Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем 18 січня 2008 року, який зареєстрований Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 5 та після розірвання шлюбу відновити їй дівоче празвище " [PERSON] ", а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 січня 2008 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося через сварки, різні інтереси та погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату почуттів взаємної любові та поваги, відсутність між ними взаємодопомоги та підтримки, в зв`язку з чим їхня сім`я фактично припинила своє існування, а збереження шлюбу стало неможливим, а тому, просить шлюб між ними розірвати. Відповідно до ухвали суду від 14 січня 2021 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, призначено по цивільній справі судове засідання на 11 годину 00 хвилин 01 лютого 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання 01 лютого 2021 року не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 01 лютого 2021 року не з`явився, проте на адресу суду від нього надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, немає. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.3). Під час перебування в шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 294 (а.с.4). Відповідно до довідки виконавчого комітету Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 12 січня 2021 року № 31, неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері [PERSON] , яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало, те що спільне життя сторін не склалося через сварки, різні інтереси та погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату почуттів взаємної любові та поваги, відсутність між ними взаємодопомоги та підтримки, в зв`язку з чим їхня сім`я фактично припинила своє існування, а збереження шлюбу стало неможливим. Позивач та відповідач не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та заяви позивача до суду про підтримання позовних вимог та заяви відповідача про визнання позовних вимог. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, обставини справи та підстави пред`явлення позову до суду, суд приходить до висновку, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їхнього неповнолітнього сина, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач також просить суд після розірвання шлюбу відновити їй дівоче прізвище " [PERSON] ". Разом з тим, норми чинного законодавство надають суду право після розірвання шлюбу відновити особі дошлюбне прізвище. Проте, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що до укладення шлюбу з [PERSON] позивач [PERSON] мала прізвище " [PERSON] ". а тому, підтави для відновлення позивачу після розірвання шлюбу в судовому порядку прізвища " [PERSON] " відсутні. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріпленні в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". При вирішенні питання про стягнення із відповідача судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, а тому на підставі положень частини першої статті 142 ЦПК України, позивачеві з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (згідно квитанції № 0.01951504418.1 від 21 грудня 2020 року (а.с. 6) та стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved