Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У червні 2017 року Долинська районна державна адміністрація Кіровоградської області звернулась до суду з цим позовом в інтересах [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідачка є матір'ю малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 1 листопада 2016 року родина [PERSON] перебуває на профілактичному обліку Служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області, оскільки є у складних життєвих обставинах. Комісією Варварівської сільської ради неодноразово проведені обстеження помешкання [PERSON], про що складені акти обстеження. Варварівською сільською радою Долинського району Кіровоградської області зафіксовано та підтверджено неналежний стан утримання дітей, незадовільні умови проживання, невиконання відповідачкою батьківських обов'язків, безвідповідальне ставлення до профілактичних бесід, аморальну поведінку та спосіб життя, агресивне ставлення до зауважень. [PERSON] характеризується негативно. 25 травня 2016 року [PERSON] попереджено про наслідки ухилення від виконання батьківських обов'язків. З червня 2016 року за заявою відповідачки, дітей поміщено до комунального закладу «Кіровоградський обласний будинок дитини нового типу». У цьому закладі діти перебувають до тепер. Актом відвідування батьками та рідними дитини від 4 травня 2017 року № 41 встановлено, що [PERSON] відвідувала дітей 22 липня 2016 року та 11 жовтня 2016 року. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 22 травня 2017 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей, [PERSON], [PERSON] У судовому засіданні представник Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Суду пояснив, що будинок в якому проживає відповідачка аварійний, діти проживаючи з матір'ю були недогодовані, умови для проживання дітей не створені. Відповідачку не позбавлено батьківських прав щодо двох старших дітей, оскільки діти перебувають під опікою держави. [PERSON] не притягувалась до відповідальності за ухилення батьківських обов'язків. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що матеріали справи не містять доказів, що діти були недогодовані. Дітей було передано до спеціального закладу за її заявою. Дітей періодично навідує та їх любить. Уважає, що відсутні підстави для позбавлення батьківських прав. Стверджує, що органи опіки та піклування не допомагають у вихованні дітей, а їй одній важко здійснювати їх догляд. Постійно перебуває біля старших дітей, які у лікарні. Ніколи не наносила шкоду дітям. Будинок дійсно у поганому стані, оскільки не у змозі його утримувати. Одній важко утримувати чотирьох дітей, а тому дітей передала до спеціальних закладів. Дохід складається із 15000 грн отриманої у рік орендної плати, пенсії по втраті годувальника у розмірі 1500 грн та близько 500 грн на місяць отримає як тимчасові заробітки. Стверджує, що своїх дітей любить та постійно з ними. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює секретарем Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. [PERSON] нічого не робила, щоб діти були доглянутими та неголодними. Будинок в якому проживає сім'я аварійний, всередині брудно. Відповідачці пропонували придбати житло, однак вона відмовилась. Усередині житлового будинку пусто. Дров для опалення будинку на зиму не заготовлено, запасу продуктів харчування також немає. Присадибна земельна ділянка не обробляється. Співпрацювати з органом місцевого самоврядування відповідачка не бажає. [PERSON] надавали час для приведення умов проживання у задовільний стан, однак нею нічого не зроблено. Тепер діти проживають у спеціальному закладі. Відповідачка не зловживає алкоголем. Випадків нанесення дітям побоїв, інших насильницьких дій щодо дітей не було. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює у Варварівській сільській раді Долинського району Кіровоградської області близько шести років командиром громадського формування. Неодноразово у складі комісії виїжджали за місцем проживання [PERSON] з метою перевірки умов проживання. Раніше помешкання відповідачки було у належному стані. Неодноразово [PERSON] давали строк для приведення умов проживання у належний стан, однак нею нічого з цього приводу не здійснювалось. Присадибну земельну ділянку відповідачка не обробляє. Погребу у домоволодінні немає. Помешкання тепер в аварійному стані. [PERSON] на пропозиції та зауваження не реагує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що у відповідачки [PERSON] є діти, зокрема, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно з довідками - характеристиками Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 201 від 31 березня 2016 року, № 264 від 4 липня 2016 року, № 239 від 17 серпня 2016 року, [PERSON] характеризується негативно. За змістом актів житлово-побутових умов від 26 січня 2016 року, від 9 лютого 2016 року, від 23 березня 2016 року, від 19 квітня 2016 року, від 23 липня 2016 року, від 17 серпня 2016 року, від 9 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, житлово-побутові умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] незадовільні, будинок має ознаки аварійного стану, відсутні продукти харчування. Рішенням Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 55 від 25 січня 2016 року попереджено [PERSON] про можливість позбавлення батьківських прав. Рішенням комісії у справах дітей Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 1 від 9 лютого 2016 року перед виконавчим комітетом цієї ради поставлено питання про влаштування дітей [PERSON] до інтернату. Рішенням виконавчого комітету Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 13 від 17 березня 2016 року зобов'язано спільно із дирекцією Варварівської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів, соціальним інспектором, виявляти родини, які перебувають у складних життєвих умовах. Рішенням виконавчого комітету Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 36 від 21 липня 2016 року зобов'язано із дирекцією Варварівської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів здійснювати контроль, зокрема за сім'єю [PERSON] Розпорядженням голови Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON] № 175-р від 31 травня 2016 року влаштовано малолітніх, [PERSON] та [PERSON] до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» на строк шість місяців. Актом про відвідування дітей батьками та рідними від 4 травня 2017 року встановлено, що [PERSON] відвідувала дітей у комунальному закладі «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» 22 липня 2016 року та 11 жовтня 2016 року. 30 листопада 2016 року [PERSON] подано заяву про тимчасове влаштування дітей, [PERSON] та [PERSON] до будинку дитини у зв'язку із важким матеріальним становищем. Висновком Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 01-29/51/1 від 7 червня 2017 року вирішено доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей, [PERSON] та [PERSON] з тих підстав, що не забезпечено належний стан утримання дітей, безвідповідальне ставлення до профілактичних бесід, аморальну поведінку та спосіб життя, агресивне ставлення до зауважень, не систематичне відвідування дітей у спеціальному закладі (а. с. 31, 32). За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Стаття 18 Конвенції про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписана Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року N 789-XII, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини (далі - Конвенція). Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні у справі «Хант проти України», зокрема у пунктах 53, 54, Європейський суд з прав людини зазначив, що визначаючи, чи був захід, який оскаржується, "необхідним в демократичному суспільстві", Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах. Більше того, необхідно зважити, що зазвичай державні органи мають перевагу у безпосередньому спілкуванні з особами, яких стосується справа. Виходячи з цих міркувань, завдання Суду полягають не у виконанні обов'язків національних органів щодо визначення питань опіки чи доступу до дитини, а в дослідженні рішень, які виносились державними органами, здійснюючи свої дискреційні повноваження, на предмет їх відповідності Конвенції (див. рішення у справі Hokkanen v. Finland, від 23 вересня 1994 року, Серія A, N 229-A, ст. 20, п. 55 та mutatis mutandis рішення у справі Bronda v. Italy, від 9 червня 1998 року, п. 59). Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Враховуючи встановлені у цій справі фактичні обставини, зміст рішень спеціальних органів, поведінку відповідачки при здійсненні виховання дітей, суд уважає, що у цій справі доведено винну поведінку [PERSON], що стосується невиконання батьківських обов'язків, а саме незабезпечення необхідного харчування для дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, незабезпечення умов проживання для дітей, відсутність спілкування з дітьми, які знаходяться під вихованням держави в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Окремо слід зазначити, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Беручи до уваги те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, зважаючи на винну поведінку відповідачки, характер такої поведінки, особу [PERSON], яка любить своїх дітей, не допускала щодо них якихось насильницьких проявів, здійснює виховання дітей одна, перебуває у важкому матеріальному становищі, а тому суд уважає відмовити в задоволенні цього позову, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків. Окрім цього, суд уважає відібрати дітей у відповідачки і передати органам опіки та піклування, оскільки цього тепер потребують їх інтереси. Отже, суд дійшов до переконання про часткове задоволення цього позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial