Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Міжгірського району, третя особа: відділ Держземагенства у Міжгірському районі, про визнання недійсним державного акту від 30.07.2003 року серії ІІІ-ЗК №003825 та зобов?язання [PERSON] повернути земельну ділянку у розпорядження [PERSON] сільської ради. Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 р. по 31.07.2012 р. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18.06.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині нежитлової будівлі по вул. Шевченка, 27-В в с. Колочава Міжгірського району. Підприємцю [PERSON] п.1 рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №17 від 17.08.1999 р. надано дозвіл на відкриття торгової точки біля заводу КЗТО по вул. Шевченка в с. Колочава. Біля зазначеної торгової точки, яка потім була реконструйована у вказану нежитлову будівлю по вул. Шевченка, 27-В в с. Колочава, якої позивач є співласником та розміщується на земельній ділянці площею 0,0156 га., власником якої згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 30.07.2003 року серії ІІІ-ЗК №003825 є [PERSON], який видано на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 22.05.2003 р. Цільове призначення земельної ділянки, зазначеної в державному акті є для обслуговування житлового будинку, хоча на тому місці був розташований магазин "Чава" в якому здійснювалась підприємницька діяльність. Позивач також зазначає, що за його зверненнями до архіву такого рішення немає. Рішенням [PERSON] сільської ради Міжгірського району від 20.08.2003 р. "Про надання земельної ділянки в оренду з право викупу" надано в оренду на 5 років з правом викупу приватному підприємцю [PERSON] земельну ділянку розміром 0,0040 га, яка розташована в с. Колочава по вул. Шевченка для обслуговування підприємницької діяльності. Також є рішення [PERSON] сільської ради Міжгірського району від 27.04.2006 р. №19 "Про надання земельної ділянки в оренду" [PERSON] надано в короткострокову оренду земельну ділянку площею 0,0156 га, яка знаходиться в с. Колочава по вул. Шевченка для будівництва та обслуговування магазину "Чава" строком на 1 рік. та рішення [PERSON] сільської ради №53 від 29.03.2007 року "Про надання земельної ділянки в оренду" [PERSON] площею 0,0156 в с. Колочава по вул. Шевченка, для будівництва та обслуговування кафе "Чава" строком на 1 рік. При цьому рішення про передачу цієї земельної ділянки у приватну власність [PERSON] немає, отже з даних підстав позивач вважає за необхідне Державний акт на право приватної власності на землю від 30.07.2003 року серії ІІІ-ЗК №003825 необхідно визнати недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити пояснивши, що Державний акт на право власності на землю, який він просить визнати недійсним, виданий з порушенням порядку, встановленого законодавством. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в суді позовні вимоги не визнав, заперечивши їх тим, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18.06.2013 р. нежитловий будинок по вул. Шевченка 27 В у с. Колочава розподілено між сторонами виділивши по 1/2 частині кожному. Даним рішенням встановлено, що земельна ділянка площею 0,0156 га в с. Колочава по вул. Шевченка, яка належить на праві власності [PERSON] згідно Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЗК №003825 від 30.07.2003 р. поділу не підлягає. Твердження позивача про відсутність рішення Колочаської сільської ради від 22.05.2003 р. є надуманим та таким, що не відповідає дійсності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Міжгірського району в судове засідання не зявився, надав суду заперечення в якому зазначив, що позовні вимоги вважає незаконними, безпідставними та необгрунтованими. Твердження позивача про відсутність рішення [PERSON] сільської ради від 22.05.2003 року є хибним, оскільки земельна ділянка передавалась [PERSON] згідно діючого на той час законодавства на підставі рішення 10 сесії 4 скликання від 22.05.2003 р. "Про передачу у приватну власність земельну ділянку" [PERSON] Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов обгрунтованого висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав. Частиною 2 ст.19 Конституції України на органи місцевого самоврядування покладено обов'язок діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, які передбачені законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Здійснюючи правосуддя, як зазначається у ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК №003825 виданого 30.07.2003 року на підставі рішення 10 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради від 22.05.2003 року відповідачу [PERSON] надано у власність 0,0156 га. земельної ділянки по вул. Шевченка в с. Колочава Міжгірського району, для обслуговування житлового будинку ( а.с. 12 ) . В матеріалах справи наявне рішення 11 сесії четвертого скликання від 20.08.2003 року "Про надання земельної ділянки в оренду з правом викупу" терміном 5 років приватному підприємцю [PERSON], земельну ділянку розміром 0,0040 га, яка розташована в с. Колочава по вул. Шевченка, для обслуговування підприємницької діяльності ( а.с.17 ). 27.04.2006 р. рішенням [PERSON] сільської ради Міжгірського району №19 "Про надання земельної ділянки в оренду" відповідачу [PERSON] надано в короткострокову оренду земельну ділянку площею 0,0156 га, яка знаходиться в с. Колочава по вул. Шевченка для будівництва та обслуговування магазину "Чава" строком на 1 рік (а.с.18 ). Також, рішенням [PERSON] сільської ради №53 від 29.03.2007 року "Про надання земельної ділянки в оренду" приватному підприємцю [PERSON] надано в короткострокову оренду земельну ділянку площею 0,0156 га. в с. Колочава по вул. Шевченка, для будівництва та обслуговування кафе "Чава" строком на 1 рік. ( а.с.19 ). Згідно інформацї наданої відділом Держземагенства у Міжгірському районі від 21.09.2015 р. ( а.с.111 ) у відділі відсутнє рішення 10 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради Міжгірського району від 22.05.2003 р. "Про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON]Ю." на підставі якого видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК №003825 від 30.07.2003 року за №618. Відповідно до архівної довідки №148/27 від 13.08.2015 р. (а.с.148), в архівному секторі Міжгірської районної державної адміністрації протокол та рішення 10 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради Міжгірського району від 22.05.2003 р. про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] для обслуговування житлового будинку площею 0,0156 га по вул. Шевченка в с. Колочава, а також заява [PERSON] і інші документи та інформація з даного питання в архіві відсутні. Суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що відомості про надання земельної ділянки [PERSON] площею 0,0156 га. в короткострокову оренду на підставі рішення [PERSON] сільської ради Міжгірського району від 27.04.2006 р. №19 та №53 від 29.03.2007 року, вже після отримання [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю від 30.07.2003 року серії ІІІ-ЗК №003825, тобто після 2003 року, викликають сумніви у достовірності даного Державного акту. Враховуючи те, що Державний акт на право приватної власності на землю від 30.07.2003 року серії ІІІ-ЗК №003825 виданий з порушеням вимог частини 6-10 ст. 118 Земельного кодексу України, тобто за відсутності рішення та без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з даного питання 15.09.2015 р. Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області звернулась до ст. слідчого СВ Мжгірського РВ УМВС України в Закарпатській області (а.с.117-119 ). Крім цього, передана у власність земельна ділянка [PERSON] для обслуговування житлового будинку площею 0,0156 га по вул. Шевченка в с. Колочава була вилучена із постійного користування ДП "[PERSON] завод технологічного обладнання" з порушенням діючого законодавства. 22 листопада 2012 року Держсільгоспінспекцією в Закарпатській області здійснювалась перевірка законності вилучення земельних ділянок з постійного користування ДП "[PERSON] завод технологічного обладнання". За виявленими порушеннями в результаті перевірки прокуратурою Закарпатської області відкрито кримінальне провадження. Як вбачається із листа прокуратури Міжгірського району ( а.с.139 ) за фактом незаконного вилучення земельних ділянок від Державного підприємства "[PERSON] завод технологічного обладнання" площею 4,7427 га. до Єдиного реєстру судових розслідувань внесені відомості про вчинення службовими особами кримінального правопорушення. Крім цього, прокурор Мжгірського району в особі держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області звернувся в Господарський суд Закарпатської області з позовом до Державного підприємства "[PERSON] завод технологічного обладнання" та [PERSON] сільської ради Міжгірського району, третя особа на стороні відповідача [PERSON] та інші громадяни с. Колочава, про визнання недійсними та скасування рішення 18 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 27.06.2001 р. "Про вилучення від ДП "КЗТО" та передачу до земель запасу 4,2 га земельної ділянки та рішення 20 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради №11 від 05.06.2009 р. В рішенні суду від 12.04.2013 р. зазначено, що рішення 18 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 27.06.2001 року було прийнято на піставі Листа директора ДП "КЗТО" №12 від 12.05.2001 р., згідно з яким він надав згоду на відчуження земельної ділянки в кількості 4,20 га , яка знаходиться на території заводу. Наведений вище лист із власником субєкта господарювання погоджено не було . Дане рішення прийняте без установлених підстав та суперечить ст. ст. 27, 31 ЗК України ( в редакції 1990 року). Суд дійшов висновку про те, що [PERSON] сільська рада не вправі була здійснити вилучення у ДП "КЗТО" частину земельної ділянки, яку було передано у постійне користування підприємства, тому вимоги прокурора було задоволено, рішення 18 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 27.06.2001 року "Про вилучення від ДП "КЗТО" та передачу до земель запасу 4,2 га земельної ділянки та рішення 20 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради №11 від 05.06.2009 р. скасовано ( а.с. 181-186 ). Також, як видно із ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.07.2013 року, директора Державного підприємства "[PERSON] завод технологічного обладнання" [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, внаслідок акту амністії, кримінальне провадження закрито. В ухвалі суду чітко зазначено, що неналежно виконуючи свої службові обов?язки, через несумлінне ставлення до них, директор ДП "КЗТО" [PERSON], являючись службовою особою, всупереч інтересам служби 02.07.2008 р. надав згоду [PERSON] сільській раді Міжгірського району "Про відчуження частини земельної ділянки площею 1,2 га , що перебувала у постійному користуванні ДП "КЗТО", за якою рішенням 20 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради №11 від 05.06.2009 р. було вилучено частину земельної ділянки ДП "КЗТО" площею 0,5427 га, отже за халатне відношення до виконання своїх службових обов?язків , директор ДП "КЗТО" незаконно вічужував земельні ділянки ДП "КЗТО" загальною площею 4,7427 га., що завдало шкоду охоронюваним законом правам і державним інтересам ( а.с. 188-190 ). Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України (справа 6-57цс13 від 19.06.2013 року) державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 25.06.2014 року (справа № 6-67 цс 14), державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт видано і дотримання вимог, передбачених ст.ст. 116, 118 ЗК України. Враховуючи викладене, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК №003825 площею 0,0156 для обслуговування житлового будинку, зареєстрований за №618 та виданий [PERSON] на підставі рішення 10 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради від 22.05.2003 року є незаконним і підлягає скасуванню. В позовній вимозі позивача [PERSON] щодо зобов?язання [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,0156 га у розпорядження [PERSON] сільської ради необхідно відмовити враховуючи вимоги ст. 12 Земельного кодексу України, якою передбачено здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання вимог земельного законодавства на території сіл покладено на відповідні сільські ради. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку необхідно стягнути 124 грн. 30 коп. сплаченого ним при подачі позову до суду судового збору. На підставі та

Outcome: partial