Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року. Від подружнього життя з відповідачем має спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вихованням дітей не займається. Позивач зазначає, що відповідач інших утриманців не має, отримує дохід, стан здоров'я дозволяє йому працювати, у зв'язку із чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх доходів, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. 10 жовтня 2018 року судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано інформацію з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. 30 жовтня 2018 року від позивачки через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона також просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2003 року, яке набрало законної сили. Від подружнього життя сторони мають трьох спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції 27 листопада 2007 року, серії [NUMBER], батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 24 вересня 2010 року, серії [NUMBER], батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 09 жовтня 2012 року, батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. За ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 161 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що діти проживають з позивачкою та знаходяться на її матеріальному утриманні, на підтвердження чого, позивачкою надано до матеріалів справи інформацію з Виконавчого комітету Циркунівської сільської ради № 594 від 20 липня 2018 року про склад сім'ї та довідки з місця навчання дітей - Комунального закладу "Харківський санаторний навчально-виховний комплекс № 13" Харківської обласної ради. Вказані обставини відповідачем не спростовані в ході розгляду даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідачем надано до матеріалів справи довідку про доходи за 2018 рік. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дітей, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явленні позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України. Також, суд враховує, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved