Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди (ухвалою суду від 02.07.2014 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено Томашпільську районну раду, редакції громадсько-політичної газети району "Томашпільський вісник", Вінницької незалежної газети "33-й канал"). В обґрунтування позову позивач посилався на те, що не відповідають дійсності, та є такими, що принижують його честь і гідність відомості викладені відповідачем [PERSON] у публічному виступі на пленарному засіданні 29 сесії районної ради 6 скликання 27.03.2014 року який розміщено на веб-сайті районної ради: - як нам відомо, на шпальтах газети "Томашпільський вісник", а також на сайті Томашпільської РДА було оприлюднено виступ селищного голови [PERSON] зі словами " [INFO]", але як ми знаємо, 20 березня на сесії селищної ради розглядалося 42-ге питання порядку денного про надання по 2 га землі 15-ти мешканцям Томашполя. Ця інформація не є конфіденційною, але я не хочу висвітлювати ті прізвища, яким мала надаватись ця земля. Тим не менше хочу зазначити, що у списку бажаючих отримати землю фігурують "невістка, син свата, племінник, дружина племінника, секретар, мати секретаря, чоловік секретаря". Шановні, тут йде конфлікт інтересів і я вбачаю в цьому корупційні дії. Тому я звертаюсь до прокуратури, як до уповноваженого органу, провести відповідну перевірку та надати юридично обгрунтовані причини таким рішенням; - [INFO] року на шпальтах громадсько-політичної газети району "Томашпільський вісник" в статті "[INFO]", надрукованій на прохання [PERSON] у якій зазначено: "депутат районної ради [PERSON] піддав критиці проект рішення Томашпільської селищної ради, яким планувалося надати 15-м особам, які є родичами селищного голови, по 2 га землі для ведення підсобного господарства. [PERSON] вбачає у цьому документі корупційні дії посадовця, тому має намір звернутися до районної прокуратури, щоб та вивчила це питання і належно оцінила"; - [INFO] року в опублікованій Вінницькою незалежною газетою "33-й канал" статті кореспондента [PERSON] під заголовком "[INFO]" в якій зазначено: "нещодавно депутати Томашпільської селищної ради не дозволили статися великому зловживанню. А мала б відбутися вже цілком звичайна протягом останнього часу річ. "Під час останньої сесії селищної ради до порядку денного було включене і винесене на голосування питання про те, щоб виділити земельні ділянки в межах Томашполя тим громадянам, котрі не мають жодного права, - розповів депутат Томашпільської районної ради [PERSON], до котрого після скандальної сесії й звернулися селищні депутати. - Всього у списку 15 чоловік. Кожному - по 2 гектари. Але найбільше обурило місцевих депутатів не те, що всі ці люди - прямі або непрямі родичі селищного голови. Я депутат Томашпільської районної ради [PERSON]. Я політично не зацікавлений, я не підтримую жодну з політичних сил. Але моя мета - знайти відповідь. Чому у списку невістка, син свата, сват, два племінники, їхні дружини, мати і навіть секретар, її чоловік та мати. При чому селищний голова [PERSON] дуже просив депутатів прийняти це рішення, мотивував, що цим людям терміново потрібна земля для ведення особистого господарства". Посилаючись на те, що діями [PERSON] було підірвано його авторитет як Томашпільського селищного голови серед виборців та жителів селища, поставлено під сумнів його добропорядність, чесність в роботі та спілкуванні з громадянами селища, порушено його законні права, принижено його честь, гідність, ділову репутацію та завдано моральних страждань, просить зобов'язати [PERSON] спростувати поширену ним (відповідачем) інформацію у спосіб, у який така була поширена, а також стягнути з відповідача на його користь 20 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди та відшкодувати понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON] позов підтримав, із наведених в позовній заяві підстав, не заперечує той факт, як про це зазначено у позовній заяві, що із 15-ти громадян які були внесені у список до проекту рішення Томашпільської селищної ради від 20.03.2014 року по 42-му пункту порядку денного сесії, 11 з цих громадян є родичами різного ступеня спорідненості позивача. Відповідач [PERSON] позов не визнав. заперечує в його задоволенні, надавши суду письмові заперечення на позов (а.с. 19-22, 176-177). Окрім того, як на його думку, оскільки із 15 - ти осіб, які були включені у додаток до проекту рішення ради від 20.03.2014 року про надання земельних ділянок площею по 2 га кожному для ведення особистого селянського господарства, 11-ть, чого не заперечив сам позивач, є його родичами різного ступеня спорідненості, просить суд постановити окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин і умов вчинення правопорушень з боку позивача. Представник відповідача, Томашпільської районної ради Філоненко В.В. позов не визнав, заперечує в його задоволенні, оскільки на веб-сайті районної ради розміщений офіційний виступ депутата районної ради [PERSON] на пленарному засіданні ради. Представник районної газети "Томашпільський вісник", її редактор [PERSON], позов не визнала, заперечує в його задоволенні, оскільки стаття "[INFO]" поміщена за її (представника відповідача) редакцією у [NUMBER] газети за [INFO] року є редакційною статтею, тобто у ній висвітлено перебіг подій 29 сесії 6 скликання Томашпільської районної ради від 27.03.2014 року. Представник Вінницької незалежної газети "33-й канал" в судове засідання не з"явився, однак від її головного редактора [PERSON] надійшла заява, в якій останній просить справу розглянути по суті у відсутності представника редакції (а.с.162). Допитана як свідок, заступник головного редактора газети "33-й канал" [PERSON] суду пояснила, що вся публікація яка висвітлена в опублікованій нею в [NUMBER] газети від [INFO] року статті "[INFO]", є відтворенням нею, як кореспондентом прямої мови відповідача [PERSON] під час його інтерв"ю. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, і ці обставини не заперечуються сторонами, що згідно заяв громадян смт. Томашпіль (всього 15 чол.) від 18 та 19.03.2014 року, адресованих на ім"я Томашпільського селищного голови, позивача у справі [PERSON], про виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства по 2 га кожному, останні були винесені на розгляд 49 позачергової сесії 6 скликання Томашпільської селищної ради від 20.03.2014 року і включені під пунктом 42-м порядку денного сесії (а.с.113, 132-146). Також судом встановлено, чого також не заперечили сторони, що 11-ть із заявників є родичами різного ступеня спорідненості з позивачем, в т.ч. й рідна мати [PERSON] Проектом рішення сесії ради пропонувалося: "Питання надання земельних ділянок громадянам селища (згідно додатку) із земель запасу та резервного фонду селищної ради ріллі для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, розглянути в порядку черги при умові наявності вільних земельних ділянок" (а.с.128). Разом з тим, за наслідками розгляду питання 42-го порядку деного сесії було вирішено про відмову у наданні земельних ділянок громадянам селища (згідно додатку) із земель запасу та резервного фонду селищної ради ріллі для ведення особистого селянського господарства (а.с.130). З огляду на проект рішення ради та наслідки розгляду селищною радою питання, відповідач у справі [PERSON] оприлюднив їх у своєму публічному виступі на пленарному засіданні 29 сесії районної ради 6 скликання 27.03.2014 року, який в подальшому було розміщено на веб-сайті районної ради і з цього виступу слідує, що на шпальтах газети "Томашпільський вісник", а також на сайті Томашпільської РДА було оприлюднено виступ селищного голови [PERSON] зі словами " [INFO]", але як ми знаємо, 20 березня на сесії селищної ради розглядалося 42-ге питання порядку денного про надання по 2 га землі 15-ти мешканцям Томашполя. Ця інформація не є конфіденційною, але я не хочу висвітлювати ті прізвища, яким мала надаватись ця земля. Тим не менше хочу зазначити, що у списку бажаючих отримати землю фігурують "невістка, син свата, племінник, дружина племінника, секретар, мати секретаря, чоловік секретаря". Шановні, тут йде конфлікт інтересів і я вбачаю в цьому корупційні дії. Тому я звертаюсь до прокуратури, як до уповноваженого органу, провести відповідну перевірку та надати юридично обгрунтовані причини таким рішенням (а.с.9, 27-28). Витяг з цього виступу було викладено в редакційній статті редактора громадсько-політичної газети району "Томашпільський вісник" [NUMBER] від [INFO] року [PERSON] під заголовком "[INFO]", надрукованій на прохання [PERSON] у якій зазначено: "депутат районної ради [PERSON] піддав критиції проект рішення Томашпільської селищної ради, яким планувалося надати 15-м особам, які є родичами селищного голови, по 2 га землі для ведення підсобного господарства. [PERSON] вбачає у цьому документі корупційні дії посадовця, тому має намір звернутися до районної прокуратури, щоб та вивчила це питання і належно оцінила" (а.с.15). В подальшому в статті кореспондента [PERSON], опублікованій у Вінницькій незалежній газеті "33-й канал" [NUMBER] від [INFO] року під назвою "[INFO]" йшла пряма мова про те, що "нещодавно депутати Томашпільської селищної ради не дозволили статися великому зловживанню. А мала б відбутися вже цілком звичайна протягом останнього часу річ. "Під час останньої сесії селищної ради до порядку денного було включене і винесене на голосування питання про те, щоб виділити земельні ділянки в межах Томашполя тим громадянам, котрі не мають жодного права, - розповів депутат Томашпільської районної ради [PERSON], до котрого після скандальної сесії й звернулися селищні депутати. - Всього у списку 15 чоловік. Кожному - по 2 гектари. Але найбільше обурило місцевих депутатів не те, що всі ці люди - прямі або непрямі родичі селищного голови. Я депутат Томашпільської районної ради [PERSON]. Я політично не зацікавлений, я не підтримую жодну з політичних сил. Але моя мета - знайти відповідь. Чому у списку невістка, син свата, сват, два племінники, їхні дружини, мати і навіть секретар, її чоловік та мати. При чому селищний голова [PERSON] дуже просив депутатів прийняти це рішення, мотивував, що цим людям терміново потрібна земля для ведення особистого господарства. На сесії був присутній прокурор району [PERSON], тому я сподіваюся, що прокуратура зробить з цього якісь висновки, проведе необхідні перевірки" (а.с.10). При цьому, як убачається із виступу відповідача на сесії районної ради, інформації розміщеній на веб-сайті останньої, а також і в публікаціях газет "Томашпільський вісник" і "33-й канал", відповідачем ставилося питання перед прокуратурою району про проведення перевірки щодо законності дій позивача та прийнятті законного рішення з цього питання. За наслідками проведеної прокуратурою Томашпільського району перевірки звернень депутата Томашпільської районної ради [PERSON], які містяться у виступі відповідача на сесії районної ради, інформації розміщеній на веб-сайті останньої, а також в публікаціях газет "Томашпільський вісник" і "33-й канал", прийнято рішення про відсутність підстав для внесення документів прокурорського реагування, в т.ч. й складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] (а.с.164). Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом . Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі . Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів в їх сукупності. Вирішуючи зазначений спір, суд повинен мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Разом із тим, за змістом зазначених норм законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова ВСУ №1), недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Судом встановлено, що сторони у справі є: позивач Томашпільським селищним головою, відповідач - депутатом Томашпільської районної ради, тобто публічними особами. Згідно до ч.2 ст. 10 Закону України "Про місце самоврядування в Україні" обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Відповідно до ч. 7 ст. 49 вищевказаного Закону депутат має право звернутися до керівників ради та її органів, сільського, селищного, міського голови, керівників органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих або зареєстрованих на відповідній території, а депутат міської (міста обласного значення), районної, обласної ради - також до голови місцевої державної адміністрації з питань, віднесених до відання ради. Таким чином суд дійшов висновку, що вимога відповідача, депутата районної ради [PERSON] щодо правомірності дій відповідача, Томашпільського селищного голови [PERSON], яка була оприлюднена у виступі на сесії районної ради, згодом розміщена на веб-сайті останньої, а також в публікаціях газет "Томашпільський вісник" і "33-й канал" викладена у формі депутатського запиту до прокуратури Томашпільського району. Згідно ст. 19 Закону України "Про прокуратуру" одним із головних завдань органів прокуратури є здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів. Перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора. Отже звернення депутата районної ради [PERSON] до прокуратури Томашпільського району було формою реалізації ним права на звернення, передбаченого ст. 40 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а органи прокуратури України є одним із органів, компетентних на розгляд таких звернень, який до того ж є правоохоронним органом. Згідно із чч. 3, 4 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадянської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей. Статтями 28, 32 Конституції України гарантується кожному право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. У ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» зазначається, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири, оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. З огляду на приписи ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Так у своєму рішенні від 29.03.2005 року у справі "Українська Прес-Група" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до параграфа 2 статті 10 Конвенції ( 995_004 ) сфера для обмеження політичних висловлювань чи дебатів щодо питань, які становлять загальний інтерес, є дуже малою (див. Surek v. Turkey (N 1) [GC], no. 26682/95, paragraph61, ECHR 1999-IV). Крім того, межа допустимої критики щодо політика, який виступає у своїй публічній якості, є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо відкриває кожне своє слово та вчинок для ретельної уваги журналістів та всього суспільства і тому має виявляти більшу терпимість. Звичайно, право на захист репутації поширюється і на політиків, навіть коли вони виступають не як політики, проте вимоги такого захисту мають бути збалансовані з інтересами суспільства до відкритої дискусії з політичних питань (див.рішення у справі Lingens v. Austria, від 8 July 1986, Серія А,N 103, стор. 26, параграф 42). Вирішуючи спір, суд уважає, що поширену відповідачем [PERSON] інформацію щодо правомірності дій відповідача, Томашпільського селищного голови [PERSON], яка була оприлюднена у виступі на сесії районної ради, згодом розміщена на веб-сайті останньої, а також в публікаціях газет "Томашпільський вісник" і "33-й канал" не можна вважати фактичними твердженнями, які підлягають перевірці на предмет їх достовірності і яка підлягає спростуванню відповідно до вимог ст. 277 ЦК України. Окремі твердження як то " наявність в діях селищного голови складу корупційного правопорушення", " причому селищний голова [PERSON] дуже просив депутатів прийняти це рішення,..." не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, які не відповідають дійсності та підлягають спростуванню як недостовірна інформація, а тому розцінює їх як оціночні судження, які не підлягають спростуванню, а відтак у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено. Суд не вбачає підстав у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] у винесенні окремої ухвали щодо наявності в діях [PERSON] будь-якого складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідність цих дій перевірялася працівниками прокуратури Томашпільського району за наслідками якої отримали відповідну правову оцінку. Разом з тим суд убачає підстави для постановлення окремої ухвали у якій повідомити Томашпільську селищну раду про причини та умови порушення земельного законодавства при вирішенні радою питань безоплатної приватизації земельних ділянок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Outcome: dismissed