Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У лютому 2014року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що вироком Миронівського районного суду від 29.08.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України. Злочинними діями засудженого потерпілому завдана майнова та моральна (немайнова) шкода, яку він оцінив відповідно у 5800грн. та 100 000грн. Цивільний позов при розгляді кримінального провадження не заявлявся, а тому просить стягнути з відповідача вказаний розмір майнової та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з"явився, оскільки відбуває покарання в Київському СІЗО, про день і час розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному ч.6 ст.76 ЦПК України, тобто шляхом направлення судової повістки з копією позовної заяви та додатками до неї на адресу начальника установи, а тому вважається повідомленим належним чином. Заслухавши позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, [PERSON] 18 травня 2013року біля 20.30год, перебував у будинку, що розташований по [ADDRESS] та належить [PERSON], і розпивав з ним спиртні напої. Після розпиття спиртних нароїв між [PERSON] та [PERSON] на грунті виниклих неприязних стосунків виникла сварка, яка в послідуючому переросла в бійку. Під час бійки [PERSON] з метою спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень умисно наніс 5-6 ударів кулаком правої руки по голові та тулубу останнього, який від отриманих тілесних ушкоджень впав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], [PERSON] наніс 7-8 ударів кулаками обох рук по голові та тулубу [PERSON], коли той лежав на підлозі спиною. Не зупиняючись на досягнутому, [PERSON] ногою наніс удари [PERSON] по голові та тулубу, коли той лежав на підлозі, після цього став однією ногою на грудну клітку [PERSON], який лежав на підлозі, перенісши всю вагу свого тіла на тіло останнього, та вийшов з будинку. Згідно висновку судово-медичної експертизи №32/48 від 03.08.2013року на тілі [PERSON] були виявлені ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] близько через 1 годину 30хв.помер на підлозі у спальній кімнаті зазначеного будинку. Смерть [PERSON] настала в результаті спричинення йому [PERSON] тілесних ушкоджень. Вироком Миронівського районного суду від 29.08.2013року [PERSON] визнано винним за ст.121 ч.2 КК України та засуджено із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років(а.с.5-6) Вироком Апеляційного суду Київської області від 09.10.2013року вирок Миронівського районного суду від 29.08.2013року скасовано та ухвалено новий, яким [PERSON] визнано винним за ст.121 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді восьми років позбавлення волі (а.с.7) Вирок набрав законної сили, відповідач відбуває покарання за вчинений злочин. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено, що внаслідок злочинних дій відповідача настала смерть [PERSON], потерпілим у кримінальному провадженні визнаний його брат- [PERSON], який є позивачем у даній справі. На поховання [PERSON] позивач витратив кошти: на автопослуги -630грн.(а.с.8), поминальний обід -3600грн.(а.с.9), ритуальні послуги -1550грн.(а.с.10), а всього 5780грн., що підтверджується відповідними накладними. Крім майнової шкоди позивачеві заподіяна і моральна (немайнова)шкода. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч.1статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру порушення, обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, діями відповідача йому завдана непоправна втрата близької людини. Факт заподіяння позивачеві моральної шкоди, обставини заподіяння та якими діями вона завдана знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Разом з тим, суд вважає, що ці обставини продовжують існувати, оскільки за весь період, що минув з моменту вчинення злочину, відповідач ніяким чином не надав допомогу позивачеві, чим посилював моральні страждання та переживання позивача. Проте, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному об»ємі, так як немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи, яка постраждала, а тому при стягненні розміру моральної шкоди суд враховує характер, ступінь тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень, вимоги розумності та справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 000грн., що адекватно нанесеній моральній шкоді. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача грунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати у справі. На підставі ст.ст.1166,1167 ЦК України,

Outcome: partial