Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 липня 2021 року за вхід.№4457 [PERSON] звернувся до суду із даною заявою. Вказав, що він зареєстрований та проживає у житловому будинку по [ADDRESS] . [PERSON] є його рідною донькою. Більш як десять років тому він подарував дочці житловий будинок по [ADDRESS] , в якому він зареєстрований. Дочка у будинку із ним не проживає, а проживає із своєю сім`єю в іншому місці. Вказав, що у 2016 році у нього погіршилися відносини із донькою. Чим дальше, тим поведінка доньки стала бути більш агресивною [PERSON] його постійно ображає, погрожує насильством та фізичною розправою, погрожує, що спалить будинок, викине з будинку його речі та його вижене із будинку. Донька також постійно нищить посаджений ним на городі урожай. У червні 2021 року він в чергове прийшов з роботи додому та побачив, що на подвір`ї перекинуте прання, на городі потолочено та повністю знищено урожай, після чого він не стерпів та звернувся до Ямпільського ВП, які відбирали пояснення від нього та доньки, від сусідів та збирали інші матеріали. Зазначив, що боїться за своє життя та здоров`я, боїться, що донька знищить його майно, тому дії доньки свідчать про домашнє насильство стосовно нього. Тому, просить суд видати обмежувальний припис на строк шість місяців, яким заборонити дочці перебувати в місці його проживання (перебування) за адресою [ADDRESS] ; копію рішення направити до Могилів-Подільського ВП ГУНП для взяття [PERSON] на профілактичний облік та до виконавчого комітету Ямпільської міської ради; судові витрати пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. \~ \~ \~ \~ [PERSON] заявлені вимоги підтримав. Суду пояснив, що бувша дружина і донька не дають йому спокійно жити, знищують городину, псують речі, вигонять його із будинку. Він бажає розірвати договір дарування, яким він подарував свій будинок доньці. Вказав, що просить надати йому можливість до смерті прожити у своєму будинку, так як це його батьківщина. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа [PERSON] суду пояснила, що вона є власником будинку, і тому саме вона має вирішувати хто там має жити. Батько нищить її городину. Приводить до будинку різних жінок. Вона не проти щоб батько там жив, але сам, а не із невідомими жінками. Вказала, що батько її душив. Її мати нічого не має до цього, але вона буде захищати і слухати свою мати, так як це її мати. Зазначила, що раніше у неї із батьком були добрі стосунки, але потім погіршилися. Вона передавала батьку гроші, готувала їсти. А свідки, які прийшли, то є підкупленими, і які зводять наклеп на її матір. \~ \~ \~ \~Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] даних ними у судовому засіданні судом встановлено, що вони є сусідами заявника. Вказалаи, що бувша дружина заявника, і відповідно мати зацікавленої особи, постійно приходить до будинку, в якому проживає [PERSON] і нищить городину, зчиняє скандали. Все, що він садить на городі, то його бувша дружина вириває і перевозить візочком до себе. А заявник є доброю людиною, яка навіть котеня не образить. Він не вживає біля дванадцяти років алкоголь. Ходить по людях заробляє на крихту хліба. Раніше у нього із донькою були гарні стосунки. Це у нього єдина дочка, і він намагався десь заробити копійку, щоб їй дати, коли вона мала до нього приїздити. Дуже тішився та завжди чекав доньку. Зазначили, що всі скандали між донькою і заявником вчиняє його бувша дружина, і відповідно мати зацікавленої особи. А після того, як заявник почав жити із співмешканкою, то взагалі навіть били та виганяли співмешканку та заявника. Заявник є дуже охайним чоловіком, у нього чисто на городі, на подвір`ї та у будинку (навіть не у кожної жінки так чисто як у нього). Вказала, що заявник подарував будинок доньці, так як у нього більше нікого немає, та і з надією на те, що донька буде його доглядати та дасть можливість жити у будинку до смерті. Просили захистити заявника він його бувшої дружини. \~ \~ \~ \~Із наданих документів корінця талону-повідомлення єдиного обліку №6, встановлено, що заявник звертався із заявою до правоохоронних органів 21.06.2021. \~ \~ \~ \~Із оригіналу домової книги, дослідженої у судовому засіданні, та копії паспорта [PERSON] судом встановлено, що заявник є зареєстрованим у житловому будинку [ADDRESS] з 10 грудня 1987 року. \~ \~ \~ \~Із договору дарування житлового будинку від 09.07.2009 та реєстраційного посвідчення судом встановлено, що заявник подарував своїй доньці (зацікавленій особі) житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Із Державних актів серії ЯЛ №978763 та серії ЯЛ №978764 судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок, які розташовані по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до наступного: \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.350-2 ЦПК\~України заява про видачу обмежувального припису може бути особою, яка постраждала від домашнього насильства - у випадках, визначених\~Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п.3, 4, 5, 7, 14 ч.1\~ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи Згідно з п.4 ч.2\~ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб\~\~, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на:\~\~дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства\~\~. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24\~та п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Відповідно до ч.2\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частинами 3, 4\~статті 26 цього Закону\~передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 16 вищезазначеного закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.\~\~Реєстр ведеться з метою:\~\~1) захисту життєво важливих інтересів постраждалих осіб, зокрема постраждалих дітей;\~\~2) попередження повторних випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі;\~\~3) забезпечення здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі;\~\~4) надання комплексної та своєчасної допомоги постраждалим особам суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі;\~\~5) обліку випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі;\~\~6) координації діяльності суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі. У пункті 9 частини 1\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~зазначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно\~\~пункту 3 частини 1\~статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків з наданням заявником доказів на підтвердження настання відповідних обставин. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18. Також, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та не доведеності вимог заяви. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 серпня 2019 року у справі №640/23804/18 (провадження №61-3848св19), від 02 вересня 2020 року у справі №635/4854/19-ц (провадження №61-3510св20), від 10 лютого 2021 року у справі №761/49109/19 (провадження №61-9144св20). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Разом з тим, як об`єктивно встановлено судом,\~беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~заявник до суду не надала. Хоча у\~\~відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також заявником [PERSON] суду не надано жодних доказів щодо внесення до Єдиного державного реєстру випадків насильства відомостей щодо нього зі сторони доньки. Хоча, на виконання вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Як встановлено із наданих матеріалів справи, а також пояснень заявника, його донька [PERSON] не повідомлялася про підозру у вчиненні злочину, пов`язаного із домашнім насильством, до адміністративної чи кримінальної відповідальності у будь-якому вигляді за вказаними заявником фактами не притягалася, будь-які докази на підтвердження факту вчинення психологічного, економічного чи фізичного насильства стосовно заявника із боку його доньки матеріали справи не містять. Судом встановлено факт того, що психологічне та економічне насильство щодо заявника вчиняється його бувшою дружиною [PERSON] , і відповідно, матір`ю зацікавленої особи. Згідно з ч.ч.1, 2, 4\~ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"або\~Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Заявником не надано суду належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] психологічного, економічного та фізичного насильства щодо нього, а самі лише твердження заявника про те, що донька чинить психологічне, економічне та фізичне насильство щодо нього, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Також варто зазначити, що заборона [PERSON] перебувати у житловому будинку по [ADDRESS] порушить її право власності, оскільки вказаний житловий будинок належить їй на праві власності, як на це вказує сам заявник [PERSON] , а також підтверджено письмовими доказами. А у відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: - втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; - втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні\~лише у випадках і в порядку, встановлених законом. А тому, із врахуванням вище викладеного, суд також не може обмежити у праві власності [PERSON] . Окрім того, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку психологічного насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, а за таких обставин суд вважає заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed