Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

у серпні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], який в подальшому уточнивши вимоги, просив суд постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 145 043,49 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що 13 грудня 2015 року о 01.00 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], перебував у стані алкогольного спяніння. На перехресті вул. Мазепи-Миколайчука у м. Львові відповідач, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], яким він, [PERSON], керував. Постановою Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 31.05.2016 року відповідача визнано винним у порушенні правил дорожнього руху за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, проте, у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, провадження по адміністративній справі відносно нього закрито. Внаслідок даної ДТП належному йому на праві власності автомобілю марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], було завдано технічних пошкоджень. Для визначення розміру вартості відновлювального ремонту технічних ушкоджень та вартості матеріального збитку ним було замовлено відповідний висновок експертного автотоварознавчого дослідження. Згідно з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 107 від 13 січня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], складає 101 020 грн. 21 коп. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], внаслідок його пошкодження під час ДТП складає 42276 грн. 03 коп. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 107 від 11 січня 2016 року за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 107 ним було сплачено 1 200,00 гривень. Ним також понесено витрати повязані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 400 грн. Ці витрати відноситься до витрат, які він зазнав у звязку з пошкодженням належного йому транспортного засобу, а тому повинні бути відшкодовані відповідачами. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. На даний час відповідачі жодним чином не відшкодували йому вартість відновлювального ремонту автомобіля та інших повязаних із цим ДТП витрат. Крім цього, внаслідок ДТП ним було отримано травму лівого стегна, у звязку з чим він був госпіталізований в 1-е хірургічне відділення КМКЛШМД 13 грудня 2015 року з діагнозом посттравматична гематома лівого стегна та був виписаний 23 грудня 2015 року, що підтверджується витягом з медичної карти стаціонарного хворого № 330282 та довідкою №713. Сума витрат, понесених ним на лікування згідно з чеками складає 147 грн. 25 коп. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, завданої йому відповідачами становить 145 043 грн. 49 коп. [PERSON] [PERSON] керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] під час ДТП без відповідної правової підстави. Сам автомобіль, яким керував [PERSON] належить на відповідній правовій підставі [PERSON] у звязку з чим вважає, що відповідати за спричинену шкоду повинні як особа, яка керувала транспортним засобом під час ДТП, а саме [PERSON], так і особа, яка є власником транспортного засобу, яким було скоєно ДТП та спричинено йому майнову шкоду, а саме [PERSON] Внаслідок ДТП йому також було завдано моральну шкоду, оскільки він переніс фізичний біль та сильний стрес у звязку з спричиненими йому тілесними ушкодженнями, після ДТП він змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні, тривалий час зазнавав фізичного болю та страждань. Крім того, він протягом тривалого часу був позбавлений можливості використовувати пошкоджений автомобіль, що спричинило ряд незручностей в побутовому житті і, як наслідок, порушення нормального ритму життя, а також витрачав свій час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, враховує в сукупності вищевказані негативні наслідки, які настали для нього, а також вимоги розумності та справедливості, оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в ньому, просила його задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у їх відсутності, представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON]А, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено, що 13 грудня 2015 року о 01.00 год. [PERSON], керував автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. ВС 2600АЕ, в м. Львові на перехресті вулиць Мазепи - Миколайчука в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Цього ж дня [PERSON] на перехресті вул. Мазепи Миколайчука у м. Львові, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, щоб могти реагувати на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 б,д Правил дорожнього руху України. Постановою Камянка - Бузького районного суду Львівської області від 31 травня 2016 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, звільнено його від адміністративної у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрито (а.с.19). У постанові від 31 травня 2016 року зазначено, що постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 09 квітня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 312015140000000627 від 13.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за наслідками досудового розслідування дорожньо транспортної пригоди,яка мала місце 13 грудня 2015 року о 01.00 год. на перехресті вулиць Мазепи Миколайчука в м. Львові за участі [PERSON] закрито у звязку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. Згідно з положеннями ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку №107 від 13 січня 2016 року експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz E220», д.н.з ВС 4398ЕВ, який пошкоджений під час ДТП на момент проведення дослідження становить 101020,21 грн., а вартість матеріального збитку заподіяного власнику даного автомобіля, внаслідок пошкодження його під час ДТП, на момент проведення дослідження становить 42276,03 грн. (а.с. 21-23). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, третьою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з відповіді на запит суду з Регіонального сервісного центру у Львівській області №31/13-926 від 04.04.2017 року транспортний засіб марки «Volkswagen Golf 2», д.н.з. ВС 2600АЕ, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії САА №617231, був зареєстрований 29.04.2010 року Стрийським ВРЕР [PERSON] України у Львівській області за гр. [PERSON]. Відповідно до п.6 розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у названій вище постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Крім того, з відповідачів в користь позивача слід солідарно стягнути 1200 грн. за проведення експертизи, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №107 від 11.01.2016 року, витрати повязані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 400 грн., що підтверджується квитанцією від 13.12.2015 року, та витрати на лікування у розмірі 147,25 грн., що підтверджується чеками №151823 від 13.12.2015 року та №82696 від 13.1.22015 року. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 145043,49 грн. у відшкодування майнової школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до задоволення. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі, на думку суду, підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З пояснень позивача вбачається, що його моральна шкода полягає у тому, що він переніс фізичний біль та сильний стрес, у звязку з спричиненими йому тілесними ушкодженнями, після дорожньо транспортної пригоди він змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні, тривалий час зазнавав фізичного болю та страждань. Крім того, його моральна шкода полягала у суттєвому пошкодженні автомобіля, що унеможливило користування ним протягом тривалого часу, затрата часу для відновлення транспортного засобу, ускладнення для сімї, оскільки позбавлено єдиного засобу пересування. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], позивачу було завдано моральної шкоди. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 3 000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В силу ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Outcome: partial