Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

20 травня 2015 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ Приватбанк) звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 01 листопада 2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, в яких зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання данного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду, про що свідчить підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Між нею та банком укладено договір. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач несвоєчасно надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, процентам та комісією, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20 квітня 2015 року складає 31069,82 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача цю суму заборгованості та судовий збір у розмірі 310,70 грн. У відкритому судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" - [PERSON] пояснила суду, що 01 листопада 2010 року між відповідачем та банком укладено кредитний договір. Відповідно до його умов остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] несвоєчасно і не в повному обсзяі виконувала умови кредитого договору, тому станом на 20 квітня 2015 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 31069,82 грн. Просить стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 01 листопада 2010 року станом на 20 квітня 2015 року у розмірі 31069,82 грн. та судовий збір у розмірі 310,70 грн. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд зменшити розміри неустойки та штрафу, що нараховано до кредитного договору, у звязку з тяжким матеріальним положенням її сімї. Пояснила це тим, що на своєму утриманні вона має багато дітей та хвору матір. Крім того, вона ніде не працює. У відкритому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] також просив суд зменшити [PERSON] розміри неустойки та штрафу, які нараховані за кредитним договором, а також проценти за користування кредитом, тому що це передбачено ст. 549 та ст.551 ЦК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 01 листопада 2010 року між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодилась з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані нею, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразила свою згоду. Станом на 20 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором б/н від 01 листопада 2010 року складає 31069, 82 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом 17746,88 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом 10718,14 гривень; - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом 649,09 гривень; - штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) - 1455,71 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем кредиту, оскільки він прострочив строки виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з розрахунком до суми заборгованості банк включив штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 10718,14 грн. (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 витягу з умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-56, у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів він зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному договору. Оскільки відповідач [PERSON] порушила строки платежів за зобовязаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, тому вона зобовязана відповідно до п. 2.1.1.7.6 витягу з умов та правил надання банківських послуг, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф. Відтак, суд, віднаходить обґрунтованими вимоги банку про стягнення заборгованості по відсоткам, комісії, неустойки (штрафу) у вищевказаному розмірі, що підлягають задоволенню в розмірі 31069, 82 грн. Суд вважає, що підстави для зменшення розміру неустойки відсутні, оскільки відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд встановив, що розмір неустойки (пені та штрафів) не перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками за його користування. Обставин, які мають істотне значення для зменшення неустойки, судом не встановлено. Наявність на утриманні у відповідача неповнолітніх дітей та непрацездатних родичів суд не може прийняти за такі обставини. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, також не підлягають зменшенню у такому порядку через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 310,70 гривень.

Outcome: approved