Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в розмірі 762,89 грн., мотивуючи тим, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS]. Вона користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та відповідно до ст. 1 ЗУ Про житлово-комунальні послуги є споживачем послуг, які надає позивач, оскільки, їх отримує. Відповідачка ігнорує обовязок споживача житлово-комунальних послуг здійснювати оплату за отримані послуги, у звязку з чим в період з квітня 2012 року по травень 2014 року за нею наявна заборгованість на загальну суму 762,89 грн. А тому, просив позов задоволити, стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 19.09.2014 року представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просив зобовязати КП Єдиний розрахунковий центр укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з моменту набрання законної сили рішення суду, стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивував тим, що укладення договорів про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій КП ЄРЦ здійснив шляхом оприлюднення типового договору на сайті організації, однак такі дії КП ЄРЦ суперечать вимогам чинних нормативно-правових актів. Враховуючи, що в договорі приєднання друга сторона не може запропонувати свої умови договору, його укладення суперечить ст. 26 ЗУ Про житлово-комунальні послуги, відповідно до якої договір може містити інші умови за згодою сторін, а також ст. 29 Закону, щодо самої процедури погодження умов договору. [PERSON] неодноразово направлялись пропозиції КП ЄРЦ щодо укладення договору у відповідності до вимог чинного законодавства, на що підприємство повідомляло, що договір з нею уже укладено. Листом від 11.12.2012 року №01-01/3854 [PERSON] було відмовлено виключити із договору п.12.1 та п.12.2, в звязку з чим, позивачем не було підписано протоколи розбіжностей, а відповідно і договору. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.09.2014 року вказані позови обєднані в одне провадження (а.с.70 том 1). 17.02.2015 року представник КП ЄРЦ подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 983,06 грн. за період з квітня 2012 року по січень 2015 року та визнати укладеним з 01.04.2012 року між сторонами договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі нормативного акту обовязкової дії (а.с.111 том 1). Рішенням Івано-Франківської міської ради від 25.12.2015 р. №66-2 внесено зміни до статуту КП "ЄРЦ", згідно яких КП "Єдиний розрахунковий центр" перейменовано на комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" (а.с. 50-52). Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) КП "Єдиний розрахунковий центр" в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, а саме щодо дати укладення між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - 07.10.2012 року. Просив уточнені позовні вимоги задоволити в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, заяві про уточнення позовних вимог та додаткових поясненнях до позовної заяви. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити, оскільки, [PERSON] договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП ЄРЦ підписала ще 07.10.2012 року, а тому підстав для укладення іншого договору немає. Відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) [PERSON], представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову КП ЄРЦ заперечили з підстав наведених в письмовому запереченні (а.с.45-49 том 1) просили в задоволенні відмовити. Зустрічну позовну заяву підтримали з мотивів наведених у ній, просили задоволити в повному обсязі. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем - відповідачкою зобовязання по оплаті наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією довідки №02-02/1306 про склад сімї від 20.05.2014 року та користується послугами, які надає КП ЄРЦ, правонаступником якого є КП Івано-Франківської міської ради Муніципальна інвестиційна управляюча компанія (а.с.20 том 1). Будинок №25 по вул. Береговій в м.Івано-Франківську, в якому проживає відповідачка та є уповноваженим власником квартири №50, віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач, КП ЄРЦ, правонаступником якого є КП Івано-Франківської міської ради Муніципальна інвестиційна управляюча компанія, надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта в управління з управління (з балансу) 01.11.2011 року (а.с.16 том 1). Отже, позивач у даній справі є належним балансоутримувачем, а тому він користується правами, передбаченими ч.2 ст. 24 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та після цього слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України, як договір приєднання, а саме: здійснено публікацію суті житлово-комунальної реформи та даного договору в офіційному виданні «Західний кур'єр» від 29.09.2011р. та на сайті www.domivka.if.ua. Згідно зі ст. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] не було надано суду підтверджуючих доказів того, що вона відмовилася від отримання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, подавши відповідну заяву до позивача. Так як [PERSON] таких дій не вчиняла, а продовжувала отримувати вказані послуги, такі дії відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, продовжують цивільні права та обовязки сторін. Тобто можна вважати, що [PERSON] з моменту взяття будинку позивачем в управління отримує від нього послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тобто сторони знаходяться у фактичних договірних відносинах. Отже, обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обовязки, а саме, КП ЄРЦ зобов'язаний надавати споживачеві вказані послуги, а [PERSON] зобов'язана сплачувати кошти за отримані послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-IV. Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків зокрема є договори та інші правочини. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 та підпунктом 3 п. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти Договір на виконавців житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового Договору. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками даних відносин є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] отримує житлово-комунальні послуги, тобто є споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобовязаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24.06.2004р. передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642 - 643 ЦК України. Ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 -IV від 24.06.2004р. передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. П. 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 -IV від 24.06.2004р. передбачений обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обовязок відповідає зустрічному обовязку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»(далі - постанова № 529). З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19 -21 Закону № 1875 -IV від 24.06.2004р., постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Разом з позовною заявою до суду КП ЄРЦ було надано копію договору №02-05/370 «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», підготовлений КП «Єдиний розрахунковий центр» (а.с.17-19 том 1). Дослідивши вищевказаний договір, суд приходить до висновку, що він відповідає типовому договору. Щодо посилання [PERSON] та її представника у зустрічній позовній заяві на те, що договір між сторонами не укладено не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, а саме копією договору №02-05/370 «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», підготовлений КП «Єдиний розрахунковий центр» від 07.10.2012 року, який [PERSON] підписала, а отже погодилась з його умовами. У випадку незгоди із певними пунктами договору, [PERSON] слід було повернути надісланий їй договір КП ЄРЦ разом із підписаним протоколом погодження розбіжностей. Разом з тим, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вказаною вище статтею ЦК України не передбачено права особи на захист своїх прав шляхом зобовязання укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обовязків суд приходить до висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виконавця послуг на укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії. Враховуючи формулювання позовних вимог із зазначенням дати укладення договору в минулому часі, що фактично є проханням визнати його укладеним, враховуючи вищезазначені положення закону, суд приходить до висновку про задоволення позовних витмог шляхом визнання укладеним 07.10.2012 року між сторонами договір 02-05/370 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі нормативного акту обовязкової дії, що також відповідає принципу публічності цивільного процесуального права, а позовні вимоги зустрічного позову є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. За рішенням Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд (а.с. 6 том 1). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 05.09.2013 року №479 Про внесення змін у рішення виконавчого комітету від 27.12.2011 року №842 Про побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Івано-Франківську було внесено зміни у побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с.119-121 том 1). Відповідно до довідки про розрахунки за надані послуги за період з квітня 2012 року по січень 2015 року заборгованість [PERSON] становить 983,06 грн. (а.с. 112 том 1). [PERSON] послуги, які надавав КП ЄРЦ не оплачувала. В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону. Внаслідок неналежного виконання споживачем [PERSON] зобовязання по оплаті наданих послуг за нею виникла заборгованість перед КП ЄРЦ на загальну суму 983,06 грн. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позову є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON] також слід стягнути на користь КП Івано-Франківської міської ради Муніципальна інвестиційна управляюча компанія понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 «Правил користування приміщеннями у житлових будинках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. № 45, Постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009р. «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», ст.ст. 12-15, 257, 261, 267, 322, 382, 509, 526, 630, 634, 640, 643, 651 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved