Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Південне" (далі - ДП "Південне") про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,0221 га, кадастровий номер 4825781700:05:000:0023, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 17 травня 2004 року між нею та ДП "Південне" було укладено договір оренди № 91 належної їй земельної ділянки строком на 5 років, який 01 липня 2005 року зареєстрований у Снігурівському секторі реєстрації. В подальшому 28 лютого 2008 року між ними було укладено додаткову угоду № 172 до договору оренди землі № 91 від 17 травня 2004 року, якою у договір оренди було внесено зміни та змінено строк дії оренди з 5 на 15 років. Крім того, додатковою угодою від 26 жовтня 2015 року строк дії договору змінено до 2027 року. Відповідно до пункту 39 дійсного договору, листом від 24 квітня 2019 року вона письмово попередила відповідача про бажання розірвати договір оренди землі № 91 від 17 травня 2004 року в односторонньому порядку. Проте вказані попередження залишені без виконання, а земельною ділянкою продовжує користуватися відповідач. Посилаючись на порушення прав орендодавця, передбачене угодою, позивач просила розірвати договір оренди № № 91 від 17 травня 2004 року. 19 грудня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги заявлені позивачкою не визнав посилаючись на те, що визначене у договорі положення пункту 39 про можливість одностороннього розірвання договору є нікчемним, оскільки при укладенні договору дії сторін не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме сторони не досягали домовленості щодо правових наслідків розірвання договору в частині визначення умов та порядку повернення земельної ділянки у разі його одностороннього розірвання. Крім того, не настали умови, визначені ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" для дострокового розірвання договору за рішенням суду, а в односторонньому порядку розірвання договору законодавстом не передбачено (а.с.24а-29). В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач та її представник [PERSON] подали суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили не стягувати з відповідача судові витрати (вх. № № 6523/20-вх., 6524/20-вх. 02.11.2020). Від представника відповідача Третьяк Г.О. на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через зайнятість у судовому засіданні у Господарському суді Рівненської області у справі № 918/909/20, за якою представництво інтересів ТОВ "СГВК "Вознесенське" здійснюється нею на підставі ордера, у зв`язку з чим просила визнати причину неявки у судове засідання поважною (вх. № ЕП-2124/20- вх. 02.11.2020). Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку за першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у Постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зробив висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Виходячи з доводів клопотання представника відповідача, причиною неявки її у судове засідання є надання переваги участі у розгляді іншої справи. Разом з тим, суд вважає, наведену причину неявки неповажною, оскільки заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи представник позивача не зазначає, у чому полягає пріорітетність іншої справи, зважаючи на те, що дана справа більш тривалий час перебуває на розгляді у суді (майже рік) та чому є неможливим вирішення даної справи у судовому засіданні без участі сторін, які реалізували своє право на викладення всіх своїх аргументів у заявах по суті справи. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, позиції сторін у справі з"ясовані, всі можливі докази суду надані, будь-яких клопотань по суті справи не заявлено, а тому не відкладаючи розгляду справи, вирішує спір по суті. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,0221 га, кадастровий номер 4825781700:05:000:0023, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] виданого 28 жовтня 2015 року на заміну державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 036163 від 06 квітня 2004 року (а.с.5-6). Державна реєстрація права власності на нерухоме майно за позивачкою проведена державним реєстратором Снігурівського районного управління юстиції Корженко О.Ю. 28 жовтня 2015 року, номер запису про право власності: 11785843, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 46444433 сформованого 28 жовтня 2015 року (а.с.7). Відповідно до укладеного договору оренди землі № 91 від 17 травня 2004 року, який зареєстровано 01 липня 2005 року у Снігурівському секторі реєстрації, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040502300398, [PERSON] передала в оренду належну їй земельну ділянку ДП "Південне" строком на 5 років (а.с.8-9). На підставі акту приймання-передачі від 17 травня 2004 року відповідач прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 7,02 га (а.с.34). Відповідно до додаткової угоди № 172 від 28 лютого 2008 року до договору оренди № 91 від 17 травня 2004 року, укладеної між сторонами, у вище зазначений договір оренди землі було внесено зміни та змінено строк дії оренди з 5 на 15 років. Вказана угода 22 грудня 2010 року була зареєстрована у Снігурівському районному відділі Миколаївської регіональної філії центру АЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 041047300087 (а.с.10). Також, 26 жовтня 2015 року між [PERSON] та ДП "Південне" було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, якою змінено строк дії оренди до 2027 року (а.с.11, 12 - зворот). Право оренди за відповідачем зареєстроване 15 червня 2016 року державним реєстратором Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області Зимою Ю.В. на підставі договору оренди землі № 91 від 17.05.2004 року з додатковою угодою від 26.10.2015 року, номер запису про інше речове право: 15078506, про що свідчить надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 62286340 сформована 29.06.2016 року (а.с.12). Так, пунктом 39 договору оренди передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є письмове попередження іншої сторони за 30 днів до моменту розірвання договору. 24 квітня 2019 року позивачка звернулася до відповідача з письмовим попередженням про те, що вона бажає розірвати договір оренди земельної ділянки від 17 травня 2004 року в односторонньому порядку у відповідності до п. 39 договору (а.с. 14). За результатами розгляду заяви позивачки, відповідачем була надана відповідь про те, що договір оренди землі є чинним та діє до 01 липня 2027 року, підстави для розірвання договору та негайного повернення земельної ділянки власнику не вбачаються (а.с.43-44). Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини четвертої статті 31 Закону України "Про оренду землі" розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Тлумачення частини четвертої статті 31 Закону України "Про оренду землі"свідчить, що за загальним правилом не допускається розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Проте сторони в договорі оренди можуть встановити як умову про одностороннє розірвання договору оренди землі, так і процедуру її реалізації. Оскільки пунктом 39 договору оренди землі від 17 травня 2004 року сторони передбачили умову про одностороннє розірвання договору, на виконання якої позивачка направила відповідачу письмове попередження від 24 квітня 2019 року, яке останнім отримано та письмово відмовлено в такому, то є наявними підстави для розірвання договору. Посилання відповідача про нікчемність вказаного положення договору про одностороннє розірвання, як таке, що не спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не знайшли свого підтвердження належними доказами. Судом встановлено, що договір підписаний обома сторонами, зареєстрований у встановленому порядку, сторонами протягом тривалого часу виконувалися його умови, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою на підставі договору, дане положення є чітким та зрозумілим для його виконання. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ДП "Південне" до [PERSON] про визнання недійсним пункту договору оренди землі, яке набрало чинності 07 серпня 2020 року (а.с.73-74). Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved