Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У червні 2016 р. позивачі звернулися до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просять суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], поширену 14.12.2015 о 16:19 [PERSON] на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям [INFO] та 16.12.2015 о 10:45 [PERSON] на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям [INFO] інформацію, що стосується [PERSON], наступного змісту: -« Такая себе «управляющая» в адвокатско - бандитском объединении аверлекс», -«…разговор ребенка с титушкой, который приставлен к нему круглосуточно, охранять от папы», - «Потом ребенка заставили силой и запугиванием отказаться от своих показаний, его избивали [PERSON], [PERSON], и кравчук… Все эти уроды сотрудники аверлекс», - «…продажная училка [PERSON] из Киевск ой школы № 304, которая от имени [PERSON] доказывала в суде за несколько тысяч грн. как [PERSON] любит «маму» , а папа у него плохой» Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], поширену 14.12.2015 о 16:19 [PERSON] на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям [INFO] та 16.12.2015 о 10:45 [PERSON] на його персональній сторінці з доменним ім'ям [INFO] інформацію, яка стосується [PERSON], наступного змісту: -«Потом ребенка заставили силой и запугиванием отказаться от своих показаний, его избивали [PERSON], [PERSON], и кравчук… Все эти уроды сотрудники аверлекс» Зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям [INFO] не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили інформації про те, що інформація про [PERSON], яка поширена ним 14.12.2015 о 16:19 на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а саме: -« Такая себе «управляющая» в адвокатско - бандитском объединении аверлекс», -«… разговор ребенка с титушкой, который приставлен к нему круглосуточно, охранять от папы», - «Потом ребенка заставили силой и запугиванием отказаться от своих показаний, его избивали [PERSON], [PERSON], и кравчук…Все эти уроды сотрудники аверлекс», -«…продажная училка [PERSON] из Киевской школы № 304, которая от имени [PERSON] доказывала в суде за несколько тысяч грн. как [PERSON] любит «маму», а папа у него плохой.» - є недостовірною. Зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям [INFO] не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили інформації про те, що інформація про [PERSON], яка поширена ним 16.12.2015 о 10:45 на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а саме: -« Такая себе «управляющая» в адвокатско - бандитском объединении аверлекс», -«…разговор ребенка с титушкой, который приставлен к нему круглосуточно, охранять от папы», - «Потом ребенка заставили силой и запугиванием отказаться от своих показаний, его избивали [PERSON], [PERSON], и [PERSON]… Все эти уроды сотрудники аверлекс», -«…продажная училка [PERSON] из Киевской школы № 304, которая от имени [PERSON] доказывала в суде за несколько тысяч грн. как [PERSON] любит «маму», а папа у него плохой.» - є недостовірною. Зобов'язати [PERSON] розмістити на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям [INFO] не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили інформацію про те, що інформація про [PERSON], поширена ним 14.12.2015 о 16:19 на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а саме: -«Потом ребенка заставили силой и запугиванием отказаться от своих показаний, его избивали [PERSON], [PERSON], и [PERSON]… Все эти уроды сотрудники аверлекс» - є недостовірною. Зобов'язати [PERSON] розмістити на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям [INFO] не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили інформацію про те, що інформація про [PERSON], поширена ним 16.12.2015 о 10:45 на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а саме: -«Потом ребенка заставили силой и запугиванием отказаться от своих показаний, его избивали [PERSON], [PERSON], и [PERSON]… Все эти уроды сотрудники аверлекс» - є недостовірною. Також просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100 000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що зазначена інформація є недостовірною, оскільки містить відомості про події, які не існували взагалі, створює негативну соціальну оцінку позивачів в очах оточуючих стосовно особистості позивачів, дискредитує позивача як матір, негативно впливає на суспільну оцінку їх ділових професійних якостей при виконанні ними трудових, службових, громадських та інших обов'язків а тому, на думку позивачів, порушує їх право на повагу до честі, гідності та ділової репутації. В результаті розповсюдження інформації, [PERSON] завдано моральної шкоди, яку остання оцінює в розмірі 100 000 грн. Представник позивачів в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачі у судове засідання не з'явились, надіслали на адресу суду заперечення у письмовому вигляді, відповідач [PERSON] позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки розміщена інформація не ганьбить честь та гідність позивачів, а просто відображає дійсність, реальні події та вчинки даних осіб, відповідач [PERSON] зазначає, що зазначену в позові інформацію не розповсюджував. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 14.12.2015 о 16:19 [PERSON] на персональній сторінці у соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям [INFO] було поширено інформацію наступного змісту: «Настоящее мнение ребенка [PERSON], про свою "маму" [PERSON], эту адвокатессу [PERSON]. Такая себе "управляющая" в адвокатско - бандитском объединении аверлекс. Это разговор ребенка с титушкой, который приставлен к нему круглосуточно, охранять от папы. Запись сделана 02.07.2015 года, через два часа после показаних ребенка в суде с кем он хочет жить. Потом ребенка заставили силой и запугиванием отказаться от своих показаний, его избивали [PERSON], [PERSON], и [PERSON] (это такая тупая обезьяна недавно нападавшая на Добкина). Все эти уроды сотрудники аверлекса. Особо внимательно путь пересмотрит и послушает слова ребенка продажная училка [PERSON] из Киевской школы № 304, которая от имени [PERSON] доказывала в суде за несколько тысяч грн., как [PERSON] любит "маму", а папа у него совсем плохой». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Згідно з ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. За приписами ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Згідно з ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, тощо. У відповідності до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму ВС України при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Пунктом 19 зазначеної Постанови Пленуму ВС України встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону про пресу, ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Відповідно до висновку експертного дослідження № 056/377 від 01.09.2016 року текстовий матеріал, розповсюджений [PERSON] та наданий для експертного дослідження, містить негативну інформацію як у формі твердження, так і у формі оцінного судження. У формі твердження негативну інформацію, яка стосується [PERSON] та [PERSON] містять такі висловлювання: «Потом ребенка заставили силой и запугиванием отказаться от своих показаний, его избивали [PERSON], [PERSON], и [PERSON]» - «продажная училка [PERSON] из Киевской школи № 304, которая от имени [PERSON] доказывала в суде за несколько тысяч грн., как [PERSON] любит «маму», а папа у него совсем плохой» (т. 1 а.с. 189-219) Висновком експертного дослідження №056/356/2 від 25.07.2016 встановлено, що автором текстів, наданих для експертизи, оприлюднених у соціальній Інтерет-мережі Facebook без підпису, є [PERSON] (т. І, а.с. 156-184). Позивачами також надані докази того, що провідними юридичними виданнями вони неодноразово включалися до рейтингів кращих юристів України у різних номінаціях в період з 2013 по 2017 роки, відзначалися у вказані періоди як керівник, відомі юристи та адвокати юридичної фірми, що по рейтингах відносилася до провідних (т. І, а.с. 101-144, т. 2 а.с.1-25). Аналізуючи наведену вище інформацію суд приходить до висновку, що вона викладена у формі тверджень, не відповідає дійсності, зазначені події не існували, деяку інформацію подано неповно, з викривленням дійсних обставин (перекручена інформація), поширена інформація є негативною, непристойною, висловленою в брутальній, принизливій формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивачів. Поширення інформації була доведення до відома значного кола осіб, вона стосується позивачів і є недостовірною, такою, яка не відповідає дійсності. Поширення відповідачем такої інформації порушує особисті немайнові права позивачів, а тому позов в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію вказаної інформації, а також зобов'язання [PERSON] спростувати вказану інформацію підлягає задоволенню. Решта інформації відповідно до висновку експертного дослідження від 1.09.2016р. викладена у формі оцінного судження, а тому відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту. Також не підлягає задоволення вимога про зобов?язання відповідача [PERSON] спростовувати зазначену інформацію, оскільки доказів розповсюдження ним даної інформації матеріали справи не містять. Відповідачем [PERSON] не надано доказів того, що розміщена ним інформація відносно позивачів відповідає дійсності. Не містять підтверджень дійсності розміщеної інформації і додані представником відповідача до заперечень копії листів та інші матеріали (т. 1 а.с. 57-85). Також суд вважає, що підлягає частковому задоволенню і вимога про стягнення моральної шкоди на користь позивачки [PERSON] З досліджених у судовому засіданні доказів, в тому числі експертного психологічного дослідження від 10.10.2016 року (т. 2 а.с. 173-184) встановлено, що ситуація розповсюдження [PERSON] ображаючих відомостей в ЗМІ (соціальна Інтернет-мережа Facebook) постала для [PERSON] як психотравмуюча, ушкодила її професійну та особистісну репутації, погіршила можливості продуктивної суспільної самореалізації, чим заподіяла негативні психологічні переживання (моральні страждання). Відповідач свідомо розповсюдив негативну інформацію щодо [PERSON] переважно організаціям, які є значущими для останньої з професійної точки зору, чим дискредитував її в значущій для її особистості сфері життя. Спосіб і форма розповсюдженої інформації, зазначені висловлювання викликають враження стосовно [PERSON] як щодо аморальної особи, кримінального правопорушника, з виключно асоціальними настановами. Внаслідок зазначеного позивачка перенесла стресові переживання, розгублення та приниження, обурення несправедливими звинуваченнями, тривоги за своє професійне та життєве майбутнє, з напруженим очікуванням неприємностей. Тривалий період протікання негативних та проблемних обставин призводить до формування хронічної психологічної напруги та несприятливих психосоматичних змін: знижений настрій, внутрішня знервованість, фіксованість на неприємних переживаннях та спогадах, підвищена тривожність з очікуванням нових неприємностей при контактах з новим оточенням, прагнення уникати поверхневих суспільних контактів, відчуття певної соціальної та професійної неповноцінності, а також порушення сну, апетиту, реакції хвилювання при торканні болісної теми як ознаки внутрішньої (стримуваної) психоемоційної напруженості. До теперішнього часу у [PERSON] зафіксовані почуття приниженої гідності, скривдженої суспільної честі, порушеної професійної репутації, переживання життєвої невизначеності, тривоги щодо майбутнього з відчуттям обмеженої життєвої перспективи, приниженням, необхідністю виправдовуватися та захищатися. Згідно висновку експертного психологічного дослідження від 10.10.2016 року, орієнтовний еквівалент компенсації завданих [PERSON] моральних страждань становить 86,4 мінімальних заробітних плат, що на сьогоднішній день становить 86,4 * 1600 = 138 240 грн. Проте, вказаним висновком досліджувалися низка опублікованих відповідачем в Інтернет-мережі Facebook текстів, у суді на сьогодні розглядається 8 цивільних справ про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації і в усіх заявлено вимоги про стягнення моральної шкоди. Зазначений у висновку розмір моральної шкоди стосується усіх текстів, поширених [PERSON] За таких обставин, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала [PERSON], характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, внаслідок поширеної щодо позивача інформації, що є предметом даного судового розгляду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений ними при подачі позову до суду в розмірі 551,20 гривень (по 275,60грн. кожному); на користь [PERSON] також підлягає стягненню судовий збір, сплачений щодо вимог про стягнення моральної шкоди пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 30,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial