Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

10 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2017 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністкрства юстиції (м. Одеса) зареєструвано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим, оскільки в силу різності характерів між ними постійно виникали сварки та суперечки. З 01.01.2020 року припинили спільне проживання. Дитина проживає з відповідачем. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе, тому просить суд шлюб розірвати, судові витрати з відповідача не стягувати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач також надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнала, просила справу слухати в її відсутність, залишити їй пшлюбне прізвище " [PERSON] ". Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 27 жовтня 2017 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №90); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане (повторно) 10 лютого 2021 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім"ї, з 01.01.2020 року подружжя припинило спільне проживання та не підтримує шлюбні відносини. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає,\~що сім`я\~розпалася остаточно,\~примирення між\~сторонами не\~є можливим,\~позивач наполягає\~на розірванні\~шлюбу, відповідач позов визнає, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.113 СК України\~позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не вирішує питання про стягнення на його користь витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved