Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Новозаводська районна у м. Чернігові рада, в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] має неповнолітніх дітей, якими не опікується, участі у їх утриманні та вихованні не приймає. Діти проживають у бабусі, яка займається їх вихованням. Батько [PERSON] з родиною не проживає, відомості про батька [PERSON] записані зі слів матері. Зазначають, що відсутні відомості про місцезнаходження відповідачки, діти досі не мають реєстрації, а отже наявні всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Після перерви представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про продовження розгляду справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про поважні причини неявки суду не відомо. Суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Третя особа [PERSON] - батько неповнолітнього [PERSON], якого залучено до участі у розгляді справи ухвалою суду від 29.11.2017 року, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Опитані в порядку ст. 171 СК України в присутності педагога діти - [PERSON] та [PERSON] пояснили, що мати протягом тривалого часу з ними не спілкується, не вітає з днем народження. Вказали, що вони проживають разом з бабусею, яка їх виховує та матеріально утримує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України після перерви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши представника позивача, думку дітей, допитавши свідка, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд виходить з наступного: Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON]- відповідач по справі(а.с.3). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 14.09.2017 року, відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.4). Також, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]- відповідач по справі та [PERSON] - третя особа (а.с.3 зв). Згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.09.2012 року шлюб між сторонами розірвано та змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.5). Батько малолітньої дитини [PERSON] написав нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, а також, що не приймає участі в утриманні та вихованні дитини (а.с.9). Відповідно довідки №4492 від 28.08.2017 року відповідач [PERSON] зареєстрована з [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.8зв). Однак, згідно листа Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 05.09.2017 року вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрована, але на даний час не проживає (а.с.8). Із довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу №37 «Казка» №21 від 30.08.2017 року вбачається, що [PERSON] опікується бабуся, мати та батько школу не відвідують, участі у вихованні дитини не приймають (а.с.6). Відповідно довідки Чернігівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №17 від 30.08.2017 року (а.с.7) вихованням [PERSON] займається бабуся, мати дитини жодного разу не відвідала шкоду, участі у вихованні дитини не приймає. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] - мати відповідача, суду пояснила, що донька більше року не бачила своїх дітей, не займається їх утриманням та вихованням, близько 5 років не проживає разом з ними. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", встановлено обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Рішенням Новозаводської районної у м. Чернігові ради №187 від 11.09.2017 року затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] (а.с.2). За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON], що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України має бути позбавлений батьківських прав. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved