Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", треті особи [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договорів недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.2008 року між нею та АК банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", укладено кредитний договір № 030/718072-KR. На час укладання договору банку була надана інформація про фінансово-майновий стан та надана довідка про отримання доходу у національній валюті України за шість місяців, що передували місяцю отримання кредиту. АК банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", були надані грошові кошти у сумі 510 705 грн. (1 USD=4.85грн. x 105300 USD). Відповідно до кредитного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти 105 300 доларів США зі сплатою 14% річних та комісій в розмірі та порядку визначених договором. Одночасно з укладанням договору кредиту , з метою забезпечення сплати страхових платежів за договором страхування, з позичальником укладається договір про надання відновлювальної кредитної лінії №030/718078.-KR від 04.09.2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між [PERSON] та банком було укладено іпотечний договорів № 300/718076-Ю за яким передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру №404 загальною площею 49,90 кв.м., житловою площею 27,30 кв.м.,за адресою [ADDRESS] В порушення вимоги Закону України ,,Про захист прав споживачів" відповідно до якого надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється між [PERSON] та АК банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", було укладено договір про внесення змін до договору кредиту №030/718072-KR. Відповідно до п.1.1 договору про внесення змін кредитор надає позичальнику грошові кошти у сумі 96643 доларів США зі сплатою 14,67% річних та комісії в розмірі та порядку визначених в додатку до договору. На позичальника покладається обов'язок укласти договір іпотеки та оформити договір страхування предмета іпотеки. Свої вимоги позивач обґрунтовує необхідністю визнання недійсними кредитного договору від 04.09.2008 року та договору про внесення змін до кредитного договору від 15.05.2012 року оскільки, з нею не було проведено переддоговірної роботи, порушено вимоги законодавства про валюту договору, зміст правочину суперечить нормам законодавства, договір було підписано під впливом обману банку. Представником відповідача до суду було подано заперечення на обгрунтування яких зазначалось, що позовні вимоги є незаконними, оскільки позивач підписуючи кредитний договір , підтвердила , що їй була доведена вся потрібна інформація , виходячи з чотирьох принципів кредитування. Крім того підписуючи кредитний договір позивач висловила своє погодження щодо всіх умов договору , які є істотними згідно чинного цивільного законодавства та умов, які є необхідними для договору кредиту. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України ,,Про систему валютного регулювання і контролю" №15-93 від 19.02.1993 року. Укладаючи з відповідачем валютний кредит , позивач взяв на себе зобов'язання у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України повернути кредит та проценти за користування кредитом у валюті отриманого кредиту. При укладанні кредитного договору відповідачем було доведено до відома позивача у разі надання позичальнику кредиту в іноземній валюті - валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Також позивач оспорює дійсність договору кредиту та іпотечного договору, які були укладені 04.09.2008 року, однак строк позовної давності по оспорюванню цих правочинів закінчився 04.09.2001 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі. Третя особа: [PERSON] повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував повністю. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.09.2008 року між позивачем [PERSON] та АК банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", було укладено кредитний договір № 030/718072-KR. АК банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", були надані грошові кошти у сумі 105 300 доларів США зі сплатою 14% річних та комісій в розмірі та порядку визначених договором. Одночасно з укладанням договору кредиту , з метою забезпечення сплати страхових платежів за договором страхування, з позичальником укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №030/718078.-KR від 04.09.2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між [PERSON] та банком було укладено іпотечний договорів № 300/718076-Ю за яким передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру №404 загальною площею 49,90 кв.м., житловою площею 27,30 кв.м.,за адресою [ADDRESS] 15.05.2012 року між [PERSON] та АК банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", було укладено договір про внесення змін до договору кредиту №030/718072-KR. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки зокрема здійснюється також на підставі рішення суду. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не передбачене законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотеко держателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Договором іпотеки, що укладений між сторонами по справі, обумовлено, що зобов'язання іпотекодавця, позивача, поширюються на основне зобов'язання за кредитним договором Доводи позивача щодо недійсності договорів не доведено, та не містять реальних обґрунтувань, згідно з якими їх можна було б вважати укладеним з порушеннями норм діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази на підставі вказаних норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки кредитний договір, договір іпотеки, та договір про внесення змін до кредитного договору, були укладені належним чином, та містять всі істотні умови, в тому числі і строк дії договору, що передбачені чинним законодавством для договорів такого роду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed