Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

у травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], який в подальшому уточнивши вимоги, просив суд постановити рішення, яким: - зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0245га, що по [ADDRESS] - зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0245га, що по [ADDRESS], шляхом усунення з проїзду залізобетонного блоку. - стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в його користь 232 000 грн. за завдану матеріальну шкоду; - стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в його користь 50 000 грн. моральної шкоди; - стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в його користь судовий збір та 1600 грн. на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог зазначав по те, що йому, [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.10.2014 року, індексний номер: 28644916, серія [NUMBER] зареєстрованого в Реєстраційній службі Львівського міського управління юстиції належить земельна ділянка площею 0,043 га по [ADDRESS]. Кадастровий номер даної земельної ділянки: [NUMBER]; Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку. Відповідачі [PERSON], що проживає в будинку [ADDRESS] та [PERSON], що проживає в будинку [ADDRESS] є його сусідами. Відповідач [PERSON], яка проживає в будинку [ADDRESS] є його віддаленою сусідкою, оскільки проживає на початку вулиці. Володіючи на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,043 га, що по [ADDRESS] він, отримавши всі дозвільні документи на будівництво та з травня 2015 року мав намір розпочати роботи по будівництву індивідуального житлового будинку. Попередньо підготувавшись до початку будівельних робіт, шляхом укладання договору №21 з ФОП [PERSON] на виконання робіт по будівництву індивідуального житлового будинку, а також для встановлення загорожі кругом ділянки та воріт, для підняття рівня землі на ділянці залучив робочу силу (підсобників) в кількості семи осіб, замовивши машини з землею, а також залучивши додаткову будівельну техніку - екскаватора, грейдера і вантажні машини. Однак, щойно почали підходити працівники-будівельники, під'їжджати будівельна техніка для проведення робіт, автомобілі з землею, щодо підготовки належної йому земельної ділянки для будівництва та початку самого будівництва, як на дорогу з метою блокування перед самим заїздом на належну йому земельну ділянку вийшли відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , не допустили на його ділянку працівників-будівельників та не дали заїхати будівельній техніці. Дані блокування заїзду на його ділянку продовжувались та продовжуються і тепер постійно вже на протязі року. Спочатку при кожному блокуванні заїзду вони висували до нього різні вимоги, які він намагався виконати, придумували весь час нові причини чому вони блокують йому заїзд. При черговому блокуванні відповідачами заїзду на належну йому земельну ділянку 21серпня 2015 року відповідачі остаточно заявили, що вони ніколи не дадуть йому побудуватись на даній ділянці, оскільки дана ділянка повинна бути їхня, а він її в них викрав. Згодом вони притягнули залізобетонний блок та перегородили ним заїзд до його ділянки, почали поводити себе агресивно. На будь-який контакт, бесіду, розмову, останні перестали погоджуватись, відтак 21серпня 2015 року о 10:02, він був змушений в черговій раз по телефонному номері 102 викликати наряд міліції, мотивувавши своє звернення блокуванням сусідів проїзду на земельну ділянку. Міліція, приїхавши на місце події, провела з відповідачами профілактичну бесіду, пояснивши що вони порушують закон, та результатів це ніяких не дало. Після чого, перебуваючи в стресовому стані, він був вимушений черговий раз розпустити працівників-будівельників та відповідну будівельну техніку, при цьому оплативши останнім за їх робочий день. Відповідачі при блокуванні заїзду один час використовували той факт, що відбувався розгляд справи про скасування права власності на належну йому земельну ділянку у Шевченківському районному суді м. Львова 17 вересня 2015 року, але і це не давало, і не дає права блокувати заїзд на неї, оскільки сторона позивача в цивільній справі не клопотала суд про накладення заборони на початок будівництва на спірній земельній ділянці, а відтак судом не виносилась відповідна ухвала. На даний час судовий процес завершений, а відповідачі і далі продовжують перешкоджати заїзду на його ділянку. Окрім того, більшість блокувань відбувались до відкриття провадження у даній справі. В подальшому ним вчинялися неодноразові спроби з працівниками-будівельниками та будівельною технікою розпочати будівництво житлового будинку на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці. Однак, через постійне блокування відповідачами заїзду, він запланованого будівництва так і не розпочав, а лише поніс значні матеріальні витрати на залучення працівників та будівельної техніки. Враховуючи дані факти, самовільна заборона відповідачами доступу до належної йому земельної ділянки, цільове призначення якої є будівництво житлового будинку, він розцінює, як вчинення перешкод відповідачами в користуванні належною йому земельною ділянкою. Внаслідок протиправної поведінки відповідачів він поніс значні матеріальні витрати. Після блокування відповідачами заїзду на належну йому земельну ділянку 21 серпня 2015 року ФОП [PERSON] заявив про розірвання договору №21по будівництву будинку, згідно затвердженого проекту за адресою: [ADDRESS] на його, [PERSON], ділянці. Також він був змушений оплатити штраф в розмірі 40 000 грн., оскільки з вини відповідачів відбувався не допуск до будівельного майданчика, перешкоджання проведенню будівельних робіт. Для встановлення загорожі кругом ділянки та воріт, а також підняття рівня землі на ділянці він залучав робочу силу ( підсобників), семеро чоловіків. Вони 24 дні на протязі року робили спроби розпочати будівельні роботи . Кожному з них за попередньою домовленістю він оплачував за кожен робочий день незалежно від виконаних робіт по 250 грн. в день. Його витрати на працівників склали: 24 дні х 250 грн. х 7 (кількість чоловік) = 42 000 грн. Вважає, що оплату працівникам в сумі 42 000 грн. слід стягнути з відповідачів в його користь. Також при численних спробах розпочати встановлення загорожі кругом ділянки та воріт, а також підняття рівня землі на ділянці він залучав будівельну техніку, зокрема, екскаватор та грейдер, а також вантажну машину, послуги якої змушений був оплачувати незалежно від того, що її не допускали та виганяли з будівельного майданчика. Фактично вся техніка простоювала. Оплата за домовленістю в день становила екскаватор 600 грн., грейдер 800 грн., вантажна машина 500 грн. В загальному за будівельну техніку в день він оплачував 1900 грн. Враховуючи те, що спроб розпочати роботу будівельною технікою було 24 його загальні витрати на залучення будівельної техніки склали 45 600 грн. Також відповідачі, виганяючи машини з землею з його ділянки, спричинили, що частина землі розсипалась за межі його ділянки на територію парку «700-річчя Львова». КП «Адміністративно-технічне управління» ЛМР під час проведеної перевірки на території парку виявило, що частина привезеної ним землі розсипалось за межі його ділянки, а відтак надало йому термін до 10 червня 2015 року ліквідувати з території парку дану землю. З вини відповідачів, оскільки вони продовжували блокувати заїзд на його земельну ділянку, він не зміг виконати відповідні вимоги. Відтак, адміністративна комісія Галицької районної адміністрації ЛМР винесла щодо нього постанову №118 від 30.07.2015 року про порушення правил благоустрою території населених пунктів та наклала на нього штраф в розмірі 340 грн., який він змушений був сплатити. Також згідно договору №21 з ФОП [PERSON] будівництво будинку повинно було бути завершено за один рік (пункт 9.2 Договору -початок виконання робіт 08 червня 2015 року, пункт 9.3 Договору - закінчення будівництва будинку 01 червня 2016року) На час будівництва він винайняв житло, щоб перебувати у м. Львові та займатись будівництвом даного будинку, надіючись, що 01 червня 2016 року він переселиться в свій новозбудований будинок і перестане винаймати житло та відповідачі своїми діями зупинили будівництво будинку на рік часу. З вини відповідачів тепер замість одного року він змушений буде орендувати квартиру два роки відповідно. Вартість орендованої ним квартири становить 8700 грн. в місяць, відповідно за рік це буде становити 104 400 грн. Таким чином вважає, що оскільки з вини спільних дій відповідачів, що проявлялися в блокуванні доступу до належної йому земельної ділянки, він поніс матеріальні витрати на загальну суму 232 000 грн., які повинні бути відшкодовані йому відповідачами в повному обсязі з підстав передбачених ст.22, ст.1190 Цивільного кодексу України. Крім цього, йому внаслідок неправомірних дій відповідачів, було завдано значну моральну шкоду, яка полягає в порушенні його права власності. Зокрема, внаслідок заборони та блокування доступу до належної йому земельної ділянки, він зазнав та продовжує зазнавати не мало переживань та страждань, внаслідок чого в нього з'явилися проблеми з здоров'ям, які проявилися в частоті (підвищенні) серцебиття, а також значному підвищенні артеріального тиску. Його хвилювання та думки про те, що він як голова сім'ї не виконав обіцянку про те, що його сім'я за короткий термін часу переїде проживати у комфортабельний житловий будинок тримали та тримають його у постійній нервовій напрузі. Внаслідок неправомірних дій відповідачів, порушились його особисті та сімейні плани та задуми, оскільки за даний період часу блокування заїзду у вартості значно зросли будівельні матеріали та виконання будівельних робіт, що також внаслідок постійних переживань вагомо впливає на стан його здоров'я. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання як для нього так і для його сім'ї. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на доводи, які викладені в позовній заяві та просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] позов заперечили з мотивів, які викладені у письмовому запереченні на позов. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], представника відповідачів [PERSON], показання свідка [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Як вбачається з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Відповідно до ст.ст.319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0245га, кадастровий номер :[NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, а також свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.10.2014 року (а.с. 75,104). Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що мав намір розпочати на земельній ділянці по [ADDRESS] будівництво індивідуального житлового будинку та отримав для цього всі дозвільні документи. 01 червня 2015 року між позивачем [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір на виконання робіт №21 (а.с. 34-37). Згідно п.1.2. даного договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе роботи по будівництву будинку згідно затвердженого проекту за адресою: [ADDRESS] на ділянці [PERSON] Відповідно до п.6.5 Договору №21 від 01.06.2015 року у випадку,якщо відбувся не допуск до будівельного майданчика або перешкоджання проведенню підрядником будівельних робіт з вини замовника або з вини третіх осіб, що призвело до вимушеного простою будівельної техніки та працівників підрядник має право в односторонньому порядку розірвати даний договір, відмовитися від подальшого виконання даного договору, а замовник у такому порядку зобов'язується сплатити підряднику одноразово (згідно п.6.5 даного договору) штраф у розмірі 5% від вартості робіт, зазначених в договорі п.2.1, що складає 40 000грн. У судовому засіданні встановлено, що позивач замовив машини із землею для підняття рівня землі на ділянці, залучив додаткову будівельну техніку, а саме екскаватора та грейдера, вантажні машини та працівників. В матеріалах справи міститься копія телеграми в ГУ МВС України у Львівській області №10968 від 21.08.2015 року, в якій зазначено, що повідомлення отримано від гр. [PERSON] про те, що по [ADDRESS] сусіди блокують проїзд на земельну ділянку. З відповіді Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області №16/13-10586 від 08.09.2015 року вбачається, що [PERSON] звернувся із заявою в Шевченківський РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області з приводу блокування заїзду на його земельну ділянку мешканцями будинків по вул. Шеремети в м. Львові громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вищевказана заява [PERSON] була розглянута працівниками сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського РВ та факти, які були наведені у зверненні, знайшли своє підтвердження, з вказаними особами було проведено профілактичну бесіду про недопущення з їхньої сторони в майбутньому вчинення протиправної поведінки (а.с.27). У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ЛКП «Зелений Львів» до Львівської міської [PERSON], третьої особи - [PERSON] про визнання протиправно та скасування ухвали Львівської міської [PERSON] №3563 від 19.06.2014 року та позовом [PERSON] до Львівської міської [PERSON], ЛКП «Зелений Львів» про визнання недійсною та скасування ухвали Львівської міської [PERSON] №217 від 17.02.2011 р. Рішенням від 11 квітня 2016 року було відмовлено у задоволенні позову ЛКП «Зелений Львів» та [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2016 року залишено без змін. Рішенням від 11 квітня 2016 року встановлено, що [PERSON] погоджено влаштування заїзду до його земельної ділянки на [ADDRESS]. Зазначений заїзд до його земельної ділянки проходить по земельній ділянці пл.0,0967 га та що до даної ділянки, здійснена підсипка твердого бою для забезпечення під'їзду автотранспорту. Судом встановлено, що адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесла постанову №118 від 30 липня 2015 року, якою на [PERSON] було накладено штраф у розмірі 340 грн., оскільки він порушив правила благоустрою територій населених пунктів, а саме п. 20.1.13 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 року №376, на території парку «700-річчя Львова», прилеглої до [ADDRESS] здійснив складування грунту. З пояснень позивача вбачається, що відповідачі, виганяючи машини з землею з його ділянки, спричинили, що частина землі розсипалась за межі його ділянки на територію парку «700-річчя Львова». Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] чинять перешкоди в користуванні позивачу [PERSON] у користування його земельною ділянкою, яка знаходиться по [ADDRESS] у м. Львова. Враховуючи, що позивач є власником земельної ділянки розміром 0,0245га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наявними в справі доказами, а дії відповідачів порушують право власності позивача на дану земельну ділянку, тому позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є обґрунтованими та підставними. Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, то такі підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із позовної вимоги позивача останній просив суд стягнути з відповідачів в рівних частинах на його користь компенсацію за заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 232 000 грн. Судом встановлено, що у зв'язку з неправомірними діями відповідачів позивачу було заподіяно таку матеріальну шкоду: 07 серпня 2015 року позивачем було оплачено штраф за порушення правил благоустрою м. Львова у сумі 340 грн., 40 000 грн. ним було оплачено штраф за порушення п.6.5 Договору на виконання будівельних робіт №21 від 01.06.2015 року та 2640 грн. він заплатив за послуги екскалатора, що підтверджуються відповідними квитанціями. Однак позивачем не було доведено інші витрати, а тому такі не підлягають до стягнення з відповідачів. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі, на думку суду, підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що його моральна шкода полягає у тому, що внаслідок заборони та блокування доступу до належної йому земельної ділянки, він зазнав багато переживань, внаслідок чого в нього з'явилися проблеми із здоров'ям, які проявилися у значному підвищенні артеріального тиску. Внаслідок неправомірних дій відповідачів порушилися його особисті та сімейні плани та задуми. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що внаслідок неправомірних дій відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивачу було завдано моральної шкоди. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 2 000 грн. моральної шкоди. Положеннями п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Крім цього, в силу ст. 6 Закону України "Про судовий збір" з відповідачів слід солідарно стягнути судовий збір в користь позивача за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, саме у розмірі 551,20 грн. та 1378 грн. відповідно.

Outcome: partial