Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ "ВіЕйБіБанк" про дострокове розірвання договору банківського вкладу "НВУ «Дев»яти місячний" №851132/2014 від 03.10.2014 року та стягнення з відповідача суми вкладу в розмірі 12 800,00 доларів США. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2014 р. між ним та ПАТ "ВіЕйБіБанк" було укладено договір банківського вкладу "НВУ «Дев»яти місячний" №851132/2014, згідно умов якого предметом договору є розміщення ним у відповідача строкового вкладу в доларах США на строк 18 місяців. Сума початкового внеску склала 12 800 доларів США. Посилається, що 17.10.2014 року звернувся до банку з вимогою про дострокове повернення вкладу та розірвання договору банківського вкладу, проте 19.11.2014 року отримав усну відмову в поверненні вкладу в зв»язку з відсутністю в касі готівкових коштів. Вказує, що станом на день звернення до суду з позовною заявою письмової відповіді на заяву від 17.10.2014 року так і не отримав. З метою поновлення свого порушеного права просить достроково розірвати даний договір та стягнути внесені кошти. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В разі неявки в судове засідання представника відповідача згоден на винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 03 жовтня 2014 року між [PERSON] та ПАТ ПАТ "ВіЕйБіБанк" було укладено договір банківського вкладу "НВУ «Дев»яти місячний" №851132/2014 (а.с.6-7). Відповідно до умов Договору сума початкового вкладу на вкладний рахунок становить 12 800,00 доларів США, стандартна ставка відсотків за вкладом становить 12,35 % річних. Дата вимоги вкладу - 03.04.2016 року. Факт внесення грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується копією квитанції №147759 від 03.10.2014 року (а.с.7). [PERSON] згідно повідомлення від 17.10.2014 року на адресу відповідача просив достроково розірвати договір банківського вкладу "НВУ «Дев»яти місячний" №851132/2014 та повернути суму вкладу (а.с.8). Питання повернення вкладів регулюється зазначеним договором та ЦК України. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно частин 1, 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст.1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Частина 2 ст. 651 ЦК України передбачає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що відповідач на день звернення позивача до суду не виконав своїх зобов'язань за договором банківського вкладу "НВУ «Дев»яти місячний" №851132/2014 від 03.10.2014 року, чим порушив взяті на себе зобов'язання, згідно ст. 1060 ЦК України. Зважаючи, що, вимоги ст. 1060 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний договір банківського вкладу, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши позивача його права, передбаченого Законом, повернення вкладу на першу вимогу, на що він розраховував при укладенні даного договору. Статтею 526, ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до змісту ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови від 18.12.2009 року № 14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошей в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача щодо розірвання договору банківського вкладу, укладеного між [PERSON] та ПАТ "ВіЕйБіБанк" та стягнення вкладу за договором банківського вкладу "НВУ «Дев»яти місячний" №851132/2014 від 03.10.2014 року в сумі 12 800,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення 06.04.2015 року - 23,3048 становить - 298 301,44 гривень, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що позивач вносив вклад згідно договору в іноземній валюті - доларах США, сума вкладу підлягає стягненню в доларах США, що відповідає положенню статті 533 ЦК України. На підставі наведенного та

Outcome: approved