Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 226 525,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., яка спричинена їй внаслідок ДТП, як власнику транспортного засобу. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 28 грудня 2014 року о 08-00 год. на 45 км. + 600 м. автодороги сполученням Переброди-Дубровиця-Володимирець-Суховоля, [PERSON], керуючи автомобілем марки "Renault Megane" з державним номерним знаком ВК 1063 ВІ, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та допустив наїзд на придорожнє дерево, в результаті транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Після чого він залишив місце пригоди. Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 26.01.2015 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн. Своїми діями відповідач завдав позивачу значних матеріальних та моральних збитків, оскільки автомобіль марки "Renault Megane" з державним номерним знаком ВК 1063 ВІ 2010 року випуску, який належить позивачу, не підлягає відновному ремонту. 20.05.2015 року представник позивача звернувся із заявою до ПП «Експерт-Рівне-Консалт» з метою проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №50520/2 ПС від 25.05.2015 року, вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля ""Renault Megane" універсал з державним номерним знаком ВК 1063 ВІ, 2010 року випуску, у зв'язку з економічною недоцільністю проведення його ремонтного відновлення після ДТП в цінах на дату проведення дослідження, визначається у розмірі ринкової вартості даного автомобіля по його стану до моменту пошкодження у ДТП, яка, з урахуванням тих його особливостей на вказаний момент часу, що можливо було встановити автотоварознавчими методами та результатами обстеження 20.05.2015 року становить 224 225, 00 (двісті двадцять чотири тисячі двісті двадцять п'ять гривень) грн. Внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивач, окрім матеріальної шкоди, зазнала і моральних страждань, які виразились зокрема: у відсутності транспортного засобу, який використовувався в робочих цілях для надання послуг перевезення пасажирів (таксі); душевними стражданнями, які виникли внаслідок пошкодження її автомобіля в ДТП; хвилюванні через необхідність перелаштовувати налагоджений ритм життя та емоційним дискомфортом, пов'язаним з тим, що її сім'ї необхідно було пересуватися, використовуючи громадський транспорт, що було незручним для малолітніх дітей. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали у повному обсязі із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погоджуючись з розміром матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу в сумі не більше 3000,00 доларів США, оскільки на їх думку саме такий розмір відповідає дійсній вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Окрім того, вважає, що відповідальність за пошкодження транспортного засобу, окрім відповідача повинен солідарно нести також [PERSON], оскільки він, не будучи власником транспортного засобу, незаконно передав його [PERSON], який був у нетверезому стані та не мав посвідчення водія. В судовому засіданні відповідач [PERSON], допитаний за клопотанням його представника в якості свідка відповідно до ст.62 ЦПК України, відносно вчинення ДТП за його участі пояснив, що до нього в гості в с.Порубка Дубровицького району приїхали автомобілем [PERSON] зі своїм кумом на імя [PERSON], де вони разом вживали алкогольні напої. [PERSON] попросив [PERSON] знайти водія, щоб доставити його та [PERSON] в м.Дубровиця Рівненської області, оскільки вони на той час вже перебували у стані алкогольного спяніння, при цьому зазначивши, що треба щоб водій їх відвіз додому, а машину він може дати на ніч покататися. Погодившись на це, [PERSON] зателефонував своєму другу [PERSON] та попросив його приїхати в село. Коли [PERSON] приїхав, то він сів за кермо та на автомобілі [PERSON] повіз хлопців додому в м.Дубровиця. Приїхавши в Дубровицю, [PERSON] сказав: "[PERSON], їдьте собі катайтесь" та після цього попросив повернути йому автомобіль заправленим, при цьому за кермом перебував [PERSON] Проїздивши певний час автомобілем, за кермом якого був [PERSON], вони разом з [PERSON] повернулись додому. Проте, коли [PERSON] зібрався віднести [PERSON] ключі від автомобіля, то згадав, що він забув заправити автомобіль. Його товариші пішли додому і на той момент він вважав, що вже протверезів та може сідати за кермо, а тому сів за кермо автомобіля, не маючи посвідчення водія та поїхав його заправити. Коли їхав автомобілем, то не впорався з керуванням і його знесло в кювет і він врізався в дерево. Ніякої шкоди за ремонт автомобіля він позивачу не відшкодував. [PERSON] автомобіль затягнули на станцію технічного обслуговування, де йому повідомили, що ремонт автомобіля буде коштувати близько 3 (трьох) тисяч доларів. На наступний день [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що він пошкодив його автомобіль. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що одного разу взимку 2015 року до нього зателефонував [PERSON], який попросив приїхати в село та забрати людей і відвезти в Дубровицю, оскільки до нього приїхали друзі та їхати автомобілем через алкогольне спяніння, вони не можуть. Приїхавши в село, [PERSON], сівши за кермо автомобіля, відвіз хлопців у Дубровицю. Коли вони їхали по дорозі, то говорили, що дадуть машину покататись, тільки її потрібно буде заправити. Коли під'їхали додому до [PERSON], то вийшли на вулицю, двигун машини не заглушили, ключі були в замку запалювання та [PERSON] сказав, що він дає автомобіль [PERSON] під його відповідальність. Після цього [PERSON] сів за кермо автомобіля і вони з [PERSON] поїхали кататись, при цьому весь час за кермом перебував [PERSON] Близько 03-ї год. вони повернулись, він поставив автомобіль на місце, віддав [PERSON] ключі і вони пішли додому. На наступний день [PERSON] повідомив [PERSON], що він розбив автомобіль, оскільки вирішив поїхати і заправити його, проте коли їхав на заправку потрапив у ДТП. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 28.12.2014 року йому зателефонував [PERSON] та сказав вийти на вулицю до девятиповерхівки. Коли [PERSON] вийшов на вулицю, то до будинку підїхав автомобіль, в якому знаходились [PERSON], [PERSON] та інші хлопці. Коли [PERSON] виходив з автомобіля, то [PERSON] чув, як [PERSON] сказав [PERSON], що дає на вечір покататись автомобіль під його відповідальність. За кермом постійно був [PERSON] і вони певний час їздили автомобілем, а коли повернулись у Дубровицю, то [PERSON] пішов додому. На наступний день [PERSON] дізнався, що [PERSON] потрапив у ДТП. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що 28 грудня 2014 року о 08-00 год. на 45 км. + 600 м. автодороги сполученням Переброди-Дубровиця-Володимирець-Суховоля, [PERSON], керуючи автомобілем марки "Renault Megane" з державним номерним знаком ВК 1063 ВІ, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та допустив наїзд на придорожнє дерево, в результаті транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Після чого [PERSON] залишив місце пригоди. Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 26.01.2015 року [PERSON] за ст.ст.122-4, 124 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн. (матеріали адміністративної справи № 560/41/15-п). Вказана постанова має преюдиціальне значення з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони тією особою, оскільки відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 933425, виданого ВРЕР ДАІ м.Рівне ВДАІ УМВС України в Рівненській області, автомобіль марки Renault моделі Мegane типу хетчбек-В, реєстраційний номер ВК 1063ВІ належить [PERSON] - позивачу по справі (а.с.16). Згідно висновку експерта № 50520/2 ПС від 25.05.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Мegane універсал, 2010 р.вип., дрн. ВК1063ВІ у звязку з його пошкодженням внаслідок ДТП становить 224 225 гривень, що відповідає розміру ринкової вартості вказаного автомобіля по його стану до моменту пошкодження у ДТП та було враховано при проведенні експертного дослідження експертом і визначено з врахуванням того, що вартість відновлювального ремонту автомобіля (253122 грн.) перевищувала його ринкову вартість (а.с.7-12). Щодо способу визначення розміру шкоди, то слід зазначити, що в п.15 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі\~\~питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 вказано, що\~\~якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновленим або вартість його відновлювального ремонту з врахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження, що має місце в даному випадку.\~ До висновку додано акт візуального обстеження автотранспортного засобу та висновок/ калькуляції № 002PS від 27.05.2015 р. (а.с.14-15). Як передбачено ч.1\~ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки відповідачем не було надано жодних доказів, які можуть спростувати надані позивачем докази в обґрунтування факту спричинення майнової шкоди та її розмір, суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що докази на підтвердження розміру завданих позивачу майнових збитків є неналежними. Окрім того, в судовому засіданні відповідач не заперечував факт пошкоджень в ДТП автомобіля позивача. Посилання представника відповідача на можливі пошкодження автомобіля позивача з інших причин є лише припущенням, які під час судового розгляду нічим не підтверджено. Крім того доводи представника відповідача щодо залучення до солідарної відповідальності [PERSON] за даним позовом та щодо неправомірної передачі [PERSON] [PERSON] транспортного засобу не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, оскільки за змістом п.13 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року, «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Тобто в даному випадку [PERSON], маючи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу міг передати право керування ним особі, що має посвідчення водія [PERSON], що ним і було зроблено. Посилання представника відповідача на необхідність застосування вимог ч.4 ст.1187 ЦК також не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку шкода завдана майну автомобілю, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а не джерелом підвищеної небезпеки. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту спричинення їй майнової шкоди в зазначеному розмірі, а тому суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки ДТП було вчинене з вини відповідача, внаслідок чого вартість відновлювального ремонту перевищила його ринкову вартість на момент пошкодження та позивачу були завдані збитки, сума яких становить 224 225,00 гривень. Відповідно до ч. 4\~ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища. За змістом абз. 5 п. 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», правила частини четвертої\~статті 1193 ЦК України\~про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. Доводи представника відповідача щодо врахування\~\~його майнового стану, як це передбачено\~ст. 1193 ЦК України\~є безпідставними, оскільки врахування майнового стану винної особи при відшкодування шкоди є правом суду, а по суті цього доводу, то для\~\~застосування вказаної норми закону суду не надано жодного доказу на підтвердження матеріального становища відповідача, а тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру суми відшкодування шкоди, завданої позивачці відповідачем внаслідок ДТП. У ч.1\~ст.1167 ЦК України\~зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 ч.2\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно\~\~п.9\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.\~Тому при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача, чим позбавлено останньої можливості протягом тривалого часу використовувати автомобіль за призначенням,\~що призвело до змін способу життя, моральних та фізичних страждань. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Тому щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за можливе визначити моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому враховуючи вищезазначену вимогу закону, судові витрати необхідно розподілити з урахуванням того, що рішення ухвалено на користь позивача та вимоги задоволенні частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2364,05 грн. на часткове відшкодування документально підтверджених судових витрат по даній справі, з яких 2242 грн. 25 коп (вимога майнового характеру) + 121 грн.80 коп (часткове відшкодування моральної шкоди).

Outcome: approved