Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

13.11.2014р. до Жовтневого районного м. Дніпропетровська суду надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], що також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON]) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В подальшому, позивачем було уточнено позовні вимоги 21.11.2014р. та 10.12.2014р. (а.с. № 2-5, 30, 37-40). Ухвалою суду від 29.01.2015р. до участі у справі було залучено в якості третьої особи було залучено КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради(а.с.№ 156). В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень від 21.11.2014р. та 10.12.2014р., позивач у позовній заяві посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка залишила 09.08.2011р. заповіт на ім'я позивача. За життя, матері позивача належало на праві власності 60/100 частин квартир [ADDRESS]. Мати позивача провела перепланування та переобладнання квартир та узаконила це, що підтверджується розпорядженням Департаменту ЖКГКБ Дніпропетровської міської ради від 07.12.2011р. Згідно розрахунку часток після перепланування, матері позивача належало 58/100 частин квартир [ADDRESS], та через похилий вік та стан здоров'я вона не зареєструвала в належний спосіб право власності на ці частки. Звернувшись до нотаріуса, позивач отримав роз'яснення про неможливість реєстрації права власності на 58/100 частин, оскільки згідно правовстановлюючих документів його матері належить 60/100 частин квартир. Просив визнати за ним право власності на 58/100 частин квартир [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 05.10.2014р. - а.с. № 6) в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, додавши, що інші співвласники квартир [ADDRESS] не заперечують проти визнання за позивачем права власності саме на 58/100 частин домоволодіння, оскільки саме ця частина фактично належала його матері. Просив позов задовольнити. Представник відповідача - Борсук Ю.В. (діє на підставі довіреності від 05.01.2015р. - а.с. № 156), позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що на момент звернення до суду з позовними вимогами з боку відповідача не було порушено прав та законних інтересів позивача. Крім того, відсутність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, ненадання документів, які підтверджують право власності його матері на 58/100 частин квартир, відсутність витягу про право власності свідчать про недоведеність позивачем своїх вимог. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с. № 154). Своїм листом від 03.03.2015р. просила справу розглядати за її відсутністю(а.с.№163). Третя особа - [PERSON], що також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], в судовому засіданні вважала обґрунтованими позовні вимоги позивача, просила задовольнити в повному обсязі. В своїх поясненнях зазначила, що перебувала з позивачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження (а.с. № 162). Після розірвання шлюбу позивач передав їй у власність частину кв. [ADDRESS] та на сьогоднішній день їй належить разом з сином та [PERSON] 42/100 частин квартир. Представник третьої особи - [PERSON] - адвокат [PERSON] (діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 26.02.2015р. № 26/02) в судовому засіданні позовні вимоги вважала обґрунтованими, а заперечення територіальної громади безпідставними. Вважала, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки у фактичному користуванні його матері знаходилось 58/100 частин квартир, а не 60/100, як це зазначено у правовстановлюючих документах, та треті особи, як співвласники, не заперечують проти визнання права власності саме на 58/100 частин квартир. Представник третьої особи : КП „Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою представника Ковальчук Д.Ю. (діє на підставі довіреності від 12.01.2015р. № 6 - а.с. № 150), про причини не явки суд не сповістив. За таких обставин, на підставі ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності двох третіх осіб - приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] та представника КП „Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю". Суд, вислухав сторони, ознайомившись із матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [PERSON] є мамою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.04.1970р., виданим Будинком Щастя Ленінського району м. Дніпропетровська (а.с. № 7). Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.2001р., [PERSON] належало на праві власності 60/100 частин квартир [ADDRESS] (а.с. № 11-12). Право власності на дану частину квартир було зареєстроване за мамою позивача, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 05.02.2001р., виданим Дніпропетровським БТІ та технічним паспортом, який видано було 11.01.2012р. КП "ДМБТІ" (а.с. № 10, 15). Згідно розпорядження Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради від 07.12.2011р. № 977, [PERSON] було узаконено внутрішнє перепланування з переобладнанням квартир [ADDRESS] та зобов'язано власника зареєструвати внесені зміни КП "ДМБТІ" згідно цього розпорядження (а.с. № 13), що й було виконано мамою позивача. Підтвердженням цього є відповідна відмітка в технічному паспорті, виданому 11.01.2012р. КП "ДМБТІ", де зазначено що перепланування з переобладнанням узаконено на підставі розпорядження № 977 від 07.12.2011р. Дана відмітка в технічному паспорті датована 11.12.2013р. (а.с. № 16). 20.03.2012р. між співвласниками квартир [ADDRESS] було розраховано частки нерухомого майна та визначено, що фактично частка матері позивача складає 58/100 частин квартир, а частка [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично складає 42/100 частини (а.с. № 20). На адресу КП „ДМБТІ" цими співвласниками 06.12.2012р. також було скеровано заяву про розрахунок часток об'єктів нерухомого майна у вищезазначених частках (а.с. № 159). Суд при винесені рішення також буде виходить з того, що частка [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в квартирах [ADDRESS] складає 42/100 частини, а частка, яку наслідує за заповітом після смерті матері позивач - 58/100 частин квартир [ADDRESS] Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008р. встановлено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. З огляду на вищевикладене, суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо відсутності у померлої права власності на 58/100 частин квартир, а також заперечення відносно того, що вона не виконала умови розпорядження від 07.12.2011р. № 977, оскільки в матеріалах справи наявне реєстраційне посвідчення, яке підтверджує право власності померлої на спірний об'єкт нерухомості, також між співвласниками майна було досягнуто домовленість щодо розміру часток кожного з них (в судовому засіданні третя особа [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] підтвердили, що вони не оскаржують розмір їх часток та розмір частки померлої, крім того, даний розрахунок засвідчений КП "ДМБТІ" 20.03.2012р. - а.с. № 20), а вимоги розпорядження померлою було виконано, що підтверджується відповідною відміткою у технічному паспорті (а.с. № 15-19). [INFO] мати позивача [PERSON] померла, про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть (а.с. № 21). За життя, 09.08.2011р. вона залишила заповіт на ім'я позивача, кому заповідала все своє майно (а.с. № 22). 24.01.2014р. позивач, в межах шестимісячного строку на подачу заяви про прийняття спадщини, звернувся до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, нотаріусом йому було роз'яснено права та обов'язки, передбачені чинним законодавством (а.с. № 58). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 2/2014, заведеної приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], після смерті [PERSON] єдиним, хто звернувся із заявою про прийняття спадщини був позивач, якому 10.10.2014р. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. № 120) та автомобіль ( а.с. № 123). Крім того, приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], 10.10.2014р. за № 42/02-14 було видане роз'яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 58/100 частин квартири [ADDRESS], оскільки згідно правовстановлюючого документу, померлій належало 60/100 частин квартир та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності (а.с. № 111). Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, фактично нотаріусом було видано відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки нотаріус роз'яснив право звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що у разі, якщо б позивач просив видати свідоцтво на 60/100 частин квартир, то у нотаріуса не було б перешкод для цього, а з огляду на те, що позивач просить видати свідоцтво лише на 58/100 частин, що перебували у фактичному користуванні, володінні та розпорядження його матері, то нотаріус не може оформити саме письмову відмову в цій нотаріальній дії (а.с. № 111). Саме з цих підстав, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що відсутність мотивованої відмови нотаріуса у вчинені нотаріальної дії є підставою для відмови у позовних вимогах. Суд також критично оцінює заперечення представника відповідача щодо залучення до участі у справі неналежного відповідача по справі, оскільки відповідачем по справі є Територіальна громада, а не безпосередньо виконком Дніпропетровської міської ради. Крім того, згідно довіреності, наданої представнику відповідача, вона представляє інтереси як Дніпропетровської міської ради, так і її виконкому (а.с. № 156), а тому підстав вважати, що винесеним рішенням буде порушено права Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради не має. Підводячи підсумок викладеному, з огляду на те, що єдиним спадкоємцем, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є позивач, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. № 56-128), право власності на спірний об'єкт нерухомості за померлою [PERSON] було зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с. № 10), а також приймаючи до уваги, що між співвласниками квартир досягнуто домовленості щодо визначення часток та ця домовленість не порушує права співвласників (а.с. № 159), то суд вважає за можливе, визнати за [PERSON] право власності на 58/100 частин квартир [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі але позивач не наполягав на випадок задоволення його позовних вимог на повернені йому за рахунок відповідача судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе не стягувати з Дніпропетровської міської ради на користь позивача судовий збір у розмірі 2157грн. 01коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved