Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

ТОВ «Агрофірма Дружба» звернулось до Яготинського районного суду з позовом до [PERSON], Спільного підприємства ТОВ "Нива Переяславщини", третя особа: відділ державної реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію речового права оренди, в котрому зазначено, що між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON] 25 грудня 2006 року був укладений договір оренди земельної ділянки. Договір оренди землі з [PERSON] зареєстрований у Яготинському відділі Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області, відповідно, 25 грудня 2006 року за № 040633500605. Вказаний договір є чинним, укладеним на строк до 2020 року, не розірваним, не припиненим, не визнаним недійсним. Власником даної земельної ділянки проведено реєстрацію свого речового права на об'єкт нерухомості у Державній реєстраційній службі Міністерства юстиції України. Оскільки така реєстрація не припиняє дії договору оренди, то може бути підставою для реєстрації оренди, як речового права виключно з позивачем. Проте, відповідачем - власником земельної ділянки, всупереч вимог ст.. 526 ЦК України,ч.2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», умов договору про строк дії договору оренди, про зобов'язання орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись орендованою земельною ділянкою, був укладений договір оренди з СП ТОВ «Нива Переяславщини», а тому на підставі ч.2 ст. 95, 152 ЗК України, ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі», ч.1 ст. 15, ч.1 ст.215, ч.1 ст.203, ч.1 ст. 236 ЦК України, ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач просив визнати недійсним договір оренди, укладений між [PERSON] та СП ТОВ «Нива Переяславщини» у 2013 році та скасувати рішення про державну реєстрацію речового права оренди, яке виникло на підставі оспорюваного договору оренди землі. В судовому засіданні представник позивача, ТОВ «Агрофірма Дружба» підтримав вимоги позову, та просив прийняти до уваги, що рішенням Яготинського районного суду від 9 листопада 2012 року відповідачам - власнику земельної ділянки було відмовлено у розірванні договору оренди, укладених між ним та позивачем, які він просив розірвати з причин низької орендної плати. Даним рішенням був встановлений факт укладення між сторонами договору, а тому в силу ст. 61 ЦПК України дані обставини не потребують доведення. Крім цього, в договорі оренди, укладеному з відповідачем не визначені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є також підставою для визнання цього договору недійсним. Невідомо, чи є у позивача в наявності додатки до договорів, які є їх невід'ємною частиною, проте в даному догооворі оренди міститься кадастровий номер. Просив застосувати до позовних вимог в частині визнання недійсними договорів оренди строки позовної давності. Представник [PERSON] проти позову заперечував та звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Агрофірма «Дружба», третя особа СП ТОВ "Нива Переяславщини», в котрому зазначено, що 20.03.2013 року СП ТОВ «Нива Переяславщини» та [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований у Реєстраційній службі Яготинського РУЮ про що у державному реєстрі земель вчинено відповідні записи. Вимоги позивача - ТОВ «Агрофірма Дружба» ґрунтуються на тому, що протягом 2006 року між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON] вже був укладений договір оренди відносно тієї ж земельної ділянки, яка була передана в оренду СП ТОВ «Нива Переяславщини». Вважає, що договір про передачу земельної ділянки в оренду ТОВ «Агрофірма Дружба» є недійсним з наступних підстав. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.98 № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», (втратила чинність 20 липня 2011 року) та наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», зареєстрованим в Мінюсті 25.06.2003 року за № 641/7962 (втратив чинність 7 липня 2012 року). Причому вищезазначений Порядок державної реєстрації договорів оренди землі діяв у частині, що не суперечив Земельному кодексу України від 1 січня 2002 року. Порядок не передбачав обов'язковості даних щодо кадастрового номера земельної ділянки. Статтею 202 ЗК України, що набрав чинності 1 січня 2002 року було визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з 2 частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Тобто з 1 січня 2002 року під час реєстрації договорів оренди землі дані про кадастровий номер земельної ділянки були обов'язковими для здійснення державної реєстрації. Пізніше з набранням чинності Закону України «Про державний земельний кадастр» були внесені зміни і до ст. 15 Закону «Про оренду землі» та однією з істотних умов договору оренди землі був визначений об'єкт оренди, дані котрого включали в себе кадастровий номер земельної ділянки, план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання - передачі об'єкта оренди, проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Разом з тим, відповідно до абзацу шостого підпункту 1.2 пункту 1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему від 2 липня 2003 року за № 174 зареєстрованим в Мінюсті 25 липня 2003 року за № 641/7962, визначено, що Державний реєстр земель -це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК. В силу ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Статтями 125 та 126 ЗК України визначено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Таким чином, державна реєстрація у встановленому законом порядку договору оренди земельної ділянки між відповідачем і ТОВ «Агрофірма»Дружба» не відбулася, оскільки вказаний договір не містить додатків відповідно до ст..15 Закону «Про оренду землі», що є його невід'ємною частиною. Так, ст.. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулюється порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до зазначеної статті постановою КМУ від 22 червня 2011 року № 703 було затверджено «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Згідно п.12 Порядку, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках), повноважень заявника, відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах, наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону. Пунктом 23 Порядку встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком (п.26 порядку). У пункті 27 Порядку визначено документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, у підпункті 1 якого зазначено, зокрема, що такими є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат. Частиною 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений виключний перелік підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього закону; 2)об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, звернулася неналежна особа;4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною 9 ст. 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем; 5-2) заяву про державну реєстрації речових прав, похідних від права власності подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною 9 ст. 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким право набувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 506) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у державному реєстрі прав. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим законом, заборонена. Враховуючи наявність державної реєстрації укладеного в установленому порядку договору оренди між СП ТОВ "Нива Переяславщини» та [PERSON] зазначене свідчить, що у відповідності до п. 12 Порядку була проведена відповідна перевірка з метою з'ясування відсутності суперечності між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було встановлено. Зазначене свідчить про правомірність користування спірною земельною ділянкою СП ТОВ "Нива Переяславщини» та безпідставність користування ними ТОВ «Агрофірма Дружба». Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних праві і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ними. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз'яснено, що такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України)…Відповідно до п.5 Постанови № 9 зазначено, що відповідно до ст. 215,216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтись окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину або відмову в цьому. За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину недійсним( ч.2 п.2.5.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року № 11). Так як державна реєстрація у встановленому законом порядку між ТОВ «Агрофірма Дружба» та позивачем за зустрічним позовом не відбулась, невід'ємні частини договорів відсутні, договір оренди є нікчемним, а оскільки між сторонами існує спір щодо нікчемності укладеного договору між ТОВ «Агрофірма Дружба» позивач за зустрічним позовом просив встановити нікчемність та визнати недійсним вказаний договір оренди, укладений з ТОВ «Агрофірма Дружба». Оригінал договору оренди землі у власника земельної ділянки відсутній. Про порушення своїх прав він дізнавсь у 2012 році під час розгляду справи в Яготинському районному суді про розірвання договору оренди. Спільне підприємство ТОВ «Нива Переяславщини» проти позову ТОВ «Агрофірма Дружба» заперечувало та звернулось до ТОВ «Агрофірма Дружба» з зустрічним позовом з тих же підстав що і [PERSON], з позовними вимогами по визнання недійсним договору оренди укладеного між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON]. Представник третьої особи - відділу державної реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази, суд вважає, що первісний позов ТОВ «Агрофірма Дружба», зустрічний позов СП ТОВ «Нива Переяславщини» до задоволення не підлягають, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Так, з показань свідка [PERSON], даних в судовому засіданні видно, що на той час займав посаду реєстратора, та в його обов'язки входила реєстрація договорів оренди, на оригіналі даного договору оренди, схожий підпис на його і печатка схожа, проте чи дійсно був зареєстрований ним даний договір оренди запевнити не може. Крім цього, в додатку до договору міститься лише акт приймання-передачі земельної ділянки, та відсутня копія державного акту з кадастровим номером та інші додатки до даного договору, що є його невід'ємною частиною. Дійсні дані про реєстрацію даного договору оренди повинні міститися в реєстраційній книзі, яка можливо може міститися в реєстраційному відділі Управління дерземагенства в Яготинському районі Київської області. В разі реєстрації в зазначеній книзі, договір оренди з відповідними додатками передавався до Управління дерземагенства в Яготинському районі Київської області та АС ДЗК для подальшої реєстрації договору оренди земельної ділянки. Так, з копій договору оренди землі (а.с.4-5) видно, що сторонами по договору є ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON]. Укладення договору оренди датовано, відповідно, 25 грудня 2007 року. В копії та оригіналу оглянутому в судовому засіданні є відмітки про те, що договір оренди землі з [PERSON] зареєстрований у Яготинському відділі Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області, відповідно, 25 грудня 2006 року за № 040633500605, відтиски печатки установи, де проведена реєстрація на копії нечитабельна, на оригіналі міститься відтиск печатки. На копії та оригіналі договору міститься кадастровий номер. До договору оренди не додані копії документів, що є за умовами договору його невід'ємною частиною, за виключенням акту приймання передачі об'єкту оренди від 25 грудня 2006 року між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,8172 га. Оригінал даного договору оренди міститься на декількох аркушах, які не прошиті не пронумеровані та не закріплені у відповідному порядку. З копії договору оренди землі, укладених між СП ТОВ «Нива Переяславщини» та [PERSON] від 20 березня 2013 року (а.с.20-21, 59-60) видно, що договір має відмітку про державну реєстрацію у реєстраційної службі Яготинського РУЮ про що у Державному реєстрі земель вчинені записи, відповідно, 14 липня 2013 року за № 1644119. До договору додані документи, які є невід'ємною частиною договору оренди, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.22-30, 61-69). З відповіді на запит суду начальника Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с.43, 90) вбачається, що інформація про зареєстровані договори між позивачем та відповідачем - власником земельної ділянки у відділі Держземагенства в Яготинському районі відсутня та в Державному земельному кадастрі відсутня. З відповіді на запит суду Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с.50) видно, що надання відомостей з Державного земельного кадастру про об'єкти Державного земельного кадастру, та відмови у їх наданні, витягів з Державного земельного кадастру про будь-яку земельну ділянку в межах державного кордону належить до компетенції Державних кадастрових регістраторів Держземагенства та його територіальних органів. Структурними підрозділами Центру ДЗК передані за актами приймання-передачі до територіальних органів Держземагенства України всі наявні Книги реєстрації та Поземельні книги. З відповіді на запит суду реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області (а.с.91) вбачається, що книги записів реєстрації договорів оренди землі до реєстраційної служби не передавалися. З копії рішення Яготинського районного суду від 9 листопада 2012 року (а.с.96-102) видно, що мешканці с. Капустинці в тому числі відповідач за первісним позовом [PERSON]. звертався до суду з позовом про розірвання договору оренди з підстав невиконання ТОВ "Агрофірма Дружба" умов договору щодо орендної плати, тобто законність укладення договору оренди та його реєстрації не були предметом спору. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі було врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.98 № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», (втратила чинність 20 липня 2011 року) та наказом Держкомзему України від 02.07.2003 №174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», зареєстрованим в Мін'юсті 25.06.2003 р. за № 641/7962, (втратив чинність 7 липня 2012 року). Причому вищезазначений Порядок державної реєстрації договорів оренди землі діяв у частині, що не суперечив Земельному кодексу України від 1 січня 2002 року. Порядок не передбачав обов'язковості даних щодо кадастрового номера земельної ділянки. Статтею 202 ЗК України, що набрав чинності 1 січня 2002 року було визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок: б) поземельної книг, яка містить відомості про земельну ділянку. Тобто, з 1 січня 2002 року під час реєстрації договорів оренди землі дані про кадастровий номер земельної ділянки були обов'язковими для здійснення державної реєстрації. Пізніше, з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» були внесені зміни і до ст. 15 Закону «Про оренду землі» , та однією з істотних умов договору оренди землі був визначений об'єкт оренди, дані котрого включали в себе кадастровий номер земельної ділянки, (в редакції Закону N 3613-VI ( 3613-17 ) від 07.07.2011 ). Разом з тим, відповідно до абзацу шостого підпункту 1.2 пункту 1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему від 2 липня 2003 року № 174, зареєстрованим в Мін'юсті 25 липня 2003 року за № 641/7962, визначено, що Державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК, (автоматизованої системи державного земельного кадастру). Підпунктами 4.6.; 9.4.1; 12.7.3; 12.2; 12.3; 12.10 зазначеного Тимчасового порядку також передбачалось, що внесення записів реєстрації до книги реєстрації здійснює особа, яка призначається згідно з наказом оператора (реєстратора). У графі 6 книги записів реєстрації послідовно зазначаються кадастровий номер земельної ділянки та її місцерозташування. Номер Поземельної книги збігається з кадастровим номером земельної ділянки. Поземельна книга (додаток 4) відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку. Дані для формування Поземельної книги вносяться до бази даних АС ДЗК після внесення записів до книги реєстрації. Поземельна книга зберігається довічно, міститься у папці зі швидкозшивачем. Оформлення Поземельної книги має відповідати вимогам нормативної документації з діловодства (нумерація сторінок, печатка, відповідальний за ведення книги та інше). Згідно ст.25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку… В силу ст.15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею…є підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі, акт приймання-передачі об'єкта оренди, проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Згідно ст.ст 125, 126 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації…Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Судова практика у роз'ясненні поняття правочин виходить з того, що правочин це правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст.. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 4 ЦК України …актами цивільного законодавства є також інші закони України…, постанови Кабінету Міністрів..., акти органів державної влади України, що видіються у випадках і в межах, встановлених Конституцією та законом. Згідно ч.1,ч.2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені чистинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. В силу ст.ст.215 і 216 ЦК України суди вправі розглядати позови про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків його недійсності. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» містить роз'яснення , що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтись окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних праві і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ними. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України)… Відповідно до 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідно календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст..257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст..261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст.ст.1, 3 Конституцією України, Україна є демократичною, соціальною, правовою державою, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до п. 1 ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Так, право на судовий захист передбачається ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України. Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України, щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦК, статей 1, 3, 4 ЦПК щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, очевидним стає висновок про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав та інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час проведення державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок між відповідачами та позивачем ТОВ «Агрофірма Дружба» був присутній кадастровий номер, проте була відсутня копія державного акту, що посвідчує право власності особи на земельну ділянку, додатки, що є невід'ємною частиною договору оренди, окрім акту приймання передачі об'єкту оренди від 25 грудня 2006 року між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,8172 га, що передбачає ст..15 Закону України «Про оренду землі». Крім цього, оригінал даного договору оренди міститься на декількох аркушах, які не прошиті не пронумеровані та не закріплені у відповідному порядку. Так, ст.ст.125,126 ЗК України визначено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації… Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Статтею 210 ЦК України закріплено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Ст. 215 ЦК України визначає, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В силу ст. 228 ЦК України нікчемним є правочин який порушує публічний порядок, який спрямований на використання приватної власності всупереч вимогам закону. Відповідно до вимог ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Вимоги позивача за первісним позовом про визнання договорів оренди землі між власником земельної ділянки та СП ТОВ «Нива Переяславщини» ґрунтуються на тому, що договір оренди між ним та відповідачем був укладений та зареєстрований у законному порядку, проте доводи позивача у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. Договір оренди земельної ділянки між СП ТОВ «Нива Переяславщини» та відповідачем, укладений та зареєстрований у 2013 році з дотриманням вимог чинного законодавства, для визнання його недійсним підстав немає. Доводи ТОВ «Агрофірма Дружба» в тій частині, що договір оренди укладений з СП ТОВ «Нива Переяславщини» необхідно визнати недійсним і з тих підстав, що в них відсутні істотні умови договору оренди, не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Агрофірма Дружба» не є стороною за цим договором та відсутність зазначених умов не можуть вплинути на права товариства. В задоволенні зустрічного позову СП ТОВ «Нива Переяславщини» необхідно відмовити, оскільки на час укладення договору оренди земельної ділянки між ТОВ «Агрофірма Дружба» та землевласником будь - які права позивача не були порушені. Крім цього, СП ТОВ «Нива Переяславщини» не є стороною цих договорів. З огляду на викладене, а також враховуючи, що до договору оренди землі, укладеного між власником земельної ділянки та ТОВ «Агрофірма Дружба» в порушення ст. 15 Закону України «Про оренду землі» не були додані додатки, які є їх невід'ємною частиною, план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлення земельних сервітутів, акт визначення меж земельних ділянок в натурі… Вказані додатки містять в собі відомості, що безпосередньо стосуються істотних умов договору. Так їх відсутність не надає можливості встановити дані щодо об'єкту оренди, місце розташування земельної ділянки, її розмір, існуючи обмеження, обтяження щодо використання земельної ділянки та інше. Тобто, на момент вчинення правочину не були додержані і вимоги, встановлені ч.1 ст.203 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а також враховуючипояснення свідка з приводу реєстрації даного договору оренди та відповіді на запит суду Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області, - державна реєстрація договору оренди між позивачем та відповідачем - власником земельної ділянки відбулась з порушенням вимог закону, що тягне за собою його недійсність, про що свідчать вище зазначені докази. Наявність відміток у копії договору оренди та оригіналу договору оренди, який не прошитий не пронумерований та не засвідчений у встановленому порядку, про його державну реєстрацію за таких обставин, само по собі, не доводить її здійснення у встановленому законом порядку, з огляду на вище викладене та наявні докази по справі. Крім цього, позивач в судовому засіданні не надав для огляду додатків до договору оренди земельної ділянки, що є невід'ємною його частиною. Оскільки рішення Яготинського районного суду від 9 листопада 2012 року було прийнято за позовом, що мав інший предмет, ніж у даній справі, то ст. 61 ЦПК України в цьому випадку не може бути застосована. Також, враховуючи ті обставини, що СП ТОВ "Нива Переяславщини" стало відомо про порушення їх прав протягом 2013 року, а [PERSON] протягом 2012 року стало відомо про порушення його прав, про що свідчить також рішення Яготинського районного суду від 9 листопада 2012 року, позивачами за стрічними позовами не порушено строку позовної давності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов СП ТОВ "Нива Переяславщини" до задоволення не підлягають, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial