Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився в селі Катеринка Первомайського району Миколаївської області 15 лютого 1956 року, після закінчення школи виїхав до м. Миколаєва, де навчався в СПТУ. Після закінчення СПТУ працював на різних підприємствах м. Миколаєва. В 1975 році одружився і став постійно проживати в [ADDRESS] в квартирі, яку отримав за місцем роботи. У зв`язку із розірванням шлюбу з дружиною виїхав в с. Кам`яний Міст Первомайського району, де на той час проживали його батьки. Квартиру залишив дружині, оскільки з нею залишились проживати троє їхніх дітей. З території України не виїздив. На даний час паспорт громадянина СРСР [NUMBER] втрачено, про що було зроблено заяву в Первомайський відділ УДМС. Зараз [PERSON] не може отримати паспорт, оскільки всі необхідні для цього документи втрачено. Він отримав Довідку з Первомайського відділу УДМС про те, що на даний час неможливо встановити його належність до громадянства будь-якої країни. У зв`язку з цим рекомендовано звернутись до суду з питання встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факт належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Доказом проживання заявника на території України є виписка з будинкової книги, відповідно до якої він був зареєстрований в [ADDRESS] з 23.07.1987 року по 14.07.1995 року та свідчення свідків. Відповідно до довідки з Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області проживає без реєстрації в с [ADDRESS] . Таким чином, вважає, що є всі дані для встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Заявник в судове засіданні надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав заявлені вимоги, викладені в заяві в повному обсязі та просив про їх задоволення. 10.10.2019 р. від Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області надійшли письмові пояснення в яких було зазначено правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України», де проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази: копію довідки Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області від 17.08.2019 р., довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 10.06.2019 р., копії будинкової книги, копії свідоцтва про народження [PERSON] , довідки про реєстрацію місця проживання, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Катеринка Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14.07.1994 р., актовий запис № 17. Відповідно до виписки з будинкової книги, [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] з 23.07.1987 року по 14.07.1995 року. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорта громадянина України. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України». Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства в Україні є Державна міграційна служба України. Відповідно до пункту 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні. За приписами пункту 2 ст. 6 Закону, громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до частини 1 ст. 3 Закону, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Також, відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року. Разом з тим, ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення: безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Відповідно до виписки з будинкової книги, що надано Житлово-експлуатаційною конторою № 4 житлово-комунального об`єднання Центрального райвиконкому м. Миколаєва зазначено, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] в період з 23.07.1987 по 14.07.1995 рр. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання [PERSON] на території України до 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved