Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

27 грудня 2017 року до Харківського окружного адміністративного суду звернулося з адміністративним позовом Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», в особі свого представника, до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корха Олександра Олександровича, Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, зобов`язання вчини дії. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2017 року задоволено позов ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання правочинів недійсними. Судовим вирішено визнати недійсним договір дарування від 23.06.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Слоневською Д.В. за реєстровим номером 410. Вирішено визнати недійсним договір іпотеки від 13.07.2015 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Журбою О.Л. за № 811. Даним рішенням також, встановлено, що вимога банку щодо визнання недійсним нікчемного правочину - договору купівлі-продажу від 11.06.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого ПН ХМНО Салигою Н.А., не підлягає задоволенню адже недійсність даного правочину встановлена законом та не потребує окремого визнання такого нікчемного правочину недійсним судом. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.07.2017 року зазначене рішення залишено без змін. 28.11.2017 р. позивач письмовою заявою звернувся до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно з приводу скасування запису Державного речових прав на нерухоме майно №9993754 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 26.07.2017 року. Рішенням від 28.11.2017 року №38382553 владний суб`єкт відмовив у скасуванні запису. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. 29.01.2018 року надійшов відзив на позовну заяву від державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх О.О. в якому останній посилався на наступні обставини. Так, 28.11.2017 року до нього звернулася представник позивача із заявою про скасування запису про право власності. В процедурі розгляду вказаної заяви було встановлено, що подані заявником документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Заява №25464862 від 28.11.2017 року подана про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер ОНМ: 655655363101, номер запису про право власності: 9993754. Підставою для скасування цього запису заявником подано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2017 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 26.07.2017 року. Згідно рішення визнано недійсним договір дарування від 23.06.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Слоневською Д.В. за реєстровим номером 410 та визнано недійсним договір іпотеки від 13.07.2015 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Журбою О.Л. за № 811. Проте, подане заявником рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.07.2017 року в резолютивній частині не містить інформації про припинення право власності особи, скасування запису № 9993754 або визнання недійсним документу - договору купівлі - продажу від 11.06.2015 року, реєстраційний номер 779, посвідченого ПН ХМНО Салига Н.А. Процедура та підстави скасування записів в Державному реєстрі прав визначені законодавцем в ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Заявником подані документи які не відповідають вимогам ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141. Розглянувши в сукупності заяву, відомості реєстру та документи заявника, встановити підстави скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, неможливо. У зв`язку з вищевикладеним, просив суд, відмовити у задоволені позовних вимог. 01.02.2018 року до суду надано відзив на позовну заяву, від представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в якому він просив суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, оскільки вказаний у рішенні недійний договір відсутній у записі про право, яке просить скасувати заявник. Запис про право власності №9993754, який заявник просить скасувати, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2015 року, реєстраційний номер 779, видавник ПН ХМНО Салига Н.А. Судові рішення, подані заявником, в резолютивній частині рішення не містять жодних відомостей про договір купівлі-продажу від 11.06.2015 року, реєстраційний №779, посвідчений ПН ХМНО Салига Н.А. Державний реєстратор не може на власний розсуд тлумачити рішення суду, а виконує його відповідно до резолютивної частини рішення. Скасування запису про державну реєстрацію прав на підставі рішення суду можливо у випадку, якщо безпосередньо таким судовим рішенням скасовується документ, що був підставою внесення запису до Державного реєстру прав. Законодавець визначив документи, які можуть бути підставами внесення змін та скасування записів Державного реєстру прав. Таким чином, лише рішення суду про скасування документу, не підставі якого проведено державну реєстрацію прав - договору купівлі-продажу від 11.06.2015, реєстраційний № 779, видавник: приватний нотаріус ХМНО Салига Н.А., може бути належною підставою скасування запису № 9993754 в Державному реєстрі прав, а подані документи заявником не відповідають вимогам ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 28.11.2017р. №38382553. У решті вимог позов залишено без задоволення. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 року Апеляційну скаргу Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року по справі № 820/6717/17- залишено без змін. 27 лютого 2020 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року скасовано. Провадження у справі №820/6717/17 закрито. Роз`яснено Публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк», що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції цивільного суду та що воно вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Ухвалою Верховного суду від 26 березня 2020 року заяву Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задоволено. Справу №820/6717/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корха Олександра Олександровича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, зобов`язання вчини дії, передано до Жовтневого районного суду міста Харкова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2020 року, для розгляду даної цивільної справи, суддею було визначено головуючого суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Рубіжного С.О. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 червня 2020 року клопотання представника позивача Посметної М.М. про залучення у якості співвідповідачів- задоволено Залучено у якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] у цивільній справі № 639/2106/20. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/2106/20. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені у позові. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суду не повідомили, заяв про відкладання розгляду справи не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2017 року задоволено позов ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання правочинів недійсними. Визнано недійсним договір дарування від 23.06.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Слоневською Д.В. за реєстровим номером 410. Визнано недійсним договір іпотеки від 13.07.2015 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Журбою О.Л. за № 811. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. (т.1 а.с.17-19) Також, даним рішенням підтверджено недійсність нікчемного правочину - договору купівлі-продажу від 11.06.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого ПН ХМНО Салигою Н.А., оскільки недійсність даного правочину встановлена законом та не потребує окремого визнання такого нікчемного правочину недійсним судом. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 квітня 2017 року залишено без змін. (т.1 з.а.19-21). Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2017 року залишено без змін. Як встановлено судовими рішеннями, між між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк»,та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5646877 від 30.08.2007 року, відповідно до якого позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 150 000,00 доларів США, а боржник в свою чергу зобов`язався використати його за призначенням, сплатити позивачу відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 30.08.2022 року. До Кредитного договору була укладена додаткова угода № 8522101 від 25.12.2009 року, згідно умов якої було видано другий транш кредиту у розмірі 1 170 006,07 грн . З метою забезпечення виконання вказаних зобов`язань між Банком та [PERSON] був укладений 30.08.2007 року Договір іпотеки № 5646912, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кононовою Р.В., зареєстрований в реєстрі за №197, згідно з яким в забезпечення зобов`язань за вказаним вище Кредитним договором було передано в іпотеку Банку житловий будинок з надвірними будівлями, реєстраційний номер 17655149, загальною площею 111,8кв.м., житловою площею: 83,2кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження зазначеного нерухомого майна іпотекою було зареєстровано приватним нотаріусом Кононовою О.В. у Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним № 5577415 від 30.08.2007. Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Кононовою О.В. була зареєстрована заборона на предмет іпотеки, що підтверджується витягом про реєстрацію за реєстраційним № 5577399 від 30.08.2007 року. Нотаріусом ХМНО Салигою Н.А. на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.01.2015 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення іпотеки ПАТ «ПУМБ», зареєстрованої приватним нотаріусом Кононовою О.В. за реєстраційним номером 5577415 від 30.08.2007. Однак, відповідно відомостей з Червонозаводського районного суду м. Харкова , у період з 2011року по теперішній час будь-які позовні заяви [PERSON] до ПАТ «ПУМБ» в провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова не надходили та судом не розглядалися. Під номером справи 646/7537/14-ц та номером провадження 2/646/1373/2014 зареєстрована цивільна справа за позовом КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості, рішення про припинення іпотеки ПАТ «ПУМБ Червонозаводським районним судом м. Харкова від 23.01.2015 не було ухвалено та супровідний лист на адресу приватного нотаріуса ХМНО Салиги Н.А. Червонозаводським районним судом м. Харкова не направлявся . У зв`язку з чим 07.04.2016 за вих. № 18154/01-16/16 на адресу прокуратури Харківської області судом направлено повідомлення про злочин та 14.04.2016 прокуратурою Харківської області за № 42016220000000373 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 366 КК України внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до листа слідчого СУ ГУНП в Харківській області Неминущого С.С. , який надійшов на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова 27.03.2017 , в теперішній час не завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42016220000000373, зареєстрованому в ЄДРДР за ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 366 КК України за фактом шахрайського заволодіння будинком та земельною ділянкою шляхом підроблення судових рішень Червонозаводського та Жовтневого районних судів м. Харкова (а.с. 144 том 2). Крім того, судом встановлено та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи, що вказаний предмет іпотеки був відчужений [PERSON] [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н.А. 11.06.2015 року за № 779. Судом касаційної інстанції визначено, що відмовляючи у задоволенні вимог про визнання недійсним нікчемного правочину купівлі-продажу від 11 червня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А., зареєстрованого у реєстрі за № 779, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час укладення зазначеного правочину житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , перебував під забороною відчуження на підставі договору іпотеки від 30 серпня 2007 року № 5646912, укладеного між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] , іпотекодержатель ПАТ «ПУМБ» згоди на відчуження переданого в іпотеку майна не давав, а тому такий правочин є недійсним в силу закону (нікчемним) і окреме визнання його недійсним, судом не вимагається. В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у пунктах 94, 95 постанови від 04 квітня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), відповідно до якого визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Зважаючи на наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установлених законом. 28.11.2017 позивач письмовою заявою звернувся до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно з приводу скасування запису Державного речових прав на нерухоме майно №9993754 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2017 по справі №639/2485/16-ц. Рішенням від 28.11.2017 №38382553 державного реєстратора прав на нерухоме майно було відмовлено у скасуванні запису. (т.1 а.с.7-8) 27 лютого 2020 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року скасовано. Провадження у справі №820/6717/17 закрито. Роз`яснено Публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк», що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції цивільного суду та що воно вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. (т.1 а.с.192-195) В постанові Верховного Суду від 27.02.2020 року встановлено, що юридичною підставою для винесення спірного рішення владний суб`єкт обрав положення п.п. 4, 5 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127), а фактичною підставою послугувало судження владного суб`єкта про те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміни, припинення речових прав, а також про наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Також, встановлено, що позов в частині договору купівлі-продажу від 11.06.2015 було залишено без задоволення, але виключено з мотиву нікчемності спірного договору згідно ч.3 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», що не потребує постановлення окремого судового рішення про визнання договору недійсним, адже такий договір є недійсним у силу закону. Отже, рішенням суду надана юридична оцінка відповідності закону договору купівлі-продажу від 11.06.2015 з приводу об`єкта нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, реєстраційний номер 17655149, загальною площею 111,8 кв.м., житловою площею 83,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , у спосіб визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. До повноважень органу державної реєстрації прав належить проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав. Частиною 2 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» (в редакції від 04.06.2017) встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Абзацом 1 ч. 2 ст. 26 даного закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З наведеної норми закону слідує, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру у разі: 1) скасування судом рішення про державну реєстрацію прав, 2) скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, 3) скасування судом скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, 4) у випадку п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Звертаючись до органу державної реєстрації речових прав, позивач просив про внесення запису до Державного реєстру на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2017 р. по справі №639/2485/16-ц. З тексту цього судового рішення випливає, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» у порядку цивільного судочинства заявив вимоги: 1) визнати недійсним нікчемний правочин у формі договору купівлі-продажу від 11.06.2015 р. Між [PERSON] та [PERSON] ; 2) визнати недійсним договір дарування від 23.06.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] ; 3) визнати недійсним договір іпотеки від 13.07.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] . Всі перелічені вимоги стосувались одного об`єкта нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, реєстраційний номер 17655149, загальною площею 111,8 кв.м., жилою площею 83,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2017 р. по справі №639/2485/16-ц були визнані недійсними договір дарування від 23.06.2015 р. та договір іпотеки від 13.07.2015 р. Позов в частині договору купівлі-продажу від 11.06.2015р. було залишено без задоволення, але виключно з мотиву нікчемності спірного договору згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», що не потребує постановлення окремого судового рішення про визнання договору недійсним, адже такий договір є недійсним у силу закону. Отже, рішенням суду надана юридична оцінка відповідності закону договору купівлі-продажу від 11.06.2015 р. з приводу об`єкта нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, реєстраційний номер 17655149, загальною площею 111,8 кв.м., жилою площею 83,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , у спосіб визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У силу ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Оскільки, Жовтневим районним судом м. Харкова від 19.04.2017 договір купівлі-продажу від 11.06.2015 р. визнано нікчемним, то цей правочин є недійсним у силу закону, а згадана обставина рівнозначна утраті юридичної сили документом, на підставі якого було проведено державну реєстрацію прав, що є визначеною ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обставиною для внесення до Державного реєстру запис про скасування державної реєстрації прав. Статтею ст.129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Щодо вимог позивача зобов`язати державного реєстратора зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження скасування запису про право власності за номером 9993754 на нерухоме майно, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , то суд зазначає, що це є способом виконання судового рішення. Отже, враховуючи вище викладе, наявність спору щодо зареєстрованого права власності на предмет іпотеки за належним відповідачем [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 215, 216 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial