Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

І. Історія справи 1.Короткий зміст позовних вимог, хід справи та процесуальні дії суду. У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, Управління комунального майна про зобов`язання відповідача - управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради передати у його та [PERSON] спільну часткову власність - по 1\\2 кімнати [ADDRESS],[ADDRESS] у гуртожитку, розташованому у [ADDRESS] ; внести до єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно інформацію про право власності на ці кімнати за [PERSON] та [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу справи від 12.03.2020 року, даний позов переданий на розгляд судді Черенковій Н.П. Ухвалою від 17.03.2020 року дана позовна заява залишена без руху. 30.03.2020 року передана апаратом суду уточнена позовна заява від [PERSON] , [PERSON] до Миколаївської міської ради, Управління комунального майна, в якій позивачі просили: визнати незаконною відмову Управління комунального майна Миколаївської міської ради у приватизації житла по [ADDRESS] та зобов`язати управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради провести приватизацію житлових кімнат [ADDRESS], [ADDRESS] у часткову власність позивачів по 1\\2 частині за кожним. Ухвалою від 30.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання . 26.06.2020 року надійшов відзив на позов наступного змісту. Відповідно до п.1.4 Положення про Управління комунального майна Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 23.02.2017 року за № 16\\32, управління є юридичною особою, укладає від свого імені угоди в межах чинного законодавства, може бути позивачем та відповідачем у судах. Пунктом 1.6 Положення, передбачено, що управління є правонаступником управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради та є міським органом приватизації. За приписами п.2.1 Положення, управління є уповноваженим на здійснення повноважень щодо реалізації прав територіальної громади м. Миколаєва, пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням об`єктами комунальної власності в межах визначених чинним законодавством та цим Положенням. За ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється уповноваженим на це органом, у повному віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. За приписами ст. 376 ЦК України, нерухоме майно вважається самочинним, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм та правил. У блоці кімнат [ADDRESS] гуртожитку по [ADDRESS] наявне самочинне будівництво. Відповідно до п. 6.2 Положення про порядок передачі жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 року за № 396, у жилому блоці гуртожитку, де мешкають два і більше наймачі, загальна площа, що передається у власність громадян, визначається як сума площ займаних наймачами житлових кімнат (з урахуванням відповідних коефіцієнтів площі розташованих у них веранд, засклених балконів. Лоджій, і т.д.) та площі підсобних приміщень, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат. За такого, відповідач немає змоги врахувати зазначену площу підсобних та нежитлових приміщень, оскільки їх розмір змінився через самовільне перепланування, яке не узаконене. У відповідності до ч.1 ст.4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни та члени їх сімей, мають право на приватизацію житлових приміщень за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. Таким чином, управлінням правомірно відмовлено позивачеві у винесені розпорядження про приватизацію житла у гуртожитку. Відповідач вважає, що діяв в межах своїх повноважень, на підставі норм діючого законодавства України, а отже позовні вимоги вважає не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Ухвалою суду від 30.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі, надана можливість відповідачу до початку розгляду справи по суті надати докази самовільного перепланування блоку кімнат [ADDRESS] гуртожитку по [ADDRESS] . 12.11.2020 року від позивачів надійшла уточнена позовна заява, в якій просили: визнати незаконною відмову Управління комунального майна Миколаївської міської ради у приватизації житла по [ADDRESS] а саме кімнат [ADDRESS], [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , відповідно до листа 416\\10\\01\\08\\20 від 20.02.2020 року, та зобов`язати Управління комунального майна Миколаївської міської ради провести приватизацію вказаних житлових кімнат. Слухання справи неодноразово відкладалось (заява відповідача, хвороба судді, неявка сторін). Ухвалою суду від 25.06.2021 року до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних позовних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток». Постановлено витребувати від нього всю технічну документацію щодо кімнат [ADDRESS] щодо поданої [PERSON] заяви про приватизацію цих кімнат; постановлено витребувати від КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентарної справи на нерухомість по [ADDRESS] . 27.08.2021 року від КП «ММБТІ» надійшло повідомлення про те, що інвентаризація проводилась іншим суб`єктом господарювання у відповідності до рішення виконкому Миколаївської міської ради від 24.06.2016 року за № 583, та додані план кімнат [ADDRESS], [ADDRESS], характеристика кімнат блоку у гуртожитку, експлікація приміщень кімнат [ADDRESS], [ADDRESS] та договір № 783 від 01.11.2019 року, заключений [PERSON] та ТОВ "Мощ" про здійснення технічної інвентаризації. 14.09.2021 року КП СКП «Гуртожиток» на адресу суду на виконання ухвали надав акт обстеження кімнат від 13.09.2021 року та витяг з технічного паспорту гуртожитку по [ADDRESS] . 07.10.2021 року від Управління комунального майна Миколаївської міської ради надійшов лист, у якому вказано наступне. Оскільки не було прийнято рішення управління комунального майна Миколаївської міської ради при розгляді заяви [PERSON] , а надав інформацію у вигляді листа 416\\10\\01\\08\\20 від 20.02.2020 року, управління зобов`язується розглянути заяву про приватизацію при повторному зверненні [PERSON] та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача просила про відмову у задоволенні позовних вимог. Інші учасники процесу до судового засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, які не з`явились , що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. ІІ. Обставини справи встановлені судом Рішенням Миколаївської міської ради № 38\\16 від 01.10.2009 року надана згода на проведення приватизації житлових приміщень у гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, відповідно до вимог ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», згідно додатку. За п. 34 Додатку вказаного рішення входить гуртожиток за адресою [ADDRESS] . [PERSON] та його дружині [PERSON] наданий ордер № 376 серії 000375 від 29.10.2010 року Виконкомом Миколаївської міської ради на зайняття кімнат [ADDRESS] (без вказання площі кімнат). За Договором найму житлового приміщення від 15.10.2019 року, який заключений [PERSON] , [PERSON] та КП СП «Гуртожиток», їм надається у користування житлові приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 29, 8 кв.м. Договір [PERSON] не підписаний. За даними розрахункової книжки за опалення та гаряче водопостачання за [PERSON] за адресою [ADDRESS] загальна опалювальна площа становить 42,0 кв.м. За довідкою КП СП «Гуртожиток» від 13.11.2019 року за [PERSON] числиться житлове приміщення площею 29,8 кв.м. Жилий блок має підсобні приміщення спільного користування: кухня площею 7 кв.м., душ 1,1 + 1,1 кв.м., вбиральню 1,4 кв.м., коридор 5+10,1 кв.м., хол 14,0 кв.м., кладову ( без вказання площі), балкон (без вказання площі), вмивальню 0,1+1,7+1,5 кв.м., дані про площу підсобних приміщень жилого блоку довідка не містить. За актом обстеження № 186 від 13.11.2019 року, складеним КП СКП «Гуртожиток», місця загального користування, які знаходяться у користуванні [PERSON] та [PERSON] становить: кухня (7 кв.м.), душ (1,1+1,1), вбиральня 1,4 кв.м., коридор 5+10,1 кв.м, хол 14,0 кв.м., кладову, балкон без вказання розміру, вмивальню 0,1+1,7+1,5 кв.м. 25.11.2019 року на ім`я начальника управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради від [PERSON] та [PERSON] надійшла заява про передачу у спільну часткову власність по 1\\2 частині за кожним приміщень у гуртожитку по вулиці [ADDRESS] . За технічним паспортом, складеним ТОВ «Миколаївський обласний інжиніринговий центр» від 04.11.2019 року площа кімнат [ADDRESS]- 17,0 кв.м., [ADDRESS]- 12,8 кв.м. Місця спільного користування з кімнатами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] : кухня площею 7,0 кв.м., душова 1,4 кв.м., вбиральня 1,0 кв.м., 1,0 кв.м., коридор 10,1 кв.м., 5,0 кв.м., кладова 15, 8 кв.м., вмивальня 1, 5 кв.м., 1,7 кв.м., 6,1 кв.м. балкон без вказання площі. На ім`я начальника управління комунального майна Миколаївської міської ради за номером 163 від 22.01.2020 року від відділу обліку та розподілу житла надійшов лист, у якому вказано: у зв`язку з наявністю самовільного перепланування приміщень, що встановлено спільною виїзною перевіркою 17.01.2020 року, питання приватизації кімнат [ADDRESS],[ADDRESS] по [ADDRESS] слід вирішити на черговому засіданні комісії із розв`язання проблемних питань забезпечення прав мешканців гуртожитку на житло. За номером 250\\61 від 07.07.2020 року на ім`я в.о. начальника управління комунального майна директором КП СКП «Гуртожиток» надано повідомлення наступного змісту. Із технічної документації гуртожитку по [ADDRESS] , КП СКП «Гуртожиток» володіє технічним поспортом на будинок, виготовленим КП ММБТІ станом на 27.05.2004 року. На даний час стан побутових приміщень спільного користування (коридорів, умивальників, комор, душових, вбиралень, кухні, балкон) блоку кімнат [ADDRESS] згідно технічного паспорту будинку не відповідає первинному плануванню та призначенню, в зв`язку з тим, що мешканцями блоку для поліпшення житлових умов були здійснені перепланування місць загального користування. Мешканцями кімнат [ADDRESS], [ADDRESS] з місць загального користування було переплановано частину коридорів, комору, частину вмивальні. Мешканцями кімнат [NUMBER],[NUMBER] з місць загального користування переплановано вбиральню та частину коридору, вмивальні, кухні, балкон. Мешканцями кімнат [NUMBER],[NUMBER] з місць загального користування було переплановано вбиральню та частину кухні, коридор. Мешканцями кімнати [NUMBER] було переплановано комору та частину вмивальні, коридору, а мешканцями кімнати [NUMBER] займають частину коридору. За актом обстеження від 13.09.2021 року, складеним комісією у складі представників ТОВ «Перша Миколаївська управляюча компанія», представника СКП «Гуртожиток», в блоці кімнат [ADDRESS] проведено самочинне переобладнання інженерних комунікацій та перебудова внутрішніх стін та стінних перегородок в місцях загального користування. Надана технічна документація не відповідає площі нежитлових приміщень блоку 5 поверху (кімнати [ADDRESS]). Розпорядженням № 133-р від 04.03.2011 року Адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради визнано готовність до експлуатації кімнат [NUMBER],[NUMBER] після переобладнання в ізольовані приміщення, житловою площею зменшено на 6,8 кв.м за рахунок переобладнання частини кімнати [NUMBER] в нежитлову, переобладнаного балкону з пожежних сходів та зменшеною площею спільного користування на 13.0 кв.м за рахунок приєднання до кімнат [NUMBER], [NUMBER]. За повідомленням начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 13.03.2020 року № 219, якою призупинено дію постанови від 23.05.2011 року № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», Управління в теперішній час позбавлено правової можливості вживати відповідні заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо самочинного перепланування приміщень гуртожитку по [ADDRESS] . Листом №416\\10\\01\\08\\20 від 20.02.2020 року начальником управління комунального майна Миколаївської міської ради Крупці Ю.М. повідомлено наступне. Розпорядження про приватизацію житла не може бути видано через наявність самовільного перепланування у блоці кімнат [ADDRESS]. Відповідно до п. 6.2 Положення про порядок передачі жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року за № 396, площа підсобних приміщень спільного користування блоку має бути врахована при визначенні розміру площі, що приватизується. Згідно ст.4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. ІІІ. Позиція, висновки суду та застосовані норми права Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частинами третьою, п`ятою статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Згідно з частиною десятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність із законодавством нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення, яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність із законодавством нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення, яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Положення встановлюють порядок передання квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний у місячний термін із дня одержання заяви прийняти рішення про передання житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено список документів, які подає особа до органів приватизації: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають: - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла; - копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла; - форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз. За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів наведено у додатку 3. За змістом ст.ст. 1-3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно змісту Преамбули та ст.ст. 1-2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону. Сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Цей Закон не поширюється на громадян, які, зокрема, мешкають у гуртожитку без правових підстав, визначених цим Законом. Для цілей цього Закону нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: 1) володіння жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах - право володіння жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі приватизації мешканцями гуртожитків жилих і нежилих (житлових і нежитлових) приміщень у таких гуртожитках відповідно до цього Закону та Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а також на підставі правочинів, укладених відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не заборонено законом; 8) користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах, визначених цим Законом, - право користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі: а) договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; б) договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810, 811-813 Цивільного кодексу України, - у випадках, визначених цим Законом; 9) ліжко-місце - умовна частина площі жилого приміщення у гуртожитку (кімнати, жилого блоку чи секції), визначена та виділена для тимчасового проживання в ньому одночасно декількох одиноких осіб однієї статі, не пов`язаних між собою сімейними та/або родинними стосунками. Площа одного ліжко-місця визначається власником гуртожитку з розрахунку на одну особу для кожного типу гуртожитку та не може бути меншою за розмір, визначений відповідно до санітарних норм, затверджених згідно із законодавством; 14) проживання у гуртожитку на правових підставах - проживання у гуртожитку (використання жилої площі в гуртожитку в якості житла) відповідно до цього Закону, а саме: а) у відомчих гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР. Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України). Відповідно до змісту п.п. 1, 13, 17, 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення) визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2. Громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла; копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла; форму первинної облікової документації №028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз. Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. За п.п. 5,7 ч.1 ст. 3 даного Закону забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд;допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 4 вказаного Закону громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. За приписами п.6 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Згідно ст. 18 вказаного Закону органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону: 1) приймають рішення про прийняття у власність відповідної територіальної громади гуртожитків (майнових комплексів) відповідно до цього Закону; 2) приймають рішення про надання відповідним житловим комплексам статусу "гуртожиток" і одночасно про надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень таких гуртожитків відповідно до цього Закону; 2-1) після передачі гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону: приймають рішення відповідно до глави 4 "Користування гуртожитками" Житлового кодексу Української РСР про надання жилої площі в гуртожитку з укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку мешканцям таких гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, та видають їм спеціальні ордери на право вселення на відповідну жилу площу в гуртожитку; приймають рішення відповідно до глави 59 "Найм (оренда) житла" Цивільного кодексу України про надання житла в гуртожитку за договором найму (оренди) житла на певний строк за плату іншим мешканцям таких гуртожитків, на яких не поширюється дія цього Закону; 3) приймають рішення про надання відповідним незаселеним житловим комплексам статусу "житло соціального призначення"; 4) приймають рішення про реконструкцію, капітальний ремонт чи перепрофілювання або про знесення гуртожитку (цілісного майнового комплексу) після його прийняття у власність територіальною громадою та відселення мешканців відповідно до чинного законодавства; 5) приймають рішення про використання згідно з чинним законодавством земельних ділянок, необхідних для експлуатації відповідно до цього Закону житлового фонду гуртожитків та житлового фонду соціального призначення, що перебувають у власності територіальних громад; 6) здійснюють володіння, використання, управління, експлуатацію переданих територіальним громадам згідно з цим Законом гуртожитків (майнових комплексів) (безпосередньо чи через визначеного виконавчим органом ради управителя), організовують їх належне обслуговування та ремонт, упорядкування, а також забезпечують утримання та облаштування прибудинкових територій; 7) здійснюють контроль за використанням усіх гуртожитків, що перебувають у державній та комунальній власності виключно за призначенням, визначають управителів гуртожитків, а також виконавців житлових і комунальних послуг; 8) вживають необхідних заходів, у межах наданих повноважень, щодо забезпечення, збереження та використання житлового фонду гуртожитків незалежно від форми власності відповідно до цього Закону; 9) встановлюють плату за оформлення реєстрації місця проживання в гуртожитку; 10) встановлюють плату за проживання в гуртожитку та за участь в утриманні місць загального користування та прибудинкової території; 11) приймають рішення про проведення реконструкції, капітального ремонту, переобладнання гуртожитків, про визнання гуртожитку аварійним чи непридатним для проживання в ньому людей та про знесення аварійних та непридатних для проживання гуртожитків; 12) забезпечують пристосування гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, до потреб осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, які мешкають у них, шляхом обладнання спеціальними засобами і пристосуваннями під`їздів, сходових клітин та жилих приміщень, займаних особами з інвалідністю чи сім`ями, в яких є особи з інвалідністю та/або діти з інвалідністю; 13) ведуть суцільний облік громадян, які не мають власного житла, на правових підставах вселені в гуртожиток, фактично проживають у ньому та мають право на отримання соціального житла; 14) укладають та розривають договори найому житла у гуртожитках, що є власністю відповідних територіальних громад; 15) затверджують у межах своїх повноважень місцеві програми фінансування, утримання та облаштування гуртожитків, переданих територіальним громадам відповідно до цього Закону, здійснюють контроль за їх виконанням; 16) створюють постійні комісії із забезпечення реалізації житлових прав громадян відповідно до частини другої статті 26 цього Закону; 17) створюють за рахунок коштів, отриманих від приватизації жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством, спеціальні фонди розвитку гуртожитків та житла соціального призначення як складову бюджетів місцевих рад; 18) розпоряджаються коштами спеціального фонду розвитку гуртожитків та житла соціального призначення, спрямовуючи їх виключно на капітальний ремонт, реконструкцію, утримання, експлуатацію житлового фонду гуртожитків та житлового фонду соціального призначення, утримання та облаштування відповідних жилих і нежилих приміщень, облаштування відповідних земельних ділянок; 19) звертаються до суду з позовом про примусову передачу гуртожитків у належному стані у власність територіальної громади відповідно до цього Закону у разі відмови власника гуртожитку добровільно здійснити передачу гуртожитку згідно з пунктом 3 частини третьої статті 14 цього Закону; 19-1) звертаються до суду з позовом про визначення розміру відшкодування власнику гуртожитку за передачу гуртожитку у власність територіальної громади на частково-компенсаційній основі відповідно до цього Закону в меншому розмірі, ніж передбачено пунктом 3 частини четвертої статті 14 цього Закону; 19-2) звертаються до суду з позовом про визначення розміру відшкодування власнику гуртожитку за передачу гуртожитку у власність територіальної громади на повній компенсаційній основі відповідно до цього Закону в меншому розмірі, ніж розмір, на якому наполягає власник гуртожитку відповідно до пункту 4 частини третьої статті 14 цього Закону; 20) здійснюють інші повноваження у цій сфері відповідно до закону. За ст. 26 даного Закону спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, за згодою таких громадян можуть попередньо розглядатися комісіями із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. Зазначені у частині першій цієї статті комісії створюють відповідні місцеві ради з числа депутатів місцевої ради, представників місцевої державної адміністрації, відповідних фахівців (з питань житлово-комунального господарства, будівництва та містобудування, права, захисту прав людини) із залученням до її роботи власників гуртожитків (уповноважених ними осіб), управителів гуртожитків, власників або користувачів земельних ділянок, а також представників мешканців гуртожитків, об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень гуртожитків і представників громадськості. Згідно ст. 27 вказаного Закону відповідальність за порушення чинного законодавства у сфері забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків За порушення цього Закону та інших актів чинного законодавства у сфері забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, настає дисциплінарна, цивільна, адміністративна та кримінальна відповідальність, встановлена Конституцією та законами України. Відповідно до п. 22 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу наводяться згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються у державному підприємстві по обслуговуванню житла. При відсутності інвентаризаційних матеріалів, або невідповідності їх інформації фактичному стану, що викликано проведенням ремонту чи реконструкцією будинку, підприємство по обслуговуванню житла відновлює їх через бюро технічної інвентаризації. Уточнення необхідних для приватизації квартир (будинків) даних шляхом обстеження можуть здійснювати підприємства, на які покладені обов`язки оформлення документів по приватизації державного житлового фонду. За п.23 вказаного Положення оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданими до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документом, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів, чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються. Пунктом 24 Положення передбачено, що зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані в залежності від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки додатки 6, 7) та видає розпорядження (додаток 8). При створенні підприємства по оформленню документів ця робота виконується вказаним підприємством (крім оформлення розпорядження). За такого, лист не є остаточним рішенням про відмову у задоволенні заяви щодо оформлення у передачу в приватну власність (приватизації) кімнат у гуртожитку. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, коли закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.(ст. 5 ЦПК України). Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України відповідно до принципу пропорційності, враховуючи завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними та публічними інтересами, особливості предмету спору, значення розгляду справи для сторін, та базується на засадах змагальності сторін (ст.ст.11,12 ЦПК України). Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. (ст. 13 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що вибраний позивачем спосіб захисту не відповідає приписам вище зазначених вимог закону, а тому належним способом захисту порушеного права є покладення обов`язку щодо прийняття розпорядження про приватизацію або відмову з посиланням на відповідні обставини та докази. За такого, позов підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). IV. Судові витрати За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «П ро судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. При подачі позову [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., згідно квитанції від 11.03.2020 р. №85869, при пред`явленні двох вимог немайнового характеру. За такого, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: partial