Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

20.01.2021 позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Акціоненого товариства «Стахова компанія» Мега-Гарант», [PERSON] в якому з урахуванням уточнених позовних вимо просив суд стягнути з АТ «СК «Мега-гарант» на його користь 121 125,83 грн. з яких: 104 243,53 грн. страхове відшкодування, 7437,00 грн. пеня за 195 днів просрочення виплати страхового відшкодування, 7 774 55,55 грн. у відшкодування інфляційних збитків за весь час просрочення виплат страхового відшкодування, 1670,75 грн. 3% річних від просроченої суми , а також просив стягнути з [PERSON] на його користь 45 544,43 грн. з яких: 25 544,43 грн. різниця між загальним розміром шкоди та сумо страхового відшкодування, 20 000 грн. моральної шкоди. Також просив стягнути на його користь судові витрати у розмірі 4 666,70 грн. В орбгрунтування позовних вимог зазначив, що 10.09.2020 о 05.00 од. на 315 км. а/д Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участ транспортних засобів IVEKO д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та який належить йому на праві власності. Відносно водія [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.. 124 КУпАП, який направлено для розляду до Любашівського районноо суду Одеської області. Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 21.10.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого 124 КУпАП, наслідками якого була дорождньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Також позивач в своєму позові зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу IVEKO д.р.н. [NUMBER] знаходилась під страовим захистом в АТ «Страхова компанія «Мега гарант» відповідно до поліса № АО/2319112, яким посвідчено укладення вказаною особою договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 11.09.2020 [PERSON] подав до АТ «СК «Мега-гарант» письмове повідомлення про ДТП та цього ж дня заяву про страхове відшкодування. Також, 11.09.2020 ним був наданий автомобіль Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] представнику страховика для проведення технічного огляду, який проводився в умовах СТО ТОВ «Солі Плюс Полтава» за безпосередньою його участю та участю представника ремонтно-гарантійного підприємства. Оскільки його автомобіль Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] перебуває на гарантійному обслуговуванні ТОВ «Солі Плюс Полтава», у заяві про страхове відшкодування ним були зазначенні банківські реквізити цього підприємства. Таким чином, позивач зазначила, що враховуючи факт подання ним 11.09.2020 до страхової компанії заяви про страхове відшкодування, останній повинен був в строк до 10.12.2020 прийняти рішення про виплату такого відшкодування або відмову в його виплаті, однак страховик для врегулювання вказаного питання обмежився лише проведенням технічного огляду автомобіля. Розмір страхового відшкодування страховик з позивачем не узгоджував, на його телефонні зверення з вказаного приводу будь-якої чіткої відповіді не надавав та рішення про страхове відшкодування не прийняв. Таким чином, позивач зазначив, що у зв`язку з бездіяльністю страхової компанії, оплату відновлювального ремонту, який коштував 105 320,00 грн. йому довелося здійснювати за власний рахунок. З вказаних обставин, позивач зазначив, що він був вимушений звернутись до послуг есперта -товарознавця для визначення розміру завданого матеріального збитку, яке коштувало йому 3 922,56 грн. Згідно вказаного висновку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] на дату дослідження складає: 104 243, 53 грн, величина втрати вартості транспортного засобу 20 545, 40 грн., вартість матеріальних збитків завданих пошкодженням автомобілю складає 124 788,93 грн. Позивач вказує, що фактичний розмір завданої йому шкоди складає 129 787,96 грн. з яких: 105 320,00 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] , 20 545, 40 грн. - величина втрати товарної вартості автомобіля Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження, 3 922,56 грн. - вартість проведеного автотоварознавчого дослідження. Також позивач зазначає, що згідно страхового полісу № АО/2319112 страхова сума за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого визначена у розмірі 130 000,00 грн., за умови франшизи - 0,00 грн. Отже, вартість завданого йому матеріального збитку знаходиться в межах страхової суми , визначеної страховим полісом. Позивач також зазначив, що обов`язок з відшкодування оплати за проведення експертно автотоварознавчого дослідження в розмірір 3 922,56 грн. та відшкодування 20 545,40 грн. втрати товарної вартості автомобіля слід покласти на [PERSON] . Крім того, в своєму позові позивач зазначив, що внаслідок неправомірни дій водія транспортного засобу IVEKO д.р.н. [NUMBER] [PERSON] , виведення на тривалий час з ладу належного йому нового автомобіля на придбання якого всією сім`єю довелося тривалий час збирати гроші при цьому економити на самому необхідному, додатково додало йому моральних страждань. При цьому зазначає, що ДТП сталось під час їхнього сімейного відпочинку на вказаному автомобілі до місця довгоочікуваного відпочинку в Одеській області, який на той час вже був ними проавансований. Крім того, він особисто та члени його сім`ї (син та дружина), що перебували на момент ДТП в автомобілі, отримали ушкодження легкої форми та відчували справжній психологічний шок. В результаті негативних наслідків цієї ДТП, від запланованого відпочинку довелося відмовитись, що призвело до втрати сплаченого раніше авансу та значних моральних страждань. Моральна шкода також полягала в тому, що позивач в результаті ДТП відчув справжній шок та переляк за своє житя та життя членів своєї сім`ї - пасажирів свого автомобіля. Після ДТП він і досі під час керування автомобілем відчуває істотний дискомфорт, від якого не може позбавитись. Крім того, моральна шкода полягає і в тому, що він тривалий час був позбавлений можливості користуватись власним автомобілем, що у свою чергу, викликало інші негативні наслідки, зокрема, порушення звичайних життєвих зв`язків. Також, оперативний пошук коштів на відновлювального ремонту автомобілю, який перебуває на гарантійному обслуговуванні, для чого довелося влазити в борги, негативно влплинуло на його загальний психічний стан та рівновагу. Саме з цих причин він став дратівливим, втратив душевний спокій, доводиться регулярно приймати заспокійливі, щоб мати можливість заснути у ночі. Періодично у нього виникає підвищення артеріального тиску, головна біль, безсоння, втрата апетиту. Крім того, позивач зазначив, що його психологічні страждання досі тривають, оскільки йому до сьогоднішнього дня ані винуватцем ДТП, ані його страховою компанію не відшкодовано завданої шкоди. Тому моральну шкоду позивач оцінює в 20 000 грн. та просить її стягнути з відповідача [PERSON] . Крім того, оскільки АТ «СК «Мега-гарант» не здійснив страхового відшкодування у строки передбаченні законом, позивач просив стягнути з нього 4437,00 грн пені за 195 днів прострочення зобов`язання, 7774,55 грн. інфляційні збитки за весь час просрочення, 1670,75 грн. 3% річних від просроченої суми страхового відшкодування. 20.05.2021 відповідач АТ «СК «Мега-гарант» надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги просить задовольнити частково визодячи з наступного. 15.09.2020 року до АТ «СК «Мега-Гарант» від [PERSON] було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування. На виконання п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СК`Мега-Гарант» було в установлений строк направлено суб`єкта оціночної діяльності (експерт-оцінювач [PERSON] ) до місцезнаходження пошкодженого майна з метою визначення розміру збитків, в результаті чого було здійснено огляд пошкодженого автомобіля та підготовлено звіт про оцінку майна А 09/07 від 25.09.2021 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 85 763,00 грн. Представник відповідача в своєму відзиві звернув увагу, що саме на страховика, у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» покладено обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу. Також представник відповідача зазначив, що відносини між [PERSON] та АТ «СК «Мега-Гарант» регулюються умовами, визначеними в договорі обовз`якового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , та Законами України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів « , яким зокрема передбачено , що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язанні з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За таких обставин, вважає, що [PERSON] , як особа, що винна у ДТП, зобов`язанний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, представник відповідача зазначає, що визнає позов частково, а саме: суму страхового відшкодування в розмірі 85 763, 00 грн., а також пеню, однак в меншому розмірі з урахуванням зменшення суми страхового відшкодування, а саме в розмірі 1041,87 грн. 29.06.2021 позивач надав до суду відповідь на відзив АТ «СК «Мега-Гарант» на позовну заяву, в якій зазначив, що звіт на який посилається представник відповідача не можна приймати дло уваги, оскільки він є лише звичайним дослідженням з оцінки майна, виконаного на замовлення страховика та не є експертним висновком, оскільки ФОП [PERSON] є лише суб`єктом оціночної діяльності і не є експертом. Крім того, позивач зазначив про те, що звіт не відповідає вимогам ч. 7 ст. 102 ЦПК України, де вказанаго, що у висновку експерта повинно бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Разом з тим, позивач зазначає, що вказаним звітом доводиться зокрема: коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] », що дорівнює «0», розмір матеріального збитку (85 763,00 грн), завданого пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, визначено в сумі вартості відновлювального ремонту цього транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу 85 763,00 грн. визначена без урахуванняі ПДВ 20%. ВТВ (втрата товарної вартості) відповідно до умов страування за цим дослідженням не розраховувалась. Також позивач у відповіді на відзив зазначив, що до позовної заяви ним додано докази проведення та оплати відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] », який проводився ТОВ «Солі Плюс Полтава» , який є платником ПДВ. Також позивач звертає увагу, що відповідно до висновку наданого відповідачем, підрахунком 20 % ПДВ вартості відновлювального ремонту складає 17 152,60 грн., а отже, якщо взяти до уваги цей звіт, вартість відновлювального ремонуту вказаного транспортного засобу з урахуванням 20% ПДВ відповідно до висновкув цього Звіту про оцінку майна, складає: 102 915,60 грн. з розрахунку: 85 763,00 грн. +15 152,60 грн = 102 912,60 грн., яка незначно відрізняється від вартості відновлювального ремонту цього транспортного засобу, визначеного за висновком № 20-10 експертного товарознавчого дослідження від 16.11.2020 року . Отже, позивач вказує, що вказане доводить обгрунтованність його вимог у частині стягнення з відповідача АТ "СК "Мега-Гарант" на його користь 104 243,53 грн. у рахунок страхового відшкодування завданого матеріального збитку (вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням ПДВ 20 %). Також позивач, зазначив, що страховик виплату страхового відшкодування досі не здійснив навіть у тій частині, яка визнається ним, а тому просрочення з виконання зобов`язання складає вже не 40 днів , як було зазначено у позовній заяві, а 195 днів, а тому просить стягнути пеню, інфляційні втрати та 3% річних за вказаний період. 29.07.2021 відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, в тому числі і моральну, заподіяну експлуатацією автомобіля, він застрахував у АТ СК «Мега-Гарант» , а тому і обов`язок відшкодувати шкоди позивачу покладається на страховика. Максимальний розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди за його полісом № АО/2319112 чинним з 12.12.2019 по 12.12.2020 становить 130000 грн., а розмір шкоди заподіяний життю та здоров`ю потерпілого 260 000 грн. в таком разі, вимоги повинні бути пред`явленні до АТ «СК «Мега-гарант». Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди , відповідач вказав, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтвердили заподіяння позивачу моральної шкоди та відповідно обґрунтований розмір її компенсації. На підставі зазначеного, відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні вимог позивача. 06.08.2021 позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому зазначив, що його автомобіль Renault Duster, д.р.н. [NUMBER] » на момент ДТП знаходився та знаходиться до цього часу на гарантійному обслуговуванні фірми «Renault»в особі її офіційного дилера у м. Полтаві - ТОВ «Солі Плюс Полтава». Відновлювальний ремонт автомобіля коштував 105 320,00 грн. Крім того, в результаті ДТП автомобіль втратив товарну вартість. Згідно висновку експерта № 20-10 від 16.11.2020 розмір оціненої шкоди склав 124 788,93 грн з розрахунку: 104 234,53 грн. - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а також 20 545,20 грн. - величина втрати товарної вартості. При цьому, проведення експертного авто товарознавчого дослідження коштувало йому 3 922,56 грн. Отже, шкода складає 129 787,96 грн. з розрахунку : 105320,00 грн (реальна вартість витрат з проведення відновлювального ремонту) +20545,4 грн.(величина втрати товарної вартості автомобіля) +3922,56 грн. (вартість проведеного авто товарознавчого дослідження) = 129787,96 грн. При цьому відповідно до положень п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує : «32.7 шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу». Отже, позивач вказує, що до страхового відшкодування, яке має сплатити страховик на його користь входить 104234,53 грн., з розрахунку 124 788,93 грн. (розмір оціненого матеріального збитку) - 20545,40 грн (величина втрат товарної вартості автомобіля) = 104234,53 грн. Крім того, оскільки страховик виконав свої договірні зобов`язання, передбаченні п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому витрати на проведення експертизи в розмірі 3922,56 грн. слід покласти на відповідача [PERSON] . Крім того, умовами страхування не передбачено відшкодування моральної шкоди, у разі завдання шкоди майну потерпілого, а тому йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000 грн., яку він просить стягнути також з відповідача [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, надавши оцінку доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , 10.09.2020 року, о 05 год. 00 хв., на 315 км автошляху Київ-Одеса, керуючи автомобілем «IVECO MAGIRUS» держномер [NUMBER] , не врахував дорожнью обстановку, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль "RENAULT DUSTER" держномер [NUMBER] , яким керував водій гр. [PERSON] . Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 21.10.2020р. по справі № 507/1030/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення і притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 02.11.2020 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля "RENAULT DUSTER" держномер [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «IVECO MAGIRUS» держномер [NUMBER] - [PERSON] на момент ДТП, відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2319112 була застрахована у АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». 