Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

28.05.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 11.06.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір №K2XRRF80720370, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 4779,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, станом на 16.05.2014 року у нього виникла заборгованість в сумі 23130,10 грн., яку позивач просить стягнути. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином, що підтверджується розпискою відповідача від 25.07.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не повноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, повторно не з'явився, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, 11.06.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (Банк) та [PERSON] (Клієнт) було укладено договір №K2XRRF80720370, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4779,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 16.05.2014 року у відповідача виникла заборгованість, яка згідно розрахунку від 16.05.2014 року, наданого позивачем, становить - 23130,10 грн. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору №K2XRRF80720370 від 11.06.2011 року є підписана [PERSON] заява позичальника №K2XRRF80720370 (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п.п. 1.2.5, 1.5.20 Умов і правил банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. В порушення вимог даних норм і умов договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань і станом на 16.05.2014 року у нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем, складається із заборгованості за кредитом - 968,70 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 2,05 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1188,44 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1077,62 грн., які підлягають стягненню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язання в розмірі 19393,29 грн., враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги те, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, виходячи з системного аналізу норм цивільного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, нарахування пені в розмірі, що значно перевищує суму основного боргу є не тільки порушення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», а також і загальних засад цивільного законодавства щодо принципу справедливості та розумності. Тому, суд, відповідно до ст. 551 ЦК України, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в нарахованій сумі 19393,29 підлягає до часткового задоволення - в розмірі, що не перевищує основної суми заборгованості за кредитом в розмірі 2200,00 грн. Зазначене також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що надані в листі «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)» від 01.02.2013, згідно якої суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки також і за власною ініціативою. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 5936,81 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджений розмір судових витрат в сумі 243,60 грн. сплачених згідно платіжного доручення №BOTM9B0KE1 від 19.05.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial