Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав наступне. 22.02.2010 року на автошляху Київ-Харків сталась дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів ВАЗ, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Шкода, державний номер [NUMBER], який належить "Зентіва інтернешнл" (потерпілий). Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. На момент ДТП між позивачем та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС/4891839, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні автомобіля ВАЗ, держаний номер [NUMBER]. На підставі рішення Господарського суду м.Києва №5011-71/5046-2012 позивачем на користь ПрАТ "Європейський страховий альянс" було виплачено страхове відшкодування в розмірі 24990грн. Позивач вважає, що відповідач на підставі ст.ст.993, 1188 ЦК України, ст.27 Закону України "Про страхування", ст.ст.33, 38 закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати йому - позивачу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 24990грн., тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму та судовий збір в сумі 249,90грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, на вимогах наполягає та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, просили суд розглянути справу в їх відсутність. Проти позову заперечують в повному обсязі та просять в його задоволенні відмовити. За таких обставин суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність сторін на підставі тих доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 лютого 2010 року на автошляху Київ - Харків - Довжанський сталась ДТП за участю транспортних засобів ВАЗ 21703, номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та Skoda Fabia, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.5). Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2010 року винним у вказаній ДТП визнаний [PERSON] (а.с.7). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] при використанні автомобіля ВАЗ 21703, номерний знак [NUMBER], була застрахована ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/4891839 від 06.03.2009р. (а.с.6). Транспортний засіб Skoda Fabia, номерний знак [NUMBER], що належить Представництву "Зентіва Інтернешнл.с.", був застрахований ЗАТ "Європейський страховий альянс", що підтверджено генеральним договором страхування автотранспортних засобів №1014584 від 19.05.2008р. (а.с.86-89). Страховим актом №599\\10\\50\\ТР25\\00\\2 від 15.04.2010р. страховик ЗАТ "Європейський страховий альянс" визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 22 лютого 2010 року, страховою подією, та на підставі розрахунку суми страхового відшкодування прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 35178,03грн. На виконання умов договору страхування у зв'язку з настанням страхової події ЗАТ "Європейський страховий альянс" 20 квітня 2010 року сплатив потерпілому страхове відшкодування у зазначеному розмірі (а.с.71-77, 80, 81). Рішенням Господарського суду м.Києва від 13.06.2012 року стягнуто з ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" на користь ПрАТ "Європейський страховий альянс" в порядку суброгації страхове відшкодування в сумі 24990грн. (а.с.57-64). Вказане рішення суду від 13.06.2012р. було виконано ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" 23 серпня 2012 року (а.с.66-67). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В силу положень пункту "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004р. №1961-ІV (надалі - Закон №1961-ІV) (в редакції, яка діяла станом на час виникнення страхового випадку) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-ІV учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Позивач в обґрунтування своїх вимог вказує те, що відповідач не повідомив його про настання страхового випадку у строки, передбачені ст..33 Закону №1961-ІV, тому він має право зворотної вимоги до відповідача на підставі пункту "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-ІV. Перевіряючи вказані обставини судом було встановлено, що після настання страхового випадку, який мав місце 22 лютого 2010 року, [PERSON] 23 лютого 2010 року, тобто наступного дня після ДТП, звернувся до страховика ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" з заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка була прийнята та зареєстрована у Департаменті страхування по Пирятинському району Полтавського обласного управління ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" (а.с.113, 114). З вказаних обставин вбачається, що страхувальник [PERSON] у встановлений законом 3-х денний строк вжив заходів для невідкладного повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам та враховуючи, що регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, що передбачено ст..38 Закону №1961-ІV, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин позивач не набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача [PERSON] на підставі пункту "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону, оскільки відповідач повідомив страховика про настання ДТП, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити з вказаних підстав. Посилання позивача на те, що відповідач повинен відшкодувати йому шкоду в порядку ст..993 ЦК України та ст..27 Закону України "Про страхування" не заслуговують на увагу, оскільки вказані норми матеріального права регулюють інститут суброгації, проте як між сторонами по справі виникли регресні зобов'язання. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то сплачений позивачем судовий збір в силу ч.1 ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає.

Outcome: dismissed