Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У серпні 2016 року Громадська організація „[PERSON] [PERSON] (далі ГО „[PERSON] [PERSON]) звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати такими, що містять недостовірну інформацію, не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію позивача, безпідставні твердження в статті „[PERSON] [PERSON] шукає покупців (газета „Ічнянська панорама від 28 травня 2016 року) нібито про відсутність інформації щодо фінансування книжок ГО „[PERSON] [PERSON] та про саму організацію; зобовязати [PERSON] як засновника газети „Ічнянська панорама, згідно із ст.37 Закону України „Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні, опублікувати в місячний строк із дня набрання рішенням суду законної сили спростування вказаної недостовірної інформації, а саме текст спростування під назвою „Газета обманула читачів, погоджений з позивачем, який вже надіслано до редакції. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що у газеті „Ічнянська панорама від 28 травня 2016 року опубліковано за підписом „Леонід Мащенко замітку „[PERSON] [PERSON] шукає покупців, якою дезінформовано читачів щодо діяльності ГО „[PERSON] [PERSON] і поширено про нього завідомо недостовірну інформацію, якою завдано шкоди його діловій репутації. Позивач вважає недостовірною інформацією, що у книжках не вказано, які підприємства або приватні особи допомагали [PERSON] фінансувати помпезні видання, оскільки йдеться не про людину, а про [PERSON], який і створений для того, щоб акумулювати кошти і допомагати іншим, і вже на звороті титулу на 4-й сторінці названо імена спонсорів. Також ГО „[PERSON] [PERSON] вказує, зокрема, що громадська організація офіційно зареєстрована, у свідоцтві про реєстрацію офіційно вказано її місцезнаходження; має свою печатку; контакти фонду вказуються на його офіційному бланку; має офіційно зареєстрований статут; щороку фонд проводить кілька публічних заходів, на яких його представники контактують з людьми, отже, за доводами позивача, фонд не може бути чимось сумнівним, а прозорість в діяльності фонду безсумнівна. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ГО „[PERSON] [PERSON] просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд неповно зясував обставини, які мають значення для справи. Позивач вказує, що суд безпідставно визнав фрази, опубліковані у газеті „Ічнянська панорама 28 травня 2016 року, оціночними судженнями, оскільки законодавство чітко регламентує, хто і на якій підставі видає книжки, хто відповідає за їхній зміст. За доводами ГО „[PERSON] [PERSON], газета написала, що в конкретних книжках не вказано спонсорів, а насправді на звороті титулів цих книжок чітко названо спонсорів, а тому це не оціночні судження, а очевидна й безспірна неправда. Позивач зазначає, що на момент легалізації [PERSON] національне законодавство передбачало повідомчий спосіб офіційного визнання громадських організацій, чим і користувався фонд протягом більш ніж 12 років, а у 2015 році він був зареєстрований як юридична особа, в звязку з чим його не можна називати „розмитою структурою. Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. По справі встановлено, що у газеті „Ічнянська правда в номері від 28 травня 2016 року опубліковано статтю під назвою „[PERSON] [PERSON] шукає покупців, в якій, зокрема зазначено: „У книжках не вказано, які підприємства або приватні особи допомогали [PERSON] фінансувати помпезні видання... А от у книжках, які видає „[PERSON] [PERSON] нічого подібного немає. Та й сам „Фонд являє собою щось розмите, сумнівне, без адреси офісу та фактичного місцезнаходження. У липні 2016 року ГО „[PERSON] [PERSON] направив на адресу газети „Ічнянська панорама текст спростування зазначеної статті, проте редакцією газети відмовлено у спростуванні інформації. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що речення у зазначеній статті є оціночними судженнями, критикою, які не можуть бути витлумачені як фактичні дані, з огляду на характер використання у них мовних засобів. Також при огляді в судовому засіданні ряду книжок, зокрема під назвою „Оживає минувшина та інших, виданих позивачем, судом встановлено, що дійсно в них не було зазначено спонсорів та адреси організацій, а тільки її абонентську скриньку. З урахуванням того, що сам фонд та його статут офіційно були зареєстровані тільки у 2015 році, а також те, що листи, які надсилалися відповідачем на його абонентську скриньку, повернулися останньому без їх отримання, за висновком суду, пояснює сумніви відповідача щодо легальної діяльності самого [PERSON] і таку підвищену увагу до діяльності товариства у цьому випадку не можна розцінювати як прагнення завдати шкоди репутації позивача, принизити її. Проте такі висновки не грунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам закону. Відповідно до ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. [PERSON] розяснень, викладених в п.п. 4, 5, 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Виключення становить надане в статті 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність поняття ділової репутації, яка визначається як сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону. Зазначене поняття застосовується до правовідносин, на які поширюється цей Закон. Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. [PERSON] з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47 1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Також пунктом 15 зазначеної постанови встановлено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Як вбачається, в другому абзаці надрукованої в газеті „Ічнянська панорама від 28 травня 2016 року статті йде мова про видані ГО „[PERSON] [PERSON] книжки „Щоденник псаломщика з села [PERSON] [PERSON] та „Енциклопедія Ічнянщини. Отже, твердження, зазначені в абзаці третьому вказаної статті, про те, що „У книжках не вказано, які підприємства або приватні особи допомагали [PERSON] фінансувати помпезні видання стосуються саме цих книжок. При огляді в судовому засіданні апеляційного суду вказаних книжок колегією суддів встановлено, що на звороті титулу книжки [PERSON] „Щоденники зазначено осіб, які профінансували підготовку та випуск книжки і які допомагали в підготовці цього видання редакційній колегії та авторам-упорядникам (а.с.144). На звороті титулу книжки „Енциклопедія Ічнянщини також зазначені особи, які надавали допомогу автору в підготовці видання (а.с.143). Інших книжок виданих за сприяння позивача суду не надано, а надані в якості доказів копії з окремих видань свідчать про зазначення спонсорів. Таким чином, відомості, опубліковані газетою „Ічнянська панорама 28 травня 2016 року в статті „[PERSON] [PERSON] шукає покупців про те, що у книжках, які видає „[PERSON] [PERSON], відсутні відомості про осіб, які надавали допомогу [PERSON] у фінансуванні видань, містять недостовірну інформацію, отже принижують ділову репутацію Громадської організації „[PERSON] [PERSON]. Також заслуговують на увагу доводи позивача, що [PERSON] не можна назвати „розмитою, сумнівною структурою, з таких підстав. Відповідно до ст.1 Закону України „Про громадські обєднання громадське обєднання - це добровільне обєднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське обєднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське обєднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку. Громадська організація „[PERSON] [PERSON] зареєстрована 19 листопада 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію громадського обєднання як громадської організації чи громадської спілки №1450308, в якому ж зазначено місцезнаходження обєднання м.Фастів, вул.Папаніна, буд.25 (а.с.6). Також з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що Громадська організація „[PERSON] [PERSON] зареєстрована як юридична особа, дата запису 20 листопада 2015 року, місцезнаходженням юридичної особи вказано: Київська область, м. Фастів, вул. Папаніна, буд.25 (а.с.7). Статут ГО „[PERSON] [PERSON] зареєстровано Фастівським міськрайонним управлінням юстиції 19 листопада 2015 року (а.с.8). Таким чином, на час опублікування спірної статті у випуску газети „Ічнянська панорама від 28 травня 2016 року ГО „[PERSON] [PERSON] була офіційно зареєстрованою організацією, із зазначенням її місця знаходження. Крім того, на бланку організації зазначено адресу її абонентської скриньки, а також електронну адресу. Крім того, позивач є організатором різних творчих конкурсів, про які пишеться в газетах, розповсюджує книжки про Ічнянщину (в рекламі зазначаються телефони та електронна адреса організації) (а.с.115-130). [PERSON] обстеження приміщень приватного житлового будинку, що передаються в оренду громадській організації за адресою: м. Фастів, вул. Папаніна, 25 (а.с.163) зазначений будинок належить жителю м. Фастова [PERSON], будинок використовується зокрема як офіс двох громадських організацій, які наймали частину приміщень для своєї роботи на умовах безоплатної оренди Спілки незалежної української молоді і [PERSON] [PERSON], період оренди з 2010 року. З 01 листопада 2015 року одноосібним орендарем трьох приміщень (кімнат) є [PERSON] [PERSON]. В звязку з викладеним, відомості, опубліковані газетою „Ічнянська панорама від 28 травня 2016 року в статті „[PERSON] [PERSON] шукає покупців про те що „Фонд являє собою щось розмите, сумнівне, без адреси, офісу та фактичного місця знаходження, містять недостовірну інформацію та принижують ділову репутацію позивача. По справі встановлено, що автором спірної публікації є [PERSON]. Проте, згідно відповіді на запит судді Овчарика В.М. під заміткою „[PERSON] [PERSON] шукає покупців, опублікованій у газеті „Ічнянська панорама від 28 травня 2016 року, стоїть псевдонім [PERSON] Враховуючи викладене, належить зобовязати [PERSON], як засновника газети „Ічнянська панорама та автора публікації „[PERSON] [PERSON] шукає покупців, опублікувати в місячний строк із дня набрання рішенням суду законної сили спростування вказаної вище інформації шляхом розміщення в іншому друкованому виданні тексту рішення апеляційного суду від 16 березня 2017 року. Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З матеріалів справи вбачається, що в своїй позовній заяві позивач просив визнати такими, що містять недостовірну інформацію, не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію позивача твердження в статті; зобовязати відповідача опублікувати спростування недостовірної інформації, що є двома вимогами немайнового характеру. Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України „Про судовий збір у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. [PERSON] п/п 5 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір (у редакції, чинній на час подання позову) - ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи з викладеного, при зверненні до суду підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1102,40 грн ((1378 х 0,4) х 2). Проте, позивачем сплачено до суду першої інстанції лише 551,20 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то недоплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,21 грн належить стягнути з відповідача на користь держави. Також в звязку із задоволенням апеляційної скарги з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1212,64 грн, а всього 1763,87 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та апеляційної інстанцій.

Outcome: partial