Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, та через лінію зіткнення. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем по справі у шлюбі з 24.04.2004 року. Від сумісного проживання мають дитину [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, вона разом з донькою проживає в м. Горлівка, працює в м. Донецьк. Оскільки фактичне місцеперебування відповідача їй невідомо, у неї можливості отримати від останнього згоду на надання дозволу на виїзд дитини за кордон та через лінію зіткнення. Просить надати [PERSON] дозвіл на багаторазовий виїзд за межі України без згоди батька до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, зокрема до Литви, Російської Федерації, Грузії, Республіки Вірменії, Туреччини, Єгипту та всіх країн-членів Європейського Союзу та країн Шенгенської угоди до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, просила справу слухати без її участі ( а. с. 62). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, не надав відзив та не повідоми про причини своєї неявки. ( а.с. 74-77). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Третя особа в судовому засіданні зазначила, що вважає за доцільне надати дозвіл неповнолітній [PERSON] за виїзд за кордон та через лінію зіткнення без згоди батька на один рік. Суд, вислухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], є донькою позивачки та відповідача по справі.( а.с. 10). Позивачка та її неповнолітня донька [PERSON] значаться зареєстрованими та проживають на тимчасово окупованій території в м. Горлівка Донецької області, позивачка працює в м. Донецьк ( а.с. 6-7,12). Як зазначено позивачкою, в м. Горлівка та м. Донецьк не створені належні безпечні умови для проживання та виховання дитини, у зв'язку з тим, що дана територія непідконтрольна українській владі, у позивачки виникла необхідність для виїзду за кордон та через лінію зіткнення на оздоровлення, навчання та відпочинок. Згідно рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05.11.2015 року [PERSON] надано дозвіл на тимчасовий виїзд з території проведення антитерористичної операції та тимчасовий в'їзд до території проведення антитерористичної операції у супроводі матері [PERSON], без дозволу на такі виїзди та в'їзди батька [PERSON] строком до 10.09.2018 року; надано дозвіл [PERSON] на тимчасові виїзди за межі України у супроводі матері [PERSON], без дозволу на такі виїзди та без супроводу батька [PERSON] строком до 10.09.2018 року на оздоровлення, навчання та відпочинку до Литви, Білорусії, Російської Федерації.( а.с. 16-17). Як встановлено в судовому засіданні у позивачці є перешкоди в отриманні від відповідача дозволу на виїзд неповнолітньої дитини через лінію зіткнення, за кордон . Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради орган опіки та піклування підтримав позовні вимоги в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України малолітньої [PERSON] у супроводі матері [PERSON], без згоди та без супроводу батька [PERSON],[INFO] строком на 1 рік до Литви та всіх країн-членів Європейського Союзу, країн Шенгенської угоди; надання дозволу на перетинання лінії розмежування для в» їзду та виїзду на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, через лінію розмежування, та які розташовані на лінії зіткнення Донецької та Луганської областей малолітній [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], без згоди та без супроводу батька [PERSON] строком на один рік. ( а. с. 64). Надання дозволу на перетинання неповнолітньою [PERSON] зони відмежування території проведення антитерористичної операції, необхідно у зв»язку із забезпеченням безпечних умов життя та розвитку, можливості виїхати на навчання та оздоровлення на територію, підконтрольну українській владі. Згідно із частинами 1 і 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 1 ст. 154 СК батьки мають право на самозахист своєї дитини. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України « Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону про порядок виїзду з України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Частина 2 ст. 3 Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Зазначені правила затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 . Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Згідно з ч. 2 п. 2-2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадян України, які не досягли 16- річного віку, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Метою звернення позивача з даним позовом є отримання дозволу на вивіз дитини за кордон. При цьому позивачка в позовній заяві посилається на норми Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» , Правила перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 ( зі змінами), які передбачають можливість ухвалення судом рішення на разовий виїзд без згоди батька, не позбавленого батьківських прав . Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливо у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред'явлення рішення суду або органу опіки та піклування, або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб. Позивачкою в позовній заяві не вказано конкретного періоду часу, протягом якого вона разом з дитиною має намір перебувати за кордоном., та в якій конкретно країні. В позовних вимогах позивачкою перелічені лише країни, до яких просить вивезти дитину із зазначенням характеру таких виїздів за межі України як багаторазові, до [INFO]. Суд при цьому зазначає, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди матері, як зазначене в позовній заяві, на багаторазові виїзди, не вказавши конкретний період виїзду за кордон, за межі України ,в даному випадку на майбутнє, на довготривалий термін, при цьому не вказавши конкретну країну та конкретний період виїзду, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавляють батька дитини можливості брати участь у його вихованні та можливості спілкування з ним. Аналогічний висновок був зроблений Верховним Судом України в постанові від 12. 04.2017 року, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою у справі № 6-33303ск15 від 16.03.2016 року, зокрема про те, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька дитини суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавлять батька дитини можливості брати участь у його вихованні та можливості спілкування з ним. Отже, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення та у конкретну країну або країни, у яких перебуватиме дитина протягом виїзду. З урахуванням вищезазначених норм права, обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині надання дозволу малолітній [PERSON] на багаторазовий виїзд за межі України без згоди батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON] на тимчасові виїзди /в»їзди до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, зокрема до Литви, Російської Федерації, Грузії, Республіки Вірменії, Туреччини, Єгипту та всіх країн-членів Європейського Союзу та країн Шенгенської угоди, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до [INFO]. Вимоги про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої доньки [PERSON] за межі України до країни ближнього та дального зарубіжжя без згоди батька мають даному випадку похідний характер, і задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог в частині надання дозволу малолітній [PERSON] на тимчасові в» їзди/виїзди через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» на тимчасово неконтрольовану територію та в'їзд на територію, підконтрольну українській владі, то суд виходить з наступного. Згідно з пунктами 5.1.1, 5.1.2 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України: які народились у 1998 році і пізніше та не змогли оформити паспорт громадянина України (внаслідок проживання у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження), здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження/копії свідоцтва про народження або будь-якого іншого документа, який дає можливість ідентифікувати таких осіб, особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи; які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи; дитини, яка народилась після початку проведення АТО, та внаслідок проживання у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, їй не було оформлено свідоцтво про народження, здійснюється за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) дитина виїжджає з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. Звертаючись з позовною заявою, позивачка просила надати дозвіл її неповнолітньої доньці на виїзд через лінію зіткнення внаслідок її проживання в м. Горлівка з метою отримання на території, підконтрольній українській владі, належного лікування та відпочинку. Тобто, її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем її проживання в м. Горлівка , тобто з території,яка тимчасово неконтрольована владою, на територію, підконтрольну українській владі, та зворотно. Враховуючи, що діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, а на території, яка тимчасово непідконтрольна владі, знаходиться місце проживання позивачки та її доньки [PERSON]., та якій необхідно пересікати лінію зіткнення ,у позиваці є перешкоди в отриманні такого дозволу від відповідача по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині надання такого дозволу, але внаслідок обстановки, яка склалась в країні, починаючи з 2014 року, та обставини справи, вважає за необхідним обмежитись строком надання такого дозволу, а саме надати дозвіл строком з дня набрання рішення законної сили на один рік, тобто до 05.10.2019 року. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial