Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "Арсенал Страхування» (далі за текстом - позивач, ПрАТ " Страхова компанія "Арсенал Страхування") звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі за текстом -відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат у розмірі 87152,13 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.08.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія "Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту №422/16-Т/Х/01, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення автомобіля Nissan, д.н. [NUMBER] . 12.11.2016 року відбулась ДТП за участю водія [PERSON] , яка керувала автомобілем Nissan, д.н. [NUMBER] , та автомобіля Chevrolet, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля Mercedes, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Mercedes, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.06.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті ДТП автомобіль Nissan, д.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, вартість ремонту відповідно до звіту №134/11/16 складає 498738,65 грн. ПрАТ «Страхова компанія "Арсенал Страхування» було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 187152,13 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність автомобіля Mercedes, д.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «СК «Вусо» з лімітом відповідальності 100000,00 грн., невідшкодована частина збитку залишилась 87152,13 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. [PERSON] до суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього 73970,13 грн., оскільки ПрАТ " Страхова компанія "Арсенал Страхування" фактично відшкодувало [PERSON] 173970,13 грн., замість 187152,13 грн., через те, що страхувальником не було сплачено страхові платежі у повному обсязі. ПрАТ «Страхова компанія "Арсенал Страхування» подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що розмір шкоди становить 187152,13 грн. Позивачем відшкодовано страхувальнику 173970,00 грн. та зараховано в рахунок сплати чергового страхового платежу 13182,00 грн. Таке зарахування позивач вважає законним, оскільки така дія не впливає на розмір збитку та не порушує умов договору. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25.08.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія "Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №422/16-Т/Х/01, зі сплатою страхових платежів 26.08.2016 року, 26.11.2016 року, 26.02.2017 року, 26.05.2017 року. [PERSON] , 12.11.2016 року приблизно об 11 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , чим грубо порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України згідно з яким: п. 2.9. а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керував технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ ACTROS 2636В», державний номерний знак [NUMBER] , та рухався по проспекту Льва Ландау у м.Харкові, зі сторони вул. Олімпійської в напрямку вул. Халтуріна, зі швидкістю приблизно 90 км/годину. Під час руху в районі будинку №181 , [PERSON] наближаючись до світлофорного об`єкту у робочому стані на червоний забороняючий сигнал світлофору, перед яким зупинились транспорті засоби, грубо порушив вимоги п.п. 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, та допустив наїзд на стоячий автомобіль «Nissan Juke», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого останній автомобіль змістився вперед та зіткнувся з автомобілем «MERCEDES-BENZ С180» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який також перебував в нерухомому стані, після чого останній змістився вперед та в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Chevrolet Lacetti» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який перебував в нерухомому стані. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.06.2018 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] , який порушив вимоги п.12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України (а.с. 64-66). В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Nissan, д.н. [NUMBER] , який на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія "Арсенал Страхування» відповідно до договору добровільного страхування №422/16-Т/Х/01 від 25.08.2016 року. 12.11.2016 року потерпіла [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Страхова компанія "Арсенал Страхування» з заявою про настання страхового випадку. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. ПрАТ «Страхова компанія "Арсенал Страхування» на виконання умов договору добровільного страхування №422/16-Т/Х/01 від 25.08.2016 року, на підставі рахунку страхового акта №422/16-Т/Х/01-1-1 від 16 січня 2017, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 173970,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням про страхову виплату № 56671 від 18 січня 2017 року. (а.с.56) Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, до позивача, що виплатив потерпілій стороні на основі договору добровільного страхування страхове відшкодування, перейшло в порядку ст. 993 ЦК України право вимоги до винної особи - [PERSON] . Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту №134/11/16 від 17.11.2017 року та зобов`язуючої позиції розмір страхового відшкодування складає 187152,13 грн.(а.с.20-28, 60-61) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Вусо» з лімітом відповідальності 100000,00 грн., що не заперечувалось сторонами. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми фактично сплаченого страхового відшкодування у розмірі 73970,13 грн. (173970,13 грн. - 100000,00 грн.). Щодо стягнення з відповідача 13182,00 грн. (зарахування в рахунок сплати чергового страхового платежу [PERSON] ) суд зазначає наступне. За приписами ст. 992 ЦК України та ст. 1194 ЦК України відповідач несе відповідальність саме у розмірі страхової виплати (страхового відшкодування). Відповідно до п. 27.24 Договору добровільного страхування наземного транспорту №422/16-Т/Х/01 від 25.08.2016 року у випадку сплати річного страхового платежу за Договором частинами згідно з розділом 14 Договору Страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним річним страховим платежем за Договором по відповідному ТЗ, вказаним в розділі 11 Договроу, та фактично сплаченим за договором страховим платежем по відповідному ТЗ. Таким чином, суд дійшов висновку, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки фактично сплачений ПрАТ «Страхова компанія "Арсенал Страхування» [PERSON] розмір страхової виплати складає 173970,13 грн., тобто сума 13182,00 грн. не є страховою виплатою. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial