Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до ПАТ «Укртелеком", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: цехова профспілкова організація цеху телекомунікаційних послуг №1, профспілкова організація Рівненської філії ПАТ «Укртелеком" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди звернулася [PERSON] Свою заяву аргументує тим, що 30 липня 1997 року згідно Наказу № 15-к вона була прийнята на посаду прибиральниці до районного вузлу електрозв'язку «Острог-райтелеком», який було реорганізовано в цех електрозв'язку № 3 центру № 1 Рівненської' дирекції УДПЕЗ «Укртелеком», де працювала на цій посаді до 15 вересня 2006 року. 15 вересня 2006 року згідно Наказу № 79-к її було переведено на посаду електромонтера станційного устаткування телефонного зв'язку третього класу дільниці технічної експлуатації станційних споруд цеху' електрозв'язку № 3. 07 липня 2008 року згідно Наказу № 76-к її було переведено на посаду електромеханіка радіотрансляційного вузла, суміщеного обслуговування лінійно-апаратного залу дільниці технічної експлуатації- станційних споруд цеху електрозв'язку № 3. 14 грудня 2009 року згідно Наказу № 1376-к від 11 грудня 2009 року її було переведено на посаду електромеханіка електрозв'язку автоматичної експлуатації станційних споруд № 1 Цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог. 01 квітня 2010 року згідно Наказу № 612-к від 13 березня 2010 року її було переведено на посаду електромеханіка електрозв'язку автоматичної телефонної станції дільниці технічної експлуатації станційних та лінійних споруд № 1. 25 липня 2011 року згідно Наказу № 936-к від 21 липня 2011 року її було переведено на посаду електромеханіка змінного персоналу центральної станції дільниці технічної експлуатації станційних та лінійних споруд № 1. 13 січня 2015 року згідно Наказу № 40-к, виданого Директором Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» В. П. Мосаковським 12 січня 2015 року, її було звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпН України. Вважає, що звільнення її з роботи є незаконним та таким, що порушує законні права та інтереси. Зазначає, що за протоколом загальних зборів трудового колективу від 30 серпня 2011 року її було обрано до складу профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог строком на п'ять років. Протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог №11 від 07 вересня 2011 року за нею було закріплено обов'язки заступника голови профспілкового комітету. 12 грудня 2014 року директор Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» В. П. Мосаковський звернувся з поданням до цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог, як первинної профспілкової організації, членом цехового комітету, якого вона є, на отримання згоди на розірвання зі трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказує, що 23 грудня 2014 року згідно з протоколу засідання цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1м. Острог у надані згоди на розірвання трудового договору з нею було відмовлено, мотивуючи своє рішення посиланням на ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», які встановлюють гарантії при звільненні для членів виборного профспілкового органу. В подальшому В.П. Мосаковський звернувся з аналогічним поданням до профспілкової організації Рівненської філії ПАТ «Укртелеком», якою 29 грудня 2014 року було прийнято постанову, якою надано згоду на розірвання договору з нею на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На підставі даної постанови 12 січня 2015 року було прийнято рішення про її звільнення. Зазначає, що дана постанова не містить обґрунтування мотивації її звільнення та при її винесенні не було враховано гарантій, визначених ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Крім того, при її звільненні з роботи не були враховані положення ст. 42 КЗпП України, які визначають переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. Зокрема, не було враховано те, що її безперервний стаж на роботі в Цеху телекомунікаційних послуг № 1 в м. Острог становить більше сімнадцяти років. Вказівка в поданні на отримання згоди на розірвання із нею трудового договору на те, що їй пропонувався перелік вакантних посад не відповідає дійсності, оскільки жодної посади за місцем її роботи в м. Острог їй не пропонувалось, хоча вона зверталась до адміністрації Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» з проханням надати їй посаду й нижчої кваліфікації, проте отримала відмову. Таким чином, оскільки при її звільнення директором Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» Мосаковським В.П. не було отримано - згоди первинної профспілкової організації, членом виборного органу якого вона є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки, як того вимагають положення ст. 252 КЗпП та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а тому дане звільнення є незаконним. Крім того просила здійснити виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обчислюючи середній заробіток [PERSON], який підлягає стягненню, вказувала на те, що розрахунок здійснюється виходячи з її заробітної плати за останні два місяці роботи: в листопаді 2014 року - 2156, 45 грн. та грудні 2014 року - 1980,62 грн. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Заробітна плата за два останні місяці роботи, які беруться для розрахунку складає 4137 грн. 07 коп. Кількість відпрацьованих днів в листопаді 2014 та грудні 2014 складає 43 дні (20 днів - в листопаді та 23 дні - в грудні). Таким чином, середньоденна заробітна плата за місяці: листопад 2014 року та грудень 2014 року обчислюється як 4137 грн. 07 коп.: 43 днів = 96, 21 грн. Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу становить 18 днів. Отже, середній заробіток, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу становить: 96, 21 грн. (середньоденна заробітна плата) х 17 (кількість робочих днів, які мають бути оплачені) = 1635 грн. 57 коп. Крім того, виходячи з принципів розумності, справедливості та виваженості, просила стягнути завдану їй моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити в повному об'ємі. Позивач просила поновити її на посаді електромеханіка електрозв'язку групи технічної експлуатації станційних споруд дільниці технічної експлуатації станційних та лінійних споруд № 1 м. Острог Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» з 13 січня 2014 року та стягнути з ПАТ «Укртелеком» на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, та 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, подала заперечення на позов в якому вказувала, що [PERSON] звернулась до Острозького районного суду Рівненської області з позовною заявою до Рівненської філії ПАТ «Укртелеком», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: цехова профспілкова організація цехутелекомунікаційних послуг №1, профспілкова організація Рівненської філії ПАТ «Укртелеком про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Позовна заява не підлягає задоволенню оскільки позивач звернулась з позовною заявою до Рівненської філії ПАТ «Укртелеком», тобто до відокремленого структурного підрозділу юридичної особи. Враховуючи зміни організаційної структури ПАТ «Укртелеком» наказом Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» №909 від 31.10.2014 р. „Щодо режиму роботи" відмінено з 07.11.2014 року змінний режим роботи з обслуговування станційних споруд, по якому працювала [PERSON] Про звільнення її із займаної посади була попереджена у відповідності до вимог чинного законодавства. На підставі наказу Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» № 920 від 07.11.2014 року „Про попередження працівників про майбутнє звільнення", [PERSON] ознайомлена попередженням 10.11.2014 року, що підтверджується її підписом. [PERSON] колишній електромеханік електрозв'язку ЦТП №1 м.Острог була обрана членом цехового комітету 07 вересня 2011 року терміном на 5 років. Подання директора Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» на отримання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON], як з членом профспілки та членом цехового комітету ЦТЗЗ №1 м.Острог за п.1 ст.40 КЗпП України, цеховим комітетом Цеху телекомунікаційних послуг №1 м.Острог та президією профспілкової організації Рівненської філії ПАТ «Укртелеком», як вищестоящим органом, були розглянуті відповідно до вимог чинного законодавства України (ст..42, ст.,43 КЗпП України, частини третьої ст,41 Закону України ,,Про професійні спілки, права та гарантії діяльності та частини третьої ст. 252 КЗпП України). Звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався (частина четверта ст. 41 Закону України ."Про професійні' спілки, їх права та гарантії діяльності та частина четверта ст..252 КЗпП України). Термін повноважень, як члена цехового комітету для [PERSON] 5 років, тобто до 07 вересня 2016 року, а тому дана норма Закону не може бути застосована як обґрунтування відмови у наданні згоди цеховим комітетом на розірвання трудового договору із [PERSON] У витязі із протоколу засідання цехового комітету від 23.12.2014 року про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору за п.1.ст.40 КЗпП України є посилання на ст.252 КЗпП України та ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не може бути мотивованим обґрунтуванням, оскільки містить весь перелік гарантій для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів. В судовому засіданні представник позивача заперечення на позов підтримала, посилаючись на обставини викладенні в ньому. За клопотанням позивача було здійснено заміну відповідача на ПАТ «Укртелеком». Після заміни відповідача на ПАТ «Укртелеком» допитаний в судовому засіданні в якості свідка представник ПАТ «Укртелеком» Марчук Р.І., суду показав, що позов не підлягає до задоволення оскільки в супереч положень ст. 252 КЗпП та п.5.8.Статуту професійної спілки працівників зв'язку України рішення зборів, конференції первинної профспілкової організації вважається прийнятим, якщо за умови наявності кворуму за нього проголосувало більше половини учасників зборів делегатів конференції. Зазначає, що 23 грудня 2014 року згідно з протоколом засідання цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1м. Острог у надані згоди на розірвання трудового договору з позивачем було відмовлено, мотивуючи своє рішення посиланням на ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», які встановлюють гарантії при звільненні для членів виборного профспілкового органу. Зазначив, що проти рішення про звільнення проголосувало 2 з 4 членів які були присутні, що суперечить п.5.8. Статуту. Вказує, що зазначений протокол як і протокол засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог №11 від 07 вересня 2011 року за яким за позивачем було закріплено обов'язки заступника голови профспілкового комітету не є належними і допустимими доказами з зазначених вище причин і просив виключити їх з числа доказів. Зазначає, що крім того, про своє рішення профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог не було повідомлено роботодавця. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - цехового профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог Демчук М.А. позов визнав і в судовому засіданні пояснив, що за протоколом загальних зборів трудового колективу від 30 серпня 2011 року [PERSON] було обрано до складу профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог строком на п'ять років. Протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог №11 від 07 вересня 2011 року за нею було закріплено обов'язки заступника голови профспілкового комітету. 12 грудня 2014 року директор Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» В.П.Мосаковський звернувся з поданням до цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог, як первинної профспілкової організації, членом цехового комітету якого вона є, на отримання згоди на розірвання зі трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 23 грудня 2014 року згідно з протоколу засідання цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог у надані згоди на розірвання трудового договору з нею було відмовлено, мотивуючи своє рішення посиланням на ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», які встановлюють гарантії при звільненні для членів виборного профспілкового органу. Вказує, що на засіданні було присутні 4 члени профспілкового органу, 2 проголосували проти такого рішення. Представник третьої особи - профспілкової організації Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» Лисякова Н.О. позов не визнала і суді пояснила, що профспілковою організацією Рівненської філії ПАТ «Укртелеком" було розглянуто подання директора Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» на отримання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON], як з членом профспілки та членом цехового комітету ЦТЗЗ №1 м.Острог за п.1 ст.40 КЗпП України, цеховим комітетом Цеху телекомунікаційних послуг №1 м.Острог та президією профспілкової організації Рівненської філії ПАТ «Укртелеком», як вищестоящим органом, були розглянуті відповідно до вимог чинного законодавства України (ст..42, ст.,43 КЗпП України, частини третьої ст,41 Закону України »Про професійні спілки, права та гарантії діяльності» та частини третьої ст. 252 КЗпП України). Звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався (частина четверта ст. 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та частина четверта ст. 252 КЗпП України). Термін повноважень, як члена цехового комітету для [PERSON] 5 років, тобто до 07 вересня 2016 року, а тому дана норма Закону не може бути застосована як обґрунтування відмови у наданні згоди цеховим комітетом на розірвання трудового договору із [PERSON] З матеріалів справи встановлено наступне. Згідно з копією трудової книжки, 30 липня 1997 року згідно Наказу № 15-к [PERSON] була прийнята на посаду прибиральниці до районного вузлу електрозв'язку «Острог-райтелеком», який було реорганізовано в цех електрозв'язку № 3 центру № 1 Рівненської' дирекції УДПЕЗ «Укртелеком», де працювала на цій посаді до 15 вересня 2006 року. 15 вересня 2006 року згідно Наказу № 79-к її було переведено на посаду електромонтера станційного устаткування телефонного зв'язку третього класу дільниці технічної експлуатації станційних споруд цеху' електрозв'язку № 3. 07 липня 2008 року згідно Наказу № 76-к її було переведено на посаду електромеханіка радіотрансляційного вузла, суміщеного обслуговування лінійно-апаратного залу дільниці технічної експлуатації- станційних споруд цеху електрозв'язку № 3. 14 грудня 2009 року згідно Наказу № 1376-к від 11 грудня 2009 року її було переведено на посаду електромеханіка електрозв'язку автоматичної експлуатації станційних споруд № 1 Цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог. 01 квітня 2010 року згідно Наказу № 612-к від 13 березня 2010 року її було переведено на посаду електромеханіка електрозв'язку автоматичної телефонної станції дільниці технічної експлуатації станційних та лінійних споруд № 1. 25 липня 2011 року згідно Наказу № 936-к від 21 липня 2011 року її було переведено на посаду електромеханіка змінного персоналу центральної станції дільниці технічної експлуатації станційних та лінійних споруд № 1. 13 січня 2015 року згідно Наказу № 40-к, виданого Директором Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» В.П. Мосаковським 12 січня 2015 року, її було звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпН України, протоколом загальних зборів трудового колективу від 30 серпня 2011 року її було обрано до складу профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог строком на п'ять років. Протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог №11 від 07 вересня 2011 року за [PERSON] було закріплено обов'язки заступника голови профспілкового комітету. 12 грудня 2014 року директор Рівненської філії ПАТ «Укртелеком» В.П. Мосаковський звернувся з поданням до цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог, як первинної профспілкової організації, членом цехового комітету якого вона є, на отримання згоди на розірвання зі трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 23 грудня 2014 року згідно з протоколу засідання цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог у надані згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] було відмовлено, мотивуючи своє рішення посиланням на ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», які встановлюють гарантії при звільненні для членів виборного профспілкового органу. В подальшому В.П. Мосаковський звернувся з аналогічним поданням до профспілкової організації Рівненської філії ПАТ «Укртелеком», якою 29 грудня 2014 року було прийнято постанову, якою надано згоду на розірвання договору з позивачем на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до довідки про середню заробітну плату №67 від 13 січня 2015 року нарахована заробітна плата з липня 2014 року по грудень 2014 року складає 12397,28 грн. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» для представництва і захисту прав та інтересів членів профспілок на відповідному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин профспілки можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських. Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, установах, організаціях або у фізичних осіб. Статус місцевих мають профспілки, які об'єднують не менш як дві первинні профспілкові організації, що діють на різних підприємствах, в установах, організації однієї адміністративно-територіальної одиниці (міста, району в місті, району, села, селища). Статус обласних мають профспілки, організації яких є в більшості адміністративно-територіальних одиниць однієї області, міст Києва та Севастополя, де розташовані підприємства, установи або організації однієї галузі. Відповідно до ст. 37 даного Закону, профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої, повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Відповідно до ст. 39 даного Закону, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Відповідно до ст. 41 даного Закону, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). Звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби. Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, коли це обумовлено станом здоров'я. Аналогічні положення містяться в ч. ч. З, 4 ст. 252 КЗпП України. Відповідно до ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім повної ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. За матеріалами справи, 23 грудня 2014 року згідно з протоколу засідання цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог у надані згоди на розірвання трудового договору з позивачем було відмовлено, мотивуючи своє рішення посиланням на ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», які встановлюють гарантії при звільненні для членів виборного профспілкового органу. Посилання представника відповідача Марчука Р.І. на те, що зазначене рішення не є належним і допустим доказом, оскільки приймалося в супереч п.5.7.5.8. статуту професійної спілки працівників зв'язку і про нього не було повідомлено роботодавця, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 41 даного Закону, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). Попередньої згоди виборного органу, членом якого є [PERSON], надано не було. Посилання представника відповідача Марчука Р.І. на те, що протокол від 23 грудня 2014 року засідання цехового комітету цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг № 1 м. Острог в ПАТ Укртелеком не надходив, жодним чином не підтверджується і спростовується всіма наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується також у всіх випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. У відповідності до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв'язку з незаконним звільненням за час вимушеного прогулу він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно абзацу 3 пункту 2 вказаного Порядку у всіх інших, випадках середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до поданого розрахунку середній заробіток [PERSON], який підлягає стягненню здійснюється виходячи з її заробітної плати за останні два місяці роботи: в листопаді 2014 року 2156,45 грн. та грудні 2014 року - 1980,62 грн. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число, відпрацьованих робочих днів. Заробітна плата за два останні місяці роботи, які беруться для розрахунку складає 4137 грн. 07 коп. Кількість відпрацьованих днів в листопаді 2014 та грудні 2014 складає 43 дні (20 днів - в листопаді та 23 дні - в грудні). Таким чином, середньоденна заробітна плата за місяці: листопад 2014 року та грудень 2014 року обчислюється як 4137 грн. 07 коп.: 43 днів = 96, 21 грн. Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу становить 18 днів. Отже, середній заробіток, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу становить: 96,21 грн. (середньоденна заробітна плата) х 17 (кількість робочих днів, які мають бути оплачені) = 1635 грн.57 коп. Представник позивача просила стягнути середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу з 13.01.2015 року, однак з заявою про збільшення розміру позовних вимог позивач не зверталася, відповідний розрахунок не подавала. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено факт звільнення позивачки з роботи з порушенням порядку звільнення. Її доводи про перенесені моральні страждання є переконливими для суду, виходячи з характеру перенесених моральних страждань, до стягнення підлягає сума в розмірі 700 гривень моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного та

Outcome: approved