Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що для одержання необхідної правової допомоги щодо врегулювання спірних питань з банківською установою ( йому були потрібні послуги адвоката для вирішення спору по кредитному договору від 30.08.2008 року з ПАТ "КБ Надра"), він звернувся до [PERSON], який на той час був адвокатом (свідоцтво № [NUMBER], видане Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 20.10.2004 року), адресу та телефон якого він знайшов в мережі Інтернет. Довірившись рекламі про виграні банківські справи, розміщені на сайті адвоката [PERSON], а також розраховуючи на професіоналізм та порядність адвоката, погодився з тим, що йому пропонував адвокат. На той час адвокат [PERSON] запропонував підписати договір, в якому відповідно до п. 1 "Предмет договору" зобов'язувався представляти його інтереси в судах, банках і інших організаціях і установах; подавати позовні заяви та інші документи; між ним та адвокатом [PERSON] був укладений договір про правову допомогу від 17.11.2011 року. Позивач вказує, що відповідно до укладеного договору він сплатив гонорар адвокату в сумі 12 500 гривень, для роботи по справі адвокату в офісі 17.11.2011 року були надані всі необхідні документи. Після підписання договору та оплати ним гонорару, [PERSON] на свій професійний розсуд та знання, обрав норми закону та обставини, які необхідні для відкриття провадження у справі, а також підсудність справи, але жодного документа, якій він склав не був погоджений з ним. Також без попереднього обговорення з ним адвокат подав кілька однакових позовних заяв в різні суди, не зважаючи на підсудність справи. Як приклад, за наслідками звернень до районних судів у прийнятті справи до провадження Бориспільським міськрайонним судом було відмовлено. Маніпулюючи правилами підсудності [PERSON] повинен був знати правила п.3 ч.4 ст. 122 ЦПК України, де зазначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, таким чином у адвоката не було законних підстав для подання трьох однакових позовних заяв до різних судів. Крім того позовні заяви були подані [PERSON] до судових інстанцій більше ніж три місяці після укладання договору про правову допомогу з адвокатом. Звертає увагу на те, що зі змісту позовних заяв вбачається, що вони обґрунтовані Законом України "Про захист прав споживачів", а з судової практики, що склалася у аналогічних справах за останні роки, можна зробити висновок, що на правовідносини між банківськими установами та їх клієнтами норми Закону України "Про захист прав споживачів" взагалі не розповсюджуються; це видно з рішень судів апеляційної інстанції з Єдиного державного реєстру судових рішень України. Позивач вказує, що зазначене свідчить про повне незнання законодавчої бази по суті його справи проти ПАТ "КБ Надра". Також вказує, що окрім демонстрації своєї непрофесійності та намагання створити видимість надання адвокатських послуг [PERSON] взагалі ігнорує навіть елементарні правила адвокатської етики, намагаючись ще додатково стягнути з нього кошти. [PERSON] неодноразово не з'являвся на засідання суду, затягував процес розгляду справи в суді. Тобто, йому були надані вкрай некваліфіковані послуги, які ще більше збільшили його матеріальні витрати і привели в ситуацію, коли замість вирішення проблеми в судах він фактично згаяв час та погіршив своє положення в спорі з банком. Таким чином [PERSON] безсоромно і безпідставно стягнув з нього гонорар авансом, а також він неодноразово пропонував дати хабара начебто його знайомому судді, а також пропонував додатково оплачувати подачу деяких документів до суду, необхідність яких досить сумнівна. Вказує, що [PERSON] неодноразово, проти його волі, не ознайомивши його зі змістом, не запитуючи його дозволу та не отримавши від нього згоди подавав від його імені позовні заяви та інші документи в районні суди та в інші установи. Усвідомлюючи подальшу безперспективність співпраці з адвокатом [PERSON], 13.05.2013 року він надіслав йому листа з заявою про розірвання договору та повернення гонорару, на що отримав відповідь про відмову в поверненні коштів, мотивування якої полягало в тому, що ним не погашений борг за об'єм роботи, який він указав в своєму звіті. На даний момент кошти по договору йому не повернуті і строки їх повернення адвокат чітко не визначає, як видно зі звіту адвоката за вих. № 15 від 1.02.2013 року він вважає, що повністю виконав всі свої зобов'язання по договору. На сьогоднішній день [PERSON] позбавлений права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням його з Єдиного реєстру адвокатів України. Посилаючись на норми ч.1 ст. 4, ч.12 ст. 10, ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач вважає, що відповідач грубо порушив вимоги закону і не повернув явно завищених ним коштів гонорару, на момент подачі позову [PERSON] не повернув жодної копійки, а також не визначив терміну повернення коштів (гонорару). Крім прямої матеріальної шкоди, яку завдав відповідач, йому також завдано і значну моральну шкоду, яка полягає в психологічних переживаннях за значні матеріальні виплати і судові справи, яку він оцінює в 8 000,0 гривень В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12 500,0 гривень матеріальної шкоди та 8 000,0 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності та надав письмові запереченнях, в яких вказує, що позов не визнає та просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 17.11.2011 року між адвокатом [PERSON], який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № [NUMBER] від 28.10.2004 року (адвокат) з однієї сторони і [PERSON] (клієнт) з іншої сторони укладено Договір (угода) про правову допомогу, відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є те, що адвокат зобов'язується надати клієнту таку правову допомогу : бути представником клієнта в підприємствах, установах, організаціях, банках, органах внутрішніх справ, прокуратурі, та суді першої інстанції, Апеляційному суді та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ по цивільній справі між сторонами :клієнтом та ПАТ Комерційний банк "Надра" з приводу спору, що виник з кредитного договору про надання клієнту кредиту. Відповідно до п. 1.2 даного договору клієнт надає право адвокату при здійсненні своїх повноважень одержувати необхідні довідки та документи, подавати заяви, клопотання, позовні заяви, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, розписуватись на них від імені клієнта, сплачувати від імені клієнта державне мито, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, брати участь у судових засіданнях, подавати клопотання, одержувати копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, а також користуватись всіма іншими правами, наданими законодавством України адвокату як представнику Законом України "Про адвокатуру" та цим договором. Встановлено, що п. 3 "Права і обов'язки клієнта" вищезазначеного договору визначено, що клієнт має право через поважну причину в будь-який час відмовитися від подальшого співробітництва з адвокатом, просити і отримати сплачені адвокату кошти за невиконані послуги (правову допомогу) на умовах, вказаних в п. 7.1 договору, отримати від адвоката письмовий звіт за виконану роботу, в будь-який час розірвати договір за взаємною згодою з адвокатом за умови, що клієнту повідомлено можливі наслідки такого розірвання. Пунктом 4 даного договору "Права і обов'язки адвоката" визначено, що адвокат має право в односторонньому порядку розірвати даний договір і припинити його виконання у разі прострочення оплати гонорару за п. 5.1, 6.1 даного договору та у випадку недотримання клієнтом вимог п. 3.2.3 даного договору, про такий намір адвокат повинен повідомити клієнта як телефоном , так і рекомендованим листом завчасно, при цьому скласти письмовий звіт, направити його клієнту та повернути клієнту грошові кошти за невиконану роботу на поточний або картковий рахунок клієнта. Встановлено, що п. п. 5.1, 6.1 договору визначено, що за надану правову допомогу за п. 1.1 даного договору клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 12 500,0 гривень, клієнт здійснює оплату адвокату, вказану в п. 4.1 договору до 20 грудня 2011 року, оплата може здійснюватися в формі, не забороненій законодавством України. В судовому засіданні встановлено, що позивач сплатив відповідачу за послуги адвоката 12 500,0 гривень. Також в судовому засіданні встановлено, що ухвалою від 31 травня 2012 року у справі № 1005/5213/2012 суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Ткаченко Д.В., ознайомившись з позовною заявою [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" про визнання недійсним кредитного договору позовну заяву повернуто позивачу, оскільки місцезнаходженням відповідача є м. Київ, вул. Артема, 15, а тому відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України вищевказаний позов має пред'являтися до суду за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи) і справа не підсудна Бориспільському міськрайонному суду Київської області. Згідно ухвали Апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2012 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача [PERSON] - [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про визнання правочину недійсним; у даній ухвалі зазначено, що ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2012 року апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] - [PERSON] було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання її копії, з матеріалів справи вбачається, що ухвалу судді було отримано апелянтом 03.11.2012 року та його представником 31.10.2012 року. Встановлено, що 13.05.2013 року [PERSON] направив [PERSON] заяву, в якій повідомляє йому про розірвання договору про правову допомогу від 17.11.2011 року з причин відсутності правової допомоги, адвокатської підтримки та затягування часу та з 13.05.2013 року забороняє будь-які дії і розсилання кореспонденції від його імені, а також категорично забороняє розповсюдження інформації в будь-якому виді з посиланням на його прізвище, ім."я, по батькові, а також на будь-які дані, пов'язані з його судовим спором, документами, адресами, телефонами та зазначає номер рахунку та реквізити банку. Встановлено, що адвокат [PERSON] 01.02.2013 року за вих. № 15 направив на ім'я [PERSON] звіт адвоката за надану правову допомогу в період з 17.11.2011 по 01.02.2013, в якому повідомляє про проведену роботу та просить до 10.02.2013 року погасити суму 2 591,59 гривень за неоплачений об'єм роботи адвоката, а також в додатку надає копію табелю робочого часу. Також 23.05.2013 року за вих. № 63 адвокат [PERSON] направив [PERSON] