Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що є правонаступником прав та обовязків акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»,\~ у позові просив стягнути з відповідача [PERSON], як з позичальника \~коштів відповідно до: - договору\~ кредиту від 19.06.2008 року № 935/8-208 (далі - довір кредиту 1) з урахуванням додаткової угоди про внесення змін до договору кредиту: від 10.10.2008 року № 935/8-208-1 заборгованість у розмірі 218776,42 доларів США, до складу якої входить: заборгованість за кредитом у розмірі\~ 93260,83 долари США; заборгованість за відсотками у розмірі 125515,59 долари США; - договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 19.06.2008 року № 935/8-209 (далі довір кредиту 2), 4868,57 гривень заборгованості, до складу якої входить: заборгованість за кредитом у розмірі 1642,33 гривень; заборгованість за відсотками у розмірі 3226,24 гривень; мотивуючи свої вимоги тим, що\~ в порушення умов зазначених кредитних договорів\~ взяті [PERSON]\~ зобовязання\~ по своєчасному погашенню кредиту, сплаті відсотків\~ за користування кредитом, комісії та інших витрат відповідно до умов договорів, шляхом внесення щомісячних платежів з кінцевим терміном повернення кредитів за обома договорами 13.06.2023 року не виконуються, у звязку з чим станом на 24.05.2016 року виникли вищезазначені суми заборгованості. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, у якій просила визнати недійсними: договір\~ кредиту від 19.06.2008 року № 935/8-208, та договір\~ про надання відновлювальної кредитної лінії від 19.06.2008 року № 935/8-209, з тих підстав, що вона визнана потерпілою у кримінальній\~ справі по обвинуваченню\~ [PERSON] та [PERSON]\~ за ст.190 ч.4 КК України, матеріалами якої встановлено, що останні, зловживаючи довірою з боку певних осіб, серед яких і [PERSON], оформляли договори кредиту на імя цих осіб, а кошти, що надавалися\~в кредит використовували на власний розсуд. Вона, у свою чергу, лише підписала кредитні договори та додаткові угоди до них, а кредитних коштів за цими договорами не отримувала, тобто фактичним позивальником коштів за вищевказаними договорами є [PERSON] Крім того, вважає обидва договори кредиту недійсними, оскільки у банку відсутні кредитні справи по спірних договорах, відсутня генеральна ліцензія на здійснення операцій з іноземною валютою. Також умови договорів є несправедливими, в розумінні ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед укладенням кредитного договору банк не надав їй, як споживачу, в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Крім того, у порушення п.п. 3.1, 3.2, 3.4 Постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» кредитні договори не містять таких положень, як: -значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку. -перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, повязаних з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту. -перелік і розмір інших фінансових зобовязань споживача, які виникають на користь третіх осіб відповідно до вимог законодавства України та/а бо умовами кредитного договору (страхові платежі при страхуванні предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії при купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та відсотків за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). -графік платежів (згідно з термінами, вказаними у договорі - щомісяця, щокварталу і т.д.) в розрізі сум погашення основного боргу, сплати відсотків за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ПАТ «Укрсоцбанк»\~- позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із зазначених у позові підстав. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити посилаючись на те, що обидва спірні договори були укладені між сторонами 19.06.2008 року, а отже заявляючи вимоги про визнання вказаних договорів недійсними [PERSON], пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат [PERSON] вимоги первісного позову не визнав, в їх задоволенні просив відмовити зважаючи на те, що банком пропущено строк позовної давності для звернення з вимогами про стягнення боргу за договорами укладеними між сторонами. Зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, \~суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.06.2008 року між [PERSON] та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", було укладено договір кредиту № 935/8-208 (договір кредиту 1), відповідно до умов якого банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 90000 доларів США (п.1.1 договору), зі сплатою 14,0% річних за користування кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначених у додатку № 1 до цього договору, що є його невідємною частиною, на умовах, визначених цим договором. Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку № 2 до цього договору, що є його невідємною частиною (п.1.1 договору кредиту\~ 1), кінцевий термін повернення\~ заборгованості встановлено - 13.06.2023 року, погашення кредиту повинно здійснюватися\~ щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця (п.1.1.1 договору кредиту 1). Відповідальність за порушення зобовязань із погашення кредиту та процентів передбачена розділом 4\~ договору кредиту 1 (копія договору на а.с.6-9). 10.10.2008 року\~ між [PERSON] та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк" було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту 1\~ № 935/8-208, згідно якої збільшено до 15% річних відсоткову ставку (а.с. 10). \~Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому [PERSON] держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. [PERSON] законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет \~\~Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93, згідно зі ст.5 \~якого єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті \~є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Наявність в акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на час укладення \~з [PERSON] договору 1 про надання кредиту \~відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України здійснення кредитних операцій у валюті позивачем доведена (копії банківської ліцензії та дозволу з додатком на \~а.с. 60-63). 19.06.2008 року між [PERSON] та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/8-209 (договір кредиту 2), відповідно до умов якого\~ банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 1642,33 грн. (п.1.1.1 договору), надання кредиту повинно здійснюватися окремими частинами, кожна частина окремо - ''Транш'', а у сукупності ''Транші'', зі сплатою 24,0% річних,\~ в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 1642,33 грн. з кінцевим терміном повернення\~ заборгованості до 13.06.2023 року включно (п.1.1.1 договору). Згідно з п. 1.1.3 кредитного договору 2 погашення кредиту повинно здійснюватися рівними частинами щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця (копія договору на а.с.18-21). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з пунктом 4.5 обох кредитних договорів в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). [PERSON] в своєму зустрічному позові визнала, що в підтвердження\~ отримання коштів ставила підпис особисто вона сама, а потім в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов'язання, так як перестала вносити платежі у повернення сум кредиту, у звязку з чим утворилися суми заборгованості, розміри яких\~ визначені\~ в розрахунках\~ позивача. Відповідно до розрахунку на а.с. 14-17 за договором кредиту 1,\~ останній платіж\~ відповідачем здійснено 25.06.2009 року,\~ а тому за визначенням пункту 4.4 кредитного договору строк користування кредитом за договором 1 вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 25.09.2009 року. Що стосується договору кредиту 2, то відповідно до розрахунку, що на а.с. 23-24 кредитні кошти [PERSON] взагалі не поверталися, і оскільки сума кредитних коштів надана 18.06.2009 року, то строк користування кредитом за договором 2 вважається таким, що сплив 18.09.2009 року. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.11.2016 року у справі № 6-1174цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати. Тобто по 25.09.2012 року за договором кредиту 1, і по 18.09.2012 року за договором кредиту 2. Враховуючи вимоги ст.ст. 256, 257 ЦК України, вбачається, що з даним позовом банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки направив його до суду\~ 10.06.2016 року ( про що свідчить штемпель на поштовому конверті (а.с.25). Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають. Посилання\~ [PERSON]\~ та її представника на ту обставину, що кредит [PERSON]\~\~ було отримано внаслідок шахрайських дій інших осіб на увагу не заслуговують, оскільки\~ в судовому засіданні представник [PERSON]\~ не довів укладання договорів по за волею позичальника, отримання грошей та можливість розпорядження ними на власний розсуд, у звязку з чим зустрічна позовна вимога задоволенню не підлягає. Крім того, що посилання банку на застосування строку позовної даності до вимог [PERSON] про визнання договорів від 18.06.2008 року не дійсними є слушними, оскільки з вказаними вимогами позивач звернулась 01.09.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності встановленого в три роки згідно норм ЦК України. З огляду на викладене в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, судові витрати понесені сторонами за основним позовом та за зустрічним позовом, як і витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed