Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 775256,72 грн., вказавши в позові, що 18 березня 2008 року між ЗАТ „ОТП Банк", правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-202/027/2008.Згідно до умов укладеного кредитного договору та кредитної заявки, банк здійснив видачу кредитних коштів Відповідачу у розмірі 90 800,00 доларів США, шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника.Відповідно до п. 1.1 частини № 2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі та валюті, визначеній в Частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому Договорі. Згідно з п.3частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі фіксованої процентної ставки у розмірі 4,49 % річних та FIDR. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.Датою остаточного повернення Кредиту відповідно до умов Кредитного договору є 18 березня 2025 року. 20 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н, до якого увійшли кредитний договір та договір поруки, які були укладені між Банком та Відповідачами. Згідно з умовами зазначеного договору Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до ст. ст. 512, 514 ЦК України відступило, а Товариство з обмеженою відповідальності «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним між АТ «ОТП Банк» та Відповідачем. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у Відповідача станом на 26.04.2012 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 82\~815,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2012 р. складає 661946,77 грн.; 2958,97 доларів США - заборгованість за відсотками по користуванню кредитом, що за офіційним курсом НБУ складає 23651,05 грн.; 89 658,90 грн. - пеня, нарахована відповідно до п. 3.1.1. Кредитного договору на прострочену заборгованість в розмірі 1 % від суми простроченого платежу (п.4.1 4.1.5 договору).Загальна сума заборгованості Відповідача за тілом кредиту, відсотками та пені становить 775 256,72 грн. Після відкриття провадження по справі, позивач уточнив свої позовні вимоги шляхом збільшення суми позову та просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» 8\~285\~259,09 грн., вказавши, що станом на березень 2015 року збільшилась сума заборгованості за тілом кредиту та пені. Щодо обґрунтування своїх позовних вимог, представник позивача, посилаючись на норми Закону та умови договору вважає, що позовні вимоги цілком доведені та підтверджені відповідними письмовими доказами, а тому мають бути задоволені у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, проте його представник, вважає позов не обґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки згідно кредитного договору № № ML-202/027/2008, договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 р., та додаткового договору №13 від 27.12.2012 р. зобов'язання відповідача визначені в доларах США, а тому набуття ТОВ «ОТП факторинг Україна», на підставі вказаних договорів, відступленого права грошової вимоги є валютною операцією. Розрахунок розміру позовних вимог зроблений в доларах США з подальшим перерахунком в гривню за офіційним курсом НБУ на дату складання позову також є підтвердженням здійснення ТОВ «ОТП факторинг Україна» валютної операції. Отже, згідно чинного законодавства на дату укладання Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 р. у ТОВ «ОТП факторинг Україна» мала бути генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій. Згідно відповіді НБУ №28-313/21562 від 07.05.2014 р. Національним банком України генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій станом на 29.04.2014 р. ТОВ «ОТП факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789421) не надавалась, таким чином, за відсутності у позивача генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, ПАТ «ОТП Банк» не мав законних підстав відступити, а ТОВ «ОТП факторинг Україна» - набути право вимоги за кредитним договором № ML-202/027/2008 від 18.03.2008 р. З цих підстав, представник відповідача вважає, що позивач не має законного права вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором. Розглянувши матеріали справи, ознайомившись з обґрунтуванням позовної заяви, а також із запереченнями на неї, вислухавши думку сторін, проаналізувавши, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 18 березня 2008 року між ЗАТ „ОТП Банк", правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-202/027/2008.Згідно до умов укладеного кредитного договору та кредитної заявки, банк здійснив видачу кредитних коштів Відповідачу у розмірі 90 800,00 доларів США, шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 1.1 частини № 2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі та валюті, визначеній в Частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому Договорі. Згідно з п.3 частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі фіксованої процентної ставки у розмірі 4,49 % річних та FIDR. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Датою остаточного повернення Кредиту відповідно до умов Кредитного договору є 18 березня 2025 року. 20 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н, до якого увійшли кредитний договір та договір поруки, які були укладені між Банком та Відповідачем. Згідно з умовами зазначеного договору Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України відступило, а Товариство з обмеженою відповідальності «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним між АТ «ОТП Банк» Відповідачем. З цих підстав, суд вважає, що позивача виникло право звернутися до суду з відповідним позовом. Посилання представника відповідача що ПАТ «ОТП Банк» не мав законних підстав відступити, а ТОВ «ОТП факторинг Україна» - набути право вимоги за кредитним договором № ML-202/027/2008 від 18.03.2008 р. спростовується наступним: Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до положень ст..ст.47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські установи на підставі банківської ліцензії мають право здійснювати кредитні операції , в тому числі розміщувати залучені кошти від свого імені, на власних умовах а на власний ризик. Таким чином, законодавством України чітко визначена правомочність банків на підставі відповідних ліцензій здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик в іноземній валюті (кредитні операції), які включають у себе як власне надання кредитів, так і отримання процентів та інших платежів за кредитом в іноземній валюті. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що станом на 26.04.2012 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 82\~815,81 доларів США; 2958,97 доларів США - заборгованість за відсотками по користуванню кредитом та 89 658,90 грн. - пені. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленням права вимоги). 20 липня 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з яким останнє набуло право вимоги до боржників щодо сплати загальної суми заборгованості, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму боргу, усі та будь-які штрафні санкції на дату набрання чинності, а також право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності. Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання. Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором, що в даному випадку [PERSON]В не виконується і має місце прострочення. Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), а тому представник відповідача дійшов помилкового висновку про неправомірність набуття прав вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні зясовано, що 18 березня 2008 року між ЗАТ „ОТП Банк", правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-202/027/2008. Згідно до умов укладеного кредитного договору та кредитної заявки, банк здійснив видачу кредитних коштів Відповідачу у розмірі 90 800,00 доларів США, шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 1.1 частини № 2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі та валюті, визначеній в Частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому Договорі. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. У відповідності до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. А за нормами статті 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Станом на 10.03.2015 року заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 77816,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.03.2015 р. складає 781776,14 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Стосовно вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 6\~503\~482,95 грн, то суд вважає, що її розмір підлягає зменшенню, виходячи з наступного: Відповідно до умов кредитного договору № ML-202/027/2008 від 18.03.2008 р., у разі порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 1% процентів від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобовязань за кожний день прострочки. За правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснила, що її довіритель не заперечує факт отримання кредитних коштів, крім того, він намагався погасити заборгованість, в звязку з чим ним була продана належна йому на праві власності квартира та частково погашений борг в розмірі 175764,60 грн. за вказаним кредитним договором, але коштів виявилось недостатньо. Крім того, вважає, що заявлена пені вираховананевірно, є надмірною, про що надала контррозрахунок. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність з розміром основного зобов'язання. З огляду на вищевказане, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором № МL-202/027/2008 від 18.03.2008 року в розмірі 77816,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.03.2015 року складає 781776,14 грн. Що ж стосується суми непогашеної пені по процентам та кредиту, суд, не приймає контррозрахунокрозміру пені відповідача через невідповідність його умовам кредитного договору ( (п.4.1 4.1.5 договору), і відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України та з урахуванням засад справедливості, добросовісності й розумності погоджується з думкою представника відповідачів, щодо того, що він значно перевищує розмір фактичних збитків, є неспівмірнимз розміром основного зобов'язання, а тому в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача пені в розмірі 781776,14 грн., що є еквівалентною розміру основного боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню, понесені позивачем, судові витрати в розмірі 3663, 00 гривень.

Outcome: partial