Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У серпні 2017року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], Малиновського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебував в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На час звернення до суду, а саме 31 липня 2003року шлюб з відповідачкою розірваний. Після їх розлучення донька залишилася проживати разом з матір'ю. Зазначав, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2006року з нього на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] були стягнути аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, тобто до [INFO]. 31 серпня 2007 року відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2008 року за згодою позивача та відповідачки, було визнано [PERSON] усиновлювачем малолітньої [PERSON], [INFO] та внесені відповідні зміни до актового запису про її народження, а саме прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», по батькові «[PERSON]» на «[PERSON]», в графі «відомості про батька» замість «[PERSON].» на «[PERSON].». Вказував, що оскільки відповідно до умов ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена та усиновлювачем, то він вважав, що його зобов'язання щодо сплати аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], припинилися. Стверджував, що у липні 2017 року на підставі ухвали Малиновського районного суду від 05 лютого 2014 року за поданням першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, йому було відмовлено у виїзді за кордон у зв'язку з несплатою аліментів [PERSON] на утримання доньки [PERSON]. Саме з цього часу йому стало відомо, що постановою державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 10 квітня 2008 року було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом №2-832/06 про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дитини. Крім того, йому стало відомо, що відповідачка не зверталася до першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про примусове виконання рішення зі стягнення аліментів. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-832/06, виданий Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2006 року щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття; звільнити його від сплати [PERSON] заборгованості по аліментам на утримання [PERSON], [INFO], яка виникла у зв'язку з нарахуванням Малиновським відділом державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеської області аліментів з часу набрання законної сили рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2008 року про усиновлення [PERSON],[INFO], дитини -[PERSON], [INFO], тобто з 10 квітня 2008 року; зобов'язати Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеської області закінчити виконавче провадження за виконавчим листом №2-832/06, виданим Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2006 року про стягнення аліментів. Представники позивача, діючі за довіреністю від 19 липня 2017 року в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с.24). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.70). Представник Малиновський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, діючий за довіреністю від 11 жовтня 2017 року в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про слухання справи у його відсутність, Раніше надав заперечення на позов (а.с.41,47,48). Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причину неявки суду не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 08 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). 31 липня 2003 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2006року з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], були стягнути аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, тобто до [INFO] (а.с.10-11). 29 червня 2006 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист №2-832/06 з примусового виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2006року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). Постановою державного виконавця першого відділу Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси від 02 листопада 2006 року було відкрите виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-832/06, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 29 червня 2006 року (а.с.14, 47а-67). Судом встановлено, що 31 серпня 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище - [PERSON] 02 жовтня 2007 року позивач оформив нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на усиновлення його доньки [PERSON], [INFO], [PERSON] (а.с.17). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2008 року за згодою позивача було дозволено [PERSON] усиновити [PERSON], [INFO] та зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції внести відповідні зміни до актового запису про її народження, а саме прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», по батькові «[PERSON]» на «[PERSON]», в графі «відомості про батька» замість «[PERSON].» на «[PERSON].» (а.с.15-16). Постановою державного виконавця першого відділу Державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси від 17 вересня 2008 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-832/06 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини було закінчено у зв'язку з тим, що боржник мешкає за адресою [ADDRESS], що є територією Першого ВДВС Малиновського РУЮ у м. Одесі (а.с.21). Постановою державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 04 листопада 2008 року було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом №2-832/06 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини (а.с.18). Зі змісту листа старшого державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04 вересня 2017 року №41885 вбачається, що 10 лютого 2014 року на адресу відділу надійшла скарга позивача на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Рудик Т.С., в який він не оскаржуючи постанову про відкриття виконавчого провадження, просив визнати недійсним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 28 січня 2014 року та зобов'язати державного виконавця вжити заходи щодо завершення виконавчого провадження на підставі копії рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2008 року про всиновлення [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначено, що [PERSON] було надано відповідь на скаргу в який зазначено, що державним виконавцем направлена була заява про роз'яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, з питання чи підлягають стягненню з [PERSON] аліменти на утримання дитини, з врахуванням положень ст. 232 СК України та окремо було неодноразово роз'яснено, що він має право звернутися до суду з питання, щодо скасування рішення суду про стягнення з нього аліментів на дитину, яку усиновили (а.с.33,58,59,60). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2014 року було відмовлено в задоволенні заяви про роз'яснення рішення (а.с.34). Судом встановлено, що 01 липня 2017 року інспектором прикордонної служби України на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2014 року було прийнято рішення про відмову [PERSON] у перетинанні державного кордону на виїзд з України (а.с.19-20,59,61). Встановлено, що згідно розрахунку державного виконавця заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 січня 2014 року в твердий грошовій сумі складає 44903,62 грн. (а.с.55). Відповідно до ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Згідно ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Таким чином, усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. Після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов'язків між суб'єктами цих правовідносин. Внаслідок факту усиновлення виникають відносини не тільки між усиновлювачем та особою, яку усиновляють, але й з іншими членами сім'ї та родичами усиновлювача. Окрім цього, внаслідок усиновлення припиняється правовий зв'язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена. Крім цього, це тягне за собою і припинення правовідносин, які існують між усиновлюваною дитиною та іншими членами сім'ї й родичами. Правові відносини припиняються з обома батьками, навіть якщо у якості усиновителя виступає одна особа, а також незалежно від того, чи записані вони батьками чи ні. Отже, відповідно до вимог ст.232 СК України з моменту здійснення усиновлення [PERSON], [INFO], між останньою та [PERSON] були припиненні особисті та майнові права і обов'язки, які існували між ними. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або за іншою обставиною, що має істотне значенні. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та звільнення його від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 44903,62грн., нарахованої державним виконавцем першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за виконавчим листом №2-2832/06, виданим 29 червня 2006 року Б.-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], за період з 01 вересня 2008року по 01 квітня 2014 року, підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-832/06, виданий Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2006 року щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття та щодо зобов'язання Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеської області закінчити виконавче провадження за виконавчим листом №2-832/06, виданим Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2006 року про стягнення аліментів, то суд вважає, що в задоволенні даних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позивач вибрав не той спосіб захисту цивільних прав, щодо розгляду позовних вимог в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-832/06, виданий Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2006 року щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття та щодо зобов'язання Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеської області закінчити виконавче провадження за виконавчим листом №2-832/06, виданим Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2006 року про стягнення аліментів, оскільки вказані вимоги розглядаються виконання судових рішень у цивільних справах, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено, що позивач до суду ні зі скаргою на дії державного виконавця, ні з заявою про визнання виконавчого листу таким, що не підлягає виконанню, не звертався. Згідно ст.369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Крім того, відповідно до ст.383ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Таким чином, позивач має право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця та зобов'язанні його закінчити виконавче провадження щодо стягнення з останнього аліментів на утримання доньки, а також з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки таки вимоги розглядаються судом у порядку цивільного процесуального законодавства. За таких обставин дані вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, суд враховує, що відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідачка також розпорядилася на свій розсуд. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір по справі становить 640,00грн., які не можуть бути стягнути з відповідачки, оскільки сторони звільнені від сплати судового збору. На підставі ст. ст.15, 16, 197, 232 ЦК України,

Outcome: partial