Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В позові позивач вказує, що позивач є сином відповідача [PERSON] З 22 липня 1995 р. батьки позивача перебували у шлюбі. 18 червня 2002 року шлюб було розірвано. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2001 року з з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 усіх видів його доходів на користь [PERSON], на утримання дитини до досягнення повноліття. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2006 р. розмір аліментів було зменшено, та з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON], на утримання дитини до досягнення повноліття. 02 січня 2015 року позивач досяг повноліття, у зв'язку з чим, стягнення аліментів було закінчене. На теперішній час, позивач є студентом 1 курсу денної форми навчання за контрактом, факультету Міжнародного туризму та управління персоналом Запорізького національного технічного університету (IV рівень акредитації) за напрямом "Туризм", термін навчання 4 роки, стипендію не отримує, у зв'язку з час потребую матеріальної допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у зв'язку з навчанням у розмірі 952 гривень щомісячно і до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] з позовом не згоден, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], актовий запис 79, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з довідки ЗНТУ від 09.12.2014 року [PERSON] студентом 1 курсу денної форми навчання за контрактом, факультету Міжнародного туризму та управління персоналом Запорізького національного технічного університету (IV рівень акредитації) за напрямом "Туризм". [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖБК № 4 від 19.12.2014 року. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Як вбачається з письмових доказів, наданих відповідачем він з 13.09.2002 року перебуває у шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], з 18.12.2014 року перебуває на обліку як безробітній в Запорізькому МЦЗ, має заборгованість по комунальним послугам, має заборгованість перед ПАТ „ КБ Приватбанк" у розмірі 16 498,11 гривень, має заборгованість по аліментам у розмірі 10 509,33 гривень Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів які б свідчили, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на період його навчання, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed