Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У січні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просило суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 1937721 грн. 61 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] 16.07.2008 року було укладено кредитний договір №454/П/99/2008-840, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 100 000,00 доларів США на споживчі цілі з терміном погашення до 16.07.2023 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 15,99% річних. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, між ВАТ «КБ «Надра» та відповідачами [PERSON], [PERSON] 16.07.2008 року було укладено договори поруки. Відповідно до п.п. 1.2. зазначених двох договорів поруки від 16.07.2008 року [PERSON] та [PERSON] зобов'язувались солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором №454/П/99/2008-840. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], поручителями якої є [PERSON] та [PERSON], умов кредитного договору від 16.07.2008 року, а саме : у зв»язку з порушенням строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання, від 17.02.2014 року до спільного розгляду прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра», [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки припиненим та об'єднано справи у одне провадження. Обґрунтовуючи зустрічний позов [PERSON] посилалась на те, що 16.12.2010 року між ВАТ «КБ «Надра» до [PERSON] було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої кредитний договір №454/П/99/2008-840 від 16.07.2008 року було викладено у новій редакції. Вказаною додатковою угодою було збільшено обсяг відповідальності позичальника [PERSON] та, відповідно, [PERSON] як поручителя. Однак, [PERSON] не була повідомлена про укладення додаткової угоди №1, про наявність додаткової угоди вона дізналась з позовної заяви банку від 20.12.2013 року., згоди на укладення додаткової угоди не давала. [PERSON] посилалась на приписи ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання, від 15.05.2014 року до спільного розгляду прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра», [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки припиненим та об'єднано справи у одне провадження. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилався на те, що 16.12.2010 року між ВАТ «КБ «Надра» до [PERSON] було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої кредитний договір №454/П/99/2008-840 від 16.07.2008 року було викладено у новій редакції, що потягло за собою збільшення обсягу відповідальності поручителя [PERSON], згоди на це він не давав, що є порушенням ст. 559 ч.1 ЦК України. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги первісного позову підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, вимоги зустрічних позовів не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з'явився, у задоволені первісного позову частково заперечував, а саме: заперечував щодо стягнення суми заборгованості з [PERSON]; зустрічний позов [PERSON] залишив на розсуд суду; зустрічний позов [PERSON] підтримав та просив суд його задовольнити. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів [PERSON] та [PERSON], оскільки визнає їх неявку та/або неявку їх представників за відсутності поважних причин. Заслухавши представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] підлягають повному задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] 16.07.2008 року було укладено кредитний договір №454/П/99/2008-840, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 100 000,00 доларів США на споживчі цілі з терміном погашення до 16.07.2023 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 15,99% річних (а.с.7-18). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав [PERSON] у кредит вказану суму грошових коштів. ПАТ «КБ «Надра» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «КБ «Надра». Відповідно до Статуту ПАТ «КБ «Надра» затвердженого наказом Тимчасового адміністратора ВАТ КБ «Надра»№52 від 26.01.2011 року, ВАТ «КБ «Надра» перейменовано на ПАТ «КБ «Надра» (а.с.44-45). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу станом на 29.11.2013 року суму коштів у розмірі 242427,33 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.11.2013 року становить 1937721 грн. 61 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 98643,19 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 788455 грн. 02 коп., несплачених відсотків у сумі 53956,33 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 431272 грн. 96 коп., несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язань у сумі 13200,00 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 105507 грн. 60 коп., штрафу за порушення умов кредитного договору у сумі 75887,98 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 606572 грн. 62 коп., комісії у сумі 739,82 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 5913 грн. 41 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.22-23), який перевірена судом. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем [PERSON] суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги первісного позову частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково та стягнути суму заборгованості за кредитним договором саме з відповідача [PERSON] З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, 16.07.2008 року між ВАТ «КБ» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки. Відповідно до п.п. 2.1. зазначених двох договорів поруки від 16.07.2008 року [PERSON] та [PERSON] зобов'язувались солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором №454/П/99/2008-840 (а.с.24-27). У відповідності до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки. Встановлено, що додатковою угодою №1 від 16.12.2010 року, яку укладено між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було змінено умови кредитного договору №454/П/99/2008-840 від 16.07.2008 року, а саме: п. 4.2 ст. 4 додаткової угоди встановлено штраф у розмірі 5% від суми залишку по кредиту за порушення умов договору; п. 4.3 ст. 4 додаткової угоди встановлено штраф у розмірі 10% за кожен випадок прострочення позичальником внесення необхідного платежу щомісячно до 15 числа, починаючи з 30-го дня прострочення. Однак, зазначені види відповідальності кредитний договір у первинній редакції не передбачав. Крім того, п. 2.9 та п. 3.2.8 додаткової угоди встановлено нові умови щодо порядку зміни процентної ставки в сторону її збільшення, внаслідок чого обсяг відповідальності поручителя може бути збільшений; умовами додаткової угоди розширено зміст основного зобов'язання щодо права кредитора на дострокове повернення (стягнення) кредиту, зокрема п.п. 3.2.3.2, 3.2.3.3, 3.2.3.4, 3.2.3.6, 3.2.3.7, 3.2.8, 3.2.9. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, ПАТ «КБ «Надра» суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що поручителі ([PERSON] та [PERSON].) надали згоду на збільшення обсягу відповідальності за кредитним договором №454/П/99/2008-840 від 16.07.2008 року шляхом укладення додаткової угоди №1 від 16.12.2010 року. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги обох зустрічних позовів ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому обидні зустрічні позовні заяви підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial