Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 8 травня 2015 року звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що з 25 квітня 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя має доньку [PERSON], [INFO]. Після припинення подружніх стосунків з 28 вересня 2014 року відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, яка потребує за станом здоровя значних коштів. Їй важко утримувати дитину, оскільки вона безробітна, а відповідач має мінливий заробіток, інших утриманців не має. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання доньки по 2000 грн. щомісяця до її повноліття. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, додала, що шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням суду 19 лютого 2015 року, донька проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, працює за кордоном. Вважає,що він може надавати щомісячно по 2000 грн. на утримання доньки. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що він раніш сезонно працював у Російській Федерації на будівництві. Зараз не працює. Можливості надавати кошти позивачці на утриманні доньки у розмірі 2000 грн. він не має. Просив відмовити у позові. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходились у шлюбі з 25 квітня 2009 року та за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19 лютого 2015 року їх шлюб розірвано, що підтверджується копією рішення суду. Від сумісного життя мають доньку [PERSON], [INFO] , батьком якого відповідно до запису у свідоцтві про народження записаний відповідач. Відповідач інших утриманців, ніж донька, не має. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем на підставу своїх вимог не надано жодного доказу того, що відповідач має можливість щомісячно надавати їй матеріальну допомогу у розмірі 2000 грн. на утримання доньки. Натомість, відповідач у судовому засіданні зазначив, що не працює , коштів немає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому відсутність працевлаштування у відповідача не позбавляє його виконувати свої батьківські обовязки. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Таким чином, оскільки позивачем на підтвердження своїх вимог не надано відомостей про доходи відповідача , що в майбутньому може унеможливити виконання рішення суду, суд вважає про доцільність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його прибутку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial