Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який у процесі розгляду уточнив (т. 1 а.с. 46-51, 104-106). Зазначив, що [INFO] в мережі "Інтернет" на сайті газети "Субота" та [INFO] року в газеті "Субота" було опубліковано образливу для позивача статтю, яка не відповідає дійсності та ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. У зв'язку з наведеним просить зобов'язати засновника газети "Народний тижневик "Субота" надрукувати спростування викладених відомостей, а власника інтернет-порталу "Zhitomir-online" видалити згадану публікацію. Крім того, просить стягнути з відповідачів на його користь у солідарному порядку 100000 грн моральної шкоди. У судове засідання з'явилися позивач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] Позивач вважав, що інформація, розміщена в вказаних статтях, є неправдивою та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію останнього. Представник відповідача [PERSON] вважав, що інформація у статтях є цілком правдивою; зауважив, що в справах такої категорії, ураховучи зміст ст. 277 ЦК України (а саме, виключення законодавцем з неї частини третьої), весь тягар доказування лежить саме на позивачі, відтак відповідачі звільняються від обов'язку доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] на інтернет-порталі "zhitomir-online.com" під назвою "[INFO]" була опублікована стаття (т. 1 а.с. 160-162) такого змісту: [INFO] аналогічного змісту стаття була опублікована в газеті "Народний тижневик Субота" (т. 1 а.с. 7-8). Згідно з Державним реєстром друкованих засобів масової інформації та інформаційних агенств, як суб'єктів інформаційної діяльності, засновником газети "Субота" є [PERSON] (т. 1 а.с. 52). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (ст. 2 Закону України "Про інформацію"). Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте й сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 32 Конституції України). Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК України). У пункті 4 Постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч.ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України). Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (ч. 1 ст. 30 "Закону України "Про інформацію"). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно з довідкою Асоціації "Житомирський моноліт" у трудовій книжці позивача запису про працю начальником управління капітального будівництва при обкомі партії немає (т. 1 а.с. 32). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 404 від 07 серпня 1975 року "Про зняття з реєстрації православної релігійної общини Богоявленської церкви" було підписане головою виконкому [PERSON] та секретарем [PERSON] (т. 2 а.с. 109). З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність визнати відомості, викладені в газеті "Народний тижневик "Субота" та на інтернет-порталі "Zhitomir-online" такими, що не відповідають дійсності та ганьблять честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] в статті "[INFO]", а саме: в останньому абзаці статті, також зважаючи на те, що стороною відповідача не надано жодного доказу на підтверджене даної інформації. Інша частина публікації, на переконання суду, містить щодо позивача лише оціночні факти, а викладені в ній твердження стосується саме НВА "Житомирський моноліт" та не зачіпають особистих немайнових прав позивача, не зважаючи на те, що останній перебував на посаді директора даної асоціації, у зв'язку з чим у задоволенні вимог у даній частині слід відмовити. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного суду "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до довідки КУ ЦМЛ № 2 18 травня 2016 року [PERSON] відвідував лікаря загальної практики 18 травня 2016 року з приводу гіпертонічного кризу. Була здійснена невідкладна допомога, призначено лікування, дані рекомендації (т. 1 а.с. 82). З 13 червня 2016 року до 23 червня 2016 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні через погіршення стану здоров'я у зв'язку зі стресовою ситуацією, про що свідчить виписка з медичної карти (т. 1 а.с. 107). Також позивач перебував на стаціонарному лікування з 05 квітня 2017 року по 14 квітня 2017 року, що вбачається з відповідної виписки (т. 1 а.с. 204). Отже, суд, з огляду на характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за потрібне задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн, тобто по 1000 грн із кожного з відповідачів. Щодо суджень представника відповідача [PERSON], який вважав, що в справах такої категорії весь тягар доказування, ураховучи зміст ст. 277 ЦК України (а саме, виключення законодавцем з неї частини третьої), лежить саме на позивачі, а, відтак, відповідачі звільняються від обов'язку доказування, суд вважає зазначити наступне. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відтак кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідачів на користь держави має бути сплачено судовий збір у розмірі 285,60 грн з кожного.

Outcome: partial