Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області, Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що працював в Покровській центральній районній лікарні з 1999 року на різних посадах, а у періоди з 01.01.2012 року по 29.12.2017 року - на умовах контракту, який тричі переукладався, на посаді головного лікаря Покровської центральної районної лікарні. 12.04.2019 року розпорядженням Покровського міського голови № 129 pro від 12.04.2019 року «Про припинення виконання обов`язків» з цієї дати припинено виконання ним обов`язків головного лікаря у зв`язку з призначенням головного лікаря. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року у цивільній справі № 235/2741/19 його позов задоволено частково: визнано незаконним звільнення з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні па підставі п.2 ст.36 КЗпП України; розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків» скасовано; його поновлено на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні; стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 455,05 грн; стягнуто з Покровської міської ради на його користь 10 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди; стягнуто на його користь з Покровської міської ради судові витрати в розмірі 5 360,50 грн, з Покровської центральної районної лікарні - судові витрати в розмірі 3 942,10 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року скасовано: в задоволенні його позовних вимог про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Постановою Верховного Суду від 04.03.2020 року постанову Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року скасовано: рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на безстроковий характер його трудового договору, в іншій частині рішення залишено без змін. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року, яке на підставі постанови Верховного Суду від 04.03.2020 року набрало законної сили 04.03.2020 року, видано виконавчі листи, в тому числі виконавчий лист про поновлення його на роботі в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ. З виконання вказаного виконавчого листа старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції 24.04.2020 року відкрито виконавче провадження № 61955319. Покровською міською радою на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 61919213 від 24.04.2020 року повідомлено про неможливість виконання рішення суду про поновлення його на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської ЦРЛ у зв`язку з припиненням її діяльності. Разом з тим, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Покровська центральна районна лікарня (ЄДРПОУ 01990884, дата запису про державну реєстрацію припинення 02.07.2019 року № 12711120036000143) з 02.07.2019 року припинила свою діяльність в результаті перетворення. Юридичною особою-правонаступником стало Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (ЄДРПОУ 01990884, дата запису державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, 02.07.2019 року № 12711450000002404). Враховуючи вимоги ч.2 ст.40 та ч.1 ст.235 КЗпП вважав, що Покровська міська рада Донецької області повинна була запропонувати йому або призначити його на рівнозначну посаду тій, що він займав до звільнення з роботи у новоутвореній установі шляхом переводу. У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити працівника на рівнозначній посаді у підприємстві-правонаступнику Покровської ЦРЛ, чого Покровською міською радою Донецької області не здійснено. Більше того, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року про поновлення його на роботі мало б бути виконано негайно, тобто вже 07.06.2019 року, чого не було зроблено до 01.10.2019 року до часу скасування цього рішення Донецьким апеляційним судом. Відповідно до вимог ст.236 КЗпП України з Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки поновлення на роботі працівника, оскільки він отримував заробітну плату за рахунок фонду оплати праці Покровської ЦРЛ, який в свою чергу формується за рахунок бюджетних коштів. Період затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі за період з 07.06.2019 року по 01.10.2019 року, а також з 04.03.2020 по 01.06.2020 року, складає 135 робочих днів. Розмір середньоденної заробітної плати складає 984,43 грн, розмір середньомісячної заробітної плати складає 19 688,60 грн, вказані обставини встановлені рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.06.2019 року. Тобто, сума середнього заробітку, який підлягає стягненню з Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на його користь за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі складає 132 898,05 грн. (984,43 х 135 робочих днів). Зі вказаної суми потрібно вирахувати 19 688,60 грн., які вже були йому сплачені відповідачем. Тобто, середній заробіток за весь час затримки виконання рішення про поновленні його на роботі складає 113 209,45 грн. У зв`язку з підготовкою та захистом у судовому порядку своїх прав ним понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1 132,10 грн, які підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з Покровської міської ради Донецької області. У зв`язку з підготовкою та захистом у судовому порядку своїх прав ним також понесені судові витрати у вигляді оплати витрат на професійну правничу допомогу. Так, 27.05.2020 року між ним та адвокатом Янюком В.Ю. укладено договір про надання правової допомоги, згідної якого останнього уповноважено бути його представником з наданням певного обсягу повноважень (п.1.1. договору), у тому числі представляти його інтереси за даною позовною заявою до Покровської міської ради, Покровської центральної районної лікарні. Оплата за ці послуги відповідно до п.4.1 договору складає 8 000 гривень. Додатком № 1 до даного договору визначено обсяг послуг, які адвокат зобов`язався надати у зв`язку з наданням правової оцінки законності його звільнення, підготовкою позовної заяви та розглядом цивільної справи у суді. Оплата та цим договором проведена ним 27.05.2020 року відповідно до додатку № 1 до договору, акту про оплату послуг та квитанції, згідно якого адвокат одержав від нього оплату за надану правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. На підставі наведеного просив стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07.06.2019 року по 01.10.2019 року, а також з 04.03.2020 року по 01.06.2020 року, в сумі 113 209,45 грн, стягнути з Покровської міської ради Донецької області на його користь судовий збір у сумі 1 132,10 грн, а також судові витрати у вигляді оплати витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн (а.с.1-3). У встановлений судом строк відповідач Покровська міська рада Донецької області надала відзив, в якому зазначила, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року частково задоволені позовні вимоги [PERSON] , зокрема, визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 про «Про припинення виконання обов`язків» скасовано, поновлено [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні, стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 455,05 грн, стягнуто з Покровської міської ради на користь [PERSON] 10 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди, стягнуто з Покровської міської ради на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 5 360,50 грн, стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3 942,10 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 04.03.2020 року постанову Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року скасовано, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області змінено: виключено з мотивувальної частини рішення посилання на безстроковий характер трудового договору [PERSON] , в інший частині рішення залишено без змін. На виконання вищевказаного рішення суду відкрито виконавче провадження № 61955319. Позивач, посилаючись на п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначає, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Разом з тим застосування у даному випадку на п.19 вищевказаної постанови Пленуму є необґрунтованим, так як позивача було звільнено не за п.1 ст.40 КЗпП України, і даний трудовий спір не пов`язаний зі звільненням позивача за п.1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, позиція позивача щодо обов`язку міської ради запропонувати рівнозначну посаду, що він займав до звільнення, є необґрунтованою. Необґрунтованість позиції позивача також полягає і в тому, що позивач зазначає, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити працівника на рівнозначній посаді у підприємстві-правонаступнику Покровської ЦРЛ, чого міською радою не здійснено, а також вважає рівнозначними посади головного лікаря Покровської ЦРЛ та генерального директора КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області. За рішенням суду [PERSON] поновлено на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні. Разом з тим, всупереч ст.83 ЦПК України до заяви не додано доказів того, що обсяг прав, обов`язків, повноважень в.о. головного лікаря Покровської центральної міської лікарні, якими він був наділений до реорганізації, та після її проведення, тотожній правам, обов`язкам та повноваженням генерального директора КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування. Тобто позивач вважає, що змінилась тільки назва посади, але розділ 7 Статуту КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» містить основні повноваження, права та обов`язки генерального директора цього підприємства, які суттєво відрізняються від повноважень головного лікаря Покровської ЦРЛ, викладені в розділі V. Управління Статуту Покровської ЦРЛ (що діяв на час звільнення [PERSON] ). Крім того, також існує різний порядок призначення на ці посади. Призначення на посаду генерального директора здійснюється відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 № 1094, відповідно до норм якої передбачено, що орган управління тимчасово (з дня виникнення вакантної посади до призначення керівника закладу за результатами конкурсу) покладає виконання обов`язків керівника закладу на особу з числа штатних працівників закладу. На теперішній час [PERSON] не є працівником КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування». Призначення та звільнення ж на посаду головного лікарня згідно Статуту Покровської ЦРЛ здійснюється розпорядженням міського голови. Таким чином, посада генерального директора КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» не є рівнозначною посадою тієї, що позивач займав до звільнення з роботи. Крім того, на теперішній час позивач згідно рішення суду підлягає поновленню на посаді в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ, а не на посаду гендиректора КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування», тому на теперішній час виконати рішення суду з об`єктивних причин неможливо, а саме поновити позивача на неіснуючій посаді неможливо. Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу. Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст.59 Конституції України. Відповідні зміни до Конституції України були внесені з урахуванням висновків, зроблених Венеціанською комісією в п. 11 проміжного висновку «Щодо запропонованих змін до Конституції України в частині правосуддя» від 24.07.2015 р. № 803/2015. Статтею 133 ЦПК України також передбачені витрати саме на професійну правничу допомогу. У якості доказу про надання професійної правничої допомоги позивач додає до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги від 27.05.2020 року, але додаток № 1 надається до договору про надання правової допомоги від 27.05.2020 року, а не до договору про надання правничої допомоги від 27.05.2020 року. Крім того, додатком до договору про надання правничої допомоги від 27.05.2020 року наданий додаток № 2 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2020 року, але цей додаток датований 03.03.2020 року, тобто значно раніше ніж укладений основний договір від 27.05.2020 року. Акт про оплату послуг відповідно до п.4.1. договору про надання правової допомоги від 27.05.2020 року також не містить посилань на договір про надання правничої допомоги від 27.05.2020 року. Таким чином, відповідач вважав, що надані позивачем документи в підтвердження понесених витрат на здійснення правничої допомоги унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача. Аналогічна позиція викладена у висновку ВС/КАС справа № 821/1594/17 від 15.05.2018 року. На підстав викладеного Покровська міська рада Донецької області просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.86-89). У встановлений судом строк відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області надало відзив, в якому зазначило, що [PERSON] подано позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому він просить стягнути з КНП на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи за період з 07.06.2019 року по 01.10.2019 року та за період з 04.03.2020 року по 01.06.2020 року у сумі 113 209,45 грн. Разом з тим, [PERSON] подано інший позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому він просить стягнути з КНП на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи за період з 13.04.2019 року по 04.03.2020 року у сумі 199 839.29 грн. Розгляд справи проводиться суддею Величко О.В. також у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області. Вони не можуть погодитися з позовними вимогами на підставі наступного. Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року, що частково залишено у силі постановою Верховного Суду України від 04.03.2020 року, стягнуто з їхнього підприємства 34 455,05 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до платіжного доручення № 69 від 29.08.2019 року позивачу було сплачено 19 688,60 грн на виконання рішення суду в частині негайного виконання рішення. Як підтверджується платіжним дорученням № 448 від 03.06.2020 року КНІІ перерахувало кошти за рішенням суду за час вимушеного прогулу у розмірі 34 455,05 грн. Тобто, відповідач підтверджує документально виконання рішення суду в частині, що стосується їхньої юридичної особи по справі 235/2741/19. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Господарського кодексу України, Кодексу законів про працю України, постанов Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», від 02.08.1995 року № 597 «Про типову форму контракту з керівником підприємства, що є у державній власності» (зі змінами), від 19.05.1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» (зі змінами), від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (зі змінами), та у відповідності п.7.2 до Статуту КНП, затвердженому 04.04.2019 року, керівник їхнього підприємства призначається та звільняється виключно рішенням засновника, тобто Покровською міською радою. У зв`язку з тим, що жодна посадова особа КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» не має повноважень призначити, звільнити, або поновити [PERSON] на посаді керівника закладу, відсутня підстава для стягнення з КНП коштів за вимушений прогул. Отже, КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» виконала рішення суду щодо виплати коштів, але не може відповідати за не поновлення позивача виконуючим обов`язки керівника підприємства, а тому позивач звернувся до неналежного відповідача. З огляду на той факт, що цим самим позивачем з тих самих підстав, хоча і з невеликою різницею, подано два аналогічних позови, тому просило відмовити [PERSON] в позові та закрити провадження (а.с.68-71). У встановлений судом строк позивач надав відповідь на відзив Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, в якій вважав його доводи щодо відсутності підстав для стягнення з лікарні грошових коштів внаслідок неможливості поновлення його на посаді в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ у зв`язку з ліквідацією лікарні, а також відсутності повноважень для його поновлення у в.о. генерального директора необґрунтованими. Зазначив, що Покровська ЦРЛ не ліквідована, а припинена шляхом реорганізації в КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради, яке є повним правонаступником Покровської ЦРЛ. Крім того, яку зазначалось ним у позовній заяві, 06.06.2019р. рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі № 235/2741/19 його позовні вимоги було задоволено: визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків» скасовано, поновлено [PERSON] на роботі в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ, стягнуто з Покровської ЦРЛ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 455,05 грн, а також судові витрати в розмірі 3942,10 грн, стягнуто з Покровської міської ради на його користь 10 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати в розмірі 5360,50 грн, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі на посаді в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ, а також в частині стягнення з Покровської ЦРЛ на його користь середнього заробітку за один місяць в розмірі 19 688,60 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 01.10.2019р. у даній цивільній справі, під час розгляду якої Покровську ЦРЛ замінено на належного відповідача - правонаступника, вищевказане рішення Красноармійського міськрайонного суду від 06.06.2019р. скасовано, у задоволенні позовних вимог до Покровської міської ади Донецької області та Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Разои з тим, Верховним Судом 04.03.2020р. винесено постанову, якою його касаційну скаргу задоволено частково: вищевказану постанову Донецького апеляційного суду від 01.10.2019р. скасовано, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019р. змінено та виключено з його мотивувальній частини посилання на безстроковий характер його трудового договору, в іншій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019р. залишено без змін. Таким чином, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019р. набрало законної сили 04.03.2020р. Обґрунтовуючи рішення про стягнення саме з Покровської центральної районної лікарні на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом першої інстанції в рішенні від 06.06.2019р. зазначено те, що він, в.о. головного лікаря з 01.01.2018р. по 12.04.2019р., отримував заробітну плату за рахунок фонду оплати праці Покровської ЦРЛ, При цьому слід зазначити, що видатки на оплату праці медичних працівників здійснюються за рахунок державного бюджету у складі видатків Міністерства охорони здоров`я України за бюджетною програмою КПКВК 2311410 «Медична субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам». Огляд медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на відповідний рік визначається відповідно до постанови КМУ від 19.08.2015р. № 618 «Про затвердження формули розподілу обсяг медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам». Таким чином, фінансування КНП «Покровська КЛІЛ» на заробітну плату здійснюється за рахунок медичної субвенції з державного бюджету. Незважаючи на те, що повноваження Покровської міської ради відповідно до вимог Закону відноситься призначення та звільнення керівника цієї медичної установи, жодного відношення до формування фонду оплати праці Покровська міська рада не має. Таким чином, саме з врахуванням таких особливостей формування фонду оплати праці в Покровській ЦРЛ Красноармійським міськрайонним судом було прийнято рішення про стягнення саме з лікарні, а не з міської ради, середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Постановою Верховного Суду від 04.03.2020р. у даній цивільній справі законність цього рішення було підтверджено. Оскільки рішення суду про поновлення його на роботі на посаді не виконується з поважних причин, позивач вважав, що саме Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області з вищевказаних обставин повинно сплатити йому середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, а Покровська міська ради Донецької області повинна сплатити судові витрати. Просив врахувати його пояснення і зазначені аргументи при розгляді справи (а.с.94-95). У встановлений судом строк Покровська міська рада Донецької області надало заперечення, в яких вважала доводи позивача необґрунтованими. Відповідачами у позові [PERSON] зазначає КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» та Покровську міську раду Донецької області, але за рішенням суду його поновлено на роботі в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ. Вказане підприємство згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб ліквідовано і державна реєстрація цієї юридичної особи припинена 02.07.2019р. КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» не було стороною у справі про поновлення [PERSON] на роботі, та, відповідно, не може виступати стороною у цій справі. Сам позивач вказує на те, що отримував заробітну плату за рахунок фонду оплати праці Покровської ЦЛ, тобто ні КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування», ні Покровська міська рада не мають жодного відношення до формування фонду оплати праці Покровської ЦРЛ. Фінансування КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» не має жодного відношення до обставин, на які посилається позивач у своєму позові та у відповіді на відзив. Відповідач вважав заміна Покровської міської ради на КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» виконано в даній справі позивачем необґрунтовано та передчасно. Звернула увагу на те, що посилання на рішення Красноармійського міськрайонного суду від 06.06.2019р. у цивільній справі № 235/2741/19, яким [PERSON] поновлено на посаді в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ, вказує саме на те, що Покровська ЦРЛ може виступати відповідачем у справі. КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» на час ухвалення рішення про поновлення позивача на посаді був юридичною особою публічного права, мав самостійний баланс, рахунки в установах банків, Державному казначействі України, фінансування підприємства здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету в межах затверджених кошторисів. Вказане підприємство згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб ліквідовано і державна реєстрація цієї юридичної особи припинена 02.07.2019р. Тому позиція позивача щодо стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі та судових витрат з Покровської міської ради та КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» у даному випадку є необґрунтованою у зв`язку з тим, що повинно бути стягнуто з Покровської ЦРЛ. На підставі наведеного Покровська міська рада Донецької області просила в позові відмовити повністю (а.с.99-100). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представники відповідачів Смаль О.П. , Місюра Ю.В. , Білецька Т.В. позов не визнали, просили в позові відмовити з підстав, зазначених у відзиві, запереченні. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року позов [PERSON] до Покровської міської ради Донецької області, Покровської центральної районної лікарні про визнання звільнення незаконним, скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково: визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні па підставі п.2 ст.36 КЗпП України, розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків» скасовано; поновлено [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні; стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 455,05 грн, стягнуто з Покровської міської ради на користь [PERSON] 10 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, стягнуто з Покровської міської ради на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 5 360,50 грн, стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3 942,10 грн (а.с.8-12). Постановою Донецького апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Покровської міської ради Донецької області та Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області задоволено: рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Покровської міської ради Донецької області, Покровської центральної районної лікарні про визнання звільнення незаконним, скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь Покровської міської ради Донецької області суму судового збору у розмірі 619,22 грн за подання апеляційної скарги; стягнуто з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області судового збору у розмірі 619,22 грн за подання апеляційної скарги; судові витрати, понесені Покровською міською радою Донецької області за подачу апеляційної скарги в розмірі 1683,98 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; судові витрати, понесені Комунальним некомерційним підприємством «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області за подачу апеляційної скарги в розмірі 1683,98 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.13-17). Постановою Верховного Суду від 4 березня 2020 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково: постанову Донецького апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року скасовано; рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року змінено: виключено з мотивувальної частини рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року посилання на безстроковий характер трудового договору [PERSON] , в іншій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року залишено без змін (а.с.18-24). 6 червня 2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року про поновлення [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні (а.с.25). 22 квітня 2020 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист на примусове виконання постанови Верховного Суду від 4 березня 2020 року про поновлення [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні (а.с.28). Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 3 липня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59451561 за виконавчим листом, виданим 6 червня 2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області по справі № 235/2741/19 на примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року (а.с.30). Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61919213 за виконавчим листом, виданим 22 квітня 2020 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області по справі № 235/2741/19 на примусове виконання постанови Верховного Суду від 4 березня 2020 року (а.с.33). Згідно листів Покровської міської ради Донецької області № 01-26-1863 від 14.05.2020 року, № 01-26-1932,2004 від 07.05.2020 року повідомлено, що Покровська міська рада Донецької області не має можливості виконати рішення суду, щодо поновлення [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні, так як згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб вищевказана юридична особа ліквідована і державна реєстрація цієї юридичної особи припинено 02.07.2019 року (а.с.26-27, 31, 34). Рішенням Покровської міської ради Донецької області Покровської міської ради Донецької області «Про реорганізацію Покровської центральної районної лікарні в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» від 15 лютого 2019 року № 7163-12 Покровська центральна районна лікарня була реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (а.с.84). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Покровська центральна районна лікарня (ЄДРПОУ 01990884, дата запису про державну реєстрацію припинення 02.07.2019 року №12711120036000143) з 02.07.2019 року припинила свою діяльність в результаті перетворення. Юридичною особою-правонаступником стало Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (ЄДРПОУ 01990884, дата запису державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, 02.07.2019 року №12711450000002404) (а.с.51-55). Так, рішенням Покровської міської ради Донецької області № 7/64-16 від 4 квітня 2019 року затверджено зміни до Статуту Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області шляхом викладання його у новій редакції, згідно якого управління підприємством здійснює Покровська міська рада Донецької області (а.с.44-50, 77-83). Однак, наказ про поновлення [PERSON] на роботі на посаді виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні роботодавцем не видано. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. За приписами п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною першою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видання відповідного наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають врахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 523/18850/14-ц. Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року, яке змінено постановою Верховного Суду від 4 квітня 2020 року, визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні па підставі п.2 ст.36 КЗпП України, розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків» скасовано, його поновлено на вказаній посаді, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні та в частині стягнення з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] середнього заробітку за один місяць в розмірі 19 688,60 грн. Рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі не виконано, що не заперечує відповідач. Як роз`яснено в п.34 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, що стосовно правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. У випадках ліквідації підприємства, установи, організації на час виконання рішення про поновлення на роботі суд, який постановив рішення, за поданням судового виконавця або заявою позивача в порядку заміни способу виконання рішення відповідно до ст.366 ЦПК може визнати працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації і своєю ухвалою стягнути з власника ліквідованого підприємства, установи, організації (органу, уповноваженого управляти їх майном, а у відповідних випадках - з правонаступника) суми заробітної плати за вимушений прогул (абзац другий пункту 34 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.10.95р. N 18). За приписами ст.240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" (Доповнено статтею 240-1 згідно із законом України від 19.01.95 р. № 6/95-ВР). У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду, чого не здійснили ні Покровська центральна районна лікарня, ні Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області як правонаступник Покровської центральної районної лікарні. Якщо підприємство реорганізовано, рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником. Так, рішенням Покровської міської ради «Про реорганізацію Покровської центральної районної лікарні в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області» від 15 лютого 2019 року № 7163-12 Покровська центральна районна лікарня була реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємств та громадських формувань, Статуту Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, Покровська центральна районна лікарня, як юридична особа, припинена 2 липня 2019 року, правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунального закладу охорони здоров`я є Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області. Однак як вбачається з матеріалів справи Покровська центральна районна лікарня не була ліквідована, а в 2019 році її реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, а тому підстави для будь-якої зміни способу виконання рішення відсутні. Більше того, згідно вимог наведеного вище законодавства і постанови Верховного Суду від 4 березня 2020 року судове рішення про поновлення працівника [PERSON] на роботі мало бути виконано негайно, після ухвалення рішення Красноармійським міськрайонним судом від 6 червня 2019 року, а також після прийняття постанови Верховного Суду від 4 березня 2020 року. Оскільки судове рішення про поновлення [PERSON] на роботі не виконано на протязі тривалого часу, та підстави для його невиконання відсутні, необхідно стягнути з відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області середній заробіток за час затримки поновлення на роботі працівника. Період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] за період з 7 червня 2019 року по 30 вересня 2019 року, а також з 4 березня 2020 року по 1 червня 2020 року складає 140 робочих днів відповідно до виробничих календарів України на 2019, 2020 роки (червень 2019 року - 15 робочих днів, липень 2019 року - 23 робочі дні, серпень 2019 року - 21 робочий день, вересень 2019 року - 21 робочий день, березень 2020 року - 19 робочих днів, квітень 2020 року - 21 робочий день, травень 2020 року - 19 робочих днів, червень 2020 року - 1 робочий день). Суд вважає, що з періоду розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі необхідно виключити 1 жовтня 2019 року, так як цього числа Донецький апеляційний суд Донецької області скасував рішення суду про поновлення позивача на роботі, і у роботодавця був відсутній обов`язок по виконанню рішення суду першої інстанції. Виходячи із заробітної плати за лютий-березень 2019 року середньоденна заробітна плата позивача, згідно довідки розрахунку середньомісячної заробітної плати складає 984,43 грн, що встановлено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року (а.с.8-12). Виходячи з наведеного, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновленні на роботі [PERSON] складає 137 820,20 грн, виходячи з розрахунку: 984,43 грн. х 140 робочих днів, та підлягає стягненню з відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (правонаступника Покровської центральної районної лікарні) на користь позивача [PERSON] Необхідності відіймання від розрахованої суми середнього заробітку 19 688,60 грн суд не знаходить за необхідне, так як згідно платіжного доручення № 69 від 29 серпня 2019 року КПН «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» було перераховано на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно постанови державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 59406554 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ст.235 КЗпП України (а.с.76), тоді як позивач в рамках цієї справи має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України. Стягуючи з КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на користь позивача середній заробіток за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 137 820,20 грн, принцип диспозитивності цивільного судочинства, що міститься у ст.13 ЦПК України в частині меж цивільного судочинства судом не порушується, так як в даному випадку такими межами є саме період, за який позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, а не сума, при розрахунку якої він допустився арифметичної помилки. Як передбачено ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від спати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід роботи адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Положеннями ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягає розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стосовно певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17. Надання адвокатом Янюком В.Ю. позивачу адвокатських послуг при розгляді справи № 235/3313/20 (провадження № 2/235/1327/20) підтверджується: копією договору про надання правової допомоги, укладеного 27 травня 2020 року між Янюком В.Ю. та [PERSON] (а.с.56); копією додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2020р. від 27 травня 2020 року, яким сторони погодили встановити наступний розмір оплати за надані послуги в розмірі 8 000 грн (а.с.57); додатку № 2 до договору про надання правової допомоги від 03.03.2020р. від 27 травня 2020 року, якою Замовник доручив Виконавцю ознайомити з доказами, законодавством та судовою практикою, яки регулюють спір; підготовити та подати позовну заяву та всіх доказів в обґрунтування позову до суду; приймати участь у розгляді цивільної справи у суді на всіх її стадіях, у тому разі в апеляційній та касаційній інстанціях; сторони погодили встановити наступний розмір оплати за надані послуги: ознайомлення з доказами, законодавством та судовою практикою, яки регулюють спір - 2 000 грн (8 годин), підготовлення та подання позовної заяви та всіх доказів в обґрунтування позову до суду - 3 000 грн (6 годин), приймання участі у розгляді цивільної справи у суді на всіх її стадіях, у тому разі в апеляційній та касаційній інстанціях - 3 000 грн (фактично за часом участі); копією акту про оплату послуг відповідно до додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 27.05.2020 27 травня 2020 року на загальну суму 8 000 грн (а.с.59); копією квитанції № 734609 від 27 травня 2020 року про оплату адвокату Янюку В.Ю. адвокатських послуг на суму 8 000 грн (а.с.60); ордером серія АН № 1002420 на надання правової допомоги адвокатом Янюком В.Ю. [PERSON] у всіх судах за його позовною заявою до Покровської міської ради Донецької області, Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 27.05.2020р. (а.с.61). Як вбачається з матеріалів справи Янюком В.Ю. було підготовлено і подано позовну заяву та всіх доказів в обґрунтування позову, однак він не брав участь у судовому засіданні 25 вересня 2020 року, у зв`язку з чим із суми наданої професійної правничої допомоги, що підлягає відшкодуванню позивачу, підлягає виключенню сума в розмірі 3000 грн. Таким чином, підлягає стягненню к КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову судові витрати покладаються на КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування», що складаються з судового збору в сумі 1 132,10 грн(а.с.61а) . Недоплачену суму судового збору в сумі 246,10 грн необхідно стягнути з КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» в дохід держави. Відповідно до ст.ст.235, 236, 240-1 КЗпП України,

Outcome: partial