11.09.2020 [PERSON] звернувся до АТ «СК`МЕГА-ГАРАНТ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також з заявою про страхове відшкодування. 11.09.2020 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» направив суб`єкта оціночної діяльності до місця знаходження пошкодженого автомобілю з метою визначення розміру збитків. За результатами огляду було складено акт огляду транспортного засобу, який підписаний власником автомобіля [PERSON] та аварійним комісаром - оцінювачем [PERSON] . Зауважень до акту огляду [PERSON] не зазначено. Вказане також не заперечується сторонами. За результатами такого огляду суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] 25.09.2020 було складено звіт про оцінку майна А 09/07. Згідно із вказаного висновку вбачається, що вартість відновлювального ремонту (з урахуванням зносу, кофецієнт якого становить «0») з округленням без урахування ПДВ складає 85763 грн. (а.с. 90-110). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 19.10.2020 [PERSON] звернувся до експерта-автотоварознавця [PERSON] про проведення авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу. 16.11.2020 судовим експертом Поляницею І.В. складено висновок № 20-10 екпертного авто товарознавчого дослідження, відповідно до висновку якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту ТЗ "RENAULT DUSTER" держномер [NUMBER] на дату дослідження 19.10.2020 складає 104 243,53 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу 104 243,53 грн. Величина втрати товарної вартості на дату дослідження 19.10.2020 склада 20 545,40 грн. Вартість матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу "RENAULT DUSTER" держномер [NUMBER] складає 124 788,93 грн. (а.с. 32-65). Станом на день звернення до суду з заявою, срахове відшкодування позивачу не сплачено, про що також не заперечує представник відповідача АТ «СК`Мега-Гарант». Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідльності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно п. 33.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідльності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Згідно п. 34.1 Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. З зазначеного випливає, що правові підстави самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, позивач мав би у разі не виконання страховиком п. 34.4 ст. 34 Закону, а саме не направлення свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Судом встановлено, що страховик, з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочав її розслідування в встановленні законом строки, направив свого представника для визначення розміру збитків. За результатами огляду пошкодженого автомобілю, було складено акт огляду транспортного засобу з зазначенням в ньому переліку пошкоджень. Також вбачається, що при огляді був присутній [PERSON] , зауважень до акту не мав та правом на залучення експерта або аварійного комісара не скористався. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ); у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Суд звертає увагу, що у пункті 36.2. статті 36 Закону не вказано про розгляд судом адміністративної справи, тому постанову в адміністративній справі можливо віднести до інших документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Постанова Любашівського районного суду Одеської області від 21.10.2020 про визнання [PERSON] винним у вчиненні правоворушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, набула чинності 02.11.2020 та з цього часу є належним документом, необхідним для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Тобто, страховик мав обов`язок прийняти рішення про здійснення страхової виплати у період з 02.11.2020 (момент набрання законної сили постанови) по 10.12.2020 (включно) (90 -тий день з моменту отримання повідомлення). Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , до моменту встановлення винної особи у скоєнні ДТП відповідним рішенням суду та набрання ним законної сили, при цьому, не маючи зауважень до акту огляду транспортного засобу від 11.09.2020, складеного представником страховика, самостійно звернувся до експерта-автотоварознавця з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, з метою встановлення вартості відновлювального ремонту автомобілю «RENAULT DUSTER" держномер [NUMBER] . Таким чином, оскільки страховик виконав свій обов`язок передбачений п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідльності власників наземних транспортних засобів», відреагував на повідомлення позивача про ДТП, направив свого аварійного комісара, здійснив самостійну оцінку вартості збитку, узгоджував із потерпілим виплату страхового відшкодування, тому при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд керується саме звітом про оцінку майна А 09/07, проведеного аварійним комісаром - оцінювачем [PERSON] та відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 85763,12 грн. Крім того, відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідльності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення таких витрат з відповідача [PERSON] , оскільки у наданому страховиком звіту про вартість майна величина втрати товарної вартості не розраховувалась, суд бере в цій частині до уваги висновок судового експерта Поляниці І.В., виготовлений на замовлення [PERSON] , відповідно до якого величина втрати товарної вартості складає 20 545,40 грн. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] відшкодування втрати товарної вартості автомобіля «RENAULT DUSTER" держномер [NUMBER] в розмірі 20 545,40 грн. підлягають задоволенню. Крім того, оскільки страховик виконав свої договірні зобов`язання передбачені п. 34.2 ст. 34 Закону України № 1961-IV та своєчасно забезпечив проведення технічного огляду пошкодженного автомобіля позивача, суд приходить до висновку, що витрати за проведення експертного товарознавчого дослідження в розмірі 3 922,56 грн. виготовленого на замовлення позивача [PERSON] також підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , як особи винної у заподіянні шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд погоджується із доводами позивача щодо наявності, передбачених ЦК України підстав для її відшкодування (п. 9 ч. 2 ст. ст. 16, п. 3 ч. 2 ст. 23, п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК), та з урахуванням характеру душевних страждань позивача та повідомлених обставин, а також наданих доказів на підвердження обставин, якими позивач обрунтовує спричинену моральну шкоду, з урахуванням того, що страховим полісом, яким була застрахована цивільна відповідальність водія [PERSON] на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає присудженню до стягнення грошова сума в розмірі 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Оцінюючи розмір такого відшкодування, суд виходить із міркувань розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується із тим, що мало місце порушення звичайного способу життя завданням відповідачем забагато клопоту та переживань внаслідок пошкодження належного позивачу майна. Однак суд при визначенні розміру моральної шкоди не враховує доводи позивача, що він та члени його сім`ї в результаті ДТП отримали ушкодження легкої форми, що їм довелося відмовитись від запланового відпочинку , що призвело до втрати сплаченого раніше авансу, а також те, що в результаті ДТП значно погіршився стан його здоров`я, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. З приводу позовних вимог позивача про стягнення з АТ «Страхової компанії "Мега-гарант» на його користь пені, 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення страхового відшкодування суд приходить до наступного. Відповідно до 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідльності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зазначене, оскільки виплату страхового відшкодування за шкоду завдану майну, відповідачем не було проведено у строки, визначені законом та на час розгляду даної справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь суми пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиплаченого відшкодування, а також 3% річних та інфляційних втрат. Суд погоджується з розрахунком позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат, однак з урахуванням того, що судом задоволено страхове відшкодування в розмірі 85 763,12 грн. то розмір вказаних вимог слід задовольнити з урахуванням задоволеної суми страхового відшкодування, а тому вимоги в частині стягнення на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягаються частковому задоволенню, а семе: 6118,54 грн. - пеня, за прострочення виплати страхового відшкодування за 195 днів, 1374,56 грн. - 3% річних, а також 6396,25 грн. - інфляційні збитки. З приводу вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, то склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконанизх робіт. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем не було документально доведено, що ним понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., то відсутні підстави для стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням сплаченого позивачем судового збору, а також пропрційності розміру задоволених позовних вимог з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, а саме: з Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» судовий збір в розмірі 754,36 грн., та з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 200,36 грн. Оцінюючи інші доводи і аргументи позивача та відповідача, викладені у позові, а також висловлені під час судового розгляду справи, суд керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, викладеною зокрема в рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "РуїзТорія проти Іспанії" (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 р., Серія A, N 303-A, параграф 29)

Outcome: partial