Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Білокуракинського районного суду по цивільній справі № 2/409/51/13 від 21 січня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Свої вимоги вона обґрунтовує наступним. 21 січня 2013 року Білокуракинський районний суд Луганської області, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області та Курячівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області про визнання права власності, виділення земельної ділянки та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку, виніс рішення, відповідно до якого визнав за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку розміром середньої частки (паю) по КСП «Заповіт Ілліча» Білокуракинського району, що мала належати [PERSON], померлому [INFO] року, на підставі державного акту серії ЛГ №3030000002 на право колективної власності на землю по КСП «Заповіт Ілліча», який зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності від 03 березня 1994 року, та зобов'язано Білокуракинську районну державну адміністрацію Луганської області виділити [PERSON] земельну ділянку у розмірі середньої частки (паю) по КСП «Заповіт Ілліча» Білокуракинського району, провести реєстрацію та оформити право власності на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток (паїв) №899-IV від 5 червня 2003 року. Підставою для перегляду рішення суду є зміни в діючому законодавстві, а саме, ст. 122 ЗК України викладено в редакції Закону № 5245-VI від 06.09.2012 року, що унеможливлює виконання вказаного рішення суду. Заявниця просить скасувати рішення суду Білокуракинського районного суду Луганської області по цивільній справі №2/409/51/13 від 21 січня 2013 року та прийняти нове судове рішення, відповідно до якого визнати за нею - [PERSON] [INFO], право на земельну частку (пай) по КСП «Заповіт Ілліча» Білокуракинського району, що мала належати [PERSON], померлому [INFO] року, на підставі державного акту серії ЛГ №3030000002 на право колективної власності на землю по КСП «Заповіт Ілліча», який зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності від 03 березня 1994 року, зобов'язати Головне управління Держземагенства у Луганській області виділити їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення розміром середньої частки (паю) по КСП «Заповіт Ілліча» Білокуракинського району. Заявниця в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача - Білокуракинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Представник відповідача - Курячівської сільської ради в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не заявляє майнових вимог щодо спадкового майна [PERSON] Представник відповідача - Головного управління Держземагенства у Луганській області в судовому засіданні пояснила, що вимоги заявниці не обґрунтовані і задоволенню не підлягають. Надав суду письмове заперечення, де вказав, що заява не підлягає задоволенню через пропуск позовної давності. Окрім того, не доведено право [PERSON] на отримання земельної частки (паю) в КСП "Заповіт Ілліча" Білокуракинського району. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази окремо та в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 січня 2013 року Білокуракинський районний суд Луганської області розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області та Курячівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області про визнання права власності, виділення земельної ділянки та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку, виніс рішення, відповідно до якого визнав за [PERSON] [INFO], право власності на земельну ділянку розміром середньої частки (паю) по КСП «Заповіт Ілліча» Білокуракинського району, що мала належати [PERSON], померлому [INFO] року, на підставі державного акту серії ЛГ №3030000002 на право колективної власності на землю по КСП «Заповіт Ілліча», який зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності від 03 березня 1994 року, та зобов'язано Білокуракинську районну державну адміністрацію Луганської області виділити [PERSON] земельну ділянку у розмірі середньої частки (паю) по КСП «Заповіт Ілліча» Білокуракинського району, провести реєстрацію та оформити право власності на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток (паїв) №899-IV від 5 червня 2003 року. Через те, що ст. 122 ЗК України було викладено в іншій редакції, виконання цього рішення суду стає неможливим, адже відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Таким чином, повноваження щодо виділення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності райдержадміністрація втратила. Відповідно до ч.1, 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року, перебував у шлюбі з [PERSON], проживав з нею однією сім'єю та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на момент смерті - [INFO] року (а.с.12, 16-17). Згідно довідки відділу Держкомзему у Білокуракинському районі [PERSON] значиться за №158 в списках до державного акту на право колективної власності на землю по КСП "Заповіт Ілліча" ЛГ № 3030000002, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності від 03.03.1994 року та видано 25.02.1995 року. В списках до технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП "Заповіт Ілліча" [PERSON] не значиться. Площа ріллі 5,91 ум.кад.га, вартістю -108651,52 грн. (а.с. 18). Згідно ст.2 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08.08.1995р. № 702/95 право на земельну частку (пай) мають всі члени КСП, які були такими на момент отримання акта. Згідно ч .5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, ..., той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином строк прийняття спадщини пропущено не було. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Outcome: approved