Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

В листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №HMIBА800000003 станом на 29.10.2014 року у розмірі 64\~937,85 доларів США, що за курсом 12,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.10.2014 року складає 841106,34 грн., в т.ч.: 13061,17 доларів США заборгованість за кредитом; 2701,15 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 4465,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 41599,87 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання, а також штрафи 19,30 доларів США- штраф (фіксована частина), 3091,36 доларів США штраф (процентна складова). В обгрунтування свого позову позивач вказав, що 14.02.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № HMIBA800000003, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 14883,78 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] - 64\~937,85 доларів США, що за курсом 12,95грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.10.2014 року складає 841106,34грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги і просив про стягнення з відповідача заборгованості станом на 26.12.2014 року в сумі 990\~553,80 грн., що складається з наступного: 13061,17 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складає 205\~844,04 грн. - заборгованість за кредитом; 2701,15 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складає 42570,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4465,00 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складає 70368,4 грн. - заборгованість з комісії; 39617,00 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складає 624363,92 грн. - заборгованість з пені, а також штрафи відповідно до п.13.9 кредитного договору 250 грн. - штраф (фіксована частина), 47\~157,32 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування своїх вимог також зазначили, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 17.02.2011 року було звернено стягнення на предмет застави-автомобіль марки BMW, модель 520, 1998 року випуску, № кузова WBADD110X0BN28477, який 30.09.2013 року було реалізовано за 9073,84 долари США. Отримані кошти були направлені на погашення заборгованості, однак їх виявилось недостатньо для її погашення, а тому просили позов задоволити. В подальшому представник позивача подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, просив позов задоволити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14 лютого 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № HMIBA800000003, за яким банк надав відповідачці кредит в розмірі 14883,78 доларів США на строк до 13.02.2013 року під 9 % річних, зі сплатою винагороди за надання фінансового інструменту разова - 291,71 доларів США, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту 0,60% від суми виданого кредиту. Вказані обставини підтверджуються: кредитно-заставним договором № HMIBA800000003 від 14.02.2008р.; виписками по рахунку позичальника; ордером-розпорядженням про видачу кредиту від 14.02.2008 року; заявою на видачу готівки; розрахунком заборгованості. Згідно п.16.6 кредитно-заставного договору щомісячно в період сплати Позичальник зобов'язаний сплатити щомісячний платіж у розмірі 399,17 дол.США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним. Пунктом 16.7 кредитно-заставного договору передбачено, що предметом застави є автомобіль марки BMW 520, 1998 року випуску, р.н. [NUMBER]. Відповідно до п.12.1 договору після настання події Дефолту та спливу строку, встановленого у статті 11.2.5 Договору для добровільного погашення забезпечених вимог, предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі, що визначається на дату фактичного задоволення таких вимог. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.02.2011 року було задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" про звернення стягнення на предмет застави. В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № HMIBA800000003 від 14.02.2008р. станом на 07.05.2009 року, в розмірі 113278грн.67коп., що є еквівалентом 14831,52 дол. США звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки BMW 520, 1998 року випуску, р.н. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ "ПриватБанк" права укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем. На підставі вказаного рішення суду, згідно договору купівлі-продажу від 29.08.2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" було реалізовано предмет застави за ціною 72500грн.. Згідно п.12.6 договору, сторони погоджуються, що після звернення стягнення на предмет застави, забезпечені вимоги вважаються задоволеними і погашеними лише у розмірі сум у відповідній валюті, фактично і остаточно отриманих банком в результаті такого звернення стягнення. Відповідно до п.12.7 договору у разі продажу предмета застави відповідно до статті 12.2 договору всі суми, виручені в результаті такої реалізації, використовуються, в першу чергу, для відшкодування всіх витрат (включаючи витрати на юридичні послуги), яких Банк зазнав у зв'язку із зверненням стягнення на предмет застави. Будь-які кошти, що залишаються після відшкодування витрат, зазначених у попередньому реченні, використовуються для погашення інших забезпечених вимог. У разі якщо таких сум недостатньо для повної сплати всіх забезпечених вимог, непогашена частина забезпечених вимог становить заборгованість позичальника перед банком, яка негайно належить до сплати Банку. З наданих позивачем виписок по рахунку відповідача встановлено, що отримані кошти від реалізації предмета застави було використано для погашення витрат по реалізації предмета застави та на погашення заборгованості за кредитом. Проте, отриманих коштів виявилось недостатньо для погашення всієї заборгованості. Кредитно-заставним договором передбачено санкції для відповідача (позичальника) за невиконання грошових зобовязань: п.13.2 за порушення зобовязань передбачених статтями 5.2.2. та 5.2.3. договору щодо сплати винагород та процентів пеня в розмірі 0,15% від суми сплаченого платежу за кожен день прострочки; п.13.3. за порушення зобовязань щодо повернення основної суми кредиту - пеня 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки; п.13.9. за порушення будь-якого грошового зобовязання за договором понад 30 календарних днів банк має право нарахувати штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% від суми невиконаного зобовязання. Внаслідок невиконання кредитних зобовязань відповідачем сформувалась заборгованість станом на 26.12.2014 року в розмірі 990553,80грн., яка складається з наступного: 13061,17 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складає 205\~844,04 грн.- заборгованість за кредитом; 2701,15 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складає 42570,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4465,00 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складає 70368,4 грн. - заборгованість з комісії; 250грн. - штраф (фіксована частина) та 47\~157,32 грн. - штраф (процентна складова), згідно п.13.9 договору; 39617,00 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складає 624363,92 грн. - пені. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, всупереч вимогам ст.ст.526 та 629 ЦК України, які відповідно встановлюють обов'язковість виконання договору сторонами, належність виконання зобов'язання, відповідно до умов договору і вимог чинного цивільного законодавства, відповідач допустив прострочку виконання зобовязання. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його\~ невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, процентами, комісією, пені, штрафу (фіксована частина) у заявленому обсязі є підставними. Разом з тим, суд приходить до висновку, що виходячи з суті зобов'язання позичальника за кредитним договором, внаслідок прострочення відповідачем виконання зобов'язання, правомірним є нарахування штрафу в розмірі 5% лише на суму заборгованості по тілу кредиту, процентах та комісії, і його розмір складає 15939,13 грн. (205\~844,04+42\~570,12+70368,4) /100 х5%. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь банку штраф в розмірі 15939,13 грн., а не 47157,32грн. розрахованих банком в тому числі і на нараховану пеню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 959335,61 грн., в т.ч.: 205\~844,04 грн. - заборгованість за кредитом; 42570,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 70368,4 грн. - заборгованість з комісії; пеня - 624363,92 грн. та штрафи 250 грн.(фіксована частина) та 15939,13 грн.(процентна складова). В задоволенні решти вимог, слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України при розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог і оскільки позов заявлено з ціною 990553,80грн., а стягненню з відповідача підлягає заборгованість в сумі 959335,61грн., з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" має бути стягнуто судовий збір в сумі 3538,90грн.(990553,80грн./100%=9905,5грн;959335,61грн./9905,5грн=96,85%;3654грн./100х96,85%=3538,90грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial