Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа - [PERSON] про припинення договору поруки. Свої вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11305707000, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 150 тис. дол. США, з процентною ставкою 13, 9 % річних, строком до 27 лютого 2018 року. Зазначила, що в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором 27 лютого 2008 року між нею та АКІБ "УкрСиббанк" був укладений договір поруки № 183146. Вказала, що при укладенні кредитного договору та договору поруки ставка за користування кредитом була встановлена на рівні 13,9% річних. 28 травня 2010 року між третьою особою та відповідачем було підписано додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої було погоджено збільшення розміру щомісячного ануїтетного платежу та визначено графік погашення кредиту. Посилаючись на те, що лише після ознайомлення з розрахунками заборгованості за кредитним договором станом на 04.03.2014 року вона дізналася про підвищення процентної ставки за кредитним договором до 27,8% річних, однак згоду на це вона не давала, просила визнати її поруку за договором поруки від 27 лютого 2008 року, укладеним з АКІБ "УкрСиббанк" припиненою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що оскільки ПАТ "УкрСиббанк" підвищив відсоткову ставку за користування кредитом по основному договору до 27,8% річних, то обсяг відповідальності [PERSON] значно збільшився, однак згоду на це позивачка не давала, а тому вважає, що порука [PERSON] відповідно до ст. 559 ЦК України припинилася. Представник відповідача у судове засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог. Третя особа у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ "УкрСиббанк" є повним правонаступником АКІБ "УкрСиббанк". Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк" був укладений кредитний договір № 11305707000 (а. с. 8-14). Відповідно до п. 1.1, 1.2.2 кредитного договору Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 150 000 долю США, строком до 27 лютого 2018 року. Згідно п. 1.3.1. даного договору процентна ставка за кредитом за цим Договором встановлюється в розмірі 13,90 % річних. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором 27 лютого 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 183146 (а.с. 24-25). Відповідно до п. 1.3, договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій… Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 цієї норми визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). Стаття 559 ЦК України передбачає підстави припинення відносин поруки, зокрема ч. 1 ст. 559 ЦК України встановлює, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Підставами для припинення поруки можуть бути лише ті факти, які виникли після вчинення правочину. Закон пов'язує припинення поруки зі зміною зобов'язання, забезпеченого порукою. У постанові Верховного Суду України (справа 6-73цс12) висловлена правова позиція, яка є обов'язковою для всіх судів України згідно з ст. 360-7 ЦПК України. Припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Згідно роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо у договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. 28 травня 2010 року між [PERSON] та ПАТ "УкрСиббанк" було підписано додаткову угоду № 1 до кредитного договору (а.с. 18-19). Згідно додаткової угоди №1 розмір ануїтетного платежу складає 2 312,77 дол. США Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов даної угоди змінено схему погашення кредиту, а саме збільшився розмір ануїтетного платежу, що у свою чергу мало наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя. З договору поруки та додаткової угоди № 1 до кредитного договору не вбачається, що поручитель дала згоду на зміну умов основого зобов'язання шляхом зміни розміру щомісячних платежів без її додаткового повідомлення та укладення окремої угоди. Доказів про те, що [PERSON] була повідомлена про укладення додаткової угоди № 1 між третьою особою та відповідачем суду не надано. Умови договору поруки, укладеного між сторонами, не передбачають права банку підвищувати процентну ставку за користування кредитом без згоди поручителя. Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Умови договору поруки щодо зобов'язання поручителя солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником, не можуть свідчити про те, що поручитель дав згоду на збільшення обсягу його відповідальності без його згоди, так як дані умови не містять такого положення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Матеріали справи не містять доказів того, що поручитель був проінформований про збільшення обсягу його відповідальності і не заперечував проти цього. Оскільки Банк змінив умови договору зі збільшення об'єму відповідальності без згоди поручителя, за відсутності у договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, суд приходить до висновку, що слід визнати поруку [PERSON] за договором поруки від 27 лютого 2008 року, укладеного між нею та ПАТ «УкрСиббанк» припиненою. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved