Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

03 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, [PERSON], про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що після смерті прабаби [PERSON], відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, що знаходилися у колективній власності колишнього КСП "Нива" село Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, та належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0053541, виданого на підставі рішення Великобагачанської районної державної адміністрації від 25 вересня 1996 року №277. Позивач є спадкоємцем за законом зазначеного вище спадкового майна, прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини позивачеві було відмовлено в цьому по причині відсутності встановленого факту родинних відносин між правнуком та бабусею, а тому позивач просив суд ухвалити рішення, яким 1) встановити факт визнання громадянином [PERSON], який помер 26.01.1980 року, свого батьківства по відношенню до [PERSON], [INFO], яка народилася в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та внести зміни, доповнення до актового запису про народження №45 від 01.09.1959 року по Устивицькій сільській раді Великобагачанського району Полтавської області на [PERSON], зазначивши [PERSON] батьком дитини; 2) Встановити факт родинних відносин між [PERSON], яка померла 30.07.1996 року та [PERSON], який помер 26.01.1980 року, як між матір'ю та сином; 3) Встановити факт вчинення [PERSON] заповіту посвідченого секретарем Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 11.03.1996 року на ім'я свого правнука [PERSON]; 4) в порядку спадкування за заповітом визнати за позивачем [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, що знаходилися у колективній власності колишнього КСП "Нива" село Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, після померлої 30.07.1996 року [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити на підставі обставини, викладених у позовній заяві, в подальшому представник позивача подав до суд заяву про можливість розгляд справи за їх відсутності (а.с. 73). Відповідач [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області заперечень проти позову не подав, надіслав до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника (а.с. 67). Відповідач по справі [PERSON], подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень проти позову не подала (а.с. 70). Третя особа по справі - Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області, будучи належним чином повідомленою про місце та час розгляду справи, заяв, клопотань до суду не подала (а.с. 61). Суд дослідивши письмові докази по справі, показання свідків, які були заслухані відповідно до вимог ч. 4 ст. 191 ЦПК України, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30 липня 1996 року в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13), внаслідок чого відкрилася спадщина. За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, що знаходилася в колективному сільськогосподарському підприємстві «Нива» с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, на підтвердження чого їй було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0053541, виданий на підставі рішення Великобагачанської районної державної адміністрації від 25 вересня 1996 року №277 (а.с. 9), її право підтверджується також інформацією з Відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області (а.с. 10). За життя [PERSON] склала заповіт від 11.03.1996 року, яким заповіла все належне їй спадкове майно своєму "внукові" [PERSON], який був посвідчений секретарем Устивицької сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області [PERSON] (а.с. 11). Починаючи із дня свого народження позивач [PERSON] проживав із спадкодавцем [PERSON] в одному будинковолодінні за адресою: вулиця Набережна, 10, село Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Устивицької сільської ради Великобагачанського району, яку сформовано на підставі записів погосподарських книг за 1959 2015 роки (а.с. 18, 19, 20), але не був її внуком, як зазначено в заповіті, а був спадкодавцю правнуком. Даний факт родинного зв'язку між [PERSON] і [PERSON] підтверджується наступними письмовими доказами, а саме відомостями із погосподарських книг за 1977-1979, 1980-1982, 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000 роки (а.с. 19), де у графі зв'язок вказано, що [PERSON] є правнуком [PERSON], яка рахується, як голова двору. Даний факт, що [PERSON] є правнуком [PERSON] підтверджують також допитані у судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також підтверджують те, що за життя [PERSON], який був сином спадкодавця і який помер 26 січня 1980 року (а.с. 12, 63, 64), визнавав, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), яка є матір'ю позивача [PERSON] (а.с. 15, 17), була його дочкою, що також підтверджується відомостями із погосподарських книг за 1959-1960, 1961-1963, 1964-1966, 1967-1969, 1971-1973, 1974-1976, 1977-1979, 1980-1982 роки (а.с. 19). Вказані свідки у своїх показах наданих суду вказали, що ніякого внука на ім'я [PERSON] у спадкодавця не була, а був правнук [PERSON]. З огляду на те, що спадкодавець помер 30 липня 1996 року, то суд відповідно до ч. ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем, зазначеного вище майна, на підставі заповіту (а.с. 11). Після смерті спадкодавця, позивач [PERSON] прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, що підтверджується наданими позивачем доказами, долученими до матеріалів справ, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем на спадкове майно, на яке мала право померла особа, прийняв спадщину після померлого, то він набув право на все спадкове майно. Це право ніким не оспорюється. Між тим, відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин між позивачем та спадкоємцем позбавляє останнього отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі, та розпоряджатися власністю. В той же час суд з урахуванням наведеного вище, з урахуванням того, що [PERSON] помер 26.01.1980 року, має можливість визнати тільки факт того, що за життя [PERSON] визнавав себе батьком матері позивача, відповідачки по справі [PERSON], даний факт підтверджується як показаннями свідків так і зібраними в ході судового розгляду письмовими доказами по справі. Щодо заявленої вимоги позивача про внести зміни, доповнення до актового запису про народження №45 від 01.09.1959 року по Устивицькій сільській раді Великобагачанського району Полтавської області на [PERSON], зазначивши [PERSON] батьком дитини, то дана вимога за умови того, що [PERSON] помер, задоволенню не підлягає.

Outcome: partial