Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що 05.02.2020 року близько 16-20 години на 603 км+500 м. автодороги «Київ-Харків-Довжанський» поблизу м. Ізюм Харківської області автомобіль марки ВАЗ 21091 р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAEWOO NUBIRA» р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля [PERSON] , 1976 року народження від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. В результаті ДТП на наслідків від нього, мати потерпілого [PERSON] - [PERSON] , зазнала шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача у справі. Станом на дату ДТП цивільно - правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу «DAEWOO NUBIRA» р.н. [NUMBER] була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №110882850. Позивачем [PERSON] було повідомлено представника відповідача про настання страхового випадку та відшкодування 18892,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказані документи представник відповідача отримав 23.11.2020 року, що підтверджується відомостями про дату та час вручення поштового відправлення. Просиd стягнути на користь [PERSON] страхове відшкодування та витрати понесені на правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України представник відповідача приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження:12020220000000134 - 05.02.2020 року відбулося ДТП внаслідок якого загинув водій транспортного засобу ВАЗ 21091 та двоє пасажирів його автомобіля загинули на місці. Водій іншого автомобіля [PERSON] госпіталізований до Ізюмської ЦМЛ, два пасажири його автомобіля також загинули на місці пригоди від отриманих травм.(а.с.11). 23 жовтня 2020 року прокурором у кримінальному провадженні Колесник В.В. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12020220000000134 від 05.02.2020 року по обвинуваченню [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.(а.с.12-14). У висновку експерта судово-медичної експертизи [PERSON] №40-ІЗт/20 відносно трупа [PERSON] , 1976 року народження, зазначено судово - медичний діагноз: травма несумісна з життям, багато численні переломи кісток скелету, ушкодження внутрішніх органів.(а.с.16). Згідно свідоцтва про смерть від 10 лютого 2020 року виданого виконавчим комітетом Чистоводівської сільської ради Ізюмського району Харківської області [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , місце смерті 603 км+ 500м автошлях Київ-Харків-Довжанський, Харківська область, Україна.(а.с.15). Сільський голова виконавчого комітет Чистоводівської сільської ради Нерсисян Н.Р. надав довідку про те, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] з 15.05.1995 року по день смерті [INFO] та мав наступний склад сім`ї: дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.20). За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до страхового полісу 110882850 на 05.02.2020 року транспортний засіб «DAEWOO NUBIRA» р.н. [NUMBER] застрахований у ПрАТ «УАСК АСКА».(а.с.23). 18.11.2020 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «УАСК АСКА» з повідомленням про дорожньо- транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування пов`язаного з моральною шкодою у розмірі 18892,00 гривень(1/3 частки, що належить матері загиблого).(а.с.9,10). Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.11.2020 року, де зазначено що адресат ПрАТ «УАСК АСКА» отримав відправлення 23.11.2020 року.(а.с.25). Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно п. 34.3 ст. 34 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як встановлено судом, позивачем було повідомлено ПрАТ «УАСК АСКА» належним чином про ДТП. Згідно пункту 36.2. статті 36 Закону №1961-ІV: «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)». Однак, незважаючи на вищенаведені вимоги закону ПрАТ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свої зобов`язання за договором страхування не виконав та не виплатив потерпілій особі суму страхового відшкодування за завдані страхувальником збитки після звернення позивача. Судом встановлено, що смерть [PERSON] настала на місці дорожньо-транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком пригоди. Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної безпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідальній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або гримання якого створює підвищену небезпеку» (ч. 2 ст. 1187 ЦКУ). Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. "Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає винну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи" (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 1 19 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року). Виходячи з норми п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до числа осіб, яким належить компенсація від відповідача моральної шкоди входить мати загиблого [PERSON] - [PERSON] і діти загиблого [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 4723,00 грн. Зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання компенсації від відповідача моральної шкоди, належна до виплати позивачу частка по відшкодуванні моральної шкоди становить 1/3 розміру страхового відшкодування, що в грошовому еквіваленті становить: 12 :1/3 х 4 723,00 грн. = 18892,00 грн. Розмір належного позивачу страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою становить 18892,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. 1.Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. 3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. 4. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 19.02.2020 р. між позивачем та АО "Автопоміч" укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № АХ/1/2020 предметом якого сторони визначили, що АО "Автопоміч" бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених Договором по стягненню грошової компенсації за спричинену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Матеріали справи не містять даних про те, що загиблий працював та отримував заробітну плату, тому розмір відшкодування визначається виходячи із мінімальної заробітної плати. Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають задоволенню. Виходячи з ч. 3 вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги № АХ/1/2020 від 19.02.2020 року, укладений між позивачем та АО "Автопоміч"(а.с.28-29); детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 13.10.2021 року.(а.с.34). Розмір судових витрат пов`язаних з оплатою позивачем професійної правничої допомоги за підготовку та подання позовної заяви становить 4 000,00 грн. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] , витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000,00 гривень. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved