Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК" звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно. Свої вимоги мотивував тим, що 27 грудня 2010 року між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Базис" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 14/10-ФО. В забезпечення виконання зобовязань, між ПАТ "АКБ "БАЗИС" та [PERSON], 27.12.2010 року укладено договір застави № 52, згідно якого [PERSON] в заставу передано майно, а саме транспортні засоби, перелік яких зазначено у вищевказаному договорі. Заочним рішенням Красноградського районного суду від 18.06.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ "АКБ "БАЗИС" стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 3 755 909,79 грн. та судові витрати у розмірі 3219 грн. 19.08.2016 року між ПАТ "АКБ "БАЗИС" та ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК" укладено Договір № ВВ-14/10-ФО про відступлення права вимоги за кредитним договором № 14-10/ФО від 27.12.2010 року. Крім того, 22.02.2010 року між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Базис" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 01/10-ФО. В забезпечення виконання зобовязань боржника [PERSON], між ПАТ "АКБ "БАЗИС" та [PERSON] 26.02.2010 року укладений договір застави № 8, згідно якого в заставу було передано майно [PERSON], а саме автомобіль зазначений у договорі. Заочним рішенням Красноградського районного суду від 18. 06.2013 року на користь ПАТ "АКБ "БАЗИС" з [PERSON], [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 3 568 401,18 грн. та судові витрати у розмірі 3219 грн. 19.08.2016 року між ПАТ "АКБ "БАЗИС" та ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК" уклали Договір № ВВ-01/10-ФО про відступлення права вимоги за кредитним договором № 01-10/ФО від 22.02.2010 року. Між відповідачем по справі [PERSON] та ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Базис" 27.12.2010 року було укладено кредитний договір № 15/10-ФО. В забезпечення виконання зобовязань, між сторонами договору також 27.12.2010 року був укладений договір застави № 49. В заставу було передано майно [PERSON], а саме автомобілі зазначені у договорі. Також в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором № 15/10-ФО від 27.12.2010 року між ПАТ "АКБ "БАЗИС" та [PERSON] , як майновим поручителем, укладено договір застави № 50 згідно якого в заставу було передано майно, а саме транспортні засоби , перелік яких зазначено у вищевказаному договорі застави. 19.08.2016 року ПАТ "АКБ "БАЗИС" та ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК" уклали Договір № ВВ-15/10-ФО про відступлення права вимоги за кредитним договором № 15-10/ФО від 27.12.2010 року. Внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами перед кредитором утворилася заборгованість в загальному розмірі станом на грудень 2016 року в сумі 5 632 318,12 грн. З цих підстав позивач просив суд звернути стягнення на користь ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК" на предмети застави за договорами застави № 52 від 27.12.2010 року, № 8 від 22.02.2010 року, № 49 від 27.12.2010 року, № 50 від 27.12.2010 року, в рахунок погашення заборгованості, а саме на транспортні засоби, які зазначені у вказаних договорах, шляхом визнання права продажу будь-якій особі покупцеві предметів застави, за ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК". У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, та просив їх задовольнити, понесені судові витрати клопотав не стягувати з відповідачів. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали в повному обсязі. Підтвердили, що мають заборгованість за кредитними договорами в розмірі вказаному в позовній заяві, проти задоволення позовних вимог ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК" не заперечували. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 27 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "АКЦІОНЕРНИЙ [PERSON] "БАЗИС" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 14/10-ФО, за яким останній отримав кредит у розмірі 3\~177\~317,14 грн. з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2013 року з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, інші платежі та неустойку, в строки на умовах визначених Кредитним договором, а також інші зобов'язання, передбаченні умовами Кредитного договору. У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір застави № 52 від 27 грудня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 9195. [PERSON] в забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором передав ПАТ "АКБ "БАЗИС" в заставу належні йому на праві власності транспортні засоби: 1 Сідловий тягач -Е DAF модель 85СF430, 2002 року випуску , шасі № ХLRT85ХС0Е583963, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС №049529, видане РЕВ МВ № 8 ДАІ ГУ МВС м.Красноград у Харківській області 18.09.2007 року ; 2 Сідловий тягач -Е DAF модель FТ 95.530.Х, 2001 року випуску , шасі № ХLRTS47ХS0Е559184, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС №049623, видане РЕВ МВ № 8 ДАІ ГУ МВС м.Красноград у Харківській області 03.10.2007 року; 3 Н/причіп-платформа-ЕGOLDHOFER модель STZ-VL, 1997 року випуску, № кузова/шасі 2279669/5700, 54052515238, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС №064701 видане ВРЕР № 8 ГУ МВС у Харківській області 08.11.2007 року; 4 Сідловий тягач -Е DAF модель FТS 95 ХF, 2001 року випуску, № кузова/шасі XLRTS47XS0Е562448, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серіїАХС №073699 видане ВРЕР № 1 ГУ МВС м.Харків 26.12.2007 року; 5 Фургон малотонажний В MERСEDES-BENS, модель VІTO 115 CDI, 2006 року випуску, № кузова/шасі WDF63960313301038, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серіїАХС № 090181 видане ВРЕР № 1 ГУ МВС м.Харків 26.12.2007 року; 6 Сідловий тягач -Е DAF модельХF 95.430, 2001 року випуску, № кузова/шасі XLRTS47XS0Е546552, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС № 087935 видане ВРЕР № 1 ГУ МВС м.Харків 27.02.2008 року; 7 Сідловий тягач MAN модель: 18.413, 2001 року випуску, № кузова/шасі WMAH05ZZZ1G153552, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 611241 видане Красноградським МРЕВ [PERSON] України 29.12.2006 року. Вказане рухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.12.2010 року зі строком дії до 20.08.2021 року. 22 лютого 2010 року між Публічним акціонерним товариством "АКЦІОНЕРНИЙ [PERSON] "БАЗИС" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 01/10-ФО, та надано кредит у розмірі 3\~066 175 грн. з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2012 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних, інші платежі та неустойку, в строки на умовах визначених Кредитним договором, а також інші зобов'язання, передбаченні умовами Кредитного договору. У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 01/10-ФО між Банком та [PERSON] укладено договір застави № 8 від 26 лютого 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1178. [PERSON] в забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором № 01/10-ФО передав ПАТ "АКБ "БАЗИС" в заставу належний йому на праві власності транспортний засіб сідловий тягачVOLVO, модель FН 12, 2000 року випуску, № кузова/шасі YV2A4DBCXYB242050, реєстраційний номер [NUMBER]. 27 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "АКЦІОНЕРНИЙ [PERSON] "БАЗИС" та [PERSON] укладено кредитний договір № 15/10-ФО. Надано кредит у розмірі 4652054,05 грн., з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2013 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, а також комісійну винагороду, інші платежі та неустойку, в строки на умовах визначених Кредитним договором, а також інші зобов'язання, передбаченні умовами Кредитного договору. У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір застави № 49 від 27 грудня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 9194. [PERSON] в забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором передав ПАТ "АКБ "БАЗИС" в заставу належні йому на праві власності транспортні засоби: 1 Сідловий тягач - Е MAN, модель 19.293 (V=9973), 1997 року випуску, № кузова/шасі WMAT022273М229687, реєстраційний номер [NUMBER]; 2 Сідловий тягач - Е IVECO, модель 440E42, 1997 року випуску, № кузова/шасі WJMMiVPM004134513, реєстраційний номер [NUMBER]; 3 Н/причіп бортовий- Е SAMRO, модель SR334 , 1998 року випуску, № кузова/шасі VK1SR3D343K001007, реєстраційний номер [NUMBER]; 4 Сідловий тягач - Е RENAULT, модель MAGNUM АЕ 430, 1999 року випуску, № кузова/шасі VF611GTA100009411, реєстраційний номер АХ 7379АІ; 5 Н/причіп фургон- Е AСKERMAN, модель FRUEНAUF, 1992 року випуску, тип , № кузова/шасі WAFXXXXXXNZ006156, реєстраційний номер [NUMBER]; 6 Сідловий тягач - Е IVECO, модель MAGIRUS 440Е42, 1998 року випуску, № кузова/шасі WJMM1VSJ004200149, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказане рухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.12.2010 року зі строком дії до 20.08.2021 року. Крім того [PERSON], як майновий поручитель [PERSON] за кредитним договором № 15/10-ФО від 27.12.2010 року, уклав договір застави № 50, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 9196, та передав у заставу належні йому на праві власності транспортні засоби: 1 Сідловий тягач - Е DAF, модель 95 ХF 430, 1999 року випуску, № кузова/шасі XLRTЕ47ХS0Е461064, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС № 925396 видане МРЕВ м. Харкова 31.01.2006 року ; 2 Н/причіп цистерна- Е SPIIZER, модель SF 2230GALA, 1992 року випуску, № кузова/шасі 574172, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС № 925400 видане МРЕВ м.Харкова 31.01.2006 року; 3 Сідловий тягач DAF, модель 95400, 1996 року випуску, № кузова/шасі XLRTЕ47WS0Е437718, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 602331 видане Красноградським МРЕВ [PERSON] України 10.10.2006 року; 4. Сідловий тягач - Е MAN, модель 19.403, 1999 року випуску, № кузова/шасі WMAT32Y617M258446, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 164342 видане МРЕВ м.Харкова 28.02.2006 року; 5. Н/причіп платформа - Е NООТЕВООМ, 1999 року випуску, № кузова/шасі 2282311/5700 86020082, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС №099972 видане ВРЕР № 1 ГУ МВС м.Харків 05.04.2008 року; 6. Н/причіп платформа - Е NООТЕВООМ, модель ЕURО 58 03, 1998 року випуску, № кузова/шасі 2281360/5700 87020317, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серіїАХС № 096881 видане ВРЕР № 1 ГУ МВС м.Харків 27.02.2008 року. Вказане рухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.12.2010 року зі строком дії до 20.08.2021 року . Відповідно до ст.19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов"язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно з вимогами ст.27 \~Закону України "Про заставу"\~застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов"язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно з ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За нормами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз"яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша ст.20 ЦК України , ст.3,4 ЦПК України). Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань з [PERSON] заочним рішенням Красноградського районного суду від 18.06.2013 року на користь ПАТ "АКБ "БАЗИС" стягнуто заборгованість у сумі 3\~755\~909. 79 грн. 19.08.2016 року між ПАТ "АКБ "БАЗИС" та ПП «ЛПГ-ЛОГІСТІК» укладено договір № ВВ-14/10-ФО відступлення права вимоги за кредитним договором № 14/10-ФО від 27.12.2010 року. На момент вказаного договору цесії сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ "АКБ "БАЗИС" становить 3\~852\~751,91 грн., що зазначено в договорі. [PERSON] також порушувала виконання зобовязань за кредитним договором № 01/10-ФО від 22.02.2010 року, у звязку з чим заочним рішенням Красноградського районного суду від 18.06.2013 року з неї стягнуто на користь ПАТ "АКБ "БАЗИС" заборгованість за кредитним договором № 01/10-ФО від 22.02.2010 року в розмірі 3\~568\~401,18 грн. 19.08.2016 року між ПАТ "АКБ "БАЗИС" та ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК" укладено договір № ВВ-01/10-ФО відступлення права вимоги за кредитним договором № 01/10-ФО від 22.02.2010 року. На момент вказаного договору цесії сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ "АКБ "БАЗИС" становить 3\~274\~536,69 грн., що зазначено в договорі. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 4 вересня 2013 року № 6-73цс13, від 22 жовтня 2014 року № 6-153цс14, від 9 вересня 2015 року 6-939цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. 19.08.2016 року між ПАТ "АКБ "БАЗИС" та ПП "ЛПГ-ЛОГІСТІК" укладено договір № ВВ-15/10-ФО відступлення права вимоги за кредитним договором № 15/10-ФО від 27.12.2010 року. На момент вказаного договору цесії сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ "АКБ "БАЗИС" становить 5\~632\~318,12 грн., що зазначено в договорі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет застави покладається на заставодержателя. Відповідно до частини першої ст.11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет застави у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1080цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК Україн є обов'язковою для судів. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як передбачено ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засідання встановлено, що відповідачем [PERSON]Є, взяті на себе зобовязання не виконуються. Відповідач на даний момент належну суму заборгованості за кредитним договором № 15/10-ФО від 27.12.2010 року позивачу не повернув. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року(справа № 6-10цс13). Статтями\~ 10,60 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Outcome: approved