Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

28.03.2016 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" в особі Донецького регіонального відділення АБ "Експрес-Банк" про стягнення з відповідача [PERSON] 24754,74 гривень заборгованості за кредитним договором та судових витрат в розмірі 1378,00 гривень. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 15.01.2014 року між ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" в особі Донецького регіонального відділення АБ "Експрес-Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 8899/30/к від 15.01.2014 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 20000,00 гривень строком на 24 місяці з 15.01.2014 року по 15.01.2016 року зі сплатою 28% річних. ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" в особі Донецького регіонального відділення АБ "Експрес-Банк" було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 23.03.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 24754,74 гривень. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі ( а.с. 41-42). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.47, 48). Однак відповідач в судове засідання повторно не з*явився, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2014 року між ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" в особі Донецького регіонального відділення АБ "Експрес-Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 8899/30/к від 15.01.2014 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 20000,00 гривень строком на 24 місяці з 15.01.2014 року по 15.01.2016 року зі сплатою 28% річних (а. с.6-7, 11-18). Позивач свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами (а.с. 25-26). Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів Внаслідок цього станом на 23.03.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 24754,74 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 11660,00 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 5488,25 гривень, інфляційних нарахувань на суму простроченого боргу в розмірі 1021,46 гривень, 3268,17 гривень та 1316,86 заборгованість з пені за користуванням кредитом та суми штрафу 2000,00 гривень ( а.с. 27). За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 11660,00 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 5488,25гривень, а всього 17148,25 гривень, суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені, інфляційниих та штрафів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014р. №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з ч.2 ст. 11 вказаного Закону його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Частиною 5 ст. 11 цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р. на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». У пункті 17 цього додатку вказане місто Лиман (Краснолиманська міська рада). З копії паспорта відповідача [PERSON] вбачається, що він з 2002 року зареєстрований за адресою: [INFO] (колишнє м. Красний Лиман), Донецької області (а.с. 8-9), тому суд застосовує вимогу наведеного вище Закону. З розрахунку пені за прострочення сплати процентів видно, що період її нарахування визначений з 23.03.2015 року по 22.03.2016 року, в сумі 3268,17 гривень та в сумі 1316,86 гривень, в загальній сумі 4585,03 гривень і ця сума не має бути стягнута з відповідача [PERSON], відповідно до вимог Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (а.с. 27-29). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що штраф в сумі 2000,00 гривень нараховано станом на 23.03.2016 року та сума інфляційних нараховано з січня 2015 року по лютий 2016 року (а.с.27-29). Тому з огляду на викладене позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 2000,00 гривень та інфляційних нарахувань в сумі 1021,46 гривень не грунтуються на вимогах законодавства і задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду по сплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень (а.с.2), суд враховує вимоги п. 35 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати» відповідно до якого вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також суд враховує роз»яснення, викладені у п.36 вказаної постанови, які передбачають, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Тому позовні вимоги позивача і в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 954,54 гривень (1378,0 х69,27%(24754,74:(17148,25х100):100).

Outcome: partial