Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01 травня 2014 року, її було прийнято на роботу у [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" на посаду начальника зміни цеху залізничного транспорту. 23 травня 2016 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України (наказ №432-16-к від 23.05.2016р.), що підтверджується записами у трудовій книжці. За період роботи позивача з 01 травня 2016 року по дату її звільнення в порушення вимог законодавства заробітна плата не була виплачена. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача TOB «АГРОАЛЬЯНС ГРУП» на його користь невиплачену заробітну плату за період з 01 травня 2016 року по 23 травня 2016 року, компенсацію за невикористані відпустки, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16 055,52 грн. До судового засідання позивач не зявилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, проте надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" - [PERSON], що діє на підставі довіреності про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, в задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на доводи викладені в запереченні. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" в частині стягнення заробітної плати, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, а позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористані дні відпустки задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] працювала в [PERSON] з обмеженою відповідальністю "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" на посаді начальника зміни цеху залізничного транспорту з 01 травня 2014 року і була звільнена з роботи 23 травня 2016 року за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України. У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. В позовній заяві позивач вказує на те, що він не отримував заробітну плату з 01 травня 2016 року по 24 травня 2016 року, тобто по дату звільнення. В той же час відповідач не надав належних доказів щодо виплати позивачу заробітної плати за вказаний період. На підставі ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Згідно із статтями 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Необхідність виплати грошової компенсації за невикористану відпустку обумовлена КЗпП України та Законом України «Про відпустки». Статтями 83 Кодексу законів про працю України, 24 Закону України «Про відпустки» від15 листопада 96 р. № 504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Враховуючи вище наведену норму закону, скільки би працівник не працював, він має право на грошову компенсацію за дні невикористаної відпустки. На теперішній час в судовому засіданні не є можливим встановити наявність чи відсутність невикористаних позивачем щорічних відпусток, за які роки, якою тривалістю та режимом оплати. Також не є можливим встановити в дійсному судовому засіданні і розміри таких компенсацій. Якщо докази у справі зібрані в порядку, передбаченому статтями 132, 133, 140 та частиною четвертою статті 191 ЦПК, суд може обґрунтувати ними рішення лише за умови, якщо вони були ним оголошені в судовому засіданні, пред'явлені для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, та досліджені в сукупності з іншими доказами. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Відповідно до зазначених норм, є підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України від 20 вересня 2016 року вих. №1024/12.1-21 засвідчено настання обставин непереборної сили: станом на 15 вересня 2016 року керівництво та працівники ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" не мають безперешкодного доступу до виробничих потужностей, що знаходяться за адресою м. Словянськ, вул. Паризької Комуни 21-В, документів первинного бухгалтерського обліку, особових справ працівників, технічної документації, приладів обліку електричної енергії, тощо. \~\~\~\~\~\~Зазначені вище правопорушення (захоплення підприємств, протиправні дії третіх осіб) за фактичної відсутності можливості вільного та безпечного пересування та здійснення господарської діяльності за своїм характером не залежить від ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" та мають ознаки форс-мажорних, тобто є непередбаченими, знаходяться поза контролем і унеможливлюють для ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" своєчасне та в повному обсязі виконання податкових зобовязань, зобовязань щодо додержання законодавства України про працю тощо. На момент видачі висновку Донецькою торгово-промисловою палатою обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Враховуючи вище зазначене, вина ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП", яка є основною умовою відповідальності за ст.117 КЗпП України відсутня, що виключає можливість відповідальності за несвоєчасну виплату невиплату належних працівникові сум при звільненні. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку задоволенню не підлягають. Також, у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір , за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . У звязку з чим, з відповідача ТОВ "АГРОАЛЬЯНС ГРУП" на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial