Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та просив ухвалити рішення яким визнати спільним майном подружжя: автомобіль ЗАЗ TF698Р, державний номер [NUMBER], 2009 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER], вартістю 54919,27 гривень; холодильник "LG" 2009 року випуску, вартістю 3800 гривень; кухонний гарнітур довжиною 7 метрів, 2009 року випуску, вартістю 15000 гривень; меблеву прихожу, тумбу та стіл для комп'ютера, 2010 року випуску, вартістю 6800 гривень; електроплиту, 2008 року випуску, 1800 гривень; газову робочу поверхню (вбудована) "Ардо," 2008 року випуску, вартістю 700 гривень; газовий котел "Vaillant," б/к, вартістю 2700 гривень; ноутбук "Toshiba", 2012 року випуску, вартістю 300 гривень; ванну акрилову, 2008 року випуску, вартістю 1800 гривень; душову кабіну, 2008року випуску, вартістю 4500 гривень; ТV-тюнер (супутниковий реверс) ,"SkyGate@Net," 2011 року випуску, вартістю 750 гривень; м'який куточок (диван та два крісла), 2009 року випуску, вартістю 7000 гривень. Розподілити спільне майно подружжя виділивши йому автомобіль вартістю 54919,27 гривень, а [PERSON] все інше майно на загальну суму 49950 гривень. Просив стягнути з нього на користь [PERSON] грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки в спільному майні подружжя в сумі 2484,64 гривень. Витребувати у [PERSON] та передати йому [PERSON], автомобіль ЗАЗ TF698Р, державний номер [NUMBER], 2009 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER]. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2 вересня 2000 року до 1 липня 2014 року від перебував у шлюбі з [PERSON] Спільно проживати однією сім'єю почали з 1995 року. [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Під час шлюбу ними, крім недобудованого будинку, який добудовували спільно, було придбано вказаний у позові автомобіль та інше вказане майно. Автомобіль було зареєстровано за [PERSON] За нього спільно до 2011 року сплачували кредити банку. Сплачували кредит спільно із дружиною. Він отримував доходи від виконання ремонтно-будівельних робіт, а також надавав послуги по перевезенню пасажирів. Всього ними спільно було набуто майна на суму 104869,27 гривень. В 2014 році між ним та [PERSON] погіршилися особисті стосунки і вона вигнала його з будинку, в якому вони спільно проживали та будівництво якого завершували разом. Так як іншого житла у нього не було, він вимушений був проживати в автомобілі. 28 липня 2014 року [PERSON] таємно від нього заволоділа автомобілем. Вона не бажає добровільно розподілити спільне майно подружжя, а тому він вимушений звернути з цим позовом до суду. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в якому просила суд розподілити спільне майно подружжя, виділивши їй автомобіль ЗАЗ TF698Р, державний номер [NUMBER], 2009 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER], зареєстрований за нею Хмільницьким ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області. [PERSON] виділити холодильник "LG" 2009 року випуску, вартістю 3800 гривень; кухонний гарнітур довжиною 7 метрів, 2009 року випуску, вартістю 15000 гривень; меблеву прихожу, тумбу та стіл для комп'ютера, 2010 року випуску, вартістю 6800 гривень; електроплиту, 2008 року випуску, 1800 гривень; газову робочу поверхню (вбудована) "Ардо," 2008 року випуску, вартістю 700 гривень; газовий котел "Vaillant," б/к, вартістю 2700 гривень; ноутбук "Toshiba", 2012 року випуску, вартістю 300 гривень; ванну акрилову, 2008 року випуску, вартістю 1800 гривень; душову кабіну, 2008року випуску, вартістю 4500 гривень; ТV-тюнер (супутниковий реверс) ,"SkyGate@Net," 2011 року випуску, вартістю 750 гривень; м'який куточок (диван та два крісла), 2009 року випуску, вартістю 7000 гривень. З заявленими позовними вимогами, [PERSON], вона частково погодилася та визнає в частині визнання вказаного у позові майна спільним майном подружжя. Посилання [PERSON], що вона в добровільному порядку розподілити спільне майно подружжя, не бажає та неправомірно заволоділа ТЗ автомобілем ЗАЗ TF698Р, державний номер [NUMBER], та до будинку його не допускає, є безпідставними. Жодних пропозицій з боку [PERSON], щодо поділу спільного майна подружжя до неї не було, варіантів його розподілу він не пропонував. Обставина щодо неправомірного заволодіння нею автомобілем та того, що вона я не допускає його до житлового будинку, є надуманою, так як автомобіль зареєстрований за нею, житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], належить їй відповідно до договору дарування від 10 грудня 1999 року, в даному будинку [PERSON] не зареєстрований. Зазначена в первісному позові вартість автомобіля в розмірі 54919,27 гривень не відповідає дійсній його вартості, оскільки оцінка проводилась без огляду автомобіля, та без врахування строку експлуатації автомобіля, пробігу, його фактичного стану, комплектації, що унеможливило оцінювача дати об'єктивну оцінку. Експлуатуючи автомобіль, [PERSON] механічно його пошкодив, автомобіль перебуває в технічно несправному стані і непридатний для використання. На даний час вона витрачає власні кошти для його відновлення з метою подальшого використання за цільовим призначенням, так як після розірвання шлюбу з нею проживає їх спільна неповнолітня дитина - дочка [PERSON], а транспортний засіб необхідний для забезпечення нормальної життєдіяльності сім'ї та отримання доходів для її утримання. Також нею по даний час особисто повертаються кошти [PERSON], які вона брала у позику для погашення часткової кредитної заборгованості по купівлі даного автомобіля. Вимог [PERSON] щодо розподілу спільного майна подружжя та його виділу не визнає. В судовому засіданні позивач/відповідач [PERSON] надав пояснення аналогічні тим обставинам, які викладені ним у позовній заяві. Крім того пояснив, що кредит на автомобіль брали на [PERSON] тому, що він не є громадянином України. Кредит погашав він. Вона не працювала, немала доходів і була на його утриманні. У [PERSON] є син від першого шлюбу та їх спільна дочка. Автомобіль їм не потрібний. Після того як вимушений був залишити будинок, проживав у офісі у знайомих, а потім почав наймати житло. В даний час подав документи на отримання громадянства України. Доходи під час проживання з [PERSON] отримував від виконання будівельних робіт по найму, працював приблизно на 80 об'єктах. Після придбання автомобіля надавав послуги по перевезенню пасажирів, хоча робив це без дозволу банку, так як автомобіль був у заставі. За три роки пробіг автомобіля складає приблизно 200000 км, а тому він вважає, що заробив на ньому біля 200000 гривень, так як вартість 1 км перевезення пасажирів - 1 гривня. Просить задовольнити позовні вимоги викладені ним у позовній заяві з врахуванням погодженої між ним та [PERSON] в судовому засіданні вартості автомобіля. Він погоджується і визнає, що вартість автомобіля станом на день судового засідання у справі 13.05.2015 року становить 68504,92 гривень, вартість іншого спільного майна вказаного як в його позовній заяві так і в зустрічній позовні заяві - становить 49950 гривень, а всього майна, яке підлягає поділу на загальну суму 118454,92 гривень. Грошова компенсація від різниці у вартості майна від запропонованим сторонами варіантів поділу становить 9277,46 гривень. Також в судовому засіданні пояснив, що в нього немає можливості сплачувати компенсацію у сумі 9277,46 гривень, він її може сплатити лише на протязі певного часу, коли заробить такі гроші. Представник адвокат Поворознюк Б.М. пояснив, що запропонований [PERSON] варіант поділу майна, буде в інтересах дітей, а варіант поділу запропонований [PERSON] такі інтереси не враховує. У промові в судових дебатах просив відійти від принципу рівності часток подружжя у спільному майні подружжя виходячи з того, що [PERSON] приховувала спільне майно, протиправно вилучила автомобіль з користування [PERSON] а також просив звільнити [PERSON] від сплати грошової компенсації, або хоча б зменшити її на половину. В судовому засіданні відповідач/позивач [PERSON] надала пояснення аналогічні тим обставинам, які викладені нею у зустрічній позовній заяві. Крім того пояснила, що вона продала квартиру, яка належала їй і дійсно за ті гроші придбала будинок. Робили внутрішній ремонт у будинку разом, це дійсно так. Але за все майно, яке є в будинку, платила її мама, яка проживає і працює в Германії. Вона ж дала кошти на погашення одноразово кредиту за автомобіль перед банком в сумі 30000 гривень. [PERSON] за кредит платив лише на протязі одного року приблизно по 1300 гривень на місяць. Вона також працювала продавцем в магазині. Вона визнає, що все майно, яке зазначене у позовних заявах є спільною сумісною власністю подружжя. Не заперечує, що коли проживали разом, то він дійсно забезпечував їх продуктами. Але це все. Через неспроможність [PERSON] утримувати та забезпечувати сім'ю, кожного року по кілька раз на рік, у них в будинку відрізали газ. Потім мама передавала гроші, вона сплачувала борги, і газ підключали. Він за весь час зробив у сторонніх людей всього кілька ремонтів. Певні кошти отримував, коли автомобілем возив пасажирів. Але робив ДТП, бив автомобіль. Кошти нараховані страховою компанією за пошкоджений ним автомобіль внаслідок ДТП, пішли на часткове погашення кредиту. А автомобіль так належним чином він і не відремонтував. Саме тому, з метою збереження автомобіля, вона разом з сином взяла автомобіль і поставила в гараж біля будинку, де він і знаходиться. Автомобіль зареєстрований за нею, їй належить і у неї також були ключі від автомобіля. Коли забрала автомобіль, поїхала на СТО, де його оглянули, весь автомобіль побитий і потребував ремонту. Під час обговорення умов мирової угоди, вона погоджувалася на варіант розподілу майна запропонований [PERSON], але при умові коли той сплатить компенсацію відразу, але [PERSON] відмовився від цього, сказавши, що в нього немає коштів. Запропонований нею варіант розподілу вона підтримує і просить саме так розділити майно, так як це в інтересах її дітей. Син її вже дорослий і вона хоче, щоб він таксував, отримував доходи для сім'ї, так як [PERSON] жодних коштів на утримання дочки не надає. Їхня спільна дочка проживає з нею і перебуває на її утриманні. У випадку задоволенні позову на її умовах, це жодним чином не порушить права дитини, так як вона відразу купить все необхідне майно. Вона погоджується і визнає, що вартість автомобіля станом на день судового засідання у справі 13.05.2015 року становить 68504,92 гривень, вартість іншого спільного майна вказаного, як в її позовній заяві так і в позовній заяві [PERSON] становить 49950 гривень, а всього майна, яке підлягає поділу на загальну суму 118454,92 гривень. Грошова компенсація від різниці у вартості майна від запропонованим сторонами варіантів поділу становить 9277,46 гривень. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 02.09.2000 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.10). У позивача та відповідача є спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 10.06.2014 року, яке набрало чинності 01.07.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час перебування у шлюбі сторони у справі [PERSON] та [PERSON] набули наступне майно: автомобіль ЗАЗ TF698Р, державний номер [NUMBER], 2009 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER], вартістю 68504,92 гривень; холодильник "LG" 2009 року випуску, вартістю 3800 гривень; кухонний гарнітур довжиною 7 метрів, 2009 року випуску, вартістю 15000 гривень; меблеву прихожу, тумбу та стіл для комп'ютера, 2010 року випуску, вартістю 6800 гривень; електроплиту, 2008 року випуску, 1800 гривень; газову робочу поверхню (вбудована) "Ардо," 2008 року випуску, вартістю 700 гривень; газовий котел "Vaillant," б/к, вартістю 2700 гривень; ноутбук "Toshiba", 2012 року випуску, вартістю 300 гривень; ванну акрилову, 2008 року випуску, вартістю 1800 гривень; душову кабіну, 2008року випуску, вартістю 4500 гривень; ТV-тюнер (супутниковий реверс) ,"SkyGate@Net", 2011 року випуску, вартістю 750 гривень; м'який куточок (диван та два крісла), 2009 року випуску, вартістю 7000 гривень, на суму 49950 гривень, в сього майна на загальну суму 118454,92 гривень. Грошова компенсація від різниці у вартості майна від запропонованим сторонами варіантів поділу становить 9277,46 гривень. Дані обставини в судовому засіданні визнані сторонами у справі та їх представниками. Частиною 1 статті 74 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо жінка або чоловік, проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене договором між ними. Частиною 1 статті 70 Сімейного Кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року, роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, виходячи з цього, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання вказаного майна спільним майном подружжя, підлягають задоволенню. Представник [PERSON] адвокат Поворознюк Б.М. під час виступу в судових дебатах заявив про наявність підстав для відступу судом при вирішенні спору про поділ спільного майна подружжя від визначеного законом принципу рівності часток подружжі та звільнення [PERSON] від грошової компенсації або зменшення її наполовину. Відповідно до частин 2, 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ч.2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3). Проте [PERSON] та його представником адвокатом Поворозюком Б.М. в судовому засіданні не наведено та не доведено обставини, які дають підстави суду при вирішенні даного спору відійти від визначеного законом принципу рівності часток подружжя або звільнити [PERSON] від грошової компенсації або зменшити її наполовину. При цьому суд також враховує, що неповнолітня дочка сторін у справі [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] Таким чином, вимоги представника [PERSON] адвоката Поворознюка Б.М., висловлені ним під час виступу в судових дебатах, про відступ судом при вирішенні спору про поділ спільного майна подружжя від визначеного законом принципу рівності часток подружжя, або звільнення [PERSON] від грошової компенсації або зменшення її наполовину, є безпідставними та необґрунтованими. Статтею 71 СК України визначені способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON], набуте ними під час шлюбу, необхідно поділити в порядку запропонованому [PERSON] у зустрічній позовній заяві. При цьому суд виходить також з того, що [PERSON] в судовому засіданні заявив, що він не в змозі сплати грошову компенсацію у випадку присудження йому судом автомобіля, а тому задоволення позовних вимог про поділ майна за варіантом запропонованим [PERSON], призведе до порушення законних прав та інтересів [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: partial