Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

05.10.2018 року позивач звернулась до суду із даною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на свою користь 704 грн. 80 коп. судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло (право спільної сумісної власності) належить квартира [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] Харківської області. Згідно довідки про склад сім'ї виданої Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Зміївського району Харківської області від 13.09.2018 року № 3871 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] народження; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Окрім вище зазначених осіб, за вказаною адресою зареєстрована інша особа. Проте, виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Зміївського району Харківської області відмовив позивачу у наданні довідки про склад сім'ї із зазначенням всіх осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, і взагалі, квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач, або інші співвласники не чинять. [PERSON] з 2015 року фактично не мешкає за адресою реєстрації і на даний час його місце перебування невідомо. Через реєстрацію відповідача [PERSON] позивач позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися належним їй на праві спільної сумісної власності майном, вона змушена сплачувати за відповідача певні комунальні послуги, позбавлена можливості оформити житлову субсидію. Із вказаних підстав позивач звернулась до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Учасники справи в судове засідання не з'явились. Позивач [PERSON] у поданій заяві просила провести розгляд без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. У зв'язку із неявкою відповідача просила ухвалити заочне рішення. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, пояснень стосовно позову не подавали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.12.2018 року було постановлено про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло (право спільної сумісної власності) від 11.08.1995 року, виданого [PERSON] 16.08.1995 року радгоспом "Шебелинське" на підставі розпорядження № 33 від 11.08.1995 року, позивач є власником (співвласником) квартири [ADDRESS] З копії домової книги вбачається, що за адресою: [ADDRESS] (нині [ADDRESS]) зареєстрований [PERSON], [INFO]. (а.с. 15 - 17) Згідно довідки про склад сім'ї виданої Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Зміївського району Харківської області від 13.09.2018 року № 3871 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] народження; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. (а.с. 20) З довідки Комсомольського селищного голови від 18.09.2018 року № 2490/02-19 вбачається, що позивачу відмовлено у видачі довідки щодо реєстрації відповідача [PERSON], [INFO] відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про інформацію". (а.с. 21) Актом обстеження від 10.09.2018 року, який складений в.о. Голови правління ОСББ "Донець" [PERSON] в присутності свідків: [PERSON], [PERSON] підтверджується, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], однак з 2015 року за місцем своєї реєстрації він проживає.(а.с. 19) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, [PERSON], як власник (співвласник), не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 402 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач з 2015 року не проживає без поважної причини за місцем своєї реєстрації, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим приміщенням. Крім того, реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні, розпорядженні її власністю, та створює перешкоди в отриманні субсидії. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved