Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" звернулося в суд з позовом до відповідача, в якому зазначило, що 03 січня 2015 року між сторонами укладене договір №45, відповідно до якого позивач повинен здійснити приєднання до газових мереж, які перебувають у його власності, користуванні, господарському віданні чи експлуатації приватний житловий будинок №12 по 1-му провулку Кузьмінського у м. Коростені Житомирської області. А відповідач, згідно п.4.3. розділу IV договору №45 зобовязаний оплатити вартість наданих позивачам послуг з приєднання обєкта в точці приєднання в розмірі на поточний рахунок позивача 7636 грн 93 коп, шляхом авансового платежу в розмірі 5346 грн та здійснити остаточний розрахунок на момент підписання акту прийому та передачі послуг з приєднання. Позивачем були виконанні всі зобовязання передбачені договором у строк та обсяги зазначені договором, а відповідачем здійснено оплату отриманих послуг лише у розмірі 2760 грн 29 копійок, остаточний розрахунок в сумі 4867 грн 87 коп на рахунок позивача не надходили. Тому публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" звернулося в суд з даним позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4867 грн 87 коп та сплачений судовий збір в сумі 1378 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні даного позову. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами 03 січня 2015 року укладено типовий договір на приєднання до газових мереж (магістральних або газорозподільних мереж №45) (а.с.5-7) та 03 квітня 2015 року додаткову угоду №1 до Договору на приєднання до газових мереж (магістральних або газорозподільних мереж №45) від 03.01.2015 року (а.с.8). П.1.1 договору №45 від 03.01.2015 року вказує, що побудовані власником за цим договором газові мережі зовнішнього газопостачання є його власністю, тобто позивача. За даним договором замовник відповідач [PERSON], оплачує власнику вартість приєднання та забезпечує в установленому порядку будівництво (встановлення) та введення в експлуатацію внутрішніх систем газоспоживання (газопостачання) власного об'єкта п.2.2. Пуск газу на об'єкт замовника здійснюється в установленому законодавством порядку після укладення договору на постачання та/або транспортування (розподіл) природного газу на об'єкт замовника, П. 3.6. Розділом ІV даного договору передбачено плату за приєднання, зокрема замовник зобовязаний оплатити вартість наданих власником послуг з приєднання замовника в точці приєднання в розмірі 7636 грн 93 коп, шляхом авансового платежу в сумі 5346 грн. та остаточного розрахунку на момент підписання акту прийому та передачі послуги з приєднання п.4.3. Так, Цивільний кодекс\~України у ст.ст.3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 2 ч.1 ст.208 Цивільного кодексу України, передбачено, що правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.638\~Цивільного кодексу\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642 - 643 Цивільного кодексу України. Частина 1 ст.628\~Цивільного кодексу\~України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На виконання вимог договору відповідач здійснила авансовий платіж в сумі 2760 грн 29 коп та остаточний розрахунок 23 січня 2015 року в сумі 4867 грн 87 коп, що стверджується квитанцією №К6№22 (а.с.14). Матеріали справи містять Акт № приймання-передачі будівельно-монтажних робіт за нестандартним приєднанням від 27.03.2015 року, з якого вбачається, що у [PERSON] та ПАТ "Житомиргаз" були відсутність претензії з приводу виконання послуг згідно Договору по "Нестандартному приєднанню" до газових мереж № 45 від 03.01.2015 р.(а.с.9-10). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України - "Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України - "Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)". Відповідно до з ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідачем остаточний розрахунок за договором проведено 23 січня 2015 року в сумі 4867 грн 87 коп через відділення №0506 ПАТ "КБ"Надра", яке розташоване по вул. Красіна, 3 у м. Коростені Житомирської області, що стверджується квитанцією №К6№22 (а.с.14). Також судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 04.06.2016 року №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення 05 червня 2015 року №113 про початок процедури ліквідації ПАТ КБ "Надра". Однак, операція щодо сплати через касу відділення №0506 ПАТ "КБ"Надра" грошових коштів [PERSON] за послуги ПАТ "Житомиргаз", не була належним чином опрацьовувана у звязку із нестабільною фінансовою ситуацією у банку. Так, в момент проведення оплати [PERSON], зокрема 23.01.2015 року банк мав всі підставі проведення банківських операцій. Крім того, підписаним між сторонами договором передбачено, а саме розділом VІІІ передбачено, що нездійснення замовником оплати вартості наданих власником послуг з приєднання замовника протягом одного року після настання відповідного терміну оплати, визначеного п.3.4 розділу ІV є підставою для розірвання договору. Договір між сторонами не розривався, позивач з такою вимогою не звертався та звернувся до суду лише 11 листопада 2016 року з вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги, що не передбачено умовами договору, а тому зобов'язання за договором між сторонами належним чином виконані про що свідчить відсутність претензій. Положення ст.81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Отже суд не вбачає будь-яких порушень з боку відповідача щодо повернення боргу як боржника за надані послуги, так як відсутні у матеріалах справи належні та допустимі докази. Суд дійшов висновку, що позивач не виконав вимоги статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed