Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

09.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 10.11.2007 року був укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 81. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. В листопаді місяці 2016 року шлюбні відносини були припинені; їх сім'я розпалася з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв'язку з чим між ними стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору та спору по вихованню дитини сторони не мають. Позивач вважає, що зберегти сім'ю неможливо, просив позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Позивач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 9 ст. 128 ЦПК України (а.с.13), в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає . Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи, відповідно до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України (а.с.14), в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, згідно ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм сімейні правовідносини. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 10.11.2007 року був укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 81 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). В листопаді місяці 2016 року шлюбні відносини були припинені; їх сім'я розпалася з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв'язку з чим між ними стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору та спору по вихованню дитини сторони не мають. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається - ч.1 ст.24 СК України. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.3,4 ст.56 СК України. Відповідно до ст.104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З листопада місяця 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення, зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам,.відповідач визнав позов Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, и не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача и вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що при реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" і наполягає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем "[PERSON]", її клопотання слід задовольнити, відповідно до положень ст. 113 СК України.

Outcome: approved