Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29 серпня 2006 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка станом на 13 січня 2019 року складає 63695,90грн., з яких: 11905,80грн. - заборгованість по тілу кредиту; 31751,65грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 16529,12грн. заборгованість за пенею, а також штрафи - 500,00грн. (фіксована частина) та 3009,33грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судового виклику рекомендованим листом з повідомленням та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15 серпня 2006 року [PERSON] на підставі договору SAMD№34000008710016 отримала у ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку № [NUMBER] , строком дії до 08/13, з кредитним лімітом у розмірі 1500 грн., з базовою процентною ставкою 36% із розрахунку 360 днів на рік та сплатою заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, за встановлення строку дії договору до закінчення строку дії картки. Згідно п.3.1 Договору підписанням даного договору Клієнт підтверджує, що ознайомлений з Тарифами банка, Правилами, які зобов`язується виконувати. Як слідує з виписки по рахунку по кредитній карті № [NUMBER] кредитний ліміт по картці 29 квітня 2011 року було збільшено до 15 000 грн., відповідач останній раз знімав кошти з картки 12 жовтня 2011 року. У договорі про нарахування пені та штрафу не зазначено. 01 липня 2015 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом 13 січня 2019 року складає 63695,90грн., з яких: 11905,80грн. - заборгованість по тілу кредиту; 31751,65грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 16529,12грн. заборгованість за пенею, а також штрафи - 500,00грн. (фіксована частина) та 3009,33грн. (процентна складова). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі не повернуті, що свідчить про порушення його прав, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11905,80грн. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду 28 березня 2018 року у постанові по справі №444/9519/12 зробила висновок, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов"язання. Таким чином, право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після визначеного договором строку кредитування, тобто з 01.09.2013 р. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.09.2013 року у відповідача заборгованість за процентами по кредитному договору була відсутня. Доказів про те, що відповідач отримував інші платіжні картки до карткового рахунку за вказаним кредитним договором позивач суду не надав. Таким чином, у частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 31751,65 грн. слід відмовити за безпідставності. Крім того, оскільки умовами кредитного договору не передбачено сплати штрафу та пені, в цій частині вимоги банку також безпідставні, а тому не можуть бути задоволені. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Крім того, анкета-заява про приєднання відповідача до умов та правил датована 01 липня 2015 року, тобто після спливу строку кредитного договору SAMD№ 34000008710016 . З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11905,80грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial