Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

В березні 2017 року Орган опіки та піклування Бердичівської міської ради звернувся в суд із вказаною заявою, в подальшому збільшивши свої позовні вимоги, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, серії та номер 248, квартири [ADDRESS] вчинений 25.02.2018 між [PERSON] та [PERSON] ; також просить визнати недійсним договір купівлі-продажу серії НМА № 317601 р.№ 317, квартири [ADDRESS] вчинений 03.03.2017 між [PERSON] та [PERSON] , як такі, що вчинені із порушенням прав та інтересів неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 17.11.2016, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їх дітей: [PERSON] , 2005 р.н., та [PERSON] , 2008 р.н.. Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради за № 595 від 16.12.2016 обом дітям надано статус дітей позбавлених батьківського піклування, встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] .. Діти зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , яка на момент позбавлення їх батьків батьківських прав, належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. 16.02.2017, [PERSON] , оформивши спадкові права на 2/3 частки квартири [ADDRESS] після сметрі [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала частину квартири яка належала [PERSON] , та продала її [PERSON] , а та в свою чергу 03.03.2017 продала [PERSON] .. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача не з`явився, спрямував на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позові. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] причин неявки не повідомила. Відзиву не подала. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідачка [PERSON] причин неявки не повідомила. Відзиву не подала. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач [PERSON] причин неявки не повідомив. Відзиву не подав. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа: приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Оленюк Дмитро Якович в судове засідання не з`явився. В наданих суду письмових поясненнях зазначив, що 25.02.2017 посвідчення ним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] відбулося з дотриманням норм чинного законодавства. Серед інших документів, йому була надана довідка ОСББ "Наше майбутнє" м. Бердичів про відсутність зареєстрованих у відчужуваній квартирі малолітніх, неповнолітніх та дітей сиріт(а.с. 163). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального Кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу) є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд. Що ж стосується оспорюваного правочину, то він може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Судом встановлено, що у свідоцтвах про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8, 9). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 17.11.2016, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їх дітей [PERSON] , 2005 р.н., та [PERSON] , 2008 р.н.. [PERSON] передати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування - виконкому Бердичівської міської ради (а.с. 11-13). Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради за №595 від 16.12.2016 [PERSON] , 2005 р.н., та [PERSON] , 2008 р.н., надано статус дітей позбавлених батьківського піклування, встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1994, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16). Станом на лютий 2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка про склад сім`ї видана ОСББ "Наше майбутнє-4". Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 183, [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина складається з 2/3 частин квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1994 відділом ЖКГ міськвиконкому, з них 1/3 частку спадкодавиця успадкувала після [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав(а.с.15). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.02.2017, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Підставою виникнення права власності став договір купівлі-продажу. 03.03.2017 право власності на вартиру [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії НМА № 317601 р.№ 317(а.с.180, 201-202). 14.12.2017 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду позов забезпечено шляхом накладення арешту на квартири [ADDRESS] , та забороною вчиняти будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь які дії, щодо вказаної квартири(а.с. 153, 176). Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 16.06.2016 за № 228, будинок [ADDRESS] передано на баланс ОСББ "Наше майбутнє-4". (а.с. 205, 206). Із роз`яснень КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 04.05.2018 за № 207 вбачається, що правильним є номер будинку є 4/9(а.с. 204). Органом опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради порушено питання захисту майнових інтересів перед Бердичівським відділом поліції та Бердичівською місцевою прокуратурою. Бердичівським ВП відкрито кримінальне провадження за № 42017061340000015 від 09.03.2017(а.с. 209, 210, 211) Згідно ч. 4 ст. 17 ЗУ "Про охорону дитинства", суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Згідно вимог ч. 2 ст. 18 СК України, діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. На момент позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] , вона не мала у власності нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 17.11.2016, яким суд відмовив у задоволенні позову в частині про накладення заборони відчуження житла за адресою: [ADDRESS] , оскільки письмовими доказами, доданими до позову не доводиться належність вказаного житла матері чи батькові дітей. Відповідачка не була наймачем нерухомого майна, проживала та була зареєстрована з дітьми в квартирі яка на праві власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16). Частиною третьою, четвертою ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Станом на момент набуття [PERSON] прав власності на 2/3 частини квартира [ADDRESS] , 16.02.2017, вона була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] , і втратила статус матері, перестала бути їх законним представником. З 16.12.2016 опікуном дітей [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (а.с. 14). Стаття 166 Сімейного Кодексу України, передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Отож особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. За нормами ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 177 СК України, орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. З аналізу вказаних норм випливає, що вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Укладення батьками правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено приписами ст.ст. 203, 215 ЦК України, то б то зазначені правочини є оспорюваними. За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» заборону. При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів купівлі - продажу на підставі порушення приписів ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» (яка була чинною на час укладення спірного договору купівлі - продажу квартири) суду необхідно перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання, при цьому необхідно з`ясовувати наявність фактичного порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору. Відповідно до матеріалів справи, як на момент набуття права власності на нерухоме майно, так і на момент його відчуження [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] , не була їх законним представником, а тому для укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири згоди органу опіки і піклування не потребувалося, і в такому випадку майнові інтереси дітей не були порушені. Така позиція суду узгоджується із висновком ВС/КЦС № 1612/2343/12 від 20.03.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Так, [PERSON] набувши право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Бердичеві , розпорядилась нею на власний розсуд, та продала [PERSON] .. Враховуючи, що права та інтереси неповнолітніх дітей вчиненням оспорюваними правочинами не порушені, то відсутні правові підстави для визнання їх недійсними. Відповідно до ч.9, 10 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Outcome: dismissed