Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

10.12.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі банк - позивач) звернувся до Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між Банком та відповідачем 27.02.2009 року був укладений кредитний договір № 64, згідно якого відповідач отримав кредит у в сумі 45 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % на рік з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 26.02.2012 року. Згідно п. 1.5 даного кредитного договору відповідач повинен щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1 250 грн., та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 27.02.2009 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії - Кривоозерському відділенні № 3161 ВАТ „Ощадбанк". Крім цього, відповідно до вимог п. п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.3. договору відповідач повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за договором, повернути кредит в сумі 45 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користуванням кредитом та комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені договором. У разі порушення умов договору та/або іпотечного договору - достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій, відповідно чинного законодавства України. З метою забезпечення виконання відповідачем умов за кредитним договором між банком та відповідачем, 27.02.2009 року було укладено іпотечний договір який був посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 263. Згідно умов даного іпотечного договору відповідач надав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: саманний житловий будинок № 6 (шість), що має загальну площу 36,10 кв.м., житлову площу 20.40 кв.м., зазначений на плані під літерою „А-ж", та належні до нього відповідні надвірні будівлі, а саме: шлаковий сарай - Б, саманний сарай - В, дерев'яна огорожа - 1, бетонна відмостка - 2, що належать іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується рішенням Врадіївського районного суду від 28.03.2005 року у справі № 2-137, зареєстрованого в Первомайському міжміському БТІ Миколаївської області 24.12.2007 року за реєстровим номером 843 в книзі 5, та знаходяться за адресою: [ADDRESS] Вартість предмету іпотеки визначена за згодою сторін та становить 98 378 грн. В порушення вимог п.1.5 кредитного договору № 64 від 27.02.2009 року відповідачка ухиляється від виконання зобов'язань та сплати відповідних платежів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 16.12.2014 року складає 100 380,79 грн., з яких: 36 500,00 грн. - сума заборгованості основного боргу за кредитом; 18 033,65 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 45 370,24 грн. - сума пені та 476,90 грн. - сума несплачених комісійних. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та звернути на користь банку стягнення на нерухоме майно належне на праві власності відповідачу, відповідно до умов іпотечного договору від 27.02.2009 року укладеного між Банком та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» Рибка С.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася хоча належним чином була у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України повідомлена про час та місце розгляду справи в суді. При цьому про причину своєї неявки в суд не повідомила та не надала заяви про розгляд даної цивільної справи в її відсутності. Зі згоди представника позивача суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Аналізуючи докази, та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: - 27.02.2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 64 згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 45 000грн., строком на 3 роки під 23% річних. Відповідно до п.1.5 договору [PERSON] зобов»язана була щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1 250 грн., та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 27.02.2009 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії - Кривоозерському відділенні № 3161 ВАТ „Ощадбанк". Крім цього, відповідно до вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.3. договору відповідач повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за договором, повернути кредит в сумі 45 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користуванням кредитом та комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені договором. У разі порушення умов договору та/або іпотечного договору - достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій, відповідно чинного законодавства України. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 26.02.2012 року. - 27.02.2012 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 263. Згідно умов даного іпотечного договору [PERSON] надала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: саманний житловий будинок № 6 (шість), що має загальну площу 36,10 кв.м., житлову площу 20.40 кв.м., зазначений на плані під літерою „А-ж", та належні до нього відповідні надвірні будівлі, а саме: шлаковий сарай - Б, саманний сарай - В, дерев'яна огорожа - 1, бетонна відмостка - 2. що належать іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується рішенням Врадіївського районного суду від 28.03.2005 року у справі № 2-137, зареєстрованого в Первомайському міжміському БТІ Миколаївської області 24.12.2007 року за реєстровим номером 843 в книзі 5. Відповідно до п.1.4 даного договору, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 98 378 грн. Предмет іпотеки розташований в [ADDRESS] - 27.02.2009 року ВАТ „Державний ощадний банк Україна" відповідачці [PERSON] було надано кредит в сумі 45 000 грн., про отримання яких в заяві на видачу готівки від 27.02.2009 року в графі підпис отримувача стоїть підпис [PERSON] (заява на видачу готівки від 27.02.2009 року). - У період з 27.02.2009 року по 16.12.2014 року в зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань у відповідачки [PERSON] утворилася заборгованість по сплаті простроченої заборгованості по кредиту, відсоткам за користування ним, пені та комісійним, загальна сума якої складає 100 380,79 грн., з яких: 36 500,00 грн. - сума заборгованості основного боргу за кредитом; 18 033,65 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 45 370,24 грн. - сума пені та 476,90 грн. - сума несплачених комісійних. - Відповідачка [PERSON] не перерахувала у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 64 від 27.02.2009 року (пояснення представника позивача). - 12.06.2011 року найменування банку із Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" було змінено на Публічне акціонерне товариство „ Державний ощадний банк" ( свідоцтво про реєстрацію публічного товариства „ Державний ощадний банк" № 0000564, виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ № 532465, пояснення представника позивача). - 24.09.2013 року ПАТ „ Державний ощадний банк України" відповідачу [PERSON] було надіслано письмове повідомлення, а саме: „вимога про усунення порушення" по погашенню простроченої заборгованості по кредитному договору № 64 від 27.02.2009 року в сумі 71 970,72 грн. (вимога про усунення порушення № 1700 від 24.09.2013 року). - Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.02.2014 року з [PERSON] на користь ПАТ „ Державний ощадний банк Україна" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 64 від 27.02.2009 року були стягнуті кошти в сумі 89 877 грн., заборгованість за виконавчим листом суду по виконавчому провадженні №44119152 ВДВ Врадіївського РУЮ Миколаївської області не була погашена боржником та станом на 30.03.2015 року по виконавчому провадженню № 44119152 за [PERSON] рахується в сумі 89 877 грн. (довідка ВДВ Врадіївського РУЮ Миколаївської області від 30.03.2015 року №1393\\5). - 21.11.2014 року ПАТ „ Державний ощадний банк" відповідачу [PERSON] було надіслано письмове повідомлення, а саме: „вимога про усунення порушення" по погашенню простроченої заборгованості по кредитному договору № 64 від 27.02.2009 року в сумі 82 094,69 грн., а в разі непогашення заборгованості в 30 - ти денний строк з дня отримання повідомлення банком було сповіщено відповідача про здійснення процедури звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 27.02.2009 року. Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із вищенаведеного вбачається, що всупереч умовам укладеного між сторонами кредитного договору [PERSON] порушила узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 33 Закону України „Про іпотеку" передбачено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень вказаної статті Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно частини 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в даному спорі визначений в розділі VI договору іпотеки. Так, пунктом 6.4.1. договору іпотеки передбачено, що кошти виручені від продажу предмету іпотеки направляються у першу чергу на погашення зобов'язання, а також на покриття витрат, визначених п. 4.3. цього Договору. Пунктом 3.1.3. зазначеного договору іпотеки передбачено право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором та/або Іпотечним договором, в тому числі прострочення строку будь - якого з платежів або його частини більше двох місяців. Ст. 39 Закону України „Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Згідно досягнутої сторонами домовленості вартість іпотечного майна становить 98 378 грн. З наявних в матеріалах справи письмових вимог вбачається, що позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку, але кошти відповідачкою банку не повернуті, тому в рахунок погашення вказаної заборгованості слід звернути стягнення на предмет іпотеки, визначивши спосіб звернення - реалізація шляхом укладання від імені Банку договору купівлі-продажу. Різницю між сумою заборгованості та вартістю предмета іпотеки слід повернути відповідачу. Суд вважає, що в частині звернення стягнення на предмет іпотеки позов заявлений правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно - правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і є всі підстави для їх задоволення. Відповідачкою дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. При прийняті рішення суд керується роз'ясненнями 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно якого резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотеко держателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх взаємному зв'язку та приймаючи до уваги, що [PERSON], як боржник не виконала свого кредитного зобов'язання перед позивачем, забезпеченого іпотекою, у зв'язку з чим суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved