Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

24 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "Укрсоцбанк", в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON], про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 173374,68 гривень заборгованості за кредитним договором та судових витрат в розмірі 2600,62 гривень. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 175АІ10131125002 від 25 листопада 2013 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 135672,00 гривень для оплати придбаного автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA A7 AMBITION, 2013 року випуску, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6% на рік та комісій з кінцевим терміном повернення до 24 листопада 2016 року. Для забезпечення виконання зобовязань позичальника перед банком було укладено договір поруки № 175АІ10131125002-П від 25 листопада 2013 року між банком та відповідачем [PERSON]. ПАТ "Укрсоцбанк" було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 30 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 173374,68 гривень. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] та [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість. Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] та [PERSON] є [ADDRESS] (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ,підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам,зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.37), представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі ( а.с. 38). Відповідачів [PERSON] та [PERSON] було належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.39-40). Однак відповідачі в судове засідання не прибули, про наявність поважних для цього причин суд не повідомили, заперечень проти вимог позивача не висунули. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 175АІ10131125002 від 25 листопада 2013 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 135672,00 гривень для оплати придбаного автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA A7 AMBITION, 2013 року випуску, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6% на рік та комісій з кінцевим терміном повернення до 24 листопада 2016 року (а. с.5-12, 15-17). Для забезпечення виконання зобовязань позичальника перед банком було укладено договір поруки № 175АІ10131125002-П від 25 листопада 2013 року між банком та відповідачем [PERSON] (а.с.13-14). Позивач свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 30 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 173374,68 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 109288,98 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 20003,98 гривень, 20694,70 гривень заборгованість з пені за несвоєчасне повернення кредиту, 5966,67 гривень - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення відсотків, 13395,79 гривень - розмір інфляційних витрат за кредитом, 4024,56 гривень - розмір інфляційних витрат за відсотками ( а.с.18-20). За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач [PERSON] не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] та [PERSON] повернення суми кредиту. Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 109288,98 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 20003,98 гривень, інфляційних витрат за кредитом в розмірі 13395,79 гривень, інфляційних витрат за відсотками в розмірі 4024,56 гривень, а всього 146713,31 грн. суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі п. 4.1 Договору кредиту при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених цим договором позичальник зобов"язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діє у перод прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Але згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014р. №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з ч.2 ст. 11 вказаного Закону його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Частиною 5 ст. 11 цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, м.Донецьк включено в цей перелік (підпункт 1 п.1). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. №1079 р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р, в подальшому розпорядження від 05.11.2014р. №1079-р було предметом оскарження в адміністративному суді та у задоволенні позову було відмовлено. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р. на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Місто Донецк Донецької області входить в Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р. (підпункт 1 пункту 1). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що пеня в сумі 26661,37 грн. нараховано станом на 30 листопада 2015 року за період з 29.11.2014 року по 26.11.2015(а.с.18-20). Однак, матеріали справи свідчать про те, що відповідачі зареєстровані у м. Донецьку (а.с.21,23-24). Тому з огляду на викладене позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів пені в розмірі 26661,37 грн. не грунтуються на вимогах законодавства і задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду по сплаті судового збору в сумі 2600,62 гривень (а.с.2), суд враховує вимоги п. 35 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати» відповідно до якого вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також суд враховує роз»яснення, викладені у п.36 вказаної постанови, які передбачають, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Тому позовні вимоги позивача і в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 2200,64 грн.(2600,62 х84,62%(146713,31:(173374,68:100)х1%). Також відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК Уркаїни до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов"язані з публікацією в персі оголошення про виклик відповідача. Оплату публікації оголошення в пресі в розмірі 420,00 гривень було здійснено позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується платіжним дорученням № BO909B1145 від 29.02.2016 року (а.с.56). Але за вказаних вище обставин з врахуванням часткового задоволення позову суд приходить до висновку і про часткове відшкодування позивачу витрат на оплату публікації оголошення про виклик відповідача - в сумі 533,11 грн.(630,00х84,62%) .

Outcome: partial