Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивачем зазначено, що між [PERSON] та Таврійським державним агротехнічним університетом був укладений договір № 53 від 21.08.2013 року про навчання фахівця за ОКР "бакалавр". Згідно п. 1.1 договору позивач, як виконавець договору, брав на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача, як замовника, прийняти на навчання [PERSON] за обраною спеціальністю "6.030504 Економіка підприємства" за заочною формою навчання і гарантував підготовку фахівця за ОКР "бакалавр", а відповідач повинен був сплачувати своєчасно навчальних витрат у розмірі, визначеному в п.п. 4.1 та 4.2 договору. Наказом № 161-3 від 31.01.2014 року [PERSON] було відраховано з університету, за не виконання навчального плану та порушення умов контракту. З урахуванням того, що строк позовної давності обчислюється з дати спливу строку виконання боржником зобов'язання з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 п. 5 ЦК України) у даному випадку такою датою є 31.04.2014 р., так як згідно з Положенням "про порядок проведення, відрахування та поновлення студентів у Таврійському державному агротехнологічному університеті" боржник повинен ліквідувати заборгованість протягом 3-х місяців з дати відрахування, а тобто до 31.04.2014 р. 08.04.2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з повідомленням щодо заборгованості та наслідків несплати за навчання. На теперішній час відповідач не відреагував на претензію жодним чином. Станом на 03.6.2016 р. заборгованість відповідача за вищевказаним договором складає 2100 грн. Тому просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в розмірі 2100 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. У звязку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. В судовому засіданні встановлено, що Наказом № 945-З від 15.08.2013 р. [PERSON] був зарахований на 1 курс заочної форми навчання за напрямами (спеціальностями) 6.030504 Економіка підприємства Таврійського державного агротехнічного університету. Умовами цього Договору було встановлено, що позивач, як виконавець послуги, бере на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача, як замовника, надати освітні послуги, на рівні державних стандартів освіти, з навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» з напряму підготовки "6.030504 Економіка підприємства" (п. п. 1.1), а відповідач зобовязується сплачувати вартість навчальних послуг у розмірі, визначеному в п. 4.1 та 4.2 Договору. Відповідно до п. 4.1 Договору загальна вартість освітньої послуги становить 18900,00 грн. та підлягає внесенню поетапно до 01.09.2013 року в розмірі 2100,00 грн. та до 01.02.2014 року у такому ж розмірі. Відповідно до Наказу № 161-3 від 31.01.2014 р. відповідач був відрахований з 31.01.2014 р. за невиконання навчального плану та порушення умов контракту. Відповідач не оплатив за другий семестр 2013-2014 років, в розмірі 2100,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною шостою статті 64 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції, що була чинною на момент існування спірних правовідносин) розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання. Типовий договір затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі освіти і науки. За змістом Типового договору, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.08.2013 року № 55, предметом освітньої послуги є навчання (підготовка, перепідготовка, підвищення кваліфікації кадрів та додаткові послуги). Суд виходить з того, що зобовязання з надання освітньої послуги за своєю природою є таким, що може бути належним чином виконане лише у разі зустрічного належного виконання студентом своїх зобовязань, а тому до цих відносин має застосовуватись ст. 538 ЦК України. Оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач своїх обовязків щодо повної оплати навчання не виконав, - позов є законним та обґрунтованим. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 526, 538, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 64 Закону України «Про вищу освіту», п. 1.1, 4.1, 4.2 Договору № 32-Облік і аудит від 29.08.2013 року,

Outcome: approved