Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ), [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ), про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками цього житлового приміщення є відповідач у справі [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] . [PERSON]. [PERSON] стверджувала, що у квартирі [ADDRESS] мешкає [PERSON] , який чинить їй перешкоди у користуванні цим житлом, зокрема не надає доступу до нього, не надає можливості зробити дублікат ключів від вхідних дверей. Позивач зазначила, що вона зверталась до відповідача з вимогою надати їй ключі від вхідних дверей до квартири, проте він не впускає її до житла. Звернення [PERSON] до правоохоронних органів щодо чинення [PERSON] перешкод позивачеві у користуванні квартирою виявились безрезультатними. З цих підстав [PERSON] просила суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача надати ключі від квартири та забезпечити безперешкодний доступ до неї. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. Треті особи пояснення щодо позову [PERSON] до суду не подали. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача та її представника суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Треті особи [PERSON] [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подали. Представник третьої особи [PERSON] подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте її неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши вступні слова позивача та її представника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. На підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 23 грудня 1997 року набули шляхом приватизації право власності на квартиру [ADDRESS] . Кожному з співвласників належить 1/5 частина указаної квартири (а. с. 24, 25). Отже, позивач є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в ст. 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормою ч. 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до змісту ч. 4 цієї статті, якщо порядок володіння та користування спільним майном відповідно до часток співвласників у праві спільної часткової власності визначений рішенням суду, він є обов`язковим і для особи, яка згодом придбає у праві спільної часткової власності на це майно. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). На сьогодні позивач [PERSON] позбавлена можливості використовувати належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] , оскільки її батько [PERSON] не впускає в квартиру, не надає ключів до вхідних дверей квартири чи можливості зробити їх дублікат. Ці обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] 05 червня 2019 року [PERSON] звернулася до відповідача з вимогою надати їй доступ до квартири, співвласником якої вона є, однак це звернення позивача [PERSON] проігнорував (а. с. 27). 06 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з приводу того, що [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні нею квартирою [ADDRESS] . Проте, як пояснила позивач, жодних заходів реагування органом Національної поліції вжито не було (а. с. 28-29). Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 545/3728/16-ц). За таких обставин позивач має право на усунення перешкод у користуванні належною їй на праві власності частиною квартири [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод у користуванні нею та надати комплект ключів від вхідних дверей квартири для виготовлення їх дубліката (про можливість застосування такого способу захисту порушеного права зазначив Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/12779/17). Відповідно до ст. 141 суд присуджує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: partial