Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У листопаді 2014 року представник КП "Харківводоканал" звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 1986, 12 грн. та судові витрати в сумі 243, 60 грн.. В судовому засіданні представник позивача Похила І.В., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх з підстав, викладених у письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки позивач не надав жодних доказів як надання ним відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення так і надання даних послуг відповідної якості, отримання відповідачем даних послуг, не підтверджено також факту укладення між сторонами договору, суму позову також вважав необґрунтованою. При цьому, відповідачем 18.12.2014 р. подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. Суд, вислухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 3.10.2013 р. Київським районним судом м. Харкова за заявою КП "Харківводоканал" було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2014 р. за заявою [PERSON] вказаний судовий наказ було скасовано. / а.с.5/ За адресою: [ADDRESS] з 10.05.2000 р. зареєстрований та проживає власник [PERSON], який є споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER]/ а.с. 6, 7-11/. Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" будинок 3 по вул.. Блюхера в м. Харкові має всі зручності-водопровід, каналізацію, центральне опалення, тощо. (а.с.6) Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно п.1 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. На виконання закону КП "Харківводоканал" було розроблено Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. за № 630 та погодженого з Харківським обласним територіальним відділом Антимонопольного комітету України. Підприємство щомісяця в кожній квитанції до сплати пропонує абонентам письмово укласти договір і зазначає адресу, номер телефону, за якими потрібно звернутись, та перелік документів, що необхідні. / а.с.53/ Крім цього, 12 жовтня 2001 року позивачем у Харківському періодичному виданні - газеті "Слобода" було розміщено публічний Договір про надання населенню послуг водовідведення, де зазначались порядок та умови укладання такого договору./ а.с. 54-55/ Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, правовідносини між позивачем та відповідачем виникли через безпосереднє користування послугами відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Такі права та обов'язки виникли між КП "Харківводоканал" та [PERSON], адже він є споживачем шляхом отримання ним житлово-комунальної послуги, як передбачає ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Таким чином, наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водопостачанню та водовідведенню в будинку, де знаходиться квартира відповідача. Даний факт підтверджується також проведенням відповідачем часткової оплати наданих позивачем та спожитих відповідачем послуг. Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач може відмовитись від отримання житлово-комунальної послуги. Однак, будь-яких доказів відмови відповідача від послуг, які йому надавались позивачем чи скарг щодо неналежної якості даних послуг за період з 2010 по 2014 р. відповідачем суду не надано. Доводи відповідача про відсутність у КП "Харківводоканал" ліцензій та повноважень на надання послуг населенню з централізованого водопостачання та водовідведення спростовуються наданими представником позивача рішеннями Харківської міської ради щодо реорганізації та перейменування підприємства та Ліценціями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до звітної картки абонента, у підсумку за відповідачем утворився борг в розмірі 1986 грн.12 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2007 р. по 30 вересня 2014 р. у розмірі 1132 грн. 62 коп. , за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2009 р. по 30 вересня 2014 р. у розмірі 591 грн. 44 коп.; індекс інфляції -201 грн. 14 коп.; 3% річних від простроченої суми - 60 грн. 92 коп. Однак, враховуючи заяву відповідача щодо застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне у задоволенні вимог щодо стягнення з нього заборгованості за період з 01.01.2007 р. до 30.09.2011 р. відмовити, а позовні вимоги за період з 01.10.2011 р. по 30.09.2014 р..- відповідно до наданого суду розрахунку - за послуги водопостачання в сумі 942, 93 грн. та за послуги водовідведення в сумі 471, 40 грн. - задовольнити. Ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Закріплена п .10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово- комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення грошового зобов"язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації( плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки(пені) за невиконання або неналежне виконання зобов"язання. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідачу нараховано 136, 09 грн. та 65, 05 грн. - індексу інфляції за час прострочення оплати послуг водопостачання та водовідведення та 41, 16 та 19, 76 грн. - 3% річних від прострочених сум за відповідні послуги. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не сплачуються надані позивачем послуги, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача за період з 01.10.2011 р. по 30.09.2014 р. суми заборгованості: - за послуги водопостачання 942, 93 грн., 136, 09грн. - індексу інфляції та 41, 16 грн.- 3% річних від простроченої суми за послуги водовідведення - 471, 40 грн., 65, 05 грн. - індексу інфляції та 19, 76 грн. - 3% річних від простроченої суми обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При поданні заяви про видачу судового наказу заявником було сплачено судовий збір у розмірі 114, 70 грн. Відповідно до ст. 99 ЦПК України передбачено, що у випадку пред'явлення стягувачем позову в порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується в суму судового збору, встановлену за позовну заяву. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі вищезазначеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, в межах позовної давності є обґрунтованими, доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved