Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У позовній заяві позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування в розмірі 37000, 00 гривень, а також моральної шкоди в сумі 5000, 00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків. Позивач отримав травму, за яку таким договором страхування передбачена виплата страхового відшкодування. Однак, відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, чим порушив права останнього. Розгляд справи проводився в порядку строщеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 15). Сторони подали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності. Позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 30.10.2017 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №ZRL1NS-179U2JX з визначенням страхової суми в розмірі 250000, 00 гривень (а.с. 8-9). Відповідно до п. 4.2 договору, страхувальник зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно оплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил Страхування. П. 6.1.2 договору передбачає страховий випадок ушкодження здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно Додатку №1 до Правил страхування. Згідно п. 6.2 договору, нещасним випадком за цим договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулася і внаслідок якої настав розлад здоров`я застрахованої особи або її смерть. У примітках п. 6.1.2 договору страхування позначено, що повний перелік пошкоджень та розмір суми виплати зазначено у Таблиці №1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам» Додатку №1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ. Таким чином Додатком №1 передбачено перелік травм, який є вичерпним. Розмір страхового відшкодування становить певний фіксований відсоток від страхової суми залежно від ушкоджень здоров`я, що зазначено в Таблиці №1. Таблиця № 1 передбачає здійснення страхових виплат за ушкодження кінцівок. Пунктом 7 договору визначено його строк дії. Так, договір діє 12 місяців з 30.10.2017 року по 29.10.2018 року включно (але не більше ніж оплачуваний період). При цьому договір страхування набуває чинності з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем сплати місячного страхового платежу на поточний рахунок Страховика. Термін закінчення останнього оплаченого періоду страхування відповідає терміну закінчення договору страхування. Договір лонгується на такий самий строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору страхування не заявить про бажання його припинити. Відповідно до п. 11.5 договору у разі сплати наступного місячного страхового платежу такий договір страхування поновлює свою дію з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем надходження місячного страхового платежу на поточний рахунок Страховика (а.с. 8-9, 30-31). 04.04.2021 року позивач отримав травму кінцівки, у зв`язку з чим в період з 14.04.2021 року по 10.05.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого 3586 від 10.05.2021 року та випискою №2953 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 10-11). 05.04.2021 року позивач зателефонував на гарячу лінію ТДВ «Страхова компанія «Кредо» та повідомив про отримання травми 04.04.2021 року. Крім цього, з долучених до відзиву на позовну заяву документів вбачається, що в період з 11.05.2021 року по 21.05.2021 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради у зв`язку з оперативним лікуванням некректомією 2-го пальця лівої кисті, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого 4322 (а.с. 46-47). 21.05.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхову виплату травми, яка відбулася 24.04.2021 року. До такої заяви були долучені відповідні медичні документи, в тому числі виписка із медичної карти стаціонарного хворого 4322 від 21.05.2021 року (а.с. 39). Страховим актом №Z214LPB70000D4 від 21.05.2021 року позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що подія не визнана відповідачем страховою, оскільки не входить до переліку пошкоджень, зазначених у п. 6.1.2 договору страхування та Додатку №1 до особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків, а також у зв`язку з тим, що у відповідності до п. 11.5 договору страхування, укладеного між сторонами, позивачем не було сплачено частини страхового платежу (а.с. 51-52). В той же час, як вбачається зі вказаного страхового акту №Z214LPB70000D4 від 21.05.2021 року та меморіальних ордерів №L040694HOL та №L0506G47CN, позивачем 06.04.2021 року та 06.05.2021 року відповідно сплачувались частини страхового платежу в сумі, визначеній страховим договором, а саме по 100,00 гривень (а.с. 49-52). Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким просив у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зазначив, що до моменту настання травми (04.04.2021 року) позивачем чергового регулярного платежу зроблено не було, а тому договір страхування не набув сили (припинив свою дію) на підставі п 11.5 такого договору. Крім цього вказав, що подія, що сталась з позивачем 04.04.2021 року, взагалі не є страховим випадком у розумінні договору страхування, укладеного між сторонами, оскільки встановлені позивачу діагнози не підпадають під жодний пункт Таблиці №1 Додатку №1 до Правил страхування (а.с. 20-26). Відповіддю на відзив позивач зазначив, що страховий акт був складений саме на заяву позивача від 21.05.2021 року, а тому посилання відповідача про відсутність регулярного платежу є безпідставним, оскільки такий був здійснений як у квітні, так і у травні 2021 року. Крім цього зазначив, що травмування 24.04.2021 року другого пальця та його ампутація 21.05.2021 року у відповідності до умов укладеного страхового договору є страховим випадком (а.с. 111-111а). Заперечень на відповідь на відзив представник відповідача до суду не подав. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, серед іншого, зі здоров`ям, працездатністю (ст. 4 Закону України «Про страхування»). Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Враховуючи вищевикладене, на основі з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування. Обставини, якими обґрунтований відзив на позовну заяву, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Суд погоджується з позицією позивача як в частині віднесення події, що сталася з ним 24.04.2021 року, до страхової, визначеної умовами укладеного між сторонами страхового договору, так і в частині своєчасної сплати щомісячного регулярного платежу, а відтак чинності страхового договору станом на момент звернення позивача із заявою про страхове відшкодування. В той же час, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000, 00 гривень підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як роз`яснено в п. 5 вищевказаної Постанови, при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Моральна шкода, заявлена позивачем в розмірі 5\~000, 00 гривень, як завдання останньому фізичних, душевних, психічних страждань, суд вважає, не відповідають дійсним обставинам справи, а отже не можуть бути задоволені в повному обсязі. Наявність відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування позивачу, які викликали душевні страждання останнього, на переконання суду, дають підстави для стягнення моральної шкоди в розмірі 2\~000, 00 гривень, що буде цілком еквівалентним завданим позивачу моральним стражданням. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 1452, 80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial