Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ Сведбанк та ПАТ Дельта Банк відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами; в свою чергу 15 червня 2012 року між ПАТ Дельта Банк та ПАТ Альфа Банк був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2614/0708/71-012 від 08.07.2008 року, що було укладено між ВАТ Сведбанк (правонаступник ПАТ Сведбанк) та [PERSON] на користь ПАТ Альфа-Банк. Таким чином на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ПАТ Альфа-Банк. Вказує, що 08.07.2008 року ВАТ Сведбанк (правонаступник ПАТ Сведбанк) та [PERSON] уклали кредитний договір № 2614/0708/71-012; відповідно до умов вказаного кредитного договору банк зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 43000 доларів США, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 43000 доларів США. В свою чергу відповідач неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.11.2012 року має прострочену заборгованість: за кредитом 42\~ 090,58 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 336\~ 430,01 грн.; по відсотках 2\~ 030,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 16\~ 226,90 грн.; штраф 21,77 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 174,01 грн. Позивач також вказує, що з метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором 08.07.2008 року ВАТ Сведбанк та [PERSON] уклали іпотечний договір, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку наступне майно, а саме квартиру під номером 12 , що знаходиться за адресою Київська область, м. Буча, вул. Тарасівська, 1-г; предмет іпотеки має загальну площу 40,5 кв. м., житлову площу 19,6 кв. м. і складається з однієї кімнати в придатному для житла стані; квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] 08 липня 2008 року за реєстровим № 2758 та зареєстрований в державному реєстрі правочинів 08.07.2008 року. Вказує, що відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п. 11 іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобовязання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачу було направлено вимогу, а саме повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. 26.04.2016 року позивач збільшив розмір позовних вимог та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2614/0708/71-012 від 08.07.2008 року, яка станом на 01.04.2016 року складає 1 606 296 (один мільйон шістсот шість тисяч двісті девяносто шість гривень ) 63 коп., з яких за кредитом 1 103 539,83 грн., за відсотками 502 756,80 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме : на однокімнатну квартиру під № 12 (загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 19,6 кв. м), що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Буча, вул.Тарасівська, буд.1-г та належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON], 08.07.2008 року за р.№2758 та зареєстрованим в державному реєстрі правочинів 08.07.2008 року., на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (011001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р №37396000000004), шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та судовий збір у розмірі 27313,45 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що не згоден із сумою заборгованості яку просить стягнути позивач, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, визначивши характер правовідносин, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Сведбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2614/0708/71-012, відповідно до якого банк зобовязується надати позичальникові грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 43000 доларів США на строк по 07 липня 2036 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Згідно п. 1.2 кредитного договору кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підстави заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та перерахування коштів на користь [PERSON] в оплату за договором купівлі-продажу, зазначеним у п. 1.4 цього договору; відповідно до п. 1.3 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом; відповідно до п. 1.4 кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу між позичальником та [PERSON] з метою придбання квартири № 12 в будинку № 1-г, що знаходиться за адресою Київська область, м. Буча, вул. Тарасівська. 08 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Сведбанк та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2763, відповідно до якого цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 2614/0708/71-012 від 08 липня 2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобовязань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 43000 доларів США в строк до 07 липня 2036 року, сплати іподекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання іпотекодавцем інших зобовязань, передбачених кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки, визначені в кредитному договорі ( у тому числі при зміні строків виконання зобовязань); а також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотекодержателя, повязаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору (у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків), а також витрат іпотекодержателя, повязаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, у тому числі витрат на утримання із збереженням такого предмета іпотеки. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Сведбанк та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами; 15 червня 2012 року між ПАТ Дельта Банк та ПАТ Альфа Банк був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2614/0708/71-012 від 08.07.2008 року, що було укладено між ВАТ Сведбанк (правонаступник ПАТ Сведбанк) та [PERSON] на користь ПАТ Альфа-Банк. Банк виконав свої зобовязання перед позичальником у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 43000 доларів США; відповідач не виконує умови договору і своєчасно не повертає банку кредитні кошти та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, станом на 01.04.2016 року має прострочену заборгованість, яка складає 1 606 296 (один мільйон шістсот шість тисяч двісті девяносто шість гривень ) 63 коп., з яких за кредитом 1 103 539,83 грн., за відсотками 502 756,80 грн. 20.11.2012 року за вих. № 84216-102 б/б \~відповідачу надіслано повідомлення про усунення порушень, вимога про добровільне виселення, якою було зобовязано у 30-денний термін достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні нарахування, проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була. Згідно ч.1 cт.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] до ч. 3 cт. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачує продаж предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між: іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, нарівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. [PERSON] до ст. 1 Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; При цьому з розяснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Вищиго спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ). Як з'ясовано судом, 03.06.2014 року ВР України було прийнято [PERSON] України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". [PERSON] розповсюджується виключно на громадян України, а тому юридичні особи не підпадають під дію відповідного Закону. З урахуванням ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" можна констатувати, що [PERSON] буде розповсюджуватися також на іноземців. Зважаючи на це, суд вважає за можливе застосувати ст. 217 ЦПК України та зупинити виконання рішення на весь час дії даного мораторію. Суд доходить висновку про те, що позов є обґрунтованим і доведеним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved