Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ПАТ «АСКО - Медсервіс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку уточнював в ході розгляду справи. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що "14" липня 2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода у якій було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ 21041-182-20, державний номер [NUMBER]. У результаті ДТП автомобілю були завдані технічні пошкодження. ДТП сталася з вини водія [PERSON] про що свідчить постанова Червонозаводського райсуду м. Харкова від 03.08.2015 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахована в страховій компанії «АСКО-Медсервіс». Загальна сума завданої позивачу матеріальної шкоди становить 16245 грн., зокрема за послуги авто евакуатора 1200 грн., 350,00 грн. за сплату замовлення-наряду №ЗиФ-743342 від 22.07.15 року за оцінку пошкоджень автомобіля після ДТП;560,00 грн. за стоянку автомобіля, 2172 грн. на оплату запчастин; 750,00 грив. оплату рахунку-фактури №1 від 17.09.15 року за ремонт автомобілята 11200,00 за ремонт автомобілю, а також витрати на сплату за комісію банку 10 грн. та 3 грн. за вїзд до торговельного майданчику ринку « Автогорад». 12.11.2015 року йому було виплачене страхове відшкодування у розмірі 4618,17 грн., тому просить стягнути зі страхової компанії 11\~626,83 грн. Йому також заподіяно і моральну шкоду, так як він втратив душевний спокій, багато часу витрачав на оформлення відповідних документів, спілкування з правоохоронними органами. Цей випадок та його наслідки порушили нормальні життєві звязки і вимагають додаткових зусиль для організації праці та матеріального забезпечення сімї. З вини відповідача деякий час був змушений займатися оформленням документів та не міг працювати, що спричинило йому як приватному підприємцю, значні збитки в теперішній час та відібється на майбутніх прибутках внаслідок розірвання важливих комерційних звязків. Заподіяну моральну шкоду оцінює у розмірі 5000,00 грив, яку просить стягнути з [PERSON] Витрати на правову допомогу складають - 7500 грив., яку просить стягнути з обох відповідачів, а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і дав пояснення про обставини викладені вище, а також зазначив, що не наполягає на стягнення витрат на сплату за комісію банку 10 грн. та 3 грн. за вїзд до торговельного майданчику ринку « Автогорад». Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнав та зазначив, що 14" липня 2015 року мала місце ДТП і автомобілі отримали пошкодження. Водію автомобіля ВАЗ він сплати франшизу у розмірі 1000 грн.Вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не доведені тому просить відмовити в задоволенні позову в цій частині. Представник відповідача страхової компанії «АСКО-Медсервіс»в судове засідання не з*явився, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, просить розглядати справу за його відсутністю, проти позову заперечує в повному обсязі, так як позивачу сплачено страхове відшкодування у розмірі 4618,17 грн., яке розраховане на підставі здійсненого експертом огляду автомобіля, а також Звіту № 523 від 04.09.2015 року. Вартість відновлюваного ремонту зменшена на розмір франшизи та враховано процент фізичного зносу. Законом не передбачена виплата на правову допомогу. Вислухавши сторони та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Власником автомобіля ВАЗ 21041-182-20, державний номер [NUMBER]є [PERSON] Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 14.07.2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода у якій було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль «ВАЗ» 21041-182-20, державний номер [NUMBER]. Постановою судді Червонозаводського райсуду м. Харкова від 03.08.2015 року [PERSON] визнано винним у вищевказаному ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з Полісу № полісом № АЕ/3607544 від 20.05.15 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна-правова відповідальність [PERSON] при експлуатації транспортного засобу Mercedes-Benz Е280, д.н. [NUMBER] застрахована в страхової компанії «АСКО - Медсервіс». Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Згідно Договору страхування страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до Закону України «Про страхування» розмір страхового відшкодування визначається Страховиком, виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням, транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо - транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.35 ЗУ «ОСЦВВНТЗ» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Позивач звернувся до страхової компанії «АСКО-Медсервіс»з заявою про виплату страхового відшкодування на підставі настання страхового випадку згідно до умов Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. Відповідно до п.1 ст.36 ЗУ «ОСЦВВНТЗ» після розгляду страховиком наданих йому визначених у ст. 35 ЗУ «ОСЦВВНТЗ» документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик самостійно приймає рішення про виплату страхового відшкодування. Згідно наданого розрахунку зробленого на підставі Звіту № 523 від 04.09.2015 СК «АСКО-Медсервіс» [PERSON] сплачено страхове відшкодування у розмірі 4618,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Позивач просить стягнути з СК «АСКО-Медсервіс» в рахунок відшкодування шкоди наступі витрати: 350,00 грн., - сплата за замовлення-наряду №ЗиФ-743342 від 22.07.15 року за оцінку пошкоджень автомобіля після ДТП; 2172 грн. на оплату запчастин (товарний чек ПП [PERSON] від 16.09.2015 р. та товарний чек №1465 ПП [PERSON] від 16.09,2015); 750,00 грн. на оплату рахунку фактури № 1 від 17.09.15 р. ( квитанція № 12488775-1 від 17.09.15р.); 11200,00 грн. на оплату ремонту автомобіля ( квитанція № 209140 ФОП [PERSON] від 25.09.15 р.), всього витрати складають 11626,83 грн., а крім того, витрати повязані з евакуацією транспортного засобу-1200 грн., ( копії чеків ФОП [PERSON] від 14.07.2015, від 22.07.2015 року, від 16.09.2015 року); а також 560 грн. плата за послуги стоянки. ( чек від 16.09.2015 року). Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом п. 1 ч. 2\~ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного прав. Згідно частини 1 статті 1194 Цивільного кодексу України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов'язана с платити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу, в більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страховик обраховує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідно відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат за ремонт автомобілю, якій перевищують страхове відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» необхідно стягнути з СК «АСКО - Медсервіс» на користь позивачавитрати на евакуацію транспортного засобу за послуги стоянки, що підтверджується наданими документами, а саме: -1200 грн. - витратина евакуацію, ( чеки ФОП [PERSON] від 14.07.2015, від 22.07.2015 року, від 16.09.2015 року); а також 560 грн. витрати запослуги стоянки, (чек від 16.09.2015року, акт замовленнях наряду ЗиФ-755244 -755244 від 16.09.15р.), а всього 1760 грн.) Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім "ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як зазначено в\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно пункту 4, 5, 9\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~із змінами від 25.05.2001 р. №5 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В результаті\~ДТП [PERSON]\~було спричинено моральну шкоду, так як під час\~ДТП\~він був в автомобілі та пережив стресовий стан в момент зіткнення, зазнав душевні страждання у зв'язку із пошкодженням майна, а також неможливістю тривалий час користуватися своєю власністю, що порушило звичний життєвий уклад позивача. Суд вважає необхідним стягнути моральну шкоду у розмірі 1500 грн. . Ствердження позивача стосовно того, що йому як приватному підприємцю, спричинило значні збитки і що відібється на майбутніх прибутках внаслідок розірвання важливих комерційних звязків є голослівні та не підтверджені будь якими доказами. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами, від 25.09.2015 стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем не був наданий розрахунку таких витрат, був наданий тільки акт виконаних робіт, де зазначено, що позивач та адвокатське бюро дійшли згоду про розмір винагороди за годину роботи 500 грн. та що бюро підтверджує, що позивачу було надано правові послуги на суму 7500 грн. Суд частково задовольняє вимоги в цій частині, а саме: стягує витрати на правову допомогу за участь в судових засіданнях, яка підрахована згідно з Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок її компенсації за рахунок держави» виходячи із 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи, що буде складати 790,60 грн. ( 1 год. 30 хвил. х на 527,20 грн. ( 40% від мінімальної заробітної плати) . Суд вважає необхідним стягнути з витрати на правову допомогу по 395,30 грн. з кожного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову сплачений мінімальний судовій збір у розмірі 487, 20 грн., що підтверджено квитанцією, тому з відповідачів треба стягнути судовий збір 243,60 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved