Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що він є чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті дружини відкрилася спадщина на спадкове майно. Однак, у свідоцтві про їх одруження, ім`я його дружини зазначене як " [PERSON] ", що не співпадає з іменем, яке вказане в свідоцтві про смерть, де її ім`я вказане як " [PERSON] ". Встановлення факту, що померла є його дружиною обумовлено подальшою необхідністю вступу у володіння майном та оформленням спадкових прав. Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву пітримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення вимог заявника [PERSON] . Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що заяву слід задовольнити з таких підстав. У відповідності зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у статті 78 Цивільного процесуального кодексу України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до статті 79 Цивільного процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 03 червня 1959 року заявник [PERSON] одружився з [PERSON] , про що складено актовий запис №9, прізвище дружині після реєстрації шлюбу присвоєно " [PERSON] " (а.с.6). Згідно довідки №323 від 13 травня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Бережницької сільскої ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що [PERSON] , яка помер [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З нею проживали та були зареєстровані: чоловік - [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки №510, №511 та №512 від 01 липня 2020 року, виданих виконавчим комітетом Бережницької сільскої ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що станом на 1980 рік, 1990 рік та 2000 рік, [PERSON] проживав разом зі своєю дружиною - [PERSON] (а.с.10-12). Як вбачається з листа Дубровицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) №781/82-22.8-03-19 від 10 вересня 2020 року, на зберіганні у відділу перебуває актовий запис про смерть №19 від 06 грудня 2019 року, складений виконавчим комітетом Бережницької сільскої ради Дубровицького району Рівненської області на [PERSON] . У актовому записі про шлюб №09 від 03 червня 1959 року, складено виконавчим комітетом Бережницької сільскої ради Дубровицького району Рівненської області на [PERSON] та [PERSON] , на підставі якого видане свідоцтво про шлюб та яке пред`явлене, як документ, що підтверджує родинні відносини, ім`я нареченої вказано " [PERSON] ". У зв`язку із розбіжностями, даний документом не підтверджено родинні відносини та відповідно немає підстав для видачі свідоцтва про смерть повторно (а.с.23). Своїми письмовими поясненнями свідки [PERSON] , жителька с. Підлісне, Дубровицького району Рівненської області та [PERSON] , жителька с. Підлісне, Дубровицького району РІвненської області, які посвідчені секретарем Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області ствердили, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно є дружиною [PERSON] (а.с.30-33). Згідно статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Дослідивши надані докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд вважає можливим встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є дружиною [PERSON] [INFO] .

Outcome: approved