Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

20 березня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство "Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» звернувся з позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.07.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 21670 доларів США. з оплатою процентної ставки, відповідно до п.п. 4.1.1 - 4.1.7 кредитного договору, строком до 03.07.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань 04 червня 2007 року між Банком і [PERSON] укладено окремий договір поруки. Крім того, 05 листопада 2009 року між Банком та [PERSON] також укладено окремий договір поруки. Позивач зазначав, що внаслідок невиконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором виникло право на стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів в розмірі 627893 грн. 31 коп., що складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 10239,59 доларів США, що еквівалентно 132603 грн. 71 коп.; заборгованості за відсотками в розмірі 4040,09 доларів США, що еквівалентно 52319 грн.57 коп.; пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитом в розмірі 442970 грн.03коп. 09 вересня 2015 року представник відповідача [PERSON]- [PERSON] за первинним позовом подав до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про визнання припиненим договору поруки. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що, оскільки 17.05.2013 року Банк попередив поручителя про необхідність дострокового повернення кредитних коштів, саме 17.05.2013 року настав строк сплати всієї суми кредиту достроково. Оскільки Банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, який був змінний ним, не пред'явив вимоги до поручителя [PERSON], просив визнати припиненим договір поруки від 05.11.2009 року на підставі ст. 559 ЦК України. 29 вересня 2015 року відповідачка [PERSON] за первинним позовом подала до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про визнання припиненим договору поруки. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що, оскільки 17.05.2013 року Банк попередив поручителя про необхідність дострокового повернення кредитних коштів саме 17.05.2013 року настав строк сплати всієї суми кредиту достроково. Оскільки Банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, який був змінний ним, не пред'явив вимоги до неї як до поручителя, просила визнати припиненим договір поруки від 05.11.2009 року на підставі ст. 559 ЦК України. Ухвалами Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2015 року та 29 вересня 2015 року подані відповідачами зустрічні позовні заяви об'єднані в одне провадження з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача по первісній позовній заяві Баштова Я.А. позовні вимоги підтримала, підтвердивши викладені в ньому обставини та просила їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення, в яких зазначила, що вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] від 17.05.2013 року направлялась по іншому кредитному договору [PERSON] Ненадсилання кредитодавцем позичальнику відповідної вимоги не виключає права кредитодавця на звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав. Оскільки банком в односторонньому порядку не змінювався строк виконання зобов'язання , а строк основного зобов`язання ще не закінчився, то позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з вимогою до поручителів. Просила в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] відмовити. Також просила відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] з тих самих мотивів. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що він до осені 2009 року належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором.20.10.2009 року за пропозицією Банку був укладений договір поруки з [PERSON], якому передано автомобіль, який був ним придбаний за вказаним кредитним договором та запевнили його, що з нього буде знята уся відповідальність за кредитним договором, а заборгованість, яка залишилася буде погашати новий власник автомобіля. 19.10.2009 року він відав [PERSON] довіреність на користування автомобілем. Однак, через декілька днів [PERSON] повідомив його, що знайшов для себе інший автомобіль, а його автомобіль згоден придбати [PERSON] 05.11.2009 року між Банком і [PERSON] був укладений договір поруки. Представник Банку завірив його, що тепер борг буде погашати [PERSON] Посилаючись на вищезазначені обставини просив в задоволенні вимог до нього позивачу відмовити. Представник відповідача (позивача) [PERSON] позов ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит» не визнав, подав письмові заперечення та пояснив суду, що вимоги позивача є необґрунтованими, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення з вимогами до поручителя. Крім того, послався на те, що позивач після рішення про ліквідацію не може бути стороною по страві. Належним позивачем може бути фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі його повноважних представників, тому в задоволені позовних вимог до відповідачів Банку слід відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між Банком «Фінанси та Кредит» в особі «Миколаївського регіонального управління, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) і [PERSON] укладено кредитний договір №194-aisp-2007, згідно з яким останньому надано кредит в розмірі 21670 доларів США, строком до 03 липня 2014 року, з оплатою за процентними ставками, встановленими п.4 кредитного договору, а саме - протягом першого фактичного року кредитування, починаючи з дати укладення цього договору і до 03 липня 2008 року - за процентною ставкою 11,3 процентів річних; протягом другого року, починаючи з 04 липня 2008 року і до 03 липня 2009 року - за процентною ставкою 11,1 процентів річних; протягом третього року з 04 липня 2009 року і до 03 липня 2010 року - за процентною ставкою 10,8 процентів річних; протягом четвертого року з 04 липня 2010 року і до 03 липня 2011 року - за процентною ставкою 10,4 процентів річних; протягом п'ятого року починаючи з 04 липня 2011 року і до 03 липня 2012 року - за процентною ставкою 10,4 процентів річних; протягом шостого року , починаючи з 03 липня 2012 року і до 04 липня 2013 року - за процентною ставкою 10,20 процентів річних; протягом сьомого року, починаючи з 03 липня 2013 року і до 04 липня 2014 року - за процентною ставкою 10,0 процентів річних. Пунктом 5 договору передбачено, що виконання позичальником зобов'язань за цим договором, забезпечується порукою, згідно з договорами поруки від 04 червня 2007 року та від 05 листопада 2009 року, які укладено між Банком, [PERSON] і [PERSON] відповідно. Пунктами 1.1, 2.1 договору поруки від 04 червня 2007 року, укладеного між Банком і [PERSON], передбачена солідарна відповідальність боржника й поручителя за всіма зобов'язаннями боржника перед кредитором. Пунктом 5.1 договору передбачено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. Пунктами 1.1, 2.1 договору поруки від 05 листопада 2009 року, укладеного між Банком і [PERSON], передбачена солідарна відповідальність боржника й поручителя за всіма зобов'язаннями боржника перед кредитором. Пунктом 5.1 договору передбачено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. Свої зобов`язання Банк виконав належним чином. Однак, відповідач [PERSON] зобов`язання по вищезазначеному кредитному договору належним чином не виконує. В зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитного зобов'язання 20 березня 2015 року Банк звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості солідарно з позичальника та обох поручителів. Відповідачам нарахована заборгованість станом на 22.10.2014 року в розмірі 627893 грн. 31 коп., що складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 10239,59 доларів США, що еквівалентно 132603 грн. 71 коп.; заборгованості за відсотками в розмірі 4040,09 доларів США, що еквівалентно 52319 грн.57 коп.; пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитом в розмірі 442970 грн.03коп. Із матеріалів справи вбачається, що за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] останній платіж здійснив 24 січня 2014 року. Згідно п.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний щомісячно, в термін з 1 по 10 числа кожного місяця проводити погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 259 доларів США та нарахованими процентами, відповідно до Графіку. Відповідно до вимог ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. За таких обставин у позивача виникло право на пред`явлення вимоги до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника, починаючи з 11.02.2014 року, тобто з моменту порушення боржником графіку погашення чергової суми заборгованості за кредитом, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителів позивач пред`явив лише 20 березня 2015 року, звернувшись із зазначеним позовом до суду. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням(якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Отже, пред'явлення позовної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України припиняє поруку останнього. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України у справах №6-53цс/14 та №6-41/14 від 17 вересня 2014 року, які є обов'язковими для застосування в силу ст.. 360-7 ЦПК України. Виходячи з вищезазначеного, позовні вимоги, які пред'явлені Банком - позивачем по первинному позову до відповідачів - поручителів [PERSON] і [PERSON] є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити. Що стосується позовних вимог пред'явлених Банком до відповідача [PERSON], то вони є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 10239,59 доларів США, що еквівалентно 132603 грн. 71 коп.; заборгованості за відсотками в розмірі 4040,09 доларів США, що еквівалентно 52319 грн.57 коп. Банком пред'явлено також вимоги щодо стягнення пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитом в розмірі 442 970 грн.03коп. Однак, відповідно до вимог ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню пеня та комісія за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитом в межах строку позовної давності в розмірі 353501 грн. 92 коп. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становить 538 425 грн. 20 коп. Разом з цим, зустрічні позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими, оскільки останній платіж позичальником за кредитним договором здійснено 24.01.2014 року, а з позовом до суду Банк звернувся лише 20 березня 2008 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого кредитним договором для погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, а тому порука поручителів [PERSON] і [PERSON] є припиненою. Доводи представника відповідачів [PERSON] про те, що Банк змінив строк повернення заборгованості за кредитним договором, пред'явивши 17.052013 року позивачу та поручителям вимогу про дострокове погашення заборгованості є безпідставні, оскільки Банк вимогу до поручителів [PERSON] та [PERSON] про дострокове погашення за кредитним договором №194-aisp-2007 не направляв, а 20.03.2015 року звернувся з позовом в суд до відповідачів. Є безпідставними також доводи представника відповідача (позивача) [PERSON] про те, що позивач після рішення про ліквідацію не може бути стороною по страві і належним позивачем може бути фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі його повноважних представників, оскільки вони спростовуються відповідною довіреністю ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Судові витрати сторін слід розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial