Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Представник заявника адвокат Скоробогатий М.В., 19.10.2020 року звернувся до Буського районного суду в інтересах позивача [PERSON] до ТОВ «ФК» «Аланд», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С... В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 15 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ХараНаталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис реєстровий № 24013 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 001-13502-070214 від 07.02.2014 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.01.2020 року по 25.05.2020 року. Сума заборгованості складає 21 498,5 грн. Загальна сума, яка підлягала стягненню з боржника, [PERSON] , складає 21 798,5 грн. позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. 07.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відкриття карткового рахунку № 001-13502-070214 зі встановленням кредитної лінії в розмірі 15 000,00 грн. на строк 364 календарних дні. Позивач до дня, коли отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 62850407 від 19.08.2020 року не була інформована не тільки про заміну первісного кредитора ПАТ «Дельта банк» на «ТОВ «ФК «Аланд» але й про наявність у неї будь якої заборгованості, так як жодних листів від ПАТ «Дельта банк» ні від «ТОВ «ФК «Аланд» їй не надходило, тим більше що кредит вона погашала вчасно, про що свідчать квитанції, які збереглися у позивачки. 15.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, реєстровий № 24013, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд"" заборгованості за кредитним договором № 001-13502-070214 від 07.04.2014 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.01.2020 по 25.05.2020. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника - 21 498,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 598,50 грн; прострочена заборгованість за процентами - 8 900,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 0 грн, сума яка підлягає стягненню за вчинення виконавчого напису становить - 300грн. Вказаний виконавчий напис нотаріуса було звернуто до примусового виконання, зокрема 19.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., було відкрито виконавче провадження №62850407. Одночасно виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2 179,85 грн., та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.08.2020 року в сумі 903,00 грн.. Просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 15 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 001-13502-070214 від 07.02.2014 року таким, що не підлягає виконанню. Позивачка [PERSON] та її представник Скоробогатий М.В. в судове засідання не прибули, належно та вчасно були повідомлені про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи представник позивача Скоробогатий М.В. додав заяву, про проведення засідання у їх відсутності, просив позов задоволити. Представник відповідача ТзОВ «ФК «Аланд» в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день і час розгляду справи, правом надання відзиву не скористався, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала клопотання, про проведення засідання у її відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день і час розгляду справи, правом надання відзиву не скористався, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 15 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ХараНаталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис реєстровий № 24013 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 001-13502-070214 від 07.02.2014 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.01.2020 року по 25.05.2020 року. Сума заборгованості складає 21 498,5 грн. Загальна сума, яка підлягала стягненню з боржника, [PERSON] , складає 21 798,5 грн. позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що адміністративним судом скасовано нормативний акт, яким передбачався перелік документів, які необхідно подати нотаріусу для вчинення виконавчого напису, такий вчинено поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, та суму заборгованості, щодо стягнення якої відповідач просив вчинити виконавчий напис нотаріуса, не можна вважати безспірною. 07.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відкриття карткового рахунку № 001-13502-070214 зі встановленням кредитної лінії в розмірі 15 000,00 грн. на строк 364 календарних дні. Позивач до дня, коли отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 62850407 від 19.08.2020 року не була інформована не тільки про заміну первісного кредитора ПАТ «Дельта банк» на «ТОВ «ФК «Аланд» але й про наявність у неї будь якої заборгованості, так як жодних листів від ПАТ «Дельта банк» ні від «ТОВ «ФК «Аланд» їй не надходило, тим більше що кредит вона погашала вчасно, про що свідчать квитанції, які збереглися у позивачки. 15.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, реєстровий № 24013, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд"" заборгованості за кредитним договором № 001-13502-070214 від 07.04.2014 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.01.2020 по 25.05.2020. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника - 21 498,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 598,50 грн; прострочена заборгованість за процентами - 8 900,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 0 грн, сума яка підлягає стягненню за вчинення виконавчого напису становить - 300грн. Вказаний виконавчий напис нотаріуса було звернуто до примусового виконання, зокрема 19.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., було відкрито виконавче провадження №62850407. Одночасно виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2 179,85 грн., та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.08.2020 року в сумі 903,00 грн.. Просить суд визнати виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. реєстровий № 24013, вчинений 15.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 001-13502-070214 від 07.02.2014 року. Відповідно до п. 19 ст.34 Закону України" Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України" Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 466/2582/18, нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. Cуд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Таким чином, Закон України «Про нотаріат» урегульовує порядок вчинення нотаріальних дій, і не встановлює випадків вчинення виконавчих написів на боргових документах. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, в силу того, що він є підзаконним нормативним актом, також може визначати тільки порядок, процедуру вчинення виконавчих написів. Ототожнювати його із законом, який визначає випадки вчинення виконавчих написів безпідставно. Отже, оскільки законом України не встановлено випадку вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, визначення такого випадку постановою Кабінету Міністрів України суперечить приписам основного акту цивільного законодавства - Цивільного кодексу України. Враховуючи наведене в сукупності суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення позову представника позивача адвоката Скоробогатого М.В., який діє в інтересах [PERSON] , оскільки приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис без достатніх документів, з порушення приписів чинного законодавства України, що є наслідком визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю. Враховуючи наведене та

Outcome: approved