Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що вони з відповідачем уклали шлюб 27 липня 1968 року у виконкомі Лапшинської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, які в даний час являються повнолітніми. Крім цього зазаначила, що подружнє життя між ними не складається, у зв"язку з тим що у них повна психологічна несумісність характерів і різні погляди на життя, внаслідок чого між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Вже протягом останнього часу вони не підтримують будь-яких сімейно-шлюбних відносин, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, вони стали зовсім чужими людьми, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб та після розірвання шлюбу її прізвище "[PERSON]" залишити без змін. В судове засідання позивачка не з"явилася, однак надіслала в адресу суду письмову заяву, в якій зазначила, що вона свої позовні вимогипідтримує з мотивів наведених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити - розірвати шлюб між нею та відповідачем і залишити без змін після розірвання шлюбу її прізвище "[PERSON]", а також просить суд розгляд даної справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак не повідомив суд про причини своєї неявки, що дає суду підстави визнати його неявку без поважних причин та можливість слухання справи у його відсутності. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1968 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER] повторно видане 07 жовтня 2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції у Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, які в даний час являються повнолітніми. Крім цього судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не складається, у зв"язку з тим що у них повна психологічна несумісність характерів і різні погляди на життя, внаслідок чого в них часто виникають сварки та непорозуміння. Вже протягом останнього часу сторони не підтримують будь-яких сімейно-шлюбних відносин, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного , вони стали зовсім чужими людьми, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, що може перешкодити сторонам у реалізації їхніх інтересів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому шлюб слід розірвати. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved