Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про стягнення 156 072,86 грн., з яких 154 641,90 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 01.10.2012р. по 27.11.2014р. та 1430,96 грн. компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, посилаючись на те, що вона працював на посаді головного бухгалтера в державному підприємстві «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут». Згідно наказу №53/К від 10.06.2014 р. була звільнена з займаної посади з 29.09.2012р. При звільненні з роботи їй не була виплачена компенсація за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1430,96 грн. На підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 01.10.2012р. по 27.11.2014р. у розмірі 154 641,90 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задоволити, судові витрати покласти на відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив. Просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що позивач працювала в державному підприємстві «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на посаді головного бухгалтера. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно наказу №63-к від 19.04.2012 р. звільнена з займаної посади з 19.04.2012р. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2013 року вищевказаний наказ скасовано та [PERSON] п оновлено на посаді головного бухгалтера ДП «ЛНДРТІ». На виконання рішення суду відповідачем ДП «ЛНДРТІ» видано наказ про поновлення [PERSON] на роботі з 20.04.2012 року по 29.09.2012 року (дати працевлаштування позивача на іншому підприємстві). Згідно наказу №53/К від 10.06.2014 р. [PERSON] була звільнена з посади головного бухгалтера з 29.09.2012р. (а.с.9). Відповідно до ст.7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать, проводиться в день звільнення. На підставі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" та ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати. Згідно довідки №60 від 27.02.2015р. [PERSON] в червні 2014 року було нараховано компенсацію за не використану відпустку 1970,21 грн. та компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату в суму 3207,22 грн. Згідно заяви позивача в липні 2014 року із заробітної плати вирахуваний борг за комунальні послуги в сумі 2719, 22 грн. Враховуючи наведене відповідач має борг перед позивачем в сумі 1430,96 грн. (1430,96 грн. = 1970,21 грн. + 3207,22 грн. - 1027,25 грн. - 2719,22 грн., де 1027,25 грн. податок із суми 1970,21 грн. + 3207, 22 грн.). Суд не приймає до уваги довідку ДП «ЛНДРТІ» №361 від 29.12.2014р. про те, що помилково була видана довідка за №287 від 12.08.2014р. про нараховану компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 1430,96 грн., так як в червні 2014р. відповідачем на виконання ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" було нараховано компенсацію в розмірі 3207,23 грн. за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Підтвердженням нарахованої компенсації є розрахунковий листок за червень 2014р. та довідка від 17.01.2015р. №969 Державної фіскальної служби України. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом власника або уповноваженого ним органу не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для погашення заборгованості. Враховуючи вищевикладене та ст.127 КЗпП України нарахована відповідачем компенсація в червні 20143р. в розмірі 3207,23 грн. відповідає ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". Відтак заборгованість у розмірі 1430, 96 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство має сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з матеріалів справи в період з 19.04.2012 року по 29.09.2012 року [PERSON] не працювала в ДП «ЛНДРТІ» у зв'язку з вимушеним прогулом. Виходячи з середньомісячної заробітної плати позивача за лютий-березень 2012 року - 5618,68 грн. середньоденний заробіток [PERSON] становить 267,56 грн., що встановлено рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2013 року (а.с. 35-39). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2012р. станом на 26.03.2015р. становить 166 957,44 грн. (624 робочих дні х 267,56 грн./день = 166 957,44 грн.). За рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2013 року за період з 01.10.2012 року по 22.04.2013 року державною виконавчою службою виплачено [PERSON] 12 315,54 грн. за вимушений прогул. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 154 641,90 грн. В силу ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Як вбачається з рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. З врахуванням того, що з [PERSON] не проведено остаточний розрахунок, то суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем не було пропущено. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, з відповідача слід стягнути в користь держави 1560,73 грн. судового збору.

Outcome: approved