Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

22 червня 2021 року представник [PERSON] адвокат Стефківський В. І. звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом доПриватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Позов мотивований тим, що 23 жовтня 2020 року близько 18 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем "Toyota Camry" д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , в результаті чого велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. Враховуючи наслідки ДТП, позивачу, яка являється матір`ю загиблого, була спричинена матеріальна шкода, яка проявилася у втраті позивачем сина - годувальника. Станом на дату настання ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки "Toyota Camry" д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у відповідача. До відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, були пред`явлені вимоги сплатити страхове відшкодування в якості компенсації у зв`язку із втратою позивачем годувальника в сумі не менше 90 000 грн. Листом № 1979 від 25 лютого 2021 року, відповідач повідомив позивача, що для отримання відшкодування витрат по утриманню необхідно надати рішення суду про те, що [PERSON] та [PERSON] знаходились на утриманні у загиблого [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 90 000 грн. страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника. Позивач до суду не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, позовні вимоги просив задоволити. Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені позовних вимог просив відмовити повністю, виходячи з того, що для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Позивач як непрацездатна особа, в період з жовтня 2019 року по жовтень 2020 року мала дохід (пенсію), що перевищував встановлений законом прожитковий мінімум на місяць, а отже, в розумінні положень чинного законодавства, позивач не вважалась такою, що потребує матеріальної допомоги та не набула права на утримання від [PERSON] . Також, представник відповідача просив в разі його неявки, розгляд справи проводити за його відсутності. У встановлений судом строк позивач надав відповідь на відзив, згідно якої позицію відповідача вважав необґрунтованою. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року близько 18 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем "Toyota Camry" д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у напрямку м. Бердичів автодорогою сполученням "Літин-Хмільник-Бердичів", неподалік с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , в результаті чого велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2020 року, кримінальне провадження № 12020020000000372, внесене до ЄРДР 24 жовтня 2020 року, закрито за відсутністю в діях [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 12-14). Згідно полісу № 129124641, який діяв на момент настання ДТП, а саме 23 жовтня 2020 року, відповідальність водія транспортного засобу "Toyota Camry" д.н.з. [NUMBER] застрахована ПрАТ "СК Княжа", (а.с. 26). [PERSON] помер у с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області [INFO] (а.с. 16). [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір`ю [PERSON] (а.с. 15). 7 квітня 2000 року [PERSON] розірвав шлюб із [PERSON] (а.с. 17). На день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] , до складу його сім`ї входили батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до довідки № 546 від 30 жовтня 2020 року [PERSON] перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , до дня його смерті [INFO] (а.с. 19). [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком, щомісячний розмір якої з жовтня по грудень 2019 року становив 2000 грн, із січня по квітень 2020 року - 2012, 98 грн, із травня по по серпень 2020 року - 2112, 98 грн, із вересня по жовтень 2020 року - 2137, 39 грн. (а.с. 20-21). На момент смерті [PERSON] офіційно працевлаштований не був (а.с. 22-23). Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10-11). Відповідно до листа ПрАТ "СК Княжа" № 1979 від 25 лютого 2021 року, для відшкодування витрат по утриманню необхідно надати рішення суду про те, що [PERSON] та [PERSON] знаходились на утриманні у загиблого [PERSON] . Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 23.09.2020 у справі № 199/1100/19. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Доказів непереборної сили або умислу померлої під час вчинення ДТП матеріали справи не містять. Спірні правовідносини в справі регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України). У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 закону, та не позбавлений можливості за відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Така правова позиція відповідає позиції ВС, викладеній у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 748/1893/18, постанові ВП ВС від 11 грудня 2019 року справі № 465/4287/15. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами. Станом на час розгляду справи у суді страхове відшкодування страховиком не виплачено. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, передбачений ст. 27 Закон № 1961-IV. Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно з п.2 абз. 2 ч.1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону України № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до умов даного виду страхування, зокрема, ст. 23 Закону України № 1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Ст. 27 Закону України № 1961-IV, п.27.2 Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ЦК України кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] є пенсіонером за віком, яка проживала однією сім`єю із сином. Крім того, згідно довідки № 546 [PERSON] перебувала на утриманні сина [PERSON] до дня його смерті. Вказана довідка відповідає вимогам ст. ст. 76-80 ЦПК України тому приймається судом. Також в силу ст. 202 СК України [PERSON] мав обов`язок утримання його непрацездатної матері. При цьому відсутність офіційного працевлаштування [PERSON] на час смерті не свідчить про відсутність у нього доходів та не спростовує поданої позивачем довідки щодо перебуванні на утриманні сина за його життя. Враховуючи викладені обставини,суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] на день смерті [PERSON] перебувала на утриманні останнього, крім того згідно закону мала право на таке утримання, а тому відповідно до ст. 1200 ЦК України, вона має право на отримання відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого в мінімально гарантованому законом розмірі (з урахуванням того факту, що з потерпілим також проживав непрацездатний батько) 90 000 грн, що складає 1/2 від 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved