Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

у липні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору укладеному 25 липня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] щодо надання кредиту в сумі 15633,36 доларів США. Згідно з умовами договору [PERSON] повинна була погашати кредит та відсотки по ньому, але відповідач своїх зобов'язань не виконує, тому позивач змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості з боржника в сумі 366788,52 грн., що еквівалентно 17383,34 доларам США за курсом 21.10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.15р. 30 липня 2015 року у справі винесено заочне рішення, яким позовні вимоги банку задоволено повністю. Ухвалою суду від 2 жовтня 2015 року заочне рішення скасовано. Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив стягти з боржника заборгованість по договору в сумі 17383,34 доларів США та судовий збір. Пояснив, що позивачу був виданий кредит в сумі 15 тисяч доларів США, так як у [PERSON] не було власних коштів для страхування, за рахунок банку булли сплачені страхові платежі, які увійшли до суми кредиту. Відповідач спочатку вчасно платила кредит, потім періодично стала виникати заборгованість, яка повністю не погашалась. На даний час виникла заборгованість, тому банк звернувся до суду про її стягнення. [PERSON] позов не визнала, пояснила суду, що брала кредит 24 липня 2008 року, а згідно позову і кредитного договору, який надає позивач - 25 липня 2008 року. В цей день вона ніякого кредити не брала, умови кредитування їй були не відомі і не розясненні, вона вчасно сплачувала заборгованість, тому просила залишити позов без задоволення. Представник відповідача [PERSON] вказав, щ позивач при поданні позову не підбив у графах загальні підсумки та не зазначив, яка сума була сплачена [PERSON] в рахунок погашення заборгованості. Так як третина платежів, які здійснювала [PERSON] не зараховувалася банком, а направлялася невідомо куди, тому відповідно позивач повністю сплатила кредит і на сьогоднішній день банк винен їй відповідну суму. Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір № PLG0GK0000000070 про надання кредиту в сумі 15633,37 доларів США, терміном користування кредитними коштами по 25.07.23 року. Згідно розрахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" прострочена сума заборгованості [PERSON] перед банком становить - 17383,34 доларів США, з яких по кредиту 13100,80 доларів США, по процентах за користування кредитом 2731, 33 долари США, заборгованість по комісії за користування кредитом 389,31 долар США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 322, 84 долари США, штраф (фіксована частина) 11,85 доларів США, штраф (процентна складова) 827,21 долар США. Заборгованість, яка підлягає стягненню складає 17383,34 долари США, що за курсом НБУ від 09.06.15 року становить 21.10 грн. за 100 доларів США, що в перерахунку по вказаному курсу складає 366788,52 грн. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Виходячи з матеріалів цивільної справи банк виконав свій обовязок своєчасно та у повному обсязі, а [PERSON] порушила умови кредитування та зобовязання по погашенню кредиту. Заборгованість, що періодично виникала, своєчасно і в повній мірі не погашалася, що призвело до нарахування штрафних санкцій та пені. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). За змістом ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості банк, окрім стягнень по основних зобовязаннях, просив стягнути неустойку: заборгованість по комісії за користування кредитом 389,31 долар США, пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 322, 84 долари США, штраф (фіксована частина) 11,85 доларів США, штраф (процентна складова) 827,21 долар США. Відповідно п.6.4 Договору при порушенні Позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Отже банк за одне й те саме правопорушення передбачив подвійну відповідальність одного виду, що суперечить ст. 61 Конституції України. Вказаною статтею визначено, що ніхто не може бути притягнутий двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином вимога про стягнення штрафу в сумі 11,85 доларів США та 827,21 доларів США не ґрунтується на законі, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На день постановлення рішення суду, НБУ встановлено курс гривні до 100 доларів США 2395.0773 грн. Заборгованість, яка підлягає стягненню становить 16544,28 доларів США, що за курсом НБУ від 15.01.16р. в перерахунку по вказаному курсу складає 396248,29 грн. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ КБ ПриватБанк, тому слід стягти заборгованість по кредитному договору та задовольнити позов в цій частині. Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача в тій частині, що графік погашення заборгованості складений 22 липня 2008 року, до укладення договору, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме цього дня графік був затверджений кредитним комітетом. Розбіжності в даті укладення договору 24 і 25 число суд розцінює як технічну помилку в договорі, так як встановлено, що договір має один і той самий номер, одні і ті ж сторони, одна сума і умови кредитування. Даних про укладення інших кредитних договорів між сторонами немає. Не заслуговують на увагу суду заперечення відповідача про неправомірне списання коштів на погашення заборгованості із карткового рахунку по заробітній платі відповідача, так як п. 2.2.5 та п.2.3.5 кредитного договору передбачено право банку списувати кошти з поточних рахунків позичальника у разі виникнення заборгованості по кредитному договору. Також суд звертає увагу і на ту обставину, що доказів про своєчасне погашення повних сум кредиту, сторона відповідача не надала. Суд вважає, що на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог та стягти додатково з відповідача на користь держави суму судового збору відповідно до стягнутої суми боргу в гривневому еквіваленті.

Outcome: partial