Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація звернулася до Оболонського районного суду м. Києва у порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що малолітній [PERSON] , [INFO] , з 11 квітня 2017 року перебував на первинному обліку дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей, залишених без батьківського піклування Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. 21 червня 2018 року малолітній [PERSON] був зарахований до Центру соціальної реабілітації "Ковчег" Всеукраїнського благодійного фонду "Батьківська турбота" як дитина-сирота. Позивач вказав, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року у справі №756/10075/18 [PERSON] було визнано батьком [PERSON] . Як стверджував позивач, після визнання батьківства відповідач тривалий час не спілкується з сином, не бере участі у його матеріальному забезпеченні, не цікавиться ним, його розвитком та навчанням. Позивач зазначив, що дитина з 12 серпня 2019 року перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації як такий, що опинився у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням його батька від виконання батьківських обов`язків. З цих підстав позивач просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь опікуна чи установи, під опікою якого/якої буде перебувати дитина, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача, який одночасно є представником третьої особи, у судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до такого висновку. [PERSON] народився [INFO] (а. с. 11). [INFO] померла мати дитини [PERSON] . За життя вона не зареєструвала народження сина. Свідоцтво про народження дитини оформила тітка малолітнього [PERSON] - [PERSON] . Після смерті матері, зважаючи на те, що відомості про батька дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України були записані зі слів тітки дитини, відповідно до положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" [PERSON] було надано статус дитини-сироти (а. с. 12). 21 червня 2018 року дитина за клопотанням Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації була влаштована у Центр соціальної реабілітації "Ковчег" Всеукраїнського громадського благодійного фонду "Батьківська турбота" як дитина-сирота (а. с. 14). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року у справі №756/10075/18 [PERSON] було визнано батьком [PERSON] (а. с. 22-23). За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Судом з`ясовано, що після визнання батьківства та влаштування сина до Центру соціальної реабілітації "Ковчег" Всеукраїнського громадського благодійного фонду "Батьківська турбота" відповідач [PERSON] відвідував сина, однак з 25 квітня 2019 року такі зустрічі припинились (а. с. 14, 17). З 12 серпня 2019 року малолітній [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах (а. с. 13). Батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] на запрошення Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації не з`являється, у квартирі за адресою місця проживання відповідача не створені належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього [PERSON] , батько дитини на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації не перебуває, допомог та компенсацій на малолітнього [PERSON] не отримує. Указані обставини підтверджуються листом управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 12 серпня 2019 року №0126/05-3448, актом обстеження умов проживання дитини [PERSON] від 15 серпня 2019 року, складеним комісією Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (а. с. 19, 20). Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] . П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивачем у такій справі, згідно ст. 165 СК України та абз. 1 п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", може бути один з батьків. Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 07 листопада 2019 року №104-10146 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 7-8). Зважаючи на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, ураховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Нормою ч. 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь опікуна чи установи, під опікою якого/якої буде перебувати дитина, на утримання малолітнього сина [PERSON] , має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією пред`явлено 12 листопада 2019 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1536,80 грн в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved