Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

11 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпропетровської міської ради про встановлення факту належності права власності, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батькові позивача, [PERSON], у березні 1961 року у безстрокове користування було виділено земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. На вказаній ділянці [PERSON] до 1975 року було побудовано два житлових будинки (А-1, Б-1) з надвірними спорудами. У березні 1987 року батько позивача помер, після чого позивач звернулася до нотаріуса, який видав відповідне свідоцтво на частку спадщини. У видачі свідоцтва про право на нерухоме майно позивачу було відмовлено через те, що вона не надала правовстановлювальні документи на спадкове майно. Відповідачі, які також є спадкоємцями, не претендують на спадкове майно. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про встановлення факту належності її батькові вказаного спадкового майна, визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно за законом (а.с.а.с. 2 - 8). 31 жовтня 2014 року суд своєю ухвалою за згодою позивача виключив з числа відповідачів Дніпропетровську міську раду. У судовому засіданні позивач підтримала позов частково, усно прохаючи визнати право власності лише на будинок "А-1" з надвірними спорудами. Відповідачі у судовому засіданні не заперечували проти задоволення заявленого позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] доводяться братом та сестрою одне одному та дітьми [PERSON] (а.с. 27, 29). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] доводяться братом та сестрою одне одному та онуками [PERSON] 28 березня 1961 року [PERSON] у безстрокове користування було виділено земельну ділянку площею 389,0 м2 за адресою: [ADDRESS] (а.с.а.с. 9 - 12, 15, 16). На вказаній ділянці [PERSON] до 1975 року було побудовано наступне нерухоме майно: житловий будинок "А-1" з господарськими будівлями (сараї - В, Г, вбиральня - Д), споруди № 1 - 7, І-ІІ; житловий будинок "Б-1" (а.с.а.с. 13, 14, 37 - 47). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 23). Після його смерті спадщину, зокрема, прийняла позивач, мешкаючи разом з батьком на час смерті та прийнявши у фактичне управління житловий будинок "А-1" з надвірними спорудами (а.с.а.с. 17 - 22). Крім того, 29.09.1987 р. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким вона забула право власності на частку спадкового майна у вигляді грошового вкладу (а.с. 30). У видачі свідоцтва про право на побудоване [PERSON] нерухоме майно позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що вона не надала правовстановлювальні документи на спадкове майно. Відповідно до частини 1 статті 524 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON] спадкоємцями його майна стали позивач та її брат, [PERSON] У відповідності з частинами 1, 2 статті 549 ЦК 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач протягом шести місяців після смерті батька звернулася до нотаріальної контори, отже, у розумінні статті 549 ЦК 1963 року, прийняла спадщину. За правилами пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України 2003 року одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позов в частині визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняла спадкове майно після смерті спадкодавця та є спадкоємцем першої черги. Між тим, позов у цій частині необхідно задовольнити частково, визнавши за позивачем право власності лише на житловий будинок "А-1" з господарськими будівлями (сараї - В, Г, вбиральня - Д), споруди № 1 - 7, І-ІІ, оскільки позивач фактично прийняла саме це майно, постійно у ньому мешкаючи на час смерті батька і дотепер. Позовні вимоги про встановлення факту належності батькові позивача спадкового майна також підлягає задоволенню, оскільки такий факт підтверджується належними доказами (а.с.а.с. 9 - 16).

Outcome: partial