Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] та товариство з обмеженою відповідальністю «Радімар Консалтинг Груп» (далі - ТОВ «Радімар Консалтинг Груп») звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права і свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, інформації, викладеної у статті «[INFO]», опублікованій [INFO] р. на українському Інтернет-порталі ЦЕНЗОР.НЕТ такого змісту: «…С компанией афиллирован еще целый ряд предприятий различного рода. Одним из них является киевское ООО «Radimar Consulting Group». Директором является [PERSON]. [PERSON] из города Макеевка Донецкой области…». «…Именно ее консалтинговая фирма стала матрицей, уложившей кадровую кальку [PERSON] на многострадальную Луганщину…» «…Еще одной из сотрудниц фирмы является донетчанка [PERSON], которая не скрывает своей связи с компанией [PERSON] и на своей странице в социальной сети «Фейсбук» прямо указывает место работы - DMS…»; «…Кроме того, к деятельности «Radimar Consulting Group» имеет отношение донетчанка [PERSON], экс-руководитель аппарата Донецкого горсовета, и макеевчанин [PERSON], руководитель одного из активов DMS - донецкого ООО «Борды Украины Медиа»…»; «…Контролировать деятельность кадрового десанта на месте было поручено [PERSON]. Уже после увольнения в ее кабинете была обнаружена схема распределения сфер ответственности с фамилиями внедренных людей [PERSON] и их кураторами от «Radimar Consulting Group»…»; зобов'язання протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили публічно вибачитися та спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на українському Інтернет-порталі ЦЕНЗОР.НЕТ в рубриці Резонанс, розділі Політика відповідного спростування; зобов'язання вилучити з тексту статті «[INFO]» вищевказану недостовірну інформацію. На обґрунтування позову вказали, що відповідач [PERSON] є власником сайту [INFO]/ і головним редактором українського Інтернет-порталу ЦЕНЗОР.НЕТ, на якому [INFO] р. о 09-15 год. була поширена вищевказана недостовірна інформація. Зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] у 2015 р. одноосібно створила ТОВ «Радімар Консалтинг Груп» і до цього часу є єдиним його засновником (учасником). В період з вересня 2015 по лютий 2016 р [PERSON] проходила стажування (в компанії DMS) для отримання навичок як помічник керівника, але в будь-яких трудових та майнових відносинах, під контролем та впливом цієї компанії та/або її власника [PERSON] не перебувала і не перебуває, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Будь-яких фактів, які б підтверджували причетність до діяльності ТОВ «Радімар Консалтинг Груп» зазначених у публікації осіб, у статті не наведено. Ці особи ніколи не перебували у трудових відносинах з ТОВ «Радімар Консалтинг Груп», єдиним працівником та керівником якого є [PERSON], про що свідчать податкові розрахунки. Поширена відповідачем недостовірна інформація має негативний зміст, оскільки у статті йдеться про причетність позивачів до певного кола осіб, які фінансувалися ззовні і довгий час працювали в різних державних органах Луганської області, здійснюючи «розпил» бюджетних коштів та інші махінації, тобто вчиняли протиправні дії. Оскільки поширена відповідачем недостовірна інформація поросить честь, гідність та ділову репутацію позивачів та завдає їм втрат немайнового характеру, позивачі вимагають її спростування у той же спосіб, у який вона була поширена, просять зобов'язати відповідача офіційно вибачитися та вилучити інформацію з тексту статті. Позивач [PERSON] та представник ТОВ «Радімар Консалтинг Груп» подали заяви про підтримання позовних вимог та клопотали про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, за місцем роботи та через оголошення у пресі (а.с. 82-84, 95-97, 98-100, 101-103, 112-113), проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до вимог статті 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] р. у мережі Інтернет на веб-сайті [INFO]/ українського Інтернет-видання ЦЕНЗОР.НЕТ була опублікована стаття під назвою «[INFO]» за авторством [PERSON], у якій розміщена інформація такого змісту: «…С компанией афиллирован еще целый ряд предприятий различного рода. Одним из них является киевское ООО «Radimar Consulting Group». Директором является [PERSON]. [PERSON] из города Макеевка Донецкой области…». «…Именно ее консалтинговая фирма стала матрицей, уложившей кадровую кальку [PERSON] на многострадальную Луганщину…» «…Еще одной из сотрудниц фирмы является донетчанка [PERSON], которая не скрывает своей связи с компанией [PERSON] и на своей странице в социальной сети «Фейсбук» прямо указывает место работы - DMS…»; «…Кроме того, к деятельности «Radimar Consulting Group» имеет отношение донетчанка [PERSON], экс-руководитель аппарата Донецкого горсовета, и макеевчанин [PERSON], руководитель одного из активов DMS - донецкого ООО «Борды Украины Медиа»…»; «…Контролировать деятельность кадрового десанта на месте было поручено [PERSON]. Уже после увольнения в ее кабинете была обнаружена схема распределения сфер ответственности с фамилиями внедренных людей [PERSON] и их кураторами от «Radimar Consulting Group»…». Вказана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи письмовим доказом - роздруківкою веб-сторінки (а.с. 8-16). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 3 листопада 2015 р., яке набрало законної сили, встановлено, що власником та головним редактором Інтернет-видання ЦЕНЗОР.НЕТ є відповідач [PERSON] (а.с. 57-59). Відповідно до роз'яснень, наданих Верховним Судом України у пункті 12 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова Пленуму) належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. Жодних заперечень щодо причетності до поширення вищенаведеної інформації від власника та головного редактора Інтернет-видання ЦЕНЗОР.НЕТ [PERSON] не надійшло, а відтак факт поширення інформації відповідачем є встановленим. Відповідно до положень частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Верховний Суд України у пункті 15 постанови Пленуму роз'яснив, що підставою для задоволення позову у справах даної категорії може бути наявність юридичного складу правопорушення, який включає сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Оцінка змісту статті під назвою «[INFO]» дає підстави для висновку, що викладена у ній інформація щодо діяльності [PERSON] і компанії DMS стосується також[PERSON] та очолюваного нею ТОВ «Радімар Консалтинг Груп» і є негативною, оскільки автор цієї публікації у формі тверджень посилається на порушення позивачами норм діючого законодавства, причетності до розкрадання бюджетних коштів, що порочить їх честь, гідність та ділову репутацію та тягне за собою зміну морального ставлення суспільства до позивачів. Водночас відповідно до положень статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (пункт 19 постанови Пленуму). За приписами статті 47-1 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В даному випадку поширена негативна інформація про те, що [PERSON] та очолюване нею ТОВ «Радімар Консалтинг Груп» причетні до діяльності фінансованої ззовні (тобто із-за кордону) організованої групи осіб, учасники якої довгий час працювали в різних державних органах Луганської області, здійснюючи «розпил» бюджетних коштів та інші махінації, тобто вчиняли протиправні дії. Ураховуючи зміст всієї публікації в цілому, зміст конкретних фраз та характер використання мовних засобів суд вважає, що вищенаведені висловлювання про позивачів не є оціночними судженнями і не можуть бути розцінені як гіпербола, алегорія чи сатира. Відтак ця інформація є фактичними твердженнями. За правилом частини 3 статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відтак тягар доказування достовірності поширеної інформації законодавець поклав на відповідача, проте відповідачем не надано суду доказів того, що поширена ним негативна інформація про позивачів є достовірною. Натомість позивачами надано докази, які підтверджують, що [PERSON] в 2015 р. одноосібно створила та зареєструвала у встановленому законом порядку ТОВ «Радімар Консалтинг Груп», що є суб'єктом оціночної діяльності, і до цього часу є його єдиним його засновником (учасником) та керівником. Надані позивачами податкові розрахунки доводять, що згадані в публікації [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в будь-яких трудових відносинахз ТОВ «Радімар Консалтинг Груп» не перебували. Встановлені судом обставини дають підстави для задоволення позову про визнання недостовірною і такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивачів поширеної інформації про те, що: «…С компанией афиллирован еще целый ряд предприятий различного рода. Одним из них является киевское ООО «Radimar Consulting Group». Директором является [PERSON]. [PERSON] из города Макеевка Донецкой области…». «…Именно ее консалтинговая фирма стала матрицей, уложившей кадровую кальку [PERSON] на многострадальную Луганщину…» «…Еще одной из сотрудниц фирмы является донетчанка [PERSON], которая не скрывает своей связи с компанией [PERSON] и на своей странице в социальной сети «Фейсбук» прямо указывает место работы - DMS…»; «…Кроме того, к деятельности «Radimar Consulting Group» имеет отношение донетчанка [PERSON], экс-руководитель аппарата Донецкого горсовета, и макеевчанин [PERSON], руководитель одного из активов DMS - донецкого ООО «Борды Украины Медиа»…»; «…Контролировать деятельность кадрового десанта на месте было поручено [PERSON]. Уже после увольнения в ее кабинете была обнаружена схема распределения сфер ответственности с фамилиями внедренных людей [PERSON] и их кураторами от «Radimar Consulting Group»…». За правилом частини 7 статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (частина 4 статті 277 ЦК). У даному конкретному випадку недостовірна інформація була поширена в Інтернет-виданні ЦЕНЗОР.НЕТ, власником та головним редактором якого є [PERSON] Враховуючи викладене, положення статті 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», а також роз'яснення постанови Пленуму (пункти 25, 26), на відповідача слід покласти обов'язок спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом розміщення відповідного спростування в Інтернет-виданні ЦЕНЗОР.НЕТ в тому ж розділі та рубриці і з застосуванням тієї самої графіки та шрифту, що й спростовувана інформація. З огляду на те, що примусове вибачення та зобов'язання вилучити певну інформацію із вже опублікованого матеріалу не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації, підстави для зобов'язання відповідача вибачатися перед позивачами та вилучати із тексту статті відповідну інформацію відсутні. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви за три вимоги немайнового характеру кожен з позивачів сплатив судовий збір в сумі 1653,60 грн. (а.с. 6, 7, 73, 74). Окрім того ТОВ «Радімар Консалтинг Груп» понесло витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. (а.с. 60-62, 63). Оскільки позов задоволено на 2/3 його частини, суд присуджує на користь позивачів 2/3 частини понесених ними судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial