Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач -\~Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості (а.с. 3-5). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що заборгованість у розмірі 12597,92 грн. з яких: 4327,28 грн. заборгованість за кредитом, 2357,66 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4636,89 грн. заборгованість за пенею, 200 грн заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 1076,09 грн. - штрафи (500,00 грн. фіксована частина та 576,09 грн. процентна складова), виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань згідно Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити (а.с. 39). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, надала суду заяву, в якій позов визнала частково, заперечувала щодо стягнення з неї пені та штрафів, та просила дану справу розглянути без участі останньої. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно анкети заяви від 24.02.2011 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПРИВАТБАНК», а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» [PERSON] (позичальник) отримала кредит отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, а з 01.04.2014 р. 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості, зі строком сплати щомісячних платежів до 25 числа кожного наступного місяця (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони . Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд зазначає, що підписавши заяву від 24.02.2011 року, відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за Розрахунковими картами (які розміщені на сайті банку в мережі Інтернет), Тарифами банку, які разом із заявою та карткою складають Договір банківського обслуговування, та взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних форм який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктами 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.12.2 передбачено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. При непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн. згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування, яка нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми боргу. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 "Правил користування платіжною карткою", Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Згідно п. 2.1.1.3.5 "Умов та правил надання банківських послуг" Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановленими цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.12.10 "Правил користування платіжною карткою", Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. \~ \~ \~ \~Згідно п. 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг" У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором). Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання та на підставі анкети заяви від 24.02.2011р. надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконала. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору у відповідача перед позивачем. утворилась заборгованість з повернення суми кредиту. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 04.03.2019р заборгованість відповідача перед позивачем з повернення суми кредиту становить: 6684,94 грн, яка визнана відповідачем. Враховуючи викладене,\~позовні вимоги\~про стягнення\~з відповідача\~6684,94\~грн заборгованості\~по кредиту\~є законними,\~обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 4639,89 грн пені за прострочене зобов`язання, 200 грн пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн та 1076,09 грн. штрафу (500,00 грн. фіксована частина та 576,09 грн. процентна складова) суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з пп. 7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постановах від 21.10.2015 р. №6-2003цс15, від 11.10.2017 р. № 347/1910/15-ц та у постанові ВС від 23.01.2018 р. № 554/2743/14-ц. За таких обставин, з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 4636,89 грн, що є обґрунтованими. Суд не приймає заперечення відповідача щодо суми нарахованої пені в розмірі 4636,89 грн, оскільки з наданого розрахунку вбачається, що пеня нарахована у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах строків позовної давності. Щодо стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 568,71 грн) суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки, як було зазначено вище, одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме правопорушення є незаконним. Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 200 грн за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивачем нарахована відповідачу пеня в сумі 4636,89 грн. Розрахунку суми пені на 200 грн позивачем не надано. Таким чином зазначена сума є фактично штрафом та не відповідає приписам ч. 3 ст. 549 ЦК України, яка визначає поняття пені. З огляду на те, що суд дійшов висновку про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 4636,89 грн, а також неможливість одночасного застосування за одне й те саме порушення штрафу та пені, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial