Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в сумі 11392,40 доларів США, вказавши в заяві, що 22.01.2015р. між нею та банком був укладений договір № 313731/13222/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші", відповідно до якого позивач внесла гроші на депозитний рахунок [NUMBER] в розмірі 11300 доларів США, на строк по 22.02.2015 р., зі сплатою 12,50 % річних за користування депозитними коштами. Відповідно до п.3 договору, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного в п.1 цього договору, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. Відповідно до п. 6 договору, після закінчення строку, визначеного в п. 1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. Після закінчення строку депозитного договору сума вкладу та відсотки в розмірі 11392,40 доларів США були перераховані банком на її поточний рахунок [NUMBER]. 22.02.2015р. по закінченню строку вкладу відповідач відмовився повернути суму вкладу та нараховані проценти. 25.02.2015р. позивач звернулась до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" із заявою про повернення належних їй грошових коштів та нарахованих відсотків, проте банк вимогу не виконав. Відповідно до виписки по рахунку, який був відкритий для повернення коштів за депозитним договором [NUMBER] залишок коштів станом на 23.02.2015р. складає 11392,40 доларів США, яка складається з тіла депозиту - 11300 доларів США та нараховані, однак не виплачені відсотки - 92,40 доларів США. Просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 11392,40 доларів США за договором банківського вкладу. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів" моральну шкоду в сумі 5000 грн., оскільки суттєво були порушені її права. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення по суті позовних вимог. Зазначила, що відповідачем їй було виплачено 90 доларів США, а тому вона зменшила свої позовні вимоги, просить стягнути з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на її користь кошти за договором банківського вкладу в розмірі 11302,40 доларів США та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Представник відповідача в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судових засідань повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, про що свідчить розписка, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст.ст. 76, 169, 224-225 ЦПК України, суд постановив про заочний розгляд справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1060 ч.1 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ст. 1060 ч. 2 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно ст. 1074 ч. 1 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачам на праві приватної власності. Судом встановлено, що 22.01.2015р. між позивачем та банком був укладений договір № 313731/13222/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші", відповідно до якого позивач внесла гроші на депозитний рахунок [NUMBER] в розмірі 11300 доларів США, на строк до 22.02.2015 р., зі сплатою 12,50 % річних за користування депозитними коштами. Відповідно до п.3 договору, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного в п.1 цього договору, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. Відповідно до п. 6 договору, після закінчення строку, визначеного в п. 1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. Після закінчення строку депозитного договору сума вкладу та відсотки в розмірі 11392,40 доларів США були перераховані банком на поточний рахунок позивача [NUMBER]. 22.02.2015р. по закінченню строку вкладу відповідач відмовився повернути суму вкладу та нараховані проценти позивачу. 25.02.2015р. позивач звернулась до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" із заявою про повернення належних їй грошових коштів та нарахованих відсотків, проте банк вимогу не виконав. Відповідно до виписки по рахунку, який був відкритий для повернення коштів за депозитним договором [NUMBER] залишок коштів станом на 23.02.2015р. складає 11392,40 доларів США, яка складається з тіла депозиту - 11300 доларів США та нараховані, однак не виплачені відсотки - 92,40 доларів США. З пояснень позивача наданих в судовому засіданні вбачається, що банком їй було сплачено лише 90 доларів США. Позивач зменшила свої позовні вимоги до 11302,40 доларів США. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позов пред`явлено про стягнення грошових коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що дії банку є незаконними та такими, що порушують право позивача вільно володіти та розпоряджатися грошовими коштами відповідно до умов договору, відповідач повинен повернути позивачу суму депозитних внесків та нараховані проценти в розмірі 11302,40 доларів США . Такий висновок суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, висловленим 25.12.2013 року при розгляді цивільної справи № 6-140цс13, відповідно до якого: за змістом ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахувати на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж Банку, в якому вкладник може зняти кошти чи проводити розрахунки з допомогою. Платіжної банківської карти). У випадку перерахування коштів на поточний рахунок вкладника в цьому ж Банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Відповідач не спростував зазначених обставин та не надав суду доказів відсутності вини у невиконанні забов`язань за депозитними договорами. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., то вони не підлягають задоволенню оскільки позивач не довів суду в чому вона полягає. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна і забов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" право споживача на відшкодування моральної шкоди виникає лише у випадках коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров`я продукцією. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2556 грн. 60 коп.

Outcome: partial