Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

01.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "Н АВТО", яким просила визнати незаконним та скасувати: пункт 2 наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» № 6-к/тр від 27.05.2021 року «Про дотримання фінансової дисципліни на підприємстві»; наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» № 7-к/тр від 27.05.2021 року «Про попередження працівника про відсторонення від роботи [PERSON] ». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2019 року її було прийнято на роботу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» на посаду головного бухгалтера за сумісництвом, що оформлено наказом №13-К від 11.07.2019 року. 27.05.2021 року відповідач прийняв наказ №6-к/тр «Про дотримання фінансової дисципліни на підприємстві», в п.2 якого зазначено: тимчасово відсторонити від роботи головного бухгалтера підприємства. 27.05.2021 року відповідач прийняв наказ №7-к/тр «Про попередження працівника про відсторонення від роботи [PERSON] », в якому зазначено: відсторонити [PERSON] , головного бухгалтера від роботи з 28.05.2021 року по 30.07.2021 року відповідно до ст.46 КЗпП України зі збереженням середньомісячної заробітної плати. 27.05.2021 року на підставі наказу №6-к/тр від 27.05.2021р. позивачу було вручено повідомлення №4 від 27.05.2021 року «Про відсторонення від роботи». На зазначеному повідомленні [PERSON] зазначила, що відсторонення не є правомірним, так як суперечить КЗпП України. Зазначає, що накази ТОВ "Н АВТО" №6-к/тр та 7-к/тр від 27.05.2021 року не містять та не визначають жодних підстав, передбачених ст.46 КЗпП України, для відсторонення позивача від роботи, що є порушенням даної норми права. Вважає, що відсторонення її від роботи та вищезазначені накази є незаконними. 27.05.2021 року ТОВ «Н АВТО» прийняло наказ №4-к/тр «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі скороченням чисельності та штату», в якому зазначено: вивести з 01.08.2021 року із штатного ТОВ «Н АВТО» посаду (професії): головного бухгалтера - 1 штатна одиниця. 27.05.2021 року відповідач прийняв наказ №5-к/тр «Про попередження працівника про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату», в якому зазначено: повідомити письмово про наступне вивільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади (за наявності) працівника: [PERSON] , головного бухгалтера. Однак, вважає, що накази відповідача №4-к/тр та №5-/тр від 27.05.2021 року не містять та не визначають жодних правових норм КЗпП України, на підставі яких має відбутись звільнення Позивача. В порушення наказів відповідача №4-к/тр та №5-/тр від 27.05.2021 року та ст.42, ч. 1-3 ст.49-2 КЗпП України, позивача не було повідомлено про наступне вивільнення. Крім того, не було з`ясоване та враховане переважне право позивача на залишення на роботі та не було запропоновано іншу роботу на підприємстві. У зв`язку з вищевикладеним, звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 06.07.2021 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. 19.08.2021 року відповідач в особі Директора ТОВ «Н АВТО» Марного О.В. надав до суду відзив, в якому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що в Наказі №7-к/тр від 27.05.2021 року зазначається, що відсторонення працівника [PERSON] відбулось на підставі ст. 46 КЗпП України. За змістом вказаної статті відсторонення працівника допускається у випадках перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути передбачені певними нормативними документами. Вказує, зо відповідно до ч. 7 ст. 8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності. На ТОВ «Н АВТО» з лютого 2021 року по квітень 2021 року надійшло три Акти ГУ ДПС у Миколаївській області за неподання податкової звітності, за якими підприємство змушено сплатити штрафні санкції. Дана ситуація призвела до того, що Директор TOB «Н АВТО» захищаючи фінансові інтереси підприємства і на виконання ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року видав Наказ № 6-к/тр «Про дотримання фінансової дисципліни на підприємстві», цим же Наказом відсторонив від роботи Головного бухгалтера [PERSON] , оскільки вважав її діяльність недобросовісною. 28 травня 2021 року Директором TOB «Н АВТО», засновником TOB «Н АВТО» в присутності двох свідків - [PERSON] та [PERSON] була проведена інвентаризація активів і зобов`язань підприємства за результатами якої був складений Акт № 2 «Про інвентаризацію активів та зобов`язань» від 28.05.2021 року. В ході перевірки були виявлені значні порушення у веденні бухгалтерського обліку на підприємстві, а саме систематичне неподання Головним бухгалтером Пацюк Т.Ю. податкової, фінансової та статистичної звітності за 2020 та перше півріччя 2021 року звітності, втрата ряду важливих для господарської діяльності підприємства Договорів. В такій ситуації TOB «Н АВТО» було змушене скористатися послугами фахівців в даній сфері і уклало Договір № 87 про відновлення бухгалтерського та податкового обліку від 30 липня 2021 року. Враховуючи вище викладене, вважають, що ст. 46 КЗпП України була застосована ними законно, оскільки порушення вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року відноситься до «іншого випадку, передбаченого законодавством». 31.08.2021 року до суду надійшла заява Директора ТОВ «Н АВТО» Поляруса В.І., якою вони визнали позов та просили задовольнити його у повному обсязі. Також просили здійснити подальший розгляд справи без участі представника ТОВ «Н АВТО». Позивач до судового засідання не з`явилась. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи без її участі та задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази та надавши їм оцінку, приходить до наступного. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 27.05.2021 року ТОВ «Н АВТО» було прийнято наказ № 6-к/тр «Про дотримання фінансової дисципліни на підприємстві», яким було тимчасово відсторонено від роботи головного бухгалтера підприємства та наказ № 7-к/тр «Про попередження працівника про відсторонення від роботи», яким [PERSON] було відсторонено від роботи головного бухгалтера з 28.05.2021 року по 30.07.2021 року відповідно до ст. 46 КЗпП України зі збереженням середньомісячної заробітної плати. Відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; б) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Положеннями частин 1, 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що 31.08.2021 року до суду від керівника ТОВ «Н АВТО» Поляруса В.І. надійшла заява про визнання позову, а також те, що саме він, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником юридичної особи та відноситься до осіб, які можуть вчинять дії від імені юридичної особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved