Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що 26 травня 2017 року в мережі Інтернет на сайті "RST.ua" він знайшов оголошення ПП "Автошкола"(м.Павлоград Дніпропетровської області) про продаж автомобільного причепу легкового двохосного вартістю 13500 грн. [PERSON], якому він зателефонував за вказаним в оголошенні номером телефону, надіслав йому по Viber копії статутних документів продавця, після чого він зробив заявку на вказаний причеп. Таким чином, на думку позивача, між ним та ПП "Автошкола" був укладений договір купівлі-продажу причепу. [PERSON] повідомив, що отримання товару можливе лише після його оплати, тому 27 травня та 28 травня 2018 року він перерахував обумовлені кошти на номери карткових рахунків працівників ПП "Автошкола", які йому повідомив менеджер: [PERSON] - в сумі 7016,80 грн., [PERSON] - в сумі 6987,40 грн., всього - 14004,20 грн. Проте, до цього часу він не отримав оплаченого ним причепу. На підставі викладеного, позивач [PERSON], посилаючись на Закон України "Про захист прав споживачів", просить суд розірвати договір купівлі-продажу причепу, укладений 26 травня 2017 року між ним та відповідачем ПП "Автошкола", стягнути сплачені ним кошти за причеп: з відповідача [PERSON] - в сумі 7016,08 грн., з відповідача [PERSON] - в сумі 6987,40 грн., а також солідарно стягнути з відповідачів заподіяну йому моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов та пояснив, що 26 травня 2017 року в мережі Інтернет на сайті "RST.ua" він знайшов оголошення ПП "Автошкола" (м.Павлоград Дніпропетровської області) про продаж автомобільного причепу легкового двохосного вартістю 13500 грн. В той же день він зателефонував за номером телефону, який був зазначений в оголошенні, та з чоловіком, який представився менеджером [PERSON], обговорив умови купівлі-продажу. [PERSON] надіслав йому по Viber копії статутних документів продавця ПП Автошкола", після чого він зробив заявку на вказаний причеп. Таким чином, на думку позивача, між ним та ПП "Автошкола" був укладений договір купівлі-продажу. По телефону менеджер [PERSON] пояснив, що для отримання причепу необхідно сплатити аванс в розмірі 20 % його вартості та повідомив номер карткового рахунку їхнього працівника [PERSON], на який необхідно було перерахувати кошти. 27 травня 2017 року о 09.03 годин він перерахував кошти в сумі 2802,80 грн. на рахунок [PERSON], відкритий в ПАТ "Укрсиббанк". Після того менеджер [PERSON] по телефону повідомив, що вказана модель причепу може бути йому відправлена лише за умови 50 % передплати, тому в той же день о 11.36 годин він перерахував на той самий рахунок ще грошові кошти в сумі 4214 грн. Ввечері менеджер [PERSON] повідомив, що вранці наступного дня причеп буде відправлений за місцем його проживання. Проте, 28 травня 2017 року йому зателефонував чоловік, який представився менеджером ПП "Автошкола" [PERSON], та повідомив, що [PERSON] неправильно пояснив йому умови договору, оскільки для відправки причепу необхідно оплатити повну його вартість. При цьому, менеджер [PERSON] повідомив номер карткового рахунку їхнього працівника [PERSON], на який необхідно доплатити решту коштів. 28 травня 2017 року о 14.44 годин він перерахував кошти в сумі 6987,40 грн. на рахунок [PERSON], відкритий в ПАТ "[PERSON] Аваль". Проте, в подальшому причеп йому не доставили, а телефони менеджерів [PERSON] та [PERSON] не відповідали. 31 травня 2017 року він поїхав у м.Павлоград Дніпропетровської області, де виявив, що за вказаною в оголошенні адресою знаходиться автосалон "Еліта центр", який не продає автомобільних причепів. Йому вдалось знайти в місті ПП "Автошкола", директор якого пояснив, що їхнє підприємство не займається реалізацією товарів, а лише надає послуги з професійно-технічного навчання. За даним фактом він звернувся із заявою до Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області, але кримінальне провадження, відкрите за його заявою, було закрите за відсутністю ознак кримінального правопорушення. На підставі викладеного, позивач [PERSON], посилаючись на Закон України "Про захист прав споживачів", просить суд розірвати договір купівлі-продажу причепу, укладений 26 травня 2017 року між ним та відповідачем ПП "Автошкола", стягнути сплачені ним кошти за причеп: з відповідача [PERSON] - в сумі 7016,08 грн., з відповідача [PERSON] - в сумі 6987,40 грн., а також солідарно стягнути з відповідачів заподіяну йому моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судове засідання представник відповідача ПП "Автошкола" не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - подав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача ПП "Автошкола", на підставі наявних у справі доказів. Заперечення проти позову (л/с 60-75) відповідач ПП "Автошкола" обґрунтовує тим, що між ним та позивачем [PERSON] ніколи не укладалось ніяких договорів. ПП "Автошкола" не займається продажем автомобільних причепів, основним видом господарської діяльності підприємства є підготовка водіїв, що підтверджується відповідними ліцензіями та сертифікатом. Крім того, позивач [PERSON] у позовній заяві вказує, що він дізнався про продаж причепу в мережі Інтернет на соціальному українському сайті "RST.ua", який не являється авторизованим сайтом ПП "Автошкола". Власним сайтом підприємства є "http://autoshkola.etov.ua/", на якому ніколи не розміщувалось повідомлень про реалізацію автомобільних причепів. Крім того, позивач [PERSON] у позовній заяві вказує, що він перерахував грошові кошти на карткові рахунки [PERSON] та [PERSON], однак вказані особи ніколи не перебували та не перебувають у трудових відносинах з ПП "Автошкола". Також просить звернути увагу, що копії статутних документів, які надав суду позивач [PERSON], не відповідають справжнім статутним документам ПП "Автошкола", до якого пред'явлено позов. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно не з'явились, причин своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, відзиву на позовну заяву не подавали. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмові формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення). Згідно ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.1-1 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно п.22 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" - оскільки Закон України "Про захист прав споживачів" не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу. Оскільки предметом спору в даній цивільній справі є договір купівлі-продажу автомобільного причепу, укладений між сторонами та спрямований на задоволення особистих потреб позивача, тому при вирішенні даної цивільної справи суд застосовує положення Закону України "Про захист прав споживачів". Позивач [PERSON] обґрунтовує свій позов тим, що 26 травня 2017 року між ним та ПП "Автошкола" був укладений договір купівлі-продажу автомобільного причепу вартістю 13500 грн., оскільки в мережі Інтернет на сайті "RST.ua" він знайшов оголошення ПП "Автошкола"про продаж вказаного причепу та по телефону з чоловіком, який представився менеджером ПП "Автошкола" [PERSON], досяг згоди з усіх істотних умов договору. Проте, позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що 26 травня 2017 року між ним та відповідачем ПП "Автошкола" був укладений договір купівлі-продажу автомобільного причепу легкового двохосного вартістю 13500 грн. Позивач [PERSON] обґрунтовує свій позов тим, що на виконання умов договору купівлі-продажу автомобільного причепу, укладеного 26 травня 2017 року між ним та ПП "Автошкола", він перерахував грошові кошти: 27 травня 2017 року - відповідачеві [PERSON] в сумі 7016,80 грн., 28 травня 2017 року - відповідачеві [PERSON] в сумі 6987,40 грн. Проте, позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що вказані грошові кошти були перераховані на виконання умов договору купівлі-продажу автомобільного причепу. Крім того, в наданих позивачем квитанціях про перерахування грошових коштів (№ [NUMBER] від 27 травня 2017 року на суму 2802,80 грн., № [NUMBER] від 27 травня 2017 року на суму 4214 грн., № [NUMBER] від 28 травня 2017 року на суму 6987,40 - л/с 8, 93) взагалі не вказано прізвища платника, прізвища та номеру рахунку отримувача, а призначенням платежу зазначено "поповнення карткового рахунку Master Card" та "поповнення карткового рахунку VISA". При цьому, в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що номери рахунків та прізвища отримувачів коштів [PERSON] та [PERSON], він знає виключно зі слів чоловіків, які по телефону представлялись менеджерами ПП "Автошкола" [PERSON] та [PERSON]. З довідки ПП "Автошкола" від 04 грудня 2017 року № 76 (л/с 64) вбачається, що підприємство не перебувало раніше і не перебуває зараз у будь-яких трудових відносинах, укладених в межах Кодексу законів про працю України та Цивільного кодексу України, з [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] обґрунтовує свій позов тим, що внаслідок невиконання умов договору купівлі-продажу автомобільного причепу, укладеного 26 травня 2017 року між ним та ПП "Автошкола", відповідачі ПП "Автошкола", [PERSON] та [PERSON] заподіяли йому моральну шкоду в сумі 5000 грн. Проте, позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок протиправної поведінки відповідачів йому заподіяна моральна шкода. Таким чином, позивач [PERSON] не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на обґрунтування заявлених ним позовних вимог. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу, стягнення вартості товару та відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав споживача, позивач [PERSON] не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість.

Outcome: dismissed