Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Вишеньківської сільської ради Хмільницького району, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини по закону (в порядку спадкової трансмісії) після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в місті Бердичів Житомирської області. Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] у віці 69 років в Бердичівському геріатричному пансіонаті помер рідний брат чоловіка позивачки - [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] за життя хворів, страждав на дитячий церебральний параліч та слабоумство, потребував постійного догляду. За ним доглядала його матір - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті, чоловік позивачки - [PERSON] забрав свого молодшого хворого брата [PERSON] із села Малий Остріжок Хмільницького району проживати до себе у місто Бердичів. [PERSON] постійно проживав у місті Бердичеві у брата [PERSON] до 16 травня 2002 року. 17 травня 2002 року [PERSON] був оформлений до Бердичівського геріатричного пансіонату. Там же й був він прописаний. [INFO] в м. Бердичеві помер чоловік позивачки [PERSON] . За життя чоловік позивачки [PERSON] спадщину після смерті свого брата [PERSON] , померлого [INFO] , впродовж шести місяців не встиг прийняти. Тобто, оскільки чоловік позивачки [PERSON] помер до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті його брата [PERSON] , право на прийняття спадщини, в порядку спадкової трансмісії, перейшло до позивачки [PERSON] , яка постійно проживала з чоловіком на момент його смерті. Спадкоємцями по закону першої черги після смерті чоловіка позивачки [PERSON] - є позивачка [PERSON] та її дочки [PERSON] та [PERSON] . Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,22 га, яка знаходиться на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району. Позивачка [PERSON] спадщину після смерті рідного брата свого чоловіка в порядку спадкової трансмісії, не прийняла по поважній причині, оскільки їй не було відомо про наявність у померлого [PERSON] на праві власності спадкового майна. Оскільки брат чоловіка - [PERSON] був хворий, не працював та за станом здоров"я потребував стороннього догляду, тому позивачка не здогадувалась про можливу наявність у нього на правах власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Про наявність земельної ділянки [PERSON] дізналась випадково, коли в своєму житловому будинку виявила документи про належність померлій свекрусі [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП. Після цього позивачка почала цікавитись наявністю спадщини померлої свекрухи та випадково довідалась про наявність у померлого [PERSON] земельної ділянки. Крім того на момент відкриття спадщини позивачка [PERSON] була особою похилого віку. Їй було на той час 65 років, вона мала ряд захворювань. В лютому 2010 року смерть чоловіка негативно вплинула на її загальний стан здоров"я. Вона не була обізнана із встановленим у цівільному законодавстві України порядком прийняття спадщини. Усі ці обставини (необізнаність позивачки про наявність спадкового майна та встановлений у законодастві порядок прийняття спадщини, похилий вік та погіршення стану здоров"я, смерть чоловіка) у сукупності та взаємозв"язку, стали причиною пропуску строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. За таких обставин позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 15.08.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 30.10.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Поворознюка Б.М. про відвід судді. Ухвалою суду від 30.10.2019 року клопотання про відвід судді задоволено. Ухвалою суду від 01.11.2019 року справу прийнято до провадження судді Вергелеса В.О. та призначено підготовче судове засідання на 14.11.2019 року. За клопотанням представника відповідача підготовче засідання у справі відкладено. Ухвалою суду від 20.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2019 року. Представник відповідача подав суду заяву, якою просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Невизнання позову обгрунтовують тим, що у жовтні 2009 року до Вишеньківської сільської ради зателефонували з Бердичівського геріатричного пансіонату та повідомили, що помер [PERSON] і запитали, чи буде сільська рада проводити поховання на кладовищі с. Вишенька, так як ніхто з рідних, з часу коли помістили його в 2002 році до пансіонату і до даного часу, його не відвідували і не цікавилися його долею. Через відсутність коштів у місцевому бюджеті сільська рада дала згоду на поховання [PERSON] на кладовищі в м. Бердичів. Відповідач вважає, що брат [PERSON] та його сім"я не цікавилися долею [PERSON] , не здійснювали його поховання, відмовилися від нього, а тому не мають як юридичного так і морального права на прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Представник позивача адвокат Поворознюк Б.М. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Позивач [PERSON] судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні у вирішенні справи поклався на думку суду. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у віці 88 років у с. Малий Остріжок Хмільницького району померла [PERSON] , [INFO] яка була матір" [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копією свідоцтва про одруження [PERSON] , копією свідотцва про народження [PERSON] , витягом з по господарської книги Вишеньківської сільської ради Хмільницького району за 1958-1960 роки (а.с.16,15,17,25,98). На день смерті [PERSON] [INFO] , з нею проживав і був зареєстрований за одною з нею адресою син - [PERSON] , що підтверджується довідками виконкому Вишеньківської сільської ради № 210 від 17.04.2018 року та № 117 від 09.09.2019 року, копією домової книги (а.с.26-30,99-100). [INFO] у віці 69 років у Бердичівському геріатричному пансіонаті помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 848 від 13.10.20109 року, складеного Бердичівським МРВ ДРАЦС ГТУ юстиції у Житомирській області (а.с. 75-76, 123-125). Відповідно до довідки Бердичівського геріатричного пансіонату № 36 від 22.01.2018 року, [PERSON] , [INFO], проживав у вказаному пансіонаті за адресою - [ADDRESS] з 17.05.2002 року і перебував на повному державному забезпеченні. Помер в пансіонаті 13.10.2009 року, актовий запис № 848, захоронений пансіонатом (а.с. 11,12). З листа Бердичівського геріатричного пансіонату № 736 від 07.10.2019 року вбачається, що в особовій справі [PERSON] значиться брат - [PERSON] , який зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . З боку брата ніяких застережень стосовно підопічного [PERSON] не було. В особовій справі даних про відвідування [PERSON] близькими рідними не має. За свідченнями працівників пансіонату, які особисто знали та обслуговували [PERSON] , останнього ніхто не відвідував. [INFO] [PERSON] помер. Поховання проводив пансіонат. Утримувався [PERSON] за рахунок держави. Матеріальна допомога будь-ким із родичів [PERSON] не надавалася. Своєї сім"ї [PERSON] не мав (а.с.142). Після смерті [PERSON] , залишилася спадщина, яка зокрема складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,22 га, яка знаходиться на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю (а.с.23). З листа Бердичівської державної нотаріальної контори № 1999/01-16 від 14.09.2019 року вбачається, що спадкова справа щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , не відкривалася, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.83,84). За повідомленням Бердичівської державної нотаріальної контори № 1996/02-14 від 13.09.2019 року, в провадженні Бердичівської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 461/2010 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та дочки померлого - [PERSON] та [PERSON] , які звернулися до Бердичівської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с.85-88). Як вбачається з позовної заяви та показань позивача [PERSON] в судовому засіданні, яка за її клопотанням була допитана в судовому засіданні як свідок відповідно до ст. 234 ЦПК України, вимогу про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини по закону у в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] , вона мотивує та обгрунтовує тим, що вона не подала своєчасно заяву про прийнятття спадщини після [PERSON] нотаріусу так як її чоловік [PERSON] забрав всі документи, які стосувалися спадщини після [PERSON] і ходив з тими документами - це і документи на землю після [PERSON] , так і документи на землю після [PERSON] . Вона не знала, що на [PERSON] є земля. В 2018 році знайшла в антресолях всі ці документи і почала звертатися про оформлення спадщини, в тому числі і до суду. Вважає, що спадщину після смерті рідного брата свого чоловіка в порядку спадкової трансмісії, не прийняла по поважній причині, оскільки їй не було відомо про наявність у померлого [PERSON] на праві власності майна. Про наявність земельної ділянки [PERSON] дізналась випадково, коли в своєму житловому будинку виявила документи про належність померлій свекрусі [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП. Після цього почала цікавитись наявністю спадщини померлої свекрухи та випадково довідалась про наявність у померлого [PERSON] земельної ділянки. Крім того вона на момент відкриття спадщини була особою похилого віку, їй було на той час 65 років, вона мала ряд захворювань. В лютому 2010 року смерть чоловіка негативно вплинула на її загальний стан здоров"я. Вона не була обізнана із встановленим у цівільному законодавстві України порядком прийняття спадщини. Усі ці обставини (необізнаність позивачки про наявність спадкового майна та встановлений у законодастві порядок прийняття спадщини, похилий вік та погіршення стану здоров"я, смерть чоловіка) у сукупності та взаємозв"язку, стали причиною пропуску строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1269, частиною 1 статті 1270 ЦК установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7, роз`яснено судам, що вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом статті 1272 ЦК України, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначала про те, що встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки після смерті рідного брата свого чоловіка [PERSON] та після смерті свого чоловіка [PERSON] вона не знала, що у власності [PERSON] є спадкове майно, що вона є людиною похилого віку, юридично необізнаною. Наведені позивачем [PERSON] причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст.1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Похилий вік позивачки, відсутність у неї необхідних юридичних знань та необізнаність про наявність спадкового майна у власності спадкодавця, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк. Оскільки [PERSON] за відсутності будь-яких поважних причин не вчиняла дій щодо прийняття спадщини протягом 6 місяців з моменту її відкриття, то підстав для задоволення позову немає. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 № 6-85цс12, від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 14.09.2016 № 6-1215цс16. Відмовляючи у позові, суд також враховує, що з часу смерті спадкодавця [PERSON] та смерті чоловіка позивача [PERSON] і до моменту звернення позивача до суду, минуло більше 9 років, а також те, що під час перебування спадкодавця [PERSON] у Бердичівському геріатричному пансіонаті з 17.05.2009 року до дня смерті [INFO] , ні [PERSON] , ні [PERSON] ні члени їх сім"ї, не цікавилися долею та життям [PERSON] . Відповідно до вимог частини 2 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, так як позивачем не доведено обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, то у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed