсот\~п`ятдесяти неоподатковуваних\~мінімумів доходів\~громадян \~4250\~грн.,\~без позбавлення\~права керувати\~транспортними засобами(а.с. 22-28). На запитання суду представник відповідача адвокат Шибінський О.В. повідомив, що [PERSON] сплатив штраф в сумі 4250 грн., призначений йому вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що наданий адвокатом Шибінським О.В. висновок експертного дослідження №2 від 10.06.2019 року (а.с. 138-143) не спростовує винуватість [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 04.02.2016 року, оскільки даний висновок виконаний на замовлення адвоката Шибінського [PERSON] після набуття законної сили вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2018 року та сплати винуватцем ДТП [PERSON] штрафу в сумі 4250 грн., що був призначений йому вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року. Крім того, експерт, який здійснював експертне дослідження по висновку №2 від 10.06.2019 року (а.с. 138-143) не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та за ст. 385 КК України за відмову від надання висновку. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №42 від 21.04.2016 року, проведеної на підставі постанови старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області Степанюка О.А. від 08.02.2016 року, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «MITSUBISHI SPASE STAR», д.н.з. [NUMBER] чорного кольору, внаслідок ДТП, з ПДВ складає 127 200 грн. (а.с. 29-43). В дослідницькій частині даного висновку експертизи №42 від 21.04.2016 року вказано, що власником автомобіля марки «MITSUBISHI SPASE STAR», д.н.з. [NUMBER] чорного кольору, 2004 року випуску, є [PERSON] (а.с. 30). Цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УСК Княжна Вієнна Іншуранс Груп» згідно Полісу обов`язкового страхування АЕ/4812133. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000 грн., франшиза 500 грн. (а.с. 44). Судом встановлено, що страховик ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за наслідком розгляду документів прийняв рішення про визнання майнових вимог обґрунтованими та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 49500 грн. Вказану суму 49500 грн. страхового відшкодування було перераховано [PERSON] , що підтверджується листом ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" від 08.05.2018 року (а.с. 45), відзивом на позовну заяву (а.с. 128-129), копією заяви [PERSON] (а.с. 131). Вказані обставини не спростовано іншими доказами ні позивачем, ні відповідачем. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] вказувала, що внаслідок ДТП за участю автомобіля «ВАЗ - 211540», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка мала місце 04.02.2016 року, позивачу [PERSON] як власнику автомобіля «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] було виплачено страховиком 49500 грн. страхового відшкодування, але залишився невиплачений матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «MITSUBISHI SPASE STAR», д.н.з. [NUMBER] чорного кольору, внаслідок ДТП, з ПДВ в сумі 77700 грн. (127200 грн. завданий збиток відповідно до висновку експертизи 49500 грн. виплата страхового відшкодування). Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Станом на день розгляду даної справи по суті позивач [PERSON] не надала суду належних доказів, що вона є власником або володільцем джерела підвищеної небезпеки: автомобіля «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність, договір оренди, тощо), а відтак не вправі була звертатися з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої автомобілю «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] . З огляду на те, що частину страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] отримав [PERSON] як власник даного автомобіля, то позивач також не надала доказів, що [PERSON] уповноважив її на звернення до суду з даним позовом про відшкодування шкоди, завданої майну [PERSON] , а також будь-яких інших доказів, які дають право [PERSON] для стягнення майнової шкоди, завданої автомобілю «MITSUBISHI - SPASE - STAR», д.н.з. [NUMBER] . Тому в стягненні 77700 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] слід відмовити, що не позбавляє власника [PERSON] права на звернення до суду про відшкодування йому майнової шкоди за пошкоджений автомобіль. Разом з тим, суд вважає, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1449,95 грн. витрат на лікування, оскільки позовні вимоги в цій частині є доведеними та підтверджуються належними доказами. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.02.2016 року з участю водіїв [PERSON] і [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №444/511/645 від 31.05.2016 року, у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, множинні забої та садна обличчя, забій шийного відділу хребта, забій носу, перелом кісток носу, перелом лобного відростку верхньої щелепи праворуч, ліворуч, закрита тупа травма органів черевної порожнини. Вищевказані тілесні ушкодження у [PERSON] виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк ДТП 04.02.2016 року, не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки перелом кісток лицьового черепа, за своїм характером, спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (а.с. 17-21). Позивач [PERSON] надала суду копії виписок з медичних карт стаціонарного та амбулаторного лікування [PERSON] внаслідок ДПТ, зі списком призначень їй лікарями відповідного лікування та необхідних ліків (а.с. 48-53), а також копії чеків про придбання призначених ліків (а.с. 81-86), які узгоджуються між собою. Відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2018 року підтверджується вина [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 04.02.2016 року. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано тілесні ушкодження, які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №444/511/645 від 31.05.2016 року. Вказані докази підтверджують, що дії [PERSON] були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина [PERSON] , а тому підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1449,95 грн. понесених витрат на лікування позивачки. Крім того, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 20\~000 грн. моральної шкоди з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вимогами ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). При визначенні розміру відшкодування позивачу моральної шкоди суд враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.02.2016 року з участю водіїв [PERSON] і [PERSON] , позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, множинні забої та садна обличчя, забій шийного відділу хребта, забій носу, перелом кісток носу, перелом лобного відростку верхньої щелепи праворуч, ліворуч, закрита тупа травма органів черевної порожнини. Вищевказані тілесні ушкодження у [PERSON] виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк ДТП 04.02.2016 року, не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки перелом кісток лицьового черепа, за своїм характером, спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Суд вважає поза розумним сумнівом, що внаслідок вказаних вище отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перенесла значний фізичний біль та страждання, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями страху за своє здоров`я та життя, що [PERSON] вимушена була тривалий час (понад 21 день) лікуватися, що позбавило позивача звичайного ритму життя та можливості працювати. Отже, враховуючи характер, обсяг і глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнала позивачка, характер правопорушення, вчиненого відповідачем, ступінь його вини, те, що позивачка тривалий час лікувалася від отриманих травм, перенесла біль, суд вважає, що обґрунтованим розміром відшкодування відповідачем [PERSON] позивачці моральної шкоди буде 20\~000 грн., що відповідатиме верховенству права, вимогам розумності та справедливості. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інтереси позивача [PERSON] по даній цивільній справі в суді представляв адвокат Білошкурський О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 12.04.2018 року, ордеру від 31.01.2019 року, додаткової угоди від 22.05.2018 року до договору про надання правничої допомоги від 12.04.2018 року (а.с. 54, 56, 57). Відповідно до акту №1 здачі-приймання виконаних робіт від 31.01.2019 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 31.01.2019 року, [PERSON] сплатила адвокату Білошкурському О.В. 11900 грн. за надану правничу допомогу (а.с. 58, 59). Згідно з приписами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено частково на 16,61%, тому підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесений судовий збір в сумі 127,63 грн., а також 1976,59 грн. витрат на правничу допомогу адвоката пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial