Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

У лютому 2021 Комунальне підприємство ( надалі КП) «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом , в якому просило стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період з 01.01.2000 по 31.10.2020 за надані послуги з централізованого водопостачання в сумі 18087,25 грн., централізованого водовідведення у розмірі 12509,41 грн., 3% річних від простроченої суми в сумі 835,79 грн., інфляційні витрати-1518,22 грн., а також судовий збір. Свої вимоги позивач мотивує тим, що КП «Харківводоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, що регулюють відносини між виконавцем послуг КП «Харківводоканал» та споживачами. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання » № 2918 від 10.01.2002 р. споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду згідно з встановленими тарифами на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі зареєстровані і мешкають в квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, які надаються на підставі відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] , повинні регулярно у встановлені законом строки оплачувати вартість наданих їм підприємством послуг водопостачання і водовідведення, але свої обов`язки щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконують, в результаті чого утворилася заборгованість. Крім того, як зазначає позивач, відповідачі на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) повинні сплатити на користь КП «Харківводоканал» 3% річних від суми заборгованості та інфляційні втрати . Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, стверджуючи, що до 2017 року вона сплачувала половину вартості комунальних послуг, а потім тільки за себе-чверть , оскільки інші зареєстровані в квартирі також повинні нести відповідальність по оплаті наданих послуг. Зазначає, що вона за місцем реєстрації не проживає, нарахований борг, з розрахунку на одного споживача, оплатила у лютому 2021 в сумі 2985 грн., надавши квитанції на підтвердження, просить також застосувати до вимог строк позовної давності, п. 3 розділу П Закону України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корнавірусної хвороби ( Covid-19)» щодо заборони нарахування та стягнення неустойки ( штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.Крім того, пояснює, що у разі солідарного обов`язку солідарних боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо ( ст. 543 ЦК України).Позивач має можливість розрахувати ј частку боргу, яка приходиться на кожного відповідача, але не зазначив про це у позові. У прийнятті та долучені до матеріалів справи письмових заперечень на позовну заяву в судовому засіданні протокольною ухвалою суд відмовив, оскільки копія не надіслана іншим учасникам справи. Відповідач [PERSON] проти позову частково заперечував, посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи, але пільги йому не надаються, має незначну пенсію, оплачував комунальні послуги до липня 2015. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися завчасно, належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не сповістили, правом на подання відзиву на позов не скористалися. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного. Як установлено судом і підтверджується довідкою Реєстру територіальної громади м.Харкова[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в кв. [ADDRESS] , абонентами КП «Харківводоканал» , споживачами послуг з централізованого водопостачання і водовідведення та на її ім`я [PERSON] у позивача відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку суми заборгованості, по особовому рахунку [PERSON] , станом на 01.12.2020, утворилася заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.01.2000 по 31.10.2020 в сумі 18 087,25 грн., за послуги водовідведення за той же період у розмірі 12509 41 грн., а всього 30 596,66 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки в період нарахування КП заборгованості [PERSON] за 2000-2020 роки регулювалися Законом України № 1875-ІV від 24.06.2004 "Про житлово-комунальні послуги" (надалі Закон № 1875-ІV Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що був чинним до 01.05.2019). Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV визначалось, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918 визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду, відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення. Пунктами 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлено що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Внесення плати за надані послуги здійснюється споживачем не пізніше 20 числа місяця , що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк, відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг. Норми водоспоживання і водовідведення затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення , та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 зі змінами від 29.12.2000 №1886, від 20.09.2006 № 721). З 01.01.2017 застосовуються норми, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів( норм) водоспоживання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку воді » від 28.12.2016 № 907. Відповідачі оплату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення проводять частково. При цьому, від споживання житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачі не відмовлялися, із заявами про від`єднання їх квартири від систем централізованого водопостачання та водовідведення до позивача не звертались, на відсутність чи якість цих послуг не скаржились. За визначенням, наданим у пункті першому статті 1 Закону № 1875-ІV, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За приписами частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні [PERSON] просила застосувати позовну давність до вимог КП «Харківводоканал». Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). З позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.01.2000 по 31.10.2020 КП звернулося 29.01.2021. Таким чином, з урахування строку позовної давності, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01.01.2000 по 28.01.2018 задоволенню не підлягають. Заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» за надані послуги за період з 01.02.2018 по 31.10.2020 становить за надані послуги з централізованого водопостачання- 12 517,90 грн., централізованого водовідведення-8835,33 грн. Відповідно до вимог ст.64 Житлового Кодексу члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї наймача несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язання, що випливають із зазначеного договору. За правилами ч.ч. 1,6 ст. 29 ЦК України [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту не проживання в зазначеній квартирі.Відповідач не зверталась до комунального підприємства із будь-якими заявами про призупинення нарахування за послуги, які вона не отримує та не надала доказів, що у період часу нарахування оплачувала комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за іншою адресою свого місця перебування. Доводи відповідача [PERSON] щодо стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з інших співвідповідачів та розділ її ј частини заборгованості у нарахуваннях, оскільки вона оплачує свою частину комунальних послуг є помилковими. Частинами першою і другою статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Скориставшись своїм правом, КП «Харківводоканал» звернувся до всіх боржників, у тому числі до [PERSON] . Виконання солідарного обов?язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов?язок решти солідарних боржників перед кредитором( ч.4 ст. 543 ЦК України). За вимогами статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов?язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов?язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Посилання відповідача [PERSON] на те, що сума заборгованості є меншою ніж та, що зазначена позивачем, оскільки відповідач сплачувала частину заборгованості після пред`явлення позову є необґрунтованими. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку, що сформований станом на 11.03.2021, враховані всі платежі, які були внесені [PERSON] в процесі розгляду справи.До справи позивачем додана також інформація про розподіл сплаченої суми у лютому 2021 у розмірі 2000 грн. і 985 грн. до поточної заборгованості, оскільки у квитанції вказано місяць, за який здійснюється платіж, та до іншої заборгованості за попередні періоди. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За наданим позивачем розрахунком 3% річних та індексу інфляції по заборгованості за послуги за період з 01.02.2018 по 31.10.2020 по особовому рахунку № [NUMBER] за прострочення сплати послуг позивачем нараховано 3% річних в розмірі 405,72 грн. (послуги водопостачання) і 327,46 грн. ( водовідведення), а всього-823,37 грн., індекс інфляції -691,02 грн. ( водопостачання) та 586,25 грн.( водовідведення), а всього 1277,27 грн. Щодо доводів [PERSON] про заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги в період карантину на підставі Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)», то позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідачів штрафних санкцій. З приводу ненадання пільг [PERSON] , як інваліду 2 групи по оплаті комунальних послуг то з цим питанням відповідач не позбавлений можливості звернутися з необхідними документами до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної державної адміністрації за зареєстрованим місцем проживання. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з позовом КП «Харківводоканал» сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позову (71%), з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1611,70 грн., по 402,93 грн. з кожного. [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому сума 402,93 грн. компенсується КП за рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial