Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" 20.06.2014 року звернулося до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 17.12.2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 6800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, станом на 30.04.2014 року у нього виникла заборгованість в сумі 15185,46 грн. яку позивач просить стягнути. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином, що підтверджується відміткою Укрпошти на поштовому відправленні (а.с. 62). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, повторно не з'явився, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено судом, 17.12.2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (Банк) та [PERSON] (Клієнт) було укладено договір №б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 0.00 грн., з подальшим збільшенням у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.04.2014 року у відповідача виникла заборгованість, яка згідно розрахунку від 30.04.2014 року, наданого позивачем, становить - 15185,46 грн. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору №б/н від 17.12.2010 року є заява [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання обов'язків за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), виплати винагороди банку. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. В порушення вимог даних норм і умов договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань і станом на 30.04.2014 року у нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем, складається із заборгованості за кредитом - 6696,92 грн., заборгованості по відсотках - 5601,73грн., заборгованості по комісії - 1687,50 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 699,31 грн., які підлягають стягненню. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджений розмір судових витрат в сумі 243,60 грн. сплачені згідно платіжного доручення № BOK32B08EW від 02.06.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved