Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач 10.11.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу 16 344, 77 доларів США, що еквівалентно 257 423, 59 грн., де 15 918 доларів США, що еквівалентно 250 702, 13 грн. - сума вкладу за договором строкового банківського вкладу №2630/53/165280 від 07 березня 2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ „Міський Комерційний Банк", 426, 77 доларів США, що еквівалентно 6 721, 46 грн. - проценти нараховані на суму вкладу. Вимоги обґрунтовував тим, що 07 березня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" в особі начальника відділення № 53 Ткаченка Дмитра Васильовича було укладено договір строкового банківського вкладу № 2630/53/165280 (надалі Договір) з можливістю поповнення. Згідно якого банк прийняв кошти в сумі 13 000 доларів США (далі - Вклад) на строковий депозитний рахунок і взяв на себе зобов'язання виплатити суму вкладу та проценти, нараховані на суму вкладу в розрахунку 11, 35 процентів річних 07 червня 2014 року. 13 березня 2014 року мною було поповнено вклад на 1 500 доларів США, 16 червня 2014 було поповнено вклад на 1 418 доларів США. 07 червня 2014 року Договір було автоматично пролонговано на такий самий строк. Тому позивач вважає дії відповідача щодо відмови у видачі йому суми депозитного вкладу незаконними, оскільки це позбавляє його права вільно розпоряджатись належними йому грошовими коштами, в зв'язку з чим, просить позов задовольнити в повному обсязі. Тому позивач вважає дії відповідача щодо відмови у видачі йому суми депозитного вкладу незаконними, оскільки це позбавляє його права вільно розпоряджатись належними йому грошовими коштами, в зв'язку з чим, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу(депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 07 березня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" було укладено договір акційного строкового банківського вкладу №2630/53/165280. Згідно з умовами даного договору банк відкрив депозитний рахунок вкладу та прийняв від позивача суму у розмірі 13 000 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням № 4203 від 07 березня 2014 року. Згідно п. 4.3.2 Договору Банк взяв на себе зобов'язання на вимогу вкладника повернути Вклад та виплати нараховані на суму Вкладу проценти на себе зобов'язання на умовах та в строк, що встановлені Договором. 07 вересня 2014 року дія Договору закінчилася. 26 вересня 2014 року, подано до банку заяву з проханням достроково повернути Вклад з нарахованими процентами згідно Договору. 03 жовтня 2014 року подано до Банку заяву про повернення депозитного Вкладу з нарахованими процентами згідно Договору. Банк не виконав взяті на себе, згідно Договору, зобов'язання і не виплатив суму Вкладу та суму нарахованих на суму вкладу процентів, відповіді на лист від Банку не надійшло. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться", а згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковими для виконання сторонами. Не зважаючи на те, що відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, та на звернення позивача щодо повернення вкладу, відповідач фактично відмовив йому у видачі банківського вкладу, посилаючись на загострення ситуації на фінансовому ринку України. Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст.611 цього кодексу встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з того, що відповідач в односторонньому порядку ухилився від виконання укладеного з позивачем договору банківського вкладу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості за договором банківського рахунку та наявність законних підстав для їх задоволення та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором банківського рахунку № 2630/53/165280 в сумі 16 344, 77 доларів США, що еквівалентно 257 423, 59 грн., де 15 918 доларів США, що еквівалентно 250 702, 13 грн. Відповідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона (банк) , що прийняла від другої сторони (вкладника) зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. Ст.. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється Договором. Відповідно ст. 536 Цивільного кодексу України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом, або іншим актом цивільного законодавства. Боржник, згідно ст. 623 ЦК України, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості по сплаті компенсації позивачу за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання відповідно до індексу інфляції в сумі 16 344, 77 доларів США, що еквівалентно 257 423, 59 грн., де 15 918 доларів США, що еквівалентно 250 702, 13 грн. - сума вкладу за договором строкового банківського вкладу №2630/53/165280 від 07 березня 2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ „Міський Комерційний Банк", 426, 77 доларів США, що еквівалентно 6 721, 46 грн. - проценти нараховані на суму вкладу та наявність законних підстав для їх задоволення та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню. Суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості по сплаті пені за порушення строків виконання доручення в розмірі 12 380,33 (дванадцять тисяч триста вісімдесят) гривень 33 коп. та наявність законних підстав для їх задоволення та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved