Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, оскільки за рішенням Вищої ради правосуддя від 06 серпня 2019 року №2033/0/15 суддю [PERSON] тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя на строк шість місяців. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником автомобіля ВАЗ 21713, д.н.з [NUMBER] . 11 грудня 2017 року на перехресті вулиць Богатирської та Куренівської в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21713, д.н.з [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та КАМАЗ 5320, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21713, д.н.з [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 15701,75 грн. З цих підстав [PERSON] просив суд стягнути з відповідача вартість збитків, спричинених йому пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді його транспортного засобу, у сумі 15701,75 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 810,00 грн та 15000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У судовому засіданні 22 серпня 2019 року судом залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватне акціонерне товариство "Європейський Страховий Союз" (далі - ПрАТ "Європейський Страховий Союз"), Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ). Третя особа МТСБУ подала до суду пояснення щодо позову, в якому зазначила, що цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля КАМАЗ 5320, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Європейський Страховий Союз", а тому саме цей страховик повинен сплатити [PERSON] страхове відшкодування. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, треті особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання своїх представників суд не повідомили. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 11 грудня 2017 року на перехресті вулиць Богатирської та Куренівської в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21713, д.н.з [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та КАМАЗ 5320, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07 березня 2018 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 5). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 грудня 2017 року за участю автомобілів ВАЗ 21713, д.н.з [NUMBER] , та КАМАЗ 5320, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21713, д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Позивач, покликаючись на звіт про незалежну оцінку майна від 01 лютого 2018 року, складений товариством з обмеженою відповідальністю "КОАПРИ Д", стверджував, що розмір збитків, спричинених йому пошкодженням його транспортного засобу, становить 15701,75 грн (а. с. 6-34). Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження склали 800,00 грн (а. с. 4). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля КАМАЗ 5320, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Європейський Страховий Союз" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 травня 2017 року №АМ/159113. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становив 100000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн (а. с. 76-77). За положеннями п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2. ст. 35 цього Закону. Проте потерпілий [PERSON] не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що він звертався до ПрАТ "Європейський Страховий Союз" з заявою про виплату йому страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика, а вказана страхова організація не приймала відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про виплату чи відмову у виплаті [PERSON] страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля КАМАЗ 5320, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Європейський Страховий Союз", заявлена позивачем до стягнення сума збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика, потерпілий [PERSON] не звертався до ПрАТ "Європейський Страховий Союз" в порядку, визначеному ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", з заявою про виплату страхового відшкодування, а страховик не приймав рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, підстави для стягнення збитків з особи, яка заподіяла шкоду, - [PERSON] відсутні. Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження також згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" підлягають відшкодуванню ПрАТ "Європейський Страховий Союз". Позовних вимог про стягнення з ПрАТ "Європейський Страховий Союз" страхового відшкодування [PERSON] в ході розгляду справи не заявляв, не просив суд залучити указаного страховика до участі у справі в якості співвідповідача. Зважаючи на наведені обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача збитків, спричинених заподіяних пошкодженням транспортного засобу, у сумі 15701,75 грн та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 810,00 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Ч. 1 ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачеві [PERSON] заподіяно моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного йому на праві власності автомобіля. Шкоду спричинено унаслідок протиправної, винної поведінки відповідача [PERSON] . Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь-кого зі сторін у скрутне становище. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного йому на праві власності автомобіля, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 7000,00 грн та стягнути цю суму з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 156,56 грн (7000,00 грн / 31511,75 грн х 704,80 грн = 156,56 грн).

Outcome: partial