Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Органу місцевого самоврядування - територіальна громада м.Кам"янка-Бузька в особі Кам"янка-Бузької міської ради, треті особи, які не заявляють вимоги на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , Кам"янка-Бузький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Кам"янка-Бузька державна нотаріальна контора Кам"янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку, та в якому просить встановити факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] , яка в свідоцтві про народження зазначена як [PERSON] та в свідоцтві про шлюб зазначена як [PERSON] - як між батьком і дочкою. Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] правовстановлюючого документу, в якому вона помилково зазначена як [PERSON] - повторного свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 15.02.2019 року Кам`янка-Бузьким відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Визнати за нею спадкоємцем першої черги за законом, право власності в цілому на земельну ділянку загальною площею 1,5315 га, яка складається із земельної ділянки №1 площею 0,8117 га кадастровий номер 4622184900:09:000:0029, із земельної ділянки №2 площею 0,7198 га кадастровий номер 4622184900:11:000:0064, які виділені для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і зареєстровані в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №01:05:453:03139 та належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №420310 виданого 17.08.2005 року Кам`янка-Бузькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №327 від 24.09.2004 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка площею 1,5315 га, яка складається із земельної ділянки № 1 площею 0,8117 га кадастровий номер 4622184900:09:000:0029, із земельної ділянки №2 площею 0,7198 га кадастровий номер 4622184900:11:000:0064, які виділені для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і зареєстровані в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №01:05:453:03139 та належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №420310 виданого 17.08.2005 року Кам`янка-Бузькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №327 від 24.09.2004 року. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 315 ЦПК України. Позивач [PERSON] в позовній заяві вказав, що згідно свідоцтва про смерть виданого Прибужанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області 13.08.2012 року вбачається, що [INFO] у віці 82 років помер [PERSON] . Згідно повторного свідоцтва про народження, виданого 29.12.2018 року Кам`янка-Бузьким відділом РАЦС ГТУЮ у Львівській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьками зазначено [PERSON] , як батька та [PERSON] , як матір. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.02.2019 року Кам`янка-Бузьким відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області вбачається, що [PERSON] одружилася з [PERSON] [INFO] і в подальшому змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження, виданого 22.01.2018 року Прибужанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьками зазначено [PERSON] , як батька та [PERSON] , як матір. Згідно повторного свідоцтва про одруження, виданого 28.05.1985 року Прибужанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області вбачається, що [PERSON] одружилася з [PERSON] [INFO] і в подальшому змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про народження, виданого 01.08.1954 року Прибужанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьками зазначено [PERSON] , як батька та [PERSON] , як матір. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом від 18.10.2000 № 52/5 та Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940 при видачі свідоцтв про смерть беруться паспорті дані осіб. Фактично [PERSON] , яка зазначена в свідоцтві про народження та в паспорті громадянина України, та [PERSON] в свідоцтві про шлюб - одна і та сама особа і являється для спадкодавця [PERSON] дочкою. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Щодо вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, така підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Померлий [PERSON] заповіту не складав, а тому спадкування його майна здійснюється за законом. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР 1963), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. За вимогами ст. 549 ЦК УРСР(1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно пункту 4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику розгляду судами України справ про спадкування" №4 від 24.06.1983 р., «передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку.» На час смерті батька позивач фактично проживала з батьком, а відтак, вважає що такими своїми діями засвідчує фактичне прийняття спадщини. Крім цього позивач звертався із заявою на прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак була надана відмова і було надане роз`яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю допущеною помилкою в правовстановлюючому документі і рекомендовано звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом не відмовилася від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батьків і має намір прийняти таку, однак, не в змозі цього зробити в нотаріальному порядку. Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту «г» статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України (далі ЗК) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого [PERSON] , але оформити своє право на земельну ділянку не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved