Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У серпні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Лічман Інни Миколаївни, в якому просив: - визнати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно у вигляді 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд житловою площею 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , видане 27 листопада 2015 року [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 4352; - скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд житловою площею 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , від 27.11.2015 р., номер запису про право власності 122470099; - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , видане 08 листопада 2019 року [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 5072 в частині спадкування 19/100 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 листопада 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 4352; - скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 19/100 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] ; - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд житловою площею 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - зобов`язати відповідачів відновити зруйновану частину будинку. Позовні вимоги обґрунтовано наступним: [INFO] померла [PERSON] , рідна баба позивача, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 19/100 частин будинку за адресою [ADDRESS] , позивач фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований за вказаною адресою разом із спадкодавцем, до нотаріуса по свідоцтво про право на спадщину не звертався. Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 23.05.2014 року по справі № 521/4414/14-ц було визначено [PERSON] , дочці померлої [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після її смерті, [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., було видано оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр. № 4352, на 19/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Постановою Апеляційного суду Одеської області від 06.03.2018 року вказане заочне рішення було скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовлено. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті належне їй майно успадкувала відповідач [PERSON] , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., 08 листопада 2019 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 55/100 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , в т.ч. на 19/100 часток будинку, що належали [PERSON] . Посилаючись на те, що він фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , позивач просив суд встановити факт прийняття ним вказаної спадщини, визнати право власності на спадкове майно у вигляді 19/100 часток будинку за адресою [ADDRESS] , визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] та частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] , скасувати запис про державну реєстрації права власності на вказану частину будинку за [PERSON] та [PERSON] . В частині вимог про відновлення зруйнованої частини будинку позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] незаконно частково зруйнували частину будинку, яка має бути відновлена до первісного стану відповідно до технічного паспорту. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 07.09.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 07.10.2020 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 07.10.2020 року (протокольною) вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 15.03.2021 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Вирішено питання щодо виклик та допит свідків. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 15.03.2021 року (протокольною) вирішено питання щодо витребування доказів. Також, по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.04.2021 року. В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснили, що про оформлення [PERSON] спадщини позивачу стало відомо в 2016 році після подання нею позову до позивача, [PERSON] звернувся до суду із скаргою на заочне рішення Малиновського районного суду, яким їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, постановою Апеляційного суду Одеської області вказане рішення було скасовано, відповідачами [PERSON] та [PERSON] частково зруйновано будинок, зокрема приміщення 1-1- 1-6 позначені на плані будинку в технічному паспорті станом на 29.08.2013 року, позивач проживає в іншій частині будинку, також збудував окремий будиночок площею близько 50 кв. м. .в якому і проживає. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Лукинюк В. В. позов не визнав, надав відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач фактично не проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, просив застосувати позовну давність до заявлених вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за позивачем права власності на спірну частину будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON] , в судовому засіданні додатково пояснив суду, що позивача рішенням суду було виселено із спірного будинку. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Лічман Інна Миколаївна в судове засідання не з`явилась, про місце дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. Надіслала до суду заяву, у якій просила суд справу слухати за її відсутність. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 102, т.1). За життя їй на праві власності належали 19/100 часток житлового будинку та надвірних споруд за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 23.07.2014р. № 4517-11/723 (а.с. 126, т.1), копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.07.1974 р. державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Шустовою Г. І., реєстр. № 4857 (а.с. 123, т.1), дублікату свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого 18.07.1984 р. державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Шустовою Г. І., реєстр. № 4860 (а.с. 124, т.1). З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 101-138 т.1) вбачається, що в 2014 році із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлої - [PERSON] , для оформлення спадщини надала копію рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 травня 2014 року по справі № 521/4414/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , яким [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 109-111 т.1) 27 листопада 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М. [PERSON] було видано свідоцтво про на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 19/100 часток житлового будинку та надвірних споруд за адресою [ADDRESS] (а.с. 134, т.1). Постановою Апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2018 року рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 травня 2014 року по справі № 521/4414/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , яким [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] скасовано за апеляційною скаргою [PERSON] , постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову було відмовлено (а.с. 24-27 т.1) з підстав незалучення до участі у справі в якості відповідача [PERSON] як спадкоємця, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 140 т.1) З копії спадкової справи, заведеної після її смерті (а.с. 139-183 т.1) вбачається, що після її смерті із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідач [PERSON] , 08 листопада 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М. їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 55/200 часток житлового будинку та надвірних споруд за адресою [ADDRESS] (а.с. 180, т.1), в т.ч. на 19/100 часток вказаного будинку, що належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Постановою Апеляційного суду Одеської області від 06.03.2018 р. по справі № 521/4414/14-ц встановлено, що позивач є онуком померлої [PERSON] , на час її смерті проживав за адресою [ADDRESS] , є спадкоємцем за правом представлення, оскільки його батько, [PERSON] , що мав би право на спадкування в першу чергу за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, що підлягають застосуванню до спірних відносин, помер до відкриття спадщини, позивач фактично прийняв спадщину. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, доводи сторони відповідача про не проживання позивача разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини відхиляються судом. Також, відхиляються посилання сторони відповідача на рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 03 березня 1976 року (а.с. 202-207, т. 1) як на доказ не проживання позивача разом із спадкодавцем, оскільки із вказаного рішення вбачається, що батько позивача займав приміщення в спірному будинку 19,4 кв, м., додатково разом з позивачем та його дружиною самовільно зайняв приміщення площею 7,1 кв.м., з якого відповідно до вказаного рішення підлягав виселенню. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про визнання за позивачем права власності на житлового будинку та надвірних споруд житловою площею 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд погоджується з доводами сторони відповідача про обрання позивачем неефективного способу захисту порушених прав шляхом пред`явлення вимог про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] та доходить висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Доводи сторони відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] та про визнання права власності на спірну частину будинку в порядку спадкування після її смерті відхиляються судом з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З пояснень позивача вбачається, що про оформлення [PERSON] спадщини йому стало відомо в 2016 році після пред`явлення нею позову про відшкодування шкоди та знесення побудованого ним житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що дізнавшись про оформлення спадщини [PERSON] , позивач звернувся до Апеляційного суду Одеської області із апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 травня 2014 року по справі № 521/4414/14-ц, яким було визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, 06 березня 2018 року постановою Апеляційного суду Одеської області вказане рішення було скасовано. З копії рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 24.09.2020 року по справі № 521/20785/16-ц (а.с.46-49 т.2) вбачається що відповідний позов було пред`явлено в грудні 2016 року, [PERSON] була залучена до участі у справі як правонаступник замість померлої [INFO] [PERSON] ухвалою суду від 23.06.2020 р. Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку про пропуск позивачем строку позовної давності щодо звернення до суду із вимогами про визнання за ним права власності на 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд житловою площею 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проте вважає причини пропущення ним вказаного строку поважними, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, право позивача на спадщину підлягає захисту. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи те, що [PERSON] не мала права на спадкування після смерті [PERSON] , підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно у вигляді 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд житловою площею 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , видане 27 листопада 2015 року [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 4352. Відповідно підлягає визнанню частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , видане 08 листопада 2019 року [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 5072 в частині спадкування 19/100 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 листопада 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 4352. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст.26 вказаного Закону, у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову в частині вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 19/100 частин житлового будинку та надвірних споруд житловою площею 81,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , від 27.11.2015 р. Водночас, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 19/100 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , внесеного на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 листопада 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., реєстр. № 5072, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного запису. Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів відновити зруйновану частину будинку за адресою [ADDRESS] , а саме приміщення 1-1- 1-6 позначені на плані будинку в технічному паспорті станом на 29.08.2013 року (а.с. 42-45 т.2) з огляду на наступне. З копії висновку будівельно-технічної експертизи від 10.01.2018 року № 38, що оцінюється судом як письмовий доказ по справі (а.с. 13-23, т.1), копії рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 03 березня 1976 року (а.с. 202-207, т. 1) вбачається, що приміщення, що їх просить відновити позивач, не входять до складу 19/100 часток спірного домоволодіння, що належали за життя [PERSON] , в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відновлення будинку до стану, визначеному в технічному паспорті станом на 29.08.2013 року в частині приміщень 1-1- 1-6 є необхідним для належного здійснення права власності позивачем на належну йому частину домоволодіння. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 6745 грн. 50 коп. (4 223 грн. 10 коп.- судовий збір за вимогу про визнання права власності на частку домоволодіння, 840 грн. 80 коп. * 3 = 2 522 грн. 40 коп. (немайнові вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, скасування запису про державну реєстрацію прав). Доказів на підтвердження інших судових витрат та заяв про їх розподіл сторонами не надано.

Outcome: partial