Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що він з 1964 року по даний час працює лікарем - травматологом Комунального закладу "Дубенська центральна районна лікарня". Відповідно до наказу №33 від 23.01.2013 року, на підставі наказу Міністерства охорони здоров"я №308/510 від 5.10.2005 року, йому було підвищено заробітну плату на 20% за хірургічну активність. Він на протязі 2013 року отримував надбавку. В період з жовтня по грудень 2013 року із його заробітної плати утримувалося 1318 грн. 17 коп. Про таке утримання йому нічого не було відомо. Коли 25 грудня 2013 року він звернувся до головного лікаря із заявою на якій підставі йому відраховують заробітної плати по 1318 грн. 17 коп., дізнався про те, що 25 грудня 2013 року було видано наказ про стягнення з нього 3954 грн. 54 коп. Про такий наказ він дізнався 12.02.2014 року. З таким наказом його ніхто не знайомив. Відрахування з його заробітної плати проводилися після видання наказу. Просить стягнути з відповідача незаконно утриманні з нього кошти в сумі 3954 грн. 54 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яка полягає в тому що зі сторони відповідача було грубе порушення трудового законодавста. З вини відповідача він витрачав свій час, нерви, здоров"я доводячи правоту у судах, витрачав свої кошти. Розмір моральної шкоди в розмірі 5000 грн. буде відповідати глибині його моральних страджань. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просить в позові відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до слідуючого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 27.01.1964 року працює лікарем - травматологом Комунального закладу "Дубенська центральна районна лікарня " (а.с 4- 7). Наказом №33 від 23.01.2013 року "Про встановлення доплат і надбавок", позивачу [PERSON] підвищено посадовий оклад з 01.01.2013 року в розмірі 20 %.(а.с.11) З довідки б/н КЗ "Дубенська центральна районна лікарня " встановлено, що з [PERSON] знято по акту ревізії по 1318 грн. 17 коп. за період з жовтня по грудень 2013 року (а.с.14). За змістом ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть проводитися тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованності підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитися за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: для поверненя авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потерби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахуванння. Суд прийшов до висновку, що при відсутності окремого наказу (розпорядження) власник або упаовноважений ним орган відрахування із заробітної плати проводити не мав законних підстав. Наказ про відрахування був виданий після проведення відрахування. З матеріалів справи вбачається, що позивач 25 грудня 2013 року звернувся до відповідача із заявою про надання йому інформації про стягнення з нього відрахувань із заробітної плати і 25 грудня 2013 року було видано наказ №421 про відрахування із заробітної плати. В п.2 наказу зазначено, що відрахування із заробітної плати проводити з урахуванням обмежень встановлених в ст.128,129 КЗпП України. В ст.128 ч.1 КЗпП України передбачено обмеження розміру відрахувань із заробітної плати, а саме при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України - п"ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. В ч.1 ст.26 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що відрахування із заробітної плати можуть проводитися тільки у випадках передбачених законодаваством. Крім того, позивач подав позовну заяву про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, поскільки вони не доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved