Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 21.12.2003 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями, влаштовував сімейні сварки, на даний час він не працює, матеріальної допомоги позивачці та дитині не надає. З жовтня 2012 року подружжя проживає окремо, сімейних стосунків не підтримує, а тому шлюб існує формально. Спору щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя немає. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, примирення та збереження їхньої сім"ї є не можливим, а тому просила шлюб розірвати, малолітнього сина залишити на виховання та проживання з нею, прізвище при реєстрації розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задоволити. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просила задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, оскільки, є інвалідом першої "А" групи загального захворювання. Представник відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти розірвання шлюбу та залишення на проживання малолітнього сина з матір"ю. Не погоджується із позовними вимогами позивачки про залишення після реєстрації розірвання шлюбу прізвища "[PERSON]" та стягнення з нього судових витрат. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення учасників процесу судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] виданого 21.12.2003 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що зроблено запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 12 (а.с.14). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивачка стверджує, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітнього сина. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, позивачка просила, а відповідач не заперечив проти залишення на проживання їхнього сина з нею. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з матір`ю [PERSON], [INFO], а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 21.12.2003 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що зроблено запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 12 слід розірвати. Позовна вимога позивачки про залишення при реєстрації розірвання шлюбу прізвища "[PERSON]" підлягає до задоволення, оскільки, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] виданого 21.12.2003 року позивачка змінила своє прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]", а тому має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Що стосується позовної вимоги про стягнення судових витрат з відповідача, то вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п. 9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії Довідки Серія АВ №0108921 відповідач [PERSON], [INFO] є інвалідом першої "А" групи загального захворювання (а.с.42), а тому звільнений від сплати судового збору. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до часткового задоволення. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, п. 9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed