Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Адвокат Мишанич Л.О. звернулася в суд в інтересах [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Заяву мотивовано тим, що [PERSON] є особою, яка постраждала від домашнього насильства відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Вказує, що рішенням Воловецького районного суду від 26.06.2017 року по справі № 300/352/17 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Спільне життя сторін не склалось через те, що [PERSON] тривалий час зловживав спиртними напоями, вчиняючи сварки та бійки. Після розірвання шлюбу [PERSON] продовжує без законних на те підстав проживати у будинку, належному дочці заявниці - [PERSON] , систематично застосовує до заявниці, її дочки фізичне та психологічне насильство, пошкоджує майно, за що неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності. З огляду на наведене, заявниця просить суд видати обмежувальний припис, заборонивши її колишньому чоловіку [PERSON] перебувати по місцю спільного проживання членів сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; зобов`язати його усунути перешкоди у користуванні майном, що є власністю дочки- [PERSON] - будинком, господарськими спорудами, прибудинковою територією та іншим належним їй майном; заборонити вести листування, телефонні розмови або контактувати з членами сім`ї особисто чи через третіх осіб. У судове засідання заявник та її представник не з`явилися, надали заяву про слухання справи за їх відсутності, заяву підтримують. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, на виклик суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд приходить наступного висновку. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; а домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя. Згідно з ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Приписами ст.26 Закону передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Судом встановлено, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.06.2017 року по справі № 300/352/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заінтересована особа [PERSON] фактично проживає в будинку, належному дочці- [PERSON] , де також проживає і заявниця [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] вчиняє відносно заявниці та дочки [PERSON] систематичні дії дії протиправного характеру: спричиняє сварки та конфлікти, здійснює погрози фізичною розправою та знищення майна, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1, ст.173-2 ч.2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та був визнаний винуватим з призначенням відповідного покарання, що підтверджено постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 31.03.2015 року №300/250/15-п, від 03.11.2016 року №300/908/16-п, від 27.06.2017 року №300/469/17, від 06.09.2017 року №300/664/17, від 22.11.2018 року №300/992/18, від 07.12.2018 року 3300/1113/18; від 06.08.2019 року №300/658/19, від 20.08.2019 року №300/723/19. Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 06.12.2018 року №300/1005/18 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, нанесене потерпілій [PERSON] . Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 02.12.2019 року №936/841/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України - домашнє насильство щодо колишньої дружини [PERSON] . Таким чином, заявником доведено, що [PERSON] неодноразово і систематично вчиняє домашнє насильство до неї та їхньої дочки [PERSON] , що підтверджується вищенаведеними рішеннями суду. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є кривдником заявника [PERSON] -своєї колишньої дружини, по відношеню до якої ним вчиняється домашнє насильство. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, яке систематично чинить [PERSON] щодо [PERSON] , суд вважає, що існує реальна вірогідність повторного вчинення такого насильства з боку заінтересованої особи, а тому заявник потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, доводи заявника знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому заяву слід задовольнити частково, в межах заявлених вимог лише щодо заявниці [PERSON] , як особи, яка безпосередньо постраждала від домашнього насильства з боку [PERSON] . В силу вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи слд віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed