Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

03 вересня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та права власності на нерухоме майно. У заяві зазначила, що 16 березня 1999 року у Снігурівській філії Південної товарної біржі з відповідачами уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 6540 грн., з наступною реєстрацією торгового біржового контракту у Снігурівському МБТІ 02 квітня 1999 року. Натепер, позивачка обмежена у реалізації прав власника, оскільки угода не посвідчена нотаріально. Посилаючись на викладене, просила задоволення позоних вимог. У судове засідання сторони не з"явилися. Позивачка та відповідачка [PERSON], у порядку ст.158 ЦПК України, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. [PERSON], згідно поданої заяви, позовні вимоги визнала, вказавши, що відмовила позивачці у нотаріальному посвідченні договору через брак коштів і її неналежний стан здоров"я. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістили і заяви про відкладення розгляду не надали. Суд ухвалив про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка за паспортними даними (серія ЕО №745307, виданий 14 вересня 1999 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області) є [PERSON] (російською мовою Мешкова)-(а.с.4-5). Як вбачається з представленого свідоцтва про розірвання шлюбу (серія І-ФП №023290), виданого 24 лютого 1998 року за актовим записом №19 по ВРАГС Снігурівського району Миколаївської області, посвідчено розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON], яка після розірвання шлюбу взяла прізвище "російською мовою -Мешкова". 16 березня 1999 року між [PERSON] і [PERSON], [PERSON], [PERSON] на товарної біржі "Смарагд Південь" було заключено контракт №070-п купівлі-продажу квартири [ADDRESS], з якого вбачається, що відповідачі по справі є власниками майна на відчуження, квартира продана за інвентарізаційну вартість у 6540грн. і оплата проведена повністю (а.с.6). 02 квітня 1999 року на підставі вказаного біржового контракту об"єкт нерухомості було зареєстровано за позивачкою в Снігурівському МБТІ, про що суду представлено реєстраційне посвідчення, номер у реєстровій книзі - 1а-293 (а.с.7). За технічним паспортом квартира належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Снігурівською міською радою 19 грудня 1995 року та [PERSON] на підставі біржевого контракту №070-п (а.с.8). Відповідно до ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Позивачка у заяві ствердила, що відповідачі відмовилися від нотаріального посвідчення угоди. Відповідачка [PERSON] у своїй заяві до суду зазначила, що посвідчити договір купівлі-продажу натер не має можливості через брак коштів та поганий стан здоров"я. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На підставі викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог за наявності письмового підтвердження укладання сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку, який хоча і не посвідчено нотаріально, але виконано сторонами, за ухилення сторони продавців від нотаріального посвідчення угоди. Вимога про визнання власності на приміщення є зайвою, оскільки у відповідності до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність», що діяла на час укладення договору, наявність угоди, визнаної судом дійсною є підставою для набуття права власності. В силу ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових парв на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі, у тому числі рішень судів, що набрали законної сили.

Outcome: partial