Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що 28.11.2017 між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТзДВ «Синявське» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів №АК/7615749, предметом якого є страхування транспортного засобу "Renault", д.н.з. [NUMBER] . 06.03.2018 року, з вини водія [PERSON] , який керував забезпеченим автомобілем, сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем "ВАЗ", д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Вина відповідача у ДТП встановлено постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 28.03.2018 року. Як зазначає позивач, ним було сплачено на користь власника пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 12263,81 грн. на підставі заяви про настання страхового випадку від 11.04.2018 року та страхового акту від 25.06.2018 року згідно платіжного доручення № 17861 від 25.06.2018 року. 23.10.2018 року позивачем на адресу відповідача надсилалась регресна вимога з проханням сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу, однак дана вимога залишилась без реагування. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 12 263,81 грн., а також сплачений судовий збір. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2019 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без участі представника, у якій позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28.11.2017 між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТзДВ «Синявське» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів №АК/7615749, предметом якого є страхування транспортного засобу "Renault", д.н.з. [NUMBER] . 06.03.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Renault", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля "ВАЗ", д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , яким керував [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2018 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно листа ТзДВ «Синявське» від 30.10.2018 року № 602, відповідач не перебував у трудових відносинах з товариством станом на 06.03.2018 року по даний час. 11.04.2018 до позивача із заявою звернувся водій постраждалого автомобіля [PERSON] з заявою про настання страхового випадку. Відповідач про факт ДТП страхову компанію у передбачено чинним законодавством порядку не повідомляв. Відповідно до страхового акту від 25.06.2018 року та розрахунку страхового відшкодування, загальний розмір страхового відшкодування становить 12 263,81 грн. Згідно платіжного доручення № 17861 від 25.06.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 12263,81 грн. 23.10.2019 року позивачем на адресу відповідача надсилалась регресна вимога з проханням сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу, однак дана вимога залишилась без реагування. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, у відповідності до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, а відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо відшкодування даних коштів, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 12 263,81 грн., є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1921 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved