Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач в особі публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору від 25.11.2013 року № б/н в сумі 12327 грн. 23 коп. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 25.11.2013 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 4200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 27.09.2017 року заборгованість становить всього 12327 грн. 23 коп., в тому числі: тіло кредиту 848 грн. 81 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 5237 грн. 34 коп., заборгованість за пенею 5177 грн. 88 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 563 грн. 20 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч.8 ст. 128\~ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку. Судом встановлено, що 25.11.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 4200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір автоматично лонгується на той же термін, якщо жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору. Банк виконав свої зобовязання, надавши [PERSON] кредитні кошти в межах обумовлених сум. У відповідності до п.2.1.1.5.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обовязкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 27.09.2017 року заборгованість відповідача за договором № б/н від 25.11.2013 року становить всього 12327 грн. 23 коп., в тому числі: тіло кредиту 848 грн. 81 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 5237 грн. 34 коп., заборгованість за пенею 5177 грн. 88 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 563 грн. 20 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, зважаючи на яку з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення штрафів не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту та відсотках на загальну суму 11264 грн. 03 коп. є обґрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1462 грн. 00 коп. (11264,03грн. х 1600 грн. /12327.23 грн.).

Outcome: partial