Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

02 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог, позивач посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя, а саме 01 березня 2007 року, її матір склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О. М., зареєстрований в реєстрі за № 2-864, відповідно до якого усе своє майно, усі права та обов`язки вона заповіла [PERSON] , [INFO] . З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні прізвища спадкоємця та заявника [PERSON] , оскільки заповідач заповідала все своє майно [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини позбавляють позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері. У зв`язку з чим, позивач [PERSON] вимушена звернутись до суду із цим позовом та просить: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт складений від імені [PERSON] від 01 березня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шевченко О. М., зареєстрований в реєстрі за № 2-864, на ім`я [PERSON] , [INFO] , дійсно було складено на ім`я [PERSON] , [INFO] ; - визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається з: будинок - А, прибудова - а, тамбур - а1, літня кухня - Б, прибудова - б, погріб - пг, ганок, козирок, вбиральня - Г, сарай - Д, навіс - Е, колонка - к, колодязь інженерних мереж - я, хвіртка №1, огорожа № 2, огорожа № 3, замощення І, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою судді від 06 квітня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 26-28), 10 квітня 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви, надавши суду докази сплати судового збору у повному обсязі, а також всі належним чином засвідчені копії письмових доказів (а.с. 30-44). Ухвалою судді від 13 квітня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання та цією ж ухвалою було задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 45-46). Ухвалою суду від 08 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 77-79). 03 березня 2021 року позивач звернулась на адресу суду із уточненою позовною заявою, яку судом прийнято до розгляду (а.с. 110-113). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що без установлення вищезазначеного факту, що має юридичне значення позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права за заповітом після смерті матері. У судове засідання 06 травня 2021 року позивач [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Представник позивача просила розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, задовольнивши уточнені позовні вимоги. Представник відповідача Виконавчого комітету Новомосковської міської ради у судове засідання не з`явився, проте раніше ним було подано заяву, в якій останній просив здійснити розгляд справи за його відсутності, а також просив суд прийняти рішення згідно діючого законодавства України та з урахуванням документів, які містяться в матеріалах справи (а.с. 102). Представник третьої особи Новомосковської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори у зв`язку з виробничою завантаженістю (а.с. 101). Допитана у судовому засіданні 16 лютого 2021 року свідок [PERSON] пояснила, що вона мешкає за сусідством з позивачем, знає останню приблизно з 2000 року, зазначила, що [PERSON] була матір`ю позивача [PERSON] , останні звертались одна до одної, як «мати» та «донька». У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу будинку від 21 серпня 1978 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Микитась Е. О. за р. № 2901, зареєстрованого в БТІ за р. № 1450-11 від 21 серпня 1978 року, наданого суду у засвідченій позивачем копії, належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39-40). Відповідно до розпорядження в.о. голови Новомосковської міської ради С. Г. Горошка № 61-р від 16 лютого 2016 року, [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного КП «Новомосковське міське БТІ «ДОР» 22 березня 2016 року, наданого суду у засвідченій позивачем копії, житловий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому складається з: будинок - А (1951 року побудови), прибудова - а, тамбур - а1, літня кухня - Б, прибудова - б, погріб - пг, ганок, козирок, вбиральня - Г, сарай - Д, навіс - Е, колонка - к, колодязь інженерних мереж - я, хвіртка №1, огорожа №2, №3, замощення І (а.с. 36-38). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 березня 2019 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 35). За життя, а саме, 01 березня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О. В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-864 серії ВЕЕ № 997412, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 34). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у тому числі і на житловий будинок з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2019 року позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] , подавши нотаріусу відповідні заяви (а.с. 53,57). Проте, відповідно до повідомлення державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубової О. С., позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з розбіжностями даних у заповіті, з даними спадкоємця, який звернувся, оскільки, як убачається зі змісту заповіту, спадкодавець [PERSON] заповідала своє майно [PERSON] , [INFO] (а.с. 58). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1595, від 17 квітня 2019 року, виданою виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, [PERSON] проживала та була зареєстрована по день своєї смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 55). Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердженій наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту. Судом установлено, що позивач [PERSON] , народилась [INFO] у с. Гута Глуховського району Сумської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження (яке оформлене російською мовою), наданим суду у засвідченій позивачем копії. Відповідно до вказаного свідоцтва, її батьками записані: батько - " [PERSON] ", мати - " [PERSON] " (а.с. 9). Між тим, з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , наданого суду у засвідченій заявником копії, виданого Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 17 березня 1999 року, убачається, що він виданий на ім`я позивача [PERSON] (російською мовою зазначено як " [PERSON] "), [INFO] , уродженки с. Гута Глуховського району Сумської області, зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] (а.с. 8). Аналіз поданих до суду позивачем документів, досліджених судом, свідчить про наявність розбіжностей в написанні прізвища спадкоємця у виданому їй паспорті та в заповіті, складеного її матір`ю [PERSON] , що по своїй суті є наслідком допущення технічної описки державним нотаріусом при складанні і посвідченні такого заповіту. У зв`язку із вказаною помилкою, допущеною в прізвищі спадкоємця у заповіті, остання позбавлена можливості одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зазначити, що сам факт прийняття позивачем спадщини за вказаним заповітом, відсутність доказів наявності будь-яких інших спадкоємців [PERSON] , а також наявність у позивача оригіналів всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, переконує суд в тому, що [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, якій спадкодавець [PERSON] , заповіла належне їй майно, вказавши помилково в заповіті її прізвище як « [PERSON] ». Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що заповіт, складений [PERSON] , та посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О. В. 01 березня 2007 року, зареєстрований за № 2-864, серія ВЕЕ № 997412, відповідно до якого [PERSON] заповідала [PERSON] , [INFO] , усе належне їй майно, а також майнові права та обов`язки, фактично був оформлений та складений на ім`я [PERSON] , [INFO] , є цілком обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню. Стосовно вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд виходить з таких підстав. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріалами справи підтверджено, що після смерті своєї матері [PERSON] , позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 24 квітня 2019 року (а.с. 53). З огляду на те, що спадкодавцеві [PERSON] за життя належало домоволодіння [ADDRESS] , з урахуванням висновків суду про те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після її смерті, остання прийняла спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які мають право на обов`язкову частку у спадщині і які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкове домоволодіння після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині і за позивачем належить визнати право власності на спадкове домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved