Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] просив виділити 1 / 2 частину квартири , що знаходиться у спільній сумісній власності спадкодавця [PERSON] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] В обґрунтування зазначав, що він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину померлої [INFO] року [PERSON], яка складається з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Інші спадкоємці за законом після смерті [PERSON] , а саме - чоловік спадкодавця - [PERSON] від прийняття спадщини відмовився у заяві до суду. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву про визнання позову . Вважає, що необхідним є виділення 1 / 2 частки квартири, яка залишилася після смерті спадкодавця для можливості подальшого отримання права власності на дану частку . Позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно, 1 / 2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] за позивачем просить задовольнити . Оскільки він , як спадкоємець відмовляється від своєї частки на користь позивача. Суд, вислухав представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії : [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Позивач є сином [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER]. ( а.с.7-8) Квартира, яка є предметом позову, є спільною сумісною власністю, оскільки на момент смерті спадкодавець перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від "01" листопада 1974 року Серія [NUMBER] ( а.с.9 ) Документом, який підтверджує право власності на квартиру є Договір купівлі- продажу від 11 жовтня 202 року за яким [PERSON] придбав трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] та договір від 15 жовтня 2013 року за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] 1/2 частку зазначеної квартири. Таким чином, на сьогодні квартира перебуває у власності: 1/ 2 частина у [PERSON] та 1 / 2 у [PERSON]. Позивач не має можливості отримати у спадок частину квартири, оскільки для цього нотаріус визнав необхідним виділення даної частки з спільної сумісної власності подружжя . На ці обставини посилався і нотаріус у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дій 17 березня 2017 року, яка була видана як відповідь на звернення позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину ( а.с.10 ) . Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Позивач є спадкоємцем на спадкування частки його матері разом з відповідачем по справі . Спірна квартира була придбана [PERSON] в шлюбі з [PERSON] , а тому не відноситься до майна, що відповідно до законодавства України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, тобто квартира була їх спільною сумісною власністю. Позивач відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у встановлені законодавством строки, адже постійно проживав з спадкодавцем, що підтверджується відміткою у паспорті про місце реєстрації спадкодавця . Крім нього у квартирі зареєстрований був на час відкриття спадщини і відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою про місце реєстрації на а.с.46 . Таким чином, враховуючи норми ст.ст.1218, 1268, 1269 ЦК України позивач та відповідач прийняли все спадкове майно, що належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Тобто, судом встановлено, що позивач та відповідач прийняли спадщину після смерті матері та дружини у порядку та строк, встановлені ст.ст.1269, 1270 ЦК України, що підтверджується матеріалами справи. Твердження про те, що відповідач [PERSON] відмовився від частки спадщини , надавши заяву до суду є безпідставним і суперечить встановленому порядку прийняття та відмови від спадщини. Крім того, закон не встановлює часові рамки та обмеження на одержання свідоцтва про право на спадщину після закінчення шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину на даний час не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Outcome: partial