Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральних та матеріальних збитків, завданих на досудовому слідстві, а саме незаконне проведення обшуків по кримінальному провадженню № 12015120020008401 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке було внесено в ЄРДР за заявою [PERSON] про те, що юрисконсульт [PERSON] здійснюючи представництво інтересів ТОВ Агрофірма «Агросоюз», скориставшись довірою та безпорадним станом [PERSON] шляхом обману заволодів майном ТОВ Агрофірма «Агросоюз» та яке було закрито постановою про закриття кримінального провадження від 15.08.2016 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та в обґрунтування зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 27.11.2014 придбав у приватну власність агрокомплекс, розташований в с. Веселівка Кіровоградського району по вул. Леніна, 7 від юридичної особи -ТОВ «Агрофірма АГРОСОЮЗ». Засновником та Продавцем вказаного підприємства виступив [PERSON], який діючи від імені товариства склав ряд документів, необхідних для відчуження цього нерухомого майна, в тому числі: рішення, довідку балансової вартості та кадастрову документацію земельної ділянки, на якій розташована ця нерухомість.. В кінці 2015 року [PERSON] звернувся до органів колишньої міліції із заявою про скоєння злочину . 15.08.2016 слідчим Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області - [PERSON] було винесено Постанову про закриття кримінального провадження. На підставі ухвал судді Кіровського районного суду м. Кіровограда слідчий СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] та старший слідчий Федічкін Б.С. незаконним шляхом за місцем постійного проживання та реєстрації, за адресою: [ADDRESS] та за адресою офісу розташованого по вул. Волкова 13-д, м. Кіровограда, провели обшуки . В результаті безпідставних обшуків, у мене будь-яких предметів та документів одержаних злочинним чи протиправним шляхом не вилучено. Вважає вказані дії перевищення влади та службових повноважень. За період проведення розслідування по вказаній кримінальній страві з 07.09.2015 по 15.08.2016 був позбавлений можливості отримати кошти в розмірі 1280 гри. 00 коп. (мінімальна заробітна плата). 1280 гри.* 11 міс.= 14080 грн., стверджує про заподіяння йому моральної шкоди , яку в розмірі 40000грн. просить в солідарному порядку стягнути з відповідачів. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області позовні вимоги не визнала та надала заперечення проти позову з посиланням, що зобов'язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду іншій особі або майну і зобов'язана її відшкодувати у повному обсязі, регулюються Цивільним кодексом України. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 1166 ЦК України. Необхідні елементи складу правопорушення - шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Статтею 25 Бюджетного кодексу України визначено, що Державна казначейська служба здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Управління не є учасником спірних правовідносин, виконуючи свої повноваження не здійснювало будь-яких протиправних або незаконних дій відносно позивача, його прав та охоронюваних законом інтересів не порушувало. З огляду на обставини справи та обґрунтування позовних вимог, не вбачається, що Управління своїми діями чи бездіяльністю порушило права та інтереси позивача, а приймає участь, як орган який виконує судові рішення згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабміну від 03.08.11р. N 845. Відповідно до п. 24. вищевказаного порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають документи до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник. Таким чином позивач, дійшов хибних висновків щодо залучення у якості відповідача у даній справі [PERSON] управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області. Крім того Порядок та підстави відшкодування даного виду шкоди регламентуються Законом України „Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", цим Законом встановлено перелік випадків настання права на відшкодування шкоди ( втому числі і моральної), завданої громадянинові. Статтею 4 вищевказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають нього додаткових зусиль для організації свого життя та відшкодування шкоди випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті З Закону, провадиться рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Моральною шкодою при цьому визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело, погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо) та з урахуванням інших обставин. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] управління Національної поліції в Кіровоградській області позовні вимоги не визнав та надав заперечення проти позову з посиланням, що Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області діяло на підставі, у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, а позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають їх задоволенню. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги не визнав та надав заперечення проти позову з посиланням 07.09.2015 до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області звернувся [PERSON] [INFO] про те, що в листопаді 2014 року юрисконсульт [PERSON], котрий на той час здійснював представництво інтересів ТОВ Агрофірма «Агросоюз», що за адресою: Кіровоградська область. Кіровоградський район, с. Веселівка, вул. Леніна 7, належний [PERSON] на підставі довіреності, діючи умисно, маючи намір па незаконне заволодіння майном, а саме вищевказаним товариством, користуючись довірою [PERSON] та безпорадним станом останнього, шляхом обману заволодів майном ТОВ Агрофірма «Агросоюз», чим спричинив [PERSON] матеріальних збитків. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості №1201512002000401 від 07.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Постановою в.о. начальника слідчого відділу Кіровоградського МВ УМВС України в області [PERSON] 17.10.2015 у даному кримінальному провадженні винесено постанову про створення групи слідчих у складі старшого слідчого СВ [PERSON] та старшого слідчого СВ [PERSON] У ході досудового розслідування 28.10.2015 допитано в якості свідка [PERSON] та на підставі ухвал слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда 18.11.2015року проведено обшук за адресою: [ADDRESS] (за місцем проживання останнього). Відповідно до протоколів обшуку встановлено, що будь-які документи не вилучалися. За результатами досудового розслідування 15.08.2016 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Зазначає, що у вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру не вручалося, слідчі дії проведені в ході досудового розслідування проведено відповідно до вимог КПК України. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначений КПК України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, можуть бути оскаржені на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна. Згідно з правилами ч. 1 ст. 306 КПК України скарги па рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Доказів оскарження у передбаченому статтями 303, 306 КПК України порядку бездіяльності слідчого або прокурора та визнання факту їх неправомірної бездіяльності [PERSON] суду не надано, а тому просить відмовити в задоволенні повністю. Судом встановлено наступні факти. 07.09.2015 до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області звернувся [PERSON] [INFO] про те, що в листопаді 2014 року юрисконсульт [PERSON], котрий на той час здійснював представництво інтересів ТОВ Агрофірма «Агросоюз», що за адресою: Кіровоградська область. Кіровоградський район, с. Веселівка, вул. Леніна 7, належний [PERSON] на підставі довіреності, діючи умисно, маючи намір па незаконне заволодіння майном, а саме вищевказаним товариством, користуючись довірою [PERSON] та безпорадним станом останнього, шляхом обману заволодів майном ТОВ Агрофірма «Агросоюз», чим спричинив [PERSON] матеріальних збитків. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості №1201512002000401 від 07.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Постановою в.о. начальника слідчого відділу Кіровоградського МВ УМВС України в області [PERSON] 17.10.2015 у даному кримінальному провадженні винесено постанову про створення групи слідчих у складі старшого слідчого СВ [PERSON] та старшого слідчого СВ [PERSON] У ході досудового розслідування 28.10.2015 допитано в якості свідка [PERSON] та на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда 18.11.2015 проведено обшук за адресою: [ADDRESS] (за місцем проживання останнього). Відповідно до протоколів обшуку встановлено, що будь-які документи не вилучалися. За результатами досудового розслідування 15.08.2016 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. У вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру не вручалося. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначений КПК України. Згідно з правилами ч. 1 ст. 306 КПК України скарги па рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Доказів оскарження у передбаченому статтями 303, 306 КПК України порядку бездіяльності слідчого або прокурора та визнання факту їх неправомірної бездіяльності [PERSON] суду не надано. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, а жодна з перерахованих обставин у випадку із позивачем не мала місця, тому не може бути визнана судом підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, а до позивача жодного з перелічених заходів примусу застосовано не було. Згідно з вимогами ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Частиною 7 ст.1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Так, згідно ст.ст. 3,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» \далі Закону), що мають відсильний характер передбачено, що моральна шкода відшкодовується \за рахунок державного бюджету) в випадках передбачених ст. 1 Закону. Відповідно до ст. 1 Закону, відшкодуванню підлягає шкода завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 1174 ЦК України, на підставі якої позивач звернувся до суду з позовом , закріплено принцип відповідальності держави або місцевого самоврядування за шкоду, завдану юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, яка відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. При цьому , суб»єктами відповідальності за даною статею не є органи досудового слідства та прокуратури. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин крім випадків, коли розгляд зазначених справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. При цьому, відповідно до Рішення Європейського суду "Бак проти Німеччини" (Buck v. Germany), чітко визначено критерії законності , відповідно до якого зазначено про право особи, що постраждала від незаконного обшуку звернутися до суду щодо оскарження постанови слідчого судді про обшук . Заявник міг подати відповідну скаргу згідно даного рішення Європейського суду і суд повинен був розглянути його скаргу на незаконність постанови про обшук. Ефективність розгляду його скарги мала б як наслідок встановлення чи відсутність ознак законності чи незаконності даних обшуків , які стали наслідком для позивача і у зв»язку з чим йому було заподіяно моральної та матеріальної шкоди , відшкодування якої просить позивач. Таким чином, за відсутності встановлення факту законності чи незаконності самих обшуків, проведених згідно Постанови слідчого судді , відсутні законні підстави для задоволення позову позивачу , як передчасні. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed