Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та недоплаченої частини страхового відшкодування. 08.11.2021 року на електронну пошту суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Кульчицького О.В. про розподіл судових витрат на правничу (професійну) допомогу. Заява мотивована тим, що 04.11.2021 було подано заяву, у якій повідомлено суд про те, що розмір витрат на правничу допомогу становить 15 000,00 грн., на обґрунтування якого надано копії додаткової угоди про надання професійної правничої допомоги, акту та квитанції про сплату. Крім того, 11.11.2021 року через канцелярію суду надійшла заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, що розмір витрат на правничу допомогу становить 10 000,00 грн., в додатках якої наявні копія угоди №1 - 27/09/21 від 27.09.2021 про надання правничої допомоги, акт №1 надання послуг до договору №1-27/09/21 від 27.09.2021 та квитанції. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року постановлено об`єднати в одне провадження матеріали заяви представника [PERSON] - адвоката Кульчицького О.В. про ухвалення додаткового рішення (справа № 756/3245/21, провадження №2-др/756/70/21), з матеріалами заяви позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення (справа № 756/3245/21, провадження № 2-др/756/72/21), присвоївши їм єдиний унікальний номер № 756/3245/21, провадження №2-др/756/70/21. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення та просили суд її задовольнити. Щодо витрат, які просив стягнути представник відповідача [PERSON] зазначили в запереченні, яке було подано разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи тим, що представником позивача завищено розмір заявлених витрат на правову допомогу, не обґрунтований обсяг наданої допомоги та зазначили про звільнення позивача від судових витрат, так як є інвалідом 2 групи, тому ці витрати мають бути відшкодовані за рахунок держави, на підставі цього вважають, що вимоги заяви підлягають залишенню без задоволення. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Однак на електронну пошту суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Кульчицького О.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Також ним же було подано від 17.11.2021 на електронну пошту суду заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат мотивуючи тим, що витрати на правничу допомогу є завищеними та необґрунтованими, оскільки згідно з доданих до заяви документів вбачається, що адвокат Суділковська Н.С. уклала з позивачем угоду про надання правничої допомоги 27.09.2021 року, в той же час позов подано до суду 02.03.2021 року, та остання брала участь лише в двох останніх засіданнях. Крім того, щодо витрат на оплату оцінки вартості майнової шкоди КТЗ, відповідач вважає, що в цій частині потрібно відмовити, оскільки ці витрати не мали жодного сенсу та були зроблені позивачем за власної ініціативи, та судом в рішенні від 04.11.2021 року надано оцінку даному звіту, як такого, що проведений всупереч вимог п.5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Щодо витрат на оплату оцінки вартості моральної шкоди, то зазначив, що такий висновок мав бути долучений разом із позовною заявою та таким, що є необґрунтованим та незаконним. Щодо витрат на відправку поштової кореспонденції, то зазначив, що такі витрати не передбачені ст. 133 ЦПК України. Також зазначив, що відповідач [PERSON] не погоджується із позицією позивача щодо його звільнення від судових витрат, оскільки сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору, не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу, відповідно до судової практики інших судових інстанцій. Представник ПрАТ «ВУСО» - адвокат Шилін В.А. не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. При цьому, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд заяви про розподіл судових витрат у його відсутність, підтримує заяву подану адвокатом Кульчицьким О.В., який діє в інтересах [PERSON] , вважає заявлені судові витрати обґрунтованими та законними. Щодо вимог, заявлених позивачем [PERSON] , зазначив, що судові витрати необґрунтовані, незаконні та не підлягають розподілу, у зв`язку із штучним створенням позивачем позовних вимог, відсутності неминучості звернення до суду для захисту прав, так як ним страхове відшкодування, як компенсацію завданих [PERSON] матеріальних збитків. Штучне створення позивачем умов для подання позовної заяви, є зловживанням процесуальними правами, що призвело до необхідності здійснення судових витрат відповідачами, зокрема і на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, заслухавши думку учасників судового процесу, суд доходить до наступного висновку. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та недоплаченої частини страхового відшкодування було задоволено частково.Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. Урешті заявлених позовних вимог-відмовлено. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 29 (двадцять дев`ять) гривень 43 копійки в дохід держави. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. У заяві про ухвалення додаткового рішення, яка була подана позивачем до суду останній, просить вирішити питання розподілу судових витрат шляхом стягнення пропорційно до задоволених позовних вимог з [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» та іншу частину компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судових витрат, а саме: витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., витрати на оплату оцінки вартості майнової шкоди завданої КТЗ - 800,00 грн., витрати на оплату оцінки вартості моральної шкоди - 6000,00 грн. та витрати на відправку поштової кореспонденції - 145,00 грн. У заяві про ухвалення додаткового рішення, яка була подана представником відповідача [PERSON] , адвокат Кульчицький О.В., просить стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Щодо заявлених вимог на правову допомогу суд встановив наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи. При цьому, стаття 141 ЦПК України не передбачає можливості поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат, оскільки визначає такий строк подією, яка неминуче має настати (закінчення судових дебатів). Справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та недоплаченої частини страхового відшкодування розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи особливості розгляду справи у спрощеному провадженні, відповідна заява стороною про подання додаткових доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу має бути подана до виходу суду в нарадчу кімнату. [PERSON] та представник [PERSON] подали відповідну заяву до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Крім того, заяви про ухвалення додаткового рішення також адвокатом були подані в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У обґрунтування заяви про понесені позивачем витрат на правничу допомогу, позивач подав угоду № 1-27/09/21 про надання правничої допомоги від 27.09.2021 року, акт №1 наданих послуг до договору №1-27/09/21 від 27.09.2021, витяг з реєстру адвокатів копію свідоцтва та квитанцію про сплату. Пунктом 4.1 договору про надання правничої допомоги від 27.09.2021 встановлено, що розмір гонорару адвоката є фіксований та становить 10000,00 грн. в суді першої інстанції. Згідно акту №1 наданих послуг до договору №1-27/09/21 від 27.09.2021 року адвокатом Суділковською Н.С. було надано правничі послуги клієнту в справі №756/3245/21, а саме: ознайомлення з матеріалами справи клієнтом особисто, підготовка правової позиції, підготовка процесуальних документів та направлення їх в суд, дорога до суду та участь у судових засіданнях - 27.09.2021 та 04.11.2021 року, отримання копії рішення суду (вступна та резолютивна частина), подання клопотання про надання повного тексту рішення у справі, підготовка процесуальних документів та направлення їх в суд. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію квитанції від 04.11.2021 № 0.0.2377528295.1 про перерахування на користь [PERSON] 10 000,00 грн. із призначенням платежу «оплата згідно договору про надання правничої допомоги у справі 756/3245/21». У обґрунтування заяви про понесені [PERSON] витрат на правничу допомогу, адвокат Кульчицький О.В. подав додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 03.06.2021 року, акт виконаних робіт до договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 03.06.2021 року, витяг з реєстру адвокатів, копію свідоцтва та квитанції про сплату. Пунктом 2 додаткової угоди №1 до договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 03.06.2021 встановлено, що вартість послуг адвоката за договором: ознайомлення та аналіз матеріалів справи - 1500,00 грн., вивчення судової практики, формування та погодження з клієнтом правової позиції відповідача, написання та подання відзиву на позов - 6000,00 грн., підготовка та участь в судовому засіданні - 1500,00 грн. Згідно акту виконаних робіт до договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 03.06.2021 адвокатом Кульчицьким О.В. було надано правничі (адвокатські) послуги в справі №756/3245/21, а саме: 09.06.2021 ознайомлення та аналіз матеріалів справи - 1500,00 грн., 09-22.06.2021 вивчення судової практики, формування та погодження з клієнтом правової позиції відповідача, написання та подання відзиву на позов - 6000,00 грн., 05.07.2021 підготовка та участь в судовому засіданні - 1500,00 грн., 08.09.2021 ознайомлення та аналіз матеріалів справи - 1500,00 грн., 10.09.2021 підготовка та участь в судовому засіданні - 1500,00 грн., 27.09.2021 підготовка та участь в судовому засіданні - 1500,00 грн., 04.11.2021 підготовка та участь в судовому засіданні - 1500,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Кульчицьким О.В. надано копії квитанції від 27.08.2021 № 0.0.2281981699 про перерахування на користь Адвокатського об`єднання «Монітум» 10 000,00 грн. та від 05.11.2021 № 0.0.23287309501 - 5000,00 грн. із призначенням платежу «оплата про надання правничої (адвокатської) допомоги на підставі договору від 03.06.2021». За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як зазначено у ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до задоволених вимог, що становить 324,18 грн. (2000,00 грн. задоволені позовні вимоги х 10000,00 грн. заявлений розмір правової допомоги : 61694,68 грн. заявлені позовні вимоги) та про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до задоволених вимог, що становить 14513,73 грн. (61694,68 грн. заявлені позовні вимоги - 2000,00 грн. задоволені позовні вимоги) : 61694,68 грн. заявлені позовні вимоги х 15000,00 грн. витрати на правничу допомогу). Як зазначалося вище, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2021р. позов [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та недоплаченої частини страхового відшкодування було задоволено частково. У частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» заявлених позовних вимог було відмовлено. Ураховуючи вищевикладене, у задоволенні заяви позивача про покладення витрат на правову допомогу на відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» слід відмовити. Крім того, позивачем було заявлені вимоги щодо витрат на оплату оцінки вартості майнової шкоди завданої КТЗ - 800,00 грн., витрат на оплату оцінки вартості моральної шкоди - 6000,00 грн. та витрат на відправку поштової кореспонденції - 145,00 грн., відповідно до яких суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд приходить до висновку про відмову у вимогах [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] витрат на оплату оцінки вартості майнової шкоди завданої КТЗ - 800,00 грн., витрат на оплату оцінки вартості моральної шкоди - 6000,00 грн., позаяк при визначенні розміру матеріального збитку та моральної шкоди, спричинених позивачеві пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіля, суд не прийняв до уваги звіт про оцінку вартості майнової шкоди заподіяної власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 08.09.2018 року № 1321, складений фізичною особою - підприємцем [PERSON] та висновок соціально-психологічного дослідження №16-08-21 моральної шкоди [PERSON] (громадська експертиза) проведений Лабораторією діагностики моральної шкоди від 26.08.2021 року. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат на скерування поштової кореспонденції процесуальних документів, суд зазначає, що такі вимоги підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем долучено квитанції АТ "Укрпошта" про сплату коштів на пересилання кореспонденції в розмірі 145,00 грн. Стосовно компенсації [PERSON] іншої частини витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судових витрат, слід зазначити. Статтею 141 ЦПК України встановлений порядок розподілу судових витрат між сторонами. Частиною 1 вказаної статті визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 Кодексу передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до правил статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, потрібно розрізняти судовий збір, як вид судових витрат, та інші судові витрати, тобто такі, які пов`язані із розглядом справи. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач, зазначає, зокрема, що відповідно до частин 6, 7 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Слід зазначити, згідно абз.1,2, 3 п.35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 (зі змінами) (далі - Постанова № 590) на виконання правил статей 138, 140 ЦПК України, статей 135, 138 КАС України, статті 128 ГПК України затверджено Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави. Згадана постанова не врегульовує питання компенсації витрат на правову допомогу стороні, яка його сплатила, за правилами частини шостої статті 141 ЦПК України, а стосується компенсації виключно таких витрат: 1) за втрачений заробіток - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові у зв`язку з явкою до суду; 2) за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові у зв`язку з явкою до суду; 3) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 4) витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові. Зважаючи на викладене, та з огляду на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2021 ухваленим у даній справі позов [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та недоплаченої частини страхового відшкодування було задоволено частково, відтак, решту витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи та понесену позивачем у розмірі 9675,82 грн. (10000,00 грн.-324,18 грн) слід залишити за останнім. Окрім того, позивач та його представник у судовому засіданні просили відмовити у стягненні витрат на правову допомогу понесену [PERSON] . При цьому, заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Крім того, зазначено, що позивач є особою, що звільнена від сплати судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial