Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання поруки за договором №26-П/12 від 30.03.2012 року припиненою. В обґрунтування позову зазначив, що 30 березня 2012 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Атіква» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 10/12. У відповідності до п. 2.1 пп.е) вказаного договору належне виконання позичальником зобов'язань за даним договором забезпечується порукою [PERSON] 10 липня 2013 року між банком та позивачем укладено та нотаріально посвідчено Договір про внесення змін та доповнень до договору поруки № 26-П/12 від 30.03.2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 4617, яким було передбачено можливість припинення поруки за певних умов. Станом на 29 листопада заборгованість за кредитом ТОВ « Атіква» становило 679908 гривень, що є підтвердженням виконання першої умови про погашення кредиту до суми, що не перевищує 680000 гривень, а також порушень з боку позичальника будь-яких умов договору не було. Оскільки п. 5.3.1,п.5.3, ст. 5 доповнень до договору поруки було виконано, до дія договору поруки припинилась в дату зазначеного вище зменшення погашення кредиту, а саме 29 листопада 2013 року, що не потребує вчинення будь-яких додаткових дій. Листом від 03.12.2013 року позивачем було повідомлено банк про припинення договору поруки, натомість ТОВ « Альфа-Банк» направило вимогу про дострокове виконання [PERSON] взятих зобов'язань. Позивач посилаючись на вимоги ст.ст.15,16 ЦК України вважає, що його права порушено, а тому він має право на захист своїх цивільних прав. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігів від 23 липня 2014 року позовні вимоги позивача задоволено повністю. Визнано договір поруки № 26-П/12 від 30 грудня 2012 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» припиненим. В апеляційній скарзі ПАТ „ Альфа-Банк" просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не врахував , що п. 5.3.1. Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 10 липня 2013 року до Договору поруки № 26-П/12 від 30.03.2012 передбачено не лише зменшення заборгованості до суми, що не перевищує 6800000 гривень а і належного виконання ТОВ « Атіква» будь-яких умов договору станом на дату зменшення погашення заборгованості, як умову припинення взятих на себе зобов'язань [PERSON] згідно укладеного договору поруки. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано вимоги ч. 3 ст. 61 ЦПК України та не прийнято, як доказ рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 квітня 2014 року, яким встановлено факт наявності заборгованості ТОВ «Атіква» та [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк», в тому числі штрафу в розмірі 186 641,96 грн., який виник з грудня 2012 року по листопад 2013 року та був наявний станом на 29.11.2013 року . Крім того, апелянт зазначає, що обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Обрання певного способу правового захисту, у тому числі врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2012 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Атіква», було укладено договір про відкриття кредитної лінії №10/12. Відповідно до умов Кредитного договору Банк відкрив Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у національній валюті та на підставі додаткових угод до цього Договору окремими частинами (траншами) надає Позичальнику Кредит у порядку і на умовах, визначених Договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати Кредит для поповнення оборотних коштів і на будь-які цілі, що не суперечать законодавству України, своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування Кредитом,та зобов'язується виконати інші умови Договору та повернути Банку Кредит у терміни, встановлені договором. Відповідно до умов даного кредитного договору поручитель не був стороною Основного договору.( а.с.78-98) У відповідності до п. 2.2 договору про відкриття кредитної лінії засоби забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань оформлюються окремими документами, що укладаються одночасно з цим договором . У відповідності до п. 2.1, пп. е) договору про відкриття кредитної лінії належне виконання Позичальником зобов'язань за даним договором забезпечується порукою [PERSON] 30 березня 2012 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки №26-П/12 (далі за текстом - «Договір поруки»), відповідно до умов якого Поручитель поручається за виконання Боржником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому.( а.с.6-8) Згідно договору поруки від 30.03.2012 року статтею 2 визначено предмет договору. Згідно п. 2.1 у відповідності з цим Договором Поручитель поручається за виконання Боржником наступних обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обов`язку повернути Банку наданий на підставі Основного договору Кредит у загальній сумі, що у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт Кредитної лінії. Кожен з траншів, шляхом надання яких наданий Кредит, повинен бути повернутий у останній день строку, що складає 12 місяців з дати укладення додаткової угоди, на підставі якої цей транш надано, або у останній день будь-якого меншого чи більшого строку, якщо такий буде визначений згідно з Основним договором та/або Додатковою угодою, а транші, надані менше ніж за 12 місяців до дня закінчення строку дії Кредитної лінії, у день закінчення строку дії Кредитної лінії; обов`язку сплачувати проценти за користування Кредитом, наданим за Кредитною лінією у розмірі з 30.03.2012 року по 30.06.2012 року (включно) 2% річних, з 01.07.2012 року 9% річних, або у будь-якому іншому ( більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни Основного договору, у строки визначені в Основному договорі; обов`язку у випадках передбачених Основним договором або законодавством України достроково (до настання термінів, або строків повернення/сплати зазначених вище у цьому пункті), повернути Банку Кредит, оплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із Основного договору; обов`язку сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку, невиконання або неналежним виконанням Боржником своїх зобов`язань за Основним договором. У відповідності до п. 5.3 ст. 5 Договору поруки останній набуває чинності з моменту його підписання, скріплення печаткою Банку та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов'язань Боржника за Основним договором. 5 квітня 2013 року сторонами договору поруки від 30.03.2013 року було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до вказаного договору, який зареєстровано в реєстрі за № 4617.( а.с.9) Зміни стосувались порядку вирішення спорів, що можуть виникнути між сторонами договору. 10 липня 2013 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено Договір про внесення змін і доповнень №2 до договору поруки №26-П/12 від 30.03.2012р. та зареєстровано в реєстрі за №4617 (далі за текстом - «Додатковий договір №2»).( а.с.10-11) У відповідності до п. 3 Додаткового договору №2 п.5.3 ст.5 «Строк дії та інші умови Договору» викладено в новій редакції згідно якого Договір поруки набуває чинності з моменту його підписання, скріплення печаткою Банку та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов'язань Боржника за Основним договором, крім випадку, вказаного в пп. 5.3.1. У відповідності до п. 5.3.1, п.5.3, ст. 5 Додаткового договору №2 п.5.3 ст.5 у випадку зменшення/погашення до « 31» грудня 2013 року (включно) заборгованості Позичальника по Кредиту до суми, що не перевищує 6 800 000,00 (Шість мільйонів вісімсот тисяч, 00) гривень та за умови відсутності порушення/неналежного невиконання Позичальником будь-яких умов Основного договору станом на дату зменшення/погашення Кредиту до зазначеної вище суми, дія цього Договору та порука за цим Договором припиняється в дату зазначеного вище зменшення/погашення Кредиту, що не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку Сторін або підписання будь-яких документів. В такому випадку, з боку Банку, не можуть бути пред'явлені будь-які вимоги за цим Договором до Поручителя, або іншим шляхом звернено стягнення на майно/грошові кошти Поручителя у зв'язку з цим Договором. Станом на 29.11.2013р. заборгованість за кредитом Позичальника становила 6799080,00грн.( а.с.108) Листом від 03.12.2013р. [PERSON] було повідомлено Банк про припинення Договору поруки у відповідності до пп.5.3.1 п.5.3 ст. 5, де зазначено, що заборгованість Позичальника перед банком станом на 29.11.2013 року становить 6799080,00грн.( а.с.12) 05.12.2013 року Банком було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань [PERSON], на що останній надав відповідь на вимогу (отримано Банком 13.12.2013р., вх.№105782-11) з повідомленням про виконання в повному обсязі своїх зобов'язань як Поручителя по Договору поруки. ( а.с.14-15) Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атіква", [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 10/12 від 30.03.2012, яка станом на 04.12.2013 становить 7 065 027 (сім мільйонів шістдесят п'ять тисяч двадцять сім) грн. 62 коп. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 986 000 (дев'ятсот вісімдесят шість ) грн. 00 коп., строкової заборгованості за кредитом - 5 813 080 (п»ять мільйонів вісімсот тринадцять тисяч вісімдесят) грн. 00 коп., заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 702 (сімсот дві) грн. 36 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 78 603 (сімдесят вісім тисяч шістсот три) грн. 30 коп., штрафу за ненадання документів - 186 641 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот сорок одна) грн. 96 коп. ( а.с.74-77) Вказане рішення ухвалою апеляційного суду м. Київ від 20 травня 2014 року залишено без змін.( а.с.177-179) Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційної інстанції оскаржувались до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, які були залишені без змін ухвалою суду касаційної інстанції від 2 жовтня 2014 року. ( а.с.277-279) Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що настала подія, а саме зменшення/погашення до 31 грудня 2013 року ( включно) заборгованості Позичальника по кредиту до суми, що не перевищує 6800000 ( шість мільйонів вісімдесят тисяч) гривень при добросовісному виконанні своїх зобов'язань по основному договору, припиняє виконання зобов'язання Поручителя з моменту оплати до відповідної суми 29 листопада 2013 року, а строк дії договору поруки таким, що настав 29 листопада 2013 року. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року відповідно до якого стягнуто солідарно з ТОВ «Атіква» та [PERSON] на користь ПАТ « Альфа-Банк» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії не було досліджено та встановлено заборгованість позичальника станом на 29.11.2013 року, а отже вказане рішення не може бути доказом в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Сторонами також не дотримано позасудового врегулювання спору, як цього вимагає п.5.8 Договору поруки. З таким висновком суду не погоджується колегія суддів апеляційного суду Чернігівської області. Відповідно до вимог ст.ст. 553 ЦК України, визначає поруку як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порука має похідний характер від забезпечуваного нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором. Частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. За змістом ст. 509 цього кодексу зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Договором поруки №26-П/12 від 30.03.2012р. з змінами та доповненнями, сторони обумовили, що дія даного договору припиняється у випадку зменшення/погашення до « 31» грудня 2013 року (включно) заборгованості Позичальника по Кредиту до суми, що не перевищує 6 800 000,00 (Шість мільйонів вісімсот тисяч,00) гривень та за умови відсутності порушення/ неналежного невиконання Позичальником будь-яких умов Основного договору станом на дату зменшення/погашення Кредиту до зазначеної вище суми. Виходячи із приписів вищевказаних норм цивільного законодавства та умов договору, припинення правовідносин (зобов'язань) здійснюється у спосіб, визначений договором. Відповідно до вимог п. 8.1 Кредитного договору, протягом усього строку дії цього договору Позичальник зобов»язаний надавати банку належним чином оформлені документи, що характеризують його фінансовий стан і діяльність, перелік і строки надання яких установлені у Додатку № 1 до цього Договору. Позичальник не виконував вищезазначені зобов»язання, та протягом всього періоду дії договору, не надавав документи, що характеризують його фінансовий стан, а отже не виконував належним чином умови договору. П.11.2 Договору про відкриття кредитної лянії № 10/12 передбачено, що у випадку порушення своїх зобов»язань за цим договором Позичальник зобов»язаний сплачувати банку штрафи. З метою захисту свого права ПАТ « Альфа-Банк» звернулось до Печерського районного суду м. Київ з позовом до ТОВ «Атіква» та [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атіква", [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 10/12 від 30.03.2012. Рішення суду оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку та залишене без змін. Вищезазначеним судовим рішенням встановлений факт наявності заборгованості ТОВ « Атіква» та [PERSON] перед ПАТ « Альфа- Банк», в тому числі штрафу в розмірі 186641,91 гривну, який виник з грудня 2012 року по листопад 2013 року та був наявний станом на 29.11.2013 року. Під час розгляду справи у Печерському районному суді м. Київ приймали участь ті самі сторонни, що і в Деснянському суді м. Чернігів. Тому обставина, яка встановлена рішенням Печерського районного суду м. Київ, а саме наявність заборгованості ТОВ « Атіква» та [PERSON] зі сплати штрафу за ненадання документів в розмірі 186 641,96 гривень є обов»язковою в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України та не підлягає доказуванню під час розгляду справи, що розглядається. З викладеного вбачається, що сума заборгованості ТОВ « Атіква» та [PERSON] перед ПАТ " Альфа- Банк" станом на 29.11.2013 року, перевищквала 6800000, а отжедоговір поруки не є припиненим. Із змісту ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб»єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутись до суду за його вирішенням. Можливість використання суб»єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних відносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору , є правом, а не обов»язком особи. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб»єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Враховуючи наведені обставини , висновок суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України, для визнання вищенаведеного договору поруки припиненим не відповідає нормам матеріального та процесуального права . Оскільки на вказану обставину судом першої інстанції звернуто увагу не було, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 121 (сто двадцять одну) гривню 80 копійок .

Outcome: approved