Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Державного реєстратора КП "Реєстраційний центр" Городищенської сільської ради Рівненської області Октович О.П., [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління держгеокадастру у Рівненській області, про визнання протиправними та скасування рішень звернувся [PERSON] Свою заяву мотивує тим, що 28 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування згідно якого, даритель подарував, а обдарований прийняв в дар за даним договором житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Рішенням четвертої сесії Острозької міської ради п'ятого скликання № 64 від 29 серпня 2006 року було передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 800 м.кв. за адресою: [ADDRESS], яке було змінено та передано у приватну власність земельну ділянку площею 735 м.кв., яке було визнано незаконним в частині передачі земельної ділянки загальною площею 800 кв.м. в приватну власність [PERSON], як і в частині передачі земельної ділянки загальною площею 735 кв.м. Зазначає, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці, яка передана у власність [PERSON] і у зв'язку з відчуженням [PERSON] для [PERSON] за договором дарування житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. Вона втратила право на користування земельною ділянкою, та втратила і право на безоплатну приватизацію зазначеної земельної ділянки. Вказуючи на те, що [PERSON] не мала права на отримання у власність спірної земельної ділянки, і її спадкоємець за заповітом [PERSON] та його спадкоємець за законом [PERSON] не могли успадкувати зазначене майно, просить відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом визнати недійсними. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач - державний реєстратор Октович О.П. в судове засідання не з'явилася, подала відзив на позов у якому вказала, що 20.03.2017 року до неї звернулась [PERSON], щодо реєстрації трьох земельних ділянок, що утворилися в результаті поділу однієї земельної ділянки, загальною площею 735 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Зазначає, що перевіривши документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій нею були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділів) та зареєстровано три об'єкти нерухомого майна з такими реєстраційними номерами: 1202676256109,1202734156109 та 1202778356109. Вказує, що під час проведення реєстраційних дій було виявлено арешт нерухомого майна на земельну ділянку площею 0,0735 га. кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в [ADDRESS] тому державним реєстратором було перенесено арешт нерухомого майна на три земельні ділянки з вищевказаними реєстраційними номерами. Зазначає, що рішення Острзького районного суду Рівненської області від 10.07.2017 не набрало законної сили, тому вона мала право проводити поділ земельної ділянки та реєструвати три окремі земельні ділянки. Вказуючи на те, що на момент прийняття оскаржуваних рішень про державну реєстрацію вони відповідали вимогам закону, тому визнати їх протиправними неможливо, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправними рішень державного реєстратора. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку подала відзив на позов у якому зазначила, що вона була дружиною [PERSON], який помер [INFO], який був спадкоємцем майна своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], і після якого вона успадкувала земельну ділянку площею 0,0735 га, яка знаходиться в [ADDRESS]. Вказує, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] і 28.12.2004 був укладений договір дарування, згідно якого вбачається, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар зазначений житловий будинок з надвірними будовами. Зазначає, що з приводу даного факту вона зверталась до суду, вважаючи, що при укладенні договору дарування [PERSON] допустилась помилки щодо природи правочину, що вплинуло на її волевиявлення, оскільки, очевидно, мала намір укласти з [PERSON] не договір дарування, а договір довічного утримання. Вважає, що про волевиявлення [PERSON] на укладення з позивачем по справі договору довічного утримання, а не договору дарування, можна судити з того, що вона пояснювала свідкам, що будинок залишиться для її сина, після укладення зазначеного договору вона продовжувала проживати в зазначеному житловому будинку, сплачувала комунальні послуги по будинку, після укладення договору дарування житлового будинку скористалась правом на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок, на виконання договору дарування не передавала будинок позивачу. Вказує, що після укладення договору дарування житлового будинку [PERSON] скористалась правом на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок та 04.12.2006 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га, яка знаходиться в [ADDRESS]. Зазначила, що оскільки ніхто крім [PERSON], як такої, що була користувачем зазначеної земельної ділянки, не міг скористатись правом на безоплатну її приватизацію, то приватизація зазначеної земельної ділянки після укладення договору дарування є ознакою, яка вказує на її волевиявлення щодо укладення 28.12.2004 договору довічного утримання. Зі змісту рішення Острозької міської ради Рівненської області №64 від 29 серпня 2006 року і рішення Острозької міської ради Рівненської області №95 від 24 жовтня 2006 року та заяв [PERSON] до Острозької міської ради вбачається, що спірна земельна ділянка була передана для неї в порядку безоплатної приватизації на виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" і [PERSON] 04.12.2006 року було видано державний акт серії [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер [NUMBER] до зазначеного часу, і зокрема, до 28.12.2004 року, вона була користувачем зазначеної земельної ділянки. Зазначаючи про те, що [PERSON] передала в дар згідно договору дарування позивачу лише житловий будинок, а не земельну ділянку, і вона, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка у визначений законом порядок та строк оформила спадкові права на земельну ділянку. Вважає себе законним власником земельної ділянки площею 0,0735 га, кадастровий номер [NUMBER], та просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заперечення проти позову не подавав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання протиправним та скасування рішення доведений і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування згідно якого, даритель подарував, а обдарований прийняв в дар за даним договором житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» прийнято рішення про реєстрацію права власності 24.01.2005, номер витягу 6296827. Згідно рішення Острозької міської ради № 64 від 29 серпня 2006 року було передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 800 м.кв. за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Острозької міської ради № 95 від 24 жовтня 2006 року та рішення міської ради № 64 від 20.08.2006 року в частині, що стосується передачі земельної ділянки площею 800 м.кв. в приватну власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 735 м.кв. за адресою: [ADDRESS]. На підставі даних рішень було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,075 га, серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], виданий [PERSON] Рішенням Острозького районного суду Рівненської області по цивільній справі № 567/1293/15-ц від 10 липня 2017 року визнано незаконним рішення Острозької міської ради № 64 від 29.08.2006 в частині передачі земельної ділянки загальною площею 800 кв.м. в приватну власність [PERSON] Визнано незаконним рішення Острозької міської ради № 95 від 24.10.2006 в частині передачі земельної ділянки загальною площею 735 кв.м. в приватну власність [PERSON] Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га, серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], виданий [PERSON], на підставі рішення Острозької міської ради № 95 від 24 жовтня 2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації Державних актів за № 01.06.586.00304. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане Острозькою державною районною нотаріальною конторою Рівненської області для [PERSON] 24 лютого 2015 року на земельну ділянку загальною площею 735 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться [ADDRESS]. Визнано недійсним свідоцтвовід 23.09.2015 про право на спадщину за законом видане Острозькою державною районною -нотаріальною конторою Рівненської області для [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 735 кв.м., кадастровий номер [NUMBER],яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці, яка передана у власність [PERSON] за оспорюваними рішеннями Острозької міської ради. Відповідно до рішення Острозької міської ради [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що 04.12.2006 року [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в [ADDRESS], до зазначеного часу, і зокрема до 28.12.2004 року, [PERSON] була користувачем зазначеної земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, а відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав т земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає користувачем земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. В зв'язку з відчуженням [PERSON] 28.12.2004 для [PERSON] за договором дарування житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS], вона втратила право на користування земельною ділянкою, яка призначена для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в [ADDRESS], вона втратила і право на безоплатну приватизацію зазначеної земельної ділянки і тому Острозька міська рада Рівненської області прийняттям рішень № 64 від 29.08.2006 та № 95 від 24.10.2006 про передачу спірної земельної ділянки у власність [PERSON] допустила порушення вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок". [PERSON] не мала права на отримання у власність спірну земельну ділянку, і її спадкоємець за заповітом [PERSON] та його спадкоємець за законом [PERSON] не могли успадкувати зазначене майно, то відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом було визнано недійсними. Окрім того, в судовому засідання встановлено, що [PERSON] здійснила поділ земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] на три земельні ділянки яким присвоєно наступні кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER]. Оскільки судом встановлено неправомірність отримання [PERSON] права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], то і [PERSON] не мала право проводити поділ земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] на три земельні ділянки яким присвоєно наступні кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER]. Відповідно до статті 2 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ (далі - Закон № 1952-1V) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. У відповідності до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У пункті 7 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 зазначено, що спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства. Враховуючи викладене та

Outcome: approved