Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON], по якому просила: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) на дитину, у загальному розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) на двох дітей, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати подання позову до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач до травня 2017 року допомагав, добровільно перераховував на банківський рахунок аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 7000,00 гривень. Однак на теперішній час перестав надавати аліменти, у звязку з чим, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. 13.11.2017 року на адресу суду від відповідача надійшли письмові заперечення до позову, у яких він підтвердив, що працює на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області. Відповідач не погоджується з твердженнями позивача, стосовно того, що він перестав матеріально допомагати своїм дітям після травня 2017 року та надав на спростування вищенаведеного копії квитанцій з травня по жовтень 2017 року, а також виписку ПАТ «Приватбанк» по рахунку. Також зазначив, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, які є пенсіонерами. Відповідач просив у своїх письмових запереченнях позов задовольнити частково та стягнути з нього на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 від заробітку , щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] з 24.04.2010 - по 28.03.2016 року перебувала в шлюбі з гр. [PERSON]. Шлюб розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 160428 від 14.01.2009 року та [PERSON], [INFO], згідно з копією свідоцтва про народження Серії І-ЖД № 349428 від 02.04.2013 року. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилалася на те, що відповідач до травня 2017 року допомагав, добровільно перераховував на банківський рахунок аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 7000,00 гривень. Однак на теперішній час перестав надавати аліменти. Крім того, зазначила, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату працює на посаді заступника начальника відділу в прокуратурі Одеської області, має рахунки в банку та нерухомість, тому має можливість надавати допомогу на утримання доньок, однак ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею\~ст.51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст.181 СК України). Відповідно до вимог\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст.184 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу прокурора Одеської області № 1961к від 26.10.2017 року, [PERSON] працює на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області. Посадовий оклад відповідача станом на 07.11.2017 року, згідно з штатним розписом прокуратури Одеської області складає 5\~730,00 гривень, що підтверджується копією довідки № 229 від 07.11.2017 року. Суд вбачає, що відповідач інших дітей не має, є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання малолітніх доньок. На спростування цього відповідачем не надано жодного доказу. Той факт, що на утриманні відповідача знаходяться непрацездатні батьки, не доказує щомісячні витрати на їх утримання саме відповідачем. При цьому суд враховує думку відповідача викладену в письмових запереченнях до позову де він зазначив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 від заробітку, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Натомість судом встановлено, що діти знаходяться на утриманні позивача, яка перебуває в скрутному фінансовому стані, оскільки перебуває в декретній відпустці. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до\~ст.7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2018\~рік» прожитковий мінімум - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; Враховуючи викладене суд вважає можливим частково задовольнити позов та стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно. Частиною 1\~статті 191 СК України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 14.06.2017 року. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, також, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial