Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" в особі ради засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Гамма-Консалтинг", Приватного сільськогосподарського підприємства "Агро-дім" про визнання незаконними та скасування протоколів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 червня 2013 року на засіданні ради засновників обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" [PERSON] було призначено на посаду Генерального директора, починаючи з 18 червня 2013 року, що підтверджується Протоколом №1 засідання ради засновників Обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" від 17 червня 2013 року. На підставі даного протоколу 18 червня 2013 року було видано наказ №15-ос "Про призначення на посаду Генерального директора" та внесено відповідний запис в трудову книжку позивача. 25 червня 2013 року було видано виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка підтверджує внесення позивача до реєстру як керівника ОА "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина". 05 березня 2014 року бухгалтер повідомив позивачу про те, що в асоціації заблокований рахунок. 14 березня 2014 року бухгалтер асоціації Непогодіна Л.В. замовила і отримала витяг з державного реєстру, в якому було зазначено прізвище генерального директора [PERSON]. Згодом, 21 березня 2014 року було отримано офіційний лист від 19 березня 2014 року Філії ПАТ "Державний експерно-імпортний банк України" в м. Вінниці, в якому зазначалось, що 21 лютого 2014 року було прийнято рішення про зміну керівництва, а саме: звільнення з посади генерального директора [PERSON] та призначення на цю посаду [PERSON] Також, у звіренні засновників ОА "Вінницька громадська ТРК "Вінниччина" до банку, викладене прохання про призупинення здійснення видаткових операцій по поточному рахунку ОА "ВГ ТРК "Вінниччина" за підписом позивача. Позивач зазначає, що його, як Генерального директора, не повідомляли про проведення зборів засновників та про його звільнення, тому він і досі виконує свої посадові обов'язки та печатка ОА "ВГ ТРК "Вінниччина" також знаходиться в нього. Тому, позивач вважає, що починаючи з 05 березня 2014 року [PERSON], разом із невстановленими особами, використовуючи підроблену печатку ОА "ВГ ТРК "Вінниччина" намагались захопити приміщення телерадіокомпанії та внесли відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про нібито зміну генерального директора. Таким чином, [PERSON] отримав можливість заблокувати рахунки телерадіокомпанії, чим фактично припинив законну господарську діяльність ОА "ВГ ТРК "Вінниччина". У зв'язку з цим, 19 березня 2014 року позивач звернувся до Вінницького ВМ УМВС у Вінницькій області, а також до Прокурора Вінницької області з заявою про злочин, вчинений [PERSON] У зв'язку з викладеним, позивач вважає, що оскільки був звільнений з посади Генерального директора ОА ВГ ТРК "Вінниччина" з незаконних підстав та з порушенням всіх процедурних норм, то має право на поновлення на попередній роботі, на виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в 25000 грн. Моральна шкода виразилась у недобросовісному та незаконному порушенні його прав, що призвело до втрати ним нормальних життєвих зв'язків, порушення його авторитету та значних переживань щодо подальшої діяльності як ОА ВГ ТРК «Вінниччина», так і його особистості. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду додали, що вважають Приватне сільськогосподарське підприємство "Агро-дім" належним відповідачем так, як дане підприємство було засновником ОА ВГ ТРК "Вінниччина" та приймало участь в засіданні ради засновників ОА ВГ ТРК "Вінниччина" 03.03.2014 року та 11.03.2014 року, на яких було вирішено питання про звільнення [PERSON] з посади Генерального директора. Просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача ОА "ВГТ "Вінниччина" - Панасюк Г.П. в судовому засіданні позов не визнала. Пояснив, що позивач та його представник повинні були вирішити питання про заміну відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства "Агро-дім" на ТОВ "Науково-комерційна фірма "Контур", так як останнє є одним із засновників ОА ВГ ТРК "Вінниччина". Також позивач та представник не надали належних оригіналів протоколів про звільнення [PERSON] з посади Генерального директора ОА ВГ ТРК "Вінниччина". Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю "Гамма-Консалтинг" та Приватне сільськогосподарське підприємство "Агро-дім" в судове засідання не з'явились з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у їх відсутність, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З протоколу №1 засідання ради засновників обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" від 17 червня 2013 року, судом встановлено, що [PERSON] було звільнено з посади Генерального директора з 17 червня 2013 року та призначено з 18 червня 2013 року на посаду Генерального директора - [PERSON] (а.с. 12). Із наказу № 15-ос від 18 червня 2013 року Обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" про призначення на посаду Генерального директора, суд вбачає, що [PERSON] приступив до виконання обов'язків Генерального директора Обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" з 18 червня 2013 року, на підставі рішення Протоколу №1 засідання ради засновників обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" від 17 червня 2013 року, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а.с. 13). Згідно копії трудової книжки позивача вбачається, що 18 червня 2013 року його було призначено на посаду Генарельного директора ОА ВГ ТРК "Вінниччина", на підстві наказу №15-ос від 18.06.2013 року. Запис про звільнення з посади - відсутний (а.с.14-26). Також, з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, виданої 25 червня 2013 року, судом встановлено, що Генеральним директором Обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" є [PERSON] (а.с.27). З статуту Обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина", судом встановлено, що засновниками телерадіокомпанії є: Товариство з обмеженою відповідальність "Гамма-Консалтинг" та Приватне сільськогосподарське підприємство "Агро-дім". Рада засновників Телерадіокомпанії призначає та звільняє з посади генерального директора Телерадіокомпанії (а.с. 28-44). Згідно листа Філії Публічного акціонерного товариства "Державний експерно-імпортний банк України" в м. Вінниці від 19 березня 2014 року вбачає, що 04.03.2014 року до банку зі спільним листом звернулись засновники ОА "Вінницька громадська ТРК "Вінниччина" - ТОВ "Гамма-Консалтинг" та ПСП "Агро-Дім", в якому повідомлялось, що 21.02.2014 року на засіданні ради засновників організації було прийнято рішення про зміну керівництва, а саме звільнення з посади генерального директора [PERSON] та призначення на цю посаду [PERSON] Також в зверненні до банку було викладене прохання призупинити здійснення видаткових операцій по поточному рахунку ОА "ВГТ "Вінниччина" за підписом [PERSON] (а.с.45). З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, виданої 14 березня 2014 року, судом встановлено, що керівником та підписантом Обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" з 11.03.2014 року є [PERSON] (а.с.47-48). З протоколу №1 засідання ради засновників обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" від 03 березня 2014 року, судом встановлено, що [PERSON] було звільнено з посади Генерального директора з 4 березня 2014 року, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП, а саме: у зв'язку з втратою довіри до нього з боку ради засновників, та призначено з 5 березня 2014 року на посаду Генерального директора - [PERSON] (а.с. 51). Крім того, згідно протоколу №1 засідання ради засновників обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" від 11 березня 2014 року, судом встановлено, що [PERSON] було звільнено з посади Генерального директора з 11 березня 2014 року, у відповідності до п. 1 ст. 41 КЗпП, та призначено з 11 березня 2014 року на посаду Генерального директора - [PERSON] (а.с. 52). Відповідно до протоколу №2 загальних зборів ПСП "Агро-дім" від 01.04.2014р. (а.с. 161), протоколу №2 загальних зборів учасників ТОВ "НКФ "Контур" від 01.04.2014р. (а.с.165), протоколу №2 засідання ради засновників ОА ВГ ТРК "Вінниччина" від 01.04.2014р.(а.с.162-163), Статуту нової редакції ОА ВГ ТРК "Вінниччина" (а.с.150-160) та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданої 15.09.2014 року (а.с. 199), судом встановлено, що лише з 01.04.2014 року (після звільнення [PERSON] з роботи) ПСП "Агро-дім" вийшло із складу засновників та передало частку у статутному капіталі ТОВ "НКФ "Контур". Відповідно до розрахунку наданого відповідачем, у разі поновлення на роботі [PERSON] належить до сплати на 26.09.2014 року з дня звільнення 11.03.2014 року 27641 грн. 10 коп. (а.с. 202). Згідно із частиною 1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Відповідно до частити 6 статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно п. 1 ч.1 ст. 41 КзпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Також, згідно п.2 ч. 1 ст. 41 КзпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] був звільнений з посади Генерального директора ОА ВГ ТРК "Вінниччина" двічі, а саме: 03 березня 2014 року та 11 березня 2014 року. Однак, суд приймає до уваги протокол № 1 засідання ради засновників обласної асоціації "Вінницька громадська телерадіокомпанія "Вінниччина" від 11.03.2014 року і вважає, що [PERSON] звільнений з посади Генерального директора з 11.03.2014 року так, як згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, виданої 14 березня 2014 року, з 11.03.2014 року керівником та підписантом є [PERSON] А також, вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки в ньому не зазначено на підставі якого одноразового грубого порушення трудових обов'язків позивачем [PERSON], остінній звільнюється з посади. Зміст ст. 147 КЗпП України зазначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Разом з тим, відповідач доказів щодо дотримання вказаних положень закону, якщо вважав, що проступки мали місце, не надав. З матеріалів справи вбачається, що у позивача не було відібрано письмових пояснень, щодо виявлених порушень, а також не було письмово ознайомлено з протоколами про звільнення. Таким чином, суд приходить до висновку про незаконність звільнення позивача та наявність підстав для його поновлення. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Визначаючись з розміром середньої заробітної плати, суд враховує, що відповідно до довідки ОА ВГ ТРК "Вінниччина" від 01.04.2014 року №111 (а.с. 53) середньоденна заробітна плата позивача складає 165,35 грн., а середньомісячна - 3500,00 грн. Вимушений прогул позивача становить з 11 березня 2014 року по 26 вересня 2014 року, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу становитиме 27641,10 грн., без утримання обов'язкових платежів. Враховуючи вищевказане, суд вважає, позов є таким, що підлягає задоволенню в частині визнання незаконними та скасування протоколів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки доводи позивача, наведені ним в обґрунтування своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підтверджуються зібраними та дослідженими у справі доказами. Звільнення позивача є необґрунтованим і незаконним. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та в приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи. Згідно ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні позивач пояснив, що моральна шкода полягає в тому, що він втратив життєві зв'язки, відбулося порушення його авторитету та виникнення переживань щодо подальшої діяльності ОА ВГ ТРК "Вінниччина", так і його особистості. Тому оцінив шкоду в 25 000 грн. Відповідно до п. 9, 13 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (322-08) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що спричинення моральної шкоди відповідачем позивачу частково підтверджено належними доказами і на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. Відповідно до п.п.2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 2500 грн. витрат на правову допомогу, які документально підтверджені (а.с. 146) та в дохід держави 520 грн. 01 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial