Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 30.05. 2013 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. Також зазначила, що вона є спадкоємицею за законом 1 черги. Окрім неї також спадкоємицею після смерті чоловіка є донька [PERSON], однак вона не встигла прийняти спадщину та померла 27.11. 2013 року. Зазначена квартира отримана позивачкою та її чоловіком після сплати пайового внеску, на підставі рішення ЖБК "Восход". Однак право влансості не було зареєстроване в МКП "Маріупольське бюро технічної інвентаризації", тому вона не має можливості в даний час оформити право власності в порядку спадкування після смерті чоловіка. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача голова ЖБК "Восход" [PERSON], яка діє на підставі протоколу загальних зборів членів, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя є [PERSON], що підтверджується довідкою ЖБК "Восход" № 1 від 21.07. 2015 року та ордером № 3843, виданим за списком кооперативу "Восход". (а.с.8,9) Згідно технічного паспорту від 27.05. 2015 року загальна площа квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя становить 57,9 кв.м., а житлова площа становить 41,1 кв.м. (а.с.3-4) Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 707526, виданого Приморським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 30 травня 2013 року. (а.с.5) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу ХЯ № 074028, виданого Пролетарським районним ЗАГС м. Фрунзе, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 травня 1949 року. Після реєстрації шлюбу прізвище "Черкасова" змінено на "Яковенко". (а.с.12) Як вбачається зі спадкової справи № 285/2015, заведеної після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. (а.с.25) На момент відкриття спадщини спадкоємцем 1 черги за законом була [PERSON] (ждонька померлого), однак вона померла 27.11. 2013 року та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась. (а.с.6) Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкритті спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином встановлено, що [PERSON] відповідно до ст.. 1268 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки вона є дружиною померлого, постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та є такою, що фактично прийняла спадщину, яка залишилась після смерті чоловіка [PERSON] у вигляді [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 04.06. 2015 року № 1123/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кв. 65 в буд. 49 по пр.. Будівельників в м. Маріуполі, після смерті [PERSON], у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаної квартири спадкодавцеві. (а.с.11) Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно\~ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як слід з ордеру № 3843, виданого виконкомом Жданівської міської [PERSON] від 22.03. 1965 року та довідки ЖБК "Восход" від 13.12.2006 року, від 21.07 2015 року № 01, [PERSON] був членом ЖБК "Восход" та отримав [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, сплативши пайовий внесок у повному обсязі 30.11.1975 року. (а.с. 8,9) Згідно з п. 5-1\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" № 9 від 18.09.1987 року,\~член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до\~п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,\~якщо спадкодавець повністю вніс свій пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира та інше. Відповідно до ст.. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07. 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем [PERSON] за життя було набуто право власності на спірну квартиру та він володів нею за життя, а тому спадкоємець також набуває права власності на це майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05. 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємцем за законом першої черги, після смерті чоловіка не може реалізувати своє право на прийняття спадщини. Тому з метою захисту спадкових справ позивачки суд задовольняє позов в повному обсязі, а саме визнає право власності на квартиру в порядку спадкування, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved