Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаною заявою та просить суд встановити факт належності [PERSON], яка померла 08.10.2015 року сертифікат на право на земельну частку (пай) від 12 лютого 1997 року серії ДП № 0160240, який був видано головою [PERSON] районної державної адміністрації на імя «Марченко Федора Іванівна», мотивуючи свою заяву наступним. Мати заявника [PERSON] померла 08.10.15р. Заявник є єдиною спадкоємицею першої черги у звязку з чим звернулась до нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Мати заявника успадкувала на підставі заповіту посвідченого державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори [PERSON], все майно [PERSON], на яке [PERSON] мала право на день своєї смерті. Серед документів які залишились після смерті [PERSON] є тільки [NUMBER] від [INFO], відповідно до якого прізвище [PERSON] зазначено, як «Марченко». Крім того, [PERSON] була неписьменною, що чітко зазначено у заповіті посвідченому державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори [PERSON], через що в різних документах її імя зазначали по різному як: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У березні 2016 року заявник дізналася, що на імя [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією був виданий Сертифікат на право не земельну ділянку (пай)ДП №0160240 від 12.02.1997 року, яка перебуває в колективній власності КСП комб. «Катеринівський» у розмірі 1,57 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку [PERSON] не оформлявся. Заявнику відомо, що за життя [PERSON] працювала у КСП комб. «Катеринівський». У Покровській сільській раді у с. Катеринівка проживала та працювала у КСП комб. «Катеринівський» тільки одна людина з прізвищем [PERSON] (ва) [PERSON] ([PERSON]) Іванівна. На підставі зазначеного заявник, вважає, що до складу спадщини входить право на земельну частку (пай), яке виникає на підставі сертифікату та яке не входить у вичерпний перелік прав та обовязків, які не входять до складу спадщини. Відповідно заявник вважає, що пай №40 належить [PERSON], але у виданому сертифікаті на право на земельну частку (пай) від 12.02.1997 року серії ДП № 0160240 допущено помилку у написанні прізвища та імя власника, а саме [PERSON]. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання вищевказаної земельної частки (пай) у власність як спадщину. 11.04.2016 року заявник надала уточнюючу заяву згідно якої просить встановити факт належності [PERSON], яка померла 24.01.1997 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть 27 січня 1997 року зроблено запис № 52 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, сертифікату на право на земельну частку (пай) від 12 лютого 1997 року серії ДП № 0160240, який було видано головою [PERSON] районної державної адміністрації на імя «Марченко Федора Іванівна» . Заявник у судове засідання зявилась, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 08 жовтня 2015 року померла мати заявника [PERSON], про що 09 жовтня 2015 року було зроблено актовий запис № 536 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. В свою чергу покійна мати заявника [PERSON] отримала у спадок після смерті [PERSON] на підставі заповіту від 31.03.1995 року № 2-754, посвідченого державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори [PERSON], все майно [PERSON] на яке [PERSON] мала право на день смерті. Факт прийняття та належного оформлення спадщини, прийнятої матірю заявника [PERSON] після смерті [PERSON], підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.08.1997 року, яке видане на підставі заповіту від 31.03.1995 року № 2-754 завідуючою Орджонікідзевської державної нотаріальної контори [PERSON]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги. З метою прийняття спадщини заявник звернулась із відповідною заявою до нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. У звязку з тим, що [PERSON] була не письменною, то її імя в різних документах були зазначені по різному, тобто так як її імя розуміла особа яка видавала документ, а саме як: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Той факт , що [PERSON] була неписьменною чітко зазначено у вищевказаному заповіті, а саме: що заповіт підписано [PERSON] у звязку з неписьменністю гр.. [PERSON]. Єдиним документом, що залишився після смерті [PERSON] є паспорт серії ШК № 528557 від 14.07.1941 року у якому помилково зазначено прізвище [PERSON], як "Марченко". У березні 2016 року заявник дізналась, що на імя [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0160240 від 12.02.1997 року на пай №40 на території Покровської сільської ради Нікопольського району. Згідно п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зазначеного сертифікату [PERSON], отримала право на земельну ділянку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП комб. «Катеринівський» у розмірі 1,57 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку [PERSON] не оформлявся. Згідно акту складеного у зв'язку із реорганізацією КСП "Катеринівський" в ПП "Агрофірма Катеринівська" [PERSON] є власником земельної частки (паю) серії ДП № 0160240. Факт праці [PERSON] підтверджується довідкою генерального директора ПП "Агрофірма Катеринівська 1" №113 від 11.04.2016 року, згідно якої встановлено, що [PERSON] працювала в Колгоспі ім. Маліновського, правонаступником якого були реорганізовані Колгосп ім. Горького, Колгосп-комбінат "Катеринівський" та Приватне підприємство "Агрофірма Катеринівська", у період з 1948 року по 1956 року та окрім неї інших осіб з таким прізвищем, ім'ям та по-батькові в архівних документах ПП "Агрофірма Катеринівська 1" правонаступника ПП "Агрофірма Катеринівська" не виявлено. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що були сусідами з [PERSON], так як проживали у одному будинку та підтвердили, що певний час [PERSON] іменувалась як [PERSON] та не вміла писати, була сліпою і мала деформовану руку. Крім того, свідки зазначили, що [PERSON] та [PERSON] була однією і тією людиною. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно листа\~\~ ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~\~\~ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, з огляду на зміст досліджених письмових доказів, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні на підставі досліджених доказів, вважає вимогу заявника такою, що ґрунтується на вимогах закону, в зв'язку з чим його заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved