Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» звернулося до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 110223,06 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 25 травня 2011 року між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та [PERSON] укладено Угоду №365967 та підписано Додатки № 1 та 2 до неї, які є невід'ємними частинами Угоди з метою придбання автомобіля, згідно якої [PERSON] 22 липня 2011 року отримав автомобіль марки ДЕО Ланос, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. За умовами Угоди [PERSON] зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. 08.07.2011р. між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким він зобов'язався відповідати як боржник перед кредитором у разі невиконання зобов'язань [PERSON] взятих на себе згідно Угоди №365967 від 25.05.2011 року. Починаючи з лютого 2014 року [PERSON] припинив сплачувати щомісячні внески та станом на квітень 2015 року має 42 несплачених внесків, що становить 34,0215 % вартості автомобіля, а саме 110223,06 грн. з яких: 63320,82 грн. чисті внески та 46902,24 грн. внески на оплату послуг. На неодноразові вимоги про погашення заборгованості відповідачі не реагують, а тому просить стягнути солідарно з відповідачів вищевказану суму боргу та судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ТзОВ «Авто Просто» про визнання недійсною Угоди №365967 від 25.05.2011, укладену між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто», а також додатки №№ 1, 2, 3 до даної угоди, визнання недійсним Договору застави транспортного засобу, який укладений 23 липня 2011 року [PERSON] та ТОВ «Авто Просто», посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюк І.Л. за № реєстру 1377, визнання недійсним Договору поруки, який укладений 08.07.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто», посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюк І.Л. за № реєстру [NUMBER]. Вважає, що зазначена Угода № 365967 від 25.05.2011 року підписана між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто», укладена з порушення вимог ч.ч.1,3 ст. 203 ЦК України, не відповідає вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", якою забороняється здійснення нечесної підприємницької діяльності, яка вводить в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, та є односторонньою, оскільки передбачає лише права ТОВ "АВТО ПРОСТО" без будь-яких обов'язків, а відповідальність за невиконання договору несе виключно учасник програми, права якого носять декларативний характер. Спірна Угода не містить істотної умови договору - ціни фінансової послуги, що позбавляє прийняти осмислене рішення щодо даної фінансової послуги. Зі змісту п. 2.4 Договору поруки вбачається, що розмір забезпечених порукою вимог складає 78619,05 грн. в той же час коли розмір сплачених [PERSON] внесків складає 103741 грн., а розмір позовних вимог 110223,06 грн. Крім того, оспорювана угода підпадає під поняття фінансової послуги на здійснення якої необхідно мати відповідну ліцензію. На час укладення спірної угоди відповідач не мав ліцензії на здійснення фінансових послуг. З вищезазначених підстав просить визнати недійсною спірну Угоду №365967 від 25.05.2011 року та також визнати недійсними договір застави та договір поруки укладених для забезпечення даної угоди. Представник позивача ТзОВ «Авто Просто» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, зустрічного позову не визнав та суду пояснив, що вважає позовні вимоги заявлені [PERSON] безпідставними недоведеними та надуманими позивачем, а тому просить відмовити в їх задоволенні. Крім того зазначив, що рішенням суду від 19.03.2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними Угоди №365967 від 25.05.2011 року, додатків №№1,2,3 до даної угоди та договору застави від 23.07.2011 року укладеного для забезпечення зазначеної угоди. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позову не визнали та суду пояснили, що на виконання умов вказаної Угоди [PERSON] cплатив на користь відповідача 103 741 грн., що на 32 061 грн. більше від визначеної в угоді вартості автомобіля, а тому просять у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісного позову не визнала та просить відмовити в його задоволенні з підстав і мотивів викладених в зустрічному позові, який підтримала та просить задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав: За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 25 травня 2011 року між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та [PERSON] укладено угоду №365967 з Додатками № № 1, 2, які є невід'ємними частинами Угоди. Згідно із вимогами ст. 1 Угоди № 365967 від 25.05.2011 року (далі - Угода) предметом угоди є надання учаснику послуг системи Авто Так, спрямованих на придбання автомобіля марки "ЗАЗ", модель "ДЕО", вартістю 71 680грн., із сплатою 120 внесків. Відповідно до Додатків №1, №2 до вказаної угоди, сторони погодили, що учасник системи сплачує: плату за послуги, пов'язані зі вступом до Системи-2580,48 грн.; щомісячний цілий чистий внесок (частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля) - 0,8333 %; щомісячний внесок в оплату послуг, що включає також формування груп клієнтів системи та здійснення організаційних дій для придбання автомобіля - 0,5% + ПДВ; щомісячний страховий платіж - 0,065%; плату за отримання автомобіля (одноразовий платіж, що підлягає сплаті учасником, якому було надано право на отримання автомобіля) - 3% + ПДВ. Згідно з вимогами п.п. 2.2, 2.1.,2.3 ст. 2 Додатку №2 до угоди, поточна ціна автомобіля зазначена у Додатку №1 до угоди - це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена АВТО ПРОСТО виробником на день укладення угоди. Поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку складових Повних внесків та інших платежів. АВТО ПРОСТО щомісяця надсилає рахунки на сплати. Положеннями п. 2.6 ст. 2 Додатку № 2 до Угоди, чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль. Як вбачається з додатку №1 до Угоди (графа графік внесків) [PERSON] зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. На виконання умов указаної Угоди [PERSON] у період з 25 травня 2011 року по 16.01.2014 року cплатив на користь відповідача 103 741 грн., що визнається сторонами спору та підтверджується копіями квитанцій. 22 липня 2011 року за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки ДЕО Ланос, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області від 22.07.2011 року та листом Управління ДАІ за №13/407 від 22.01.2015 року. 25.12.2012 року відповідачем одержано ліцензію серії [NUMBER] від 15.01.2013 р. на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, що підтверджується копією Ліцензії від 15.01.2013 року, виданою Національною комісією державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з розрахунку заборгованості складеного позивачем, з лютого 2014 року [PERSON] припинив сплачувати щомісячні внески та станом на квітень 2015 року має 42 несплачених внески, що становить 34,0215 % вартості автомобіля, а саме 110223,06 грн. з яких: 63320,82 грн. чисті внески та 46902,24 грн. внески на оплату послуг. Суд критично оцінює посилання відповідача [PERSON] та його представника, щодо повного виконання умов договору, а саме сплатою на рахунки позивача 103 741 грн. при вартості отриманого автомобіля у 71680,00 грн., як такі, що спростовуються змістом підписаної сторонами спірної Угоди в частині визначення сум, що підлягають сплаті (загальна сума необхідних платежів за угодою не є поняттям, тотожним вартості автомобіля, а з врахуванням умов угоди значно перевищує вартість останнього, так як кожен щомісячний платіж (яких за договором передбачено 120) складається з суми Чистого внеску, щомісячного Внеску в оплату послуг та щомісячного Внеску в оплату Страхового платежу). Як вбачається з п.п. 14.1, 14.5 Додатку №2 до Угоди, сторони погодили, що наслідки невиконання зобов'язань за Угодою регулюються умовами Угоди, а у випадках, не передба\-чених ними, відповідними нормами чинного законодавства. Якщо Учасник, який отримав Автомобіль, не сплатить 2 (два) або більше послідовних або вибіркових Повних внесків, то такий Учасник за платіжною вимогою ТОВ "Авто Просто" зобов'язаний по\-вністю одноразово достроково сплатити всі несплачені внески згідно з Графіком внесків протягом 10 (десяти) календарних днів від дати отримання відповідної платіжної вимоги. 23 липня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО», з метою забезпечення подальшого виконання умов Угоди від 25.05.2011 року та Додатків до неї ( п. 8.2.1.4 ст. 8 Додатку №2) було укладено договір застави автомобіля марки ДЕО Ланос, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER], що підтверджується договором застави посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюком І.Л. від 23.07.2011 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1377. 08.07.2011р. між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким він зобов'язався відповідати як боржник перед кредитором у разі невиконання зобов'язань [PERSON] взятих на себе згідно Угоди №365967 від 25.05.2011 року. За умовами п.п. 3.1,3.2,3.3 зазначеного договору поруки, в разі невиконання Боржником зобов'язань по сплаті одного або більше Повних внесків, Поручитель зобов'язується сплатити Кредиторові грошові кошти в розмірі несплачених Повних внесків, передбачених Угодою. Сума коштів в розмірі несплачених Боржником Повних внесків, що підлягає сплаті Поручителем, буде вказана в повідомленні Кредитора Поручителеві. Поручитель зобов'язується сплатити Кредиторові грошові кошти в розмірі несплачених Повних внесків протягом десяти днів від дати отримання повідомлення Кредитора. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання недійсними угоди № 365967 від 25.05.2011 року, додатків №№1,2,3 до даної угоди, договору застави від 23.07.2011 року, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Даним рішенням суду складено висновок, що доводи позивача про наявність обману та ознак "пірамідальної схеми" у діях ТОВ "АВТО ПРОСТО" під час укладення Угоди є безпідставними і не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з нормами Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг". Укладена угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати. Таким чином, відсутні підстави вважати, що розподілення автомобілів проходить за пірамідальною схемою, а отже, відсутні підстави для застосування положень ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Судом також встановлено, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а тому діяльність здійснюється товариством легітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності( 9 жовтня 2012 року). Крім того судом визнано безпідставними і посилання позивача [PERSON] на те, що на час укладення оспорюваної угоди 25.05.2011 року ТОВ "АВТО ПРОСТО" не мало ліцензії на здійснення фінансових операцій, оскільки для здійснення діяльності щодо придбання товарів у групах до 2012 року законом не передбачалось отримання ліцензії. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд критично оцінює зазначені у зустрічному позові відповідачем - позивачем [PERSON] підстави і мотиви для визнання недійсними Угоди №365967 від 25.05.2011 року, з додатками № 1, 2, 3 до даної угоди, визнання недійсним Договору застави транспортного засобу, який укладений 23 липня 2011 року [PERSON] та ТОВ «Авто Просто», оскільки [PERSON] не є стороною даних договорів, а з приводу спору між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» рішенням суду від 19.03.2016 року складено висновок про відмову у визнанні недійсними даних правочинів. Також [PERSON] не доведено, що оспорюваний Договір поруки від 08.07.2011 року укладений з порушенням вимог чинного законодавства, принципу добросовісності, справедливості та з порушення прав [PERSON], як поручителя з боку відповідача ТОВ «Авто Просто». Суд не бере до уваги твердження позивача [PERSON] на те, що позовні вимоги про стягнення з нього 110223,06 грн. є безпідставні, так, як згідно п. 2.4 Договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 78619,05 грн., а [PERSON] сплачено внесків на суму 103741 грн., оскільки згідно п. п.2.1, 2.4 цього Договору порукою забезпечено виконання Боржником зобов'язань за Угодою, в тому числі виконання обов'язків щомісячно сплачувати передбачені Угодою Повні внески, які складаються з сум Чистого внеску, внесків в оплату послуг з внесків в оплату Страхового платежу, а також виконання обов'язків по сплаті інших платежів, передбачених Угодою. Поручитель і Кредитор цим погоджуються, що розмір забезпечених порукою вимог Кредитора до Боржника дорівнює сумі всіх Повних внесків та інших передбачених Угодою платежів, що підлягають сплаті Боржником. На момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 78 619,05 грн. Вказана заборгованість може бути змінена в порядку, передбаченому в ст.2 Додатку № 2 до Угоди. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги передбачену ЦК України презумпцію дійсності правочину, факт виконання позивачем ТОВ «Авто Просто» умов укладеної з відповідачем [PERSON] угоди в частині передачі у власність автомобіля, а також факт порушення відповідачем [PERSON] умов угоди в частині сплати усієї суми платежів, суд приходить до висновку, що у даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] в користь ТОВ «Авто Просто» заборгованості за Угодою №365967 від 25 травня 2011 року в розмірі 110223,06 грн. з яких: 63320,82 грн. чисті внески та 46902,24 грн. внески на оплату послуг. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] у користь позивача ТОВ «Авто Просто» 1102,23 грн. судового збору в рівних частках по 551, 11 грн. з кожного. В задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договорів недійсними слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved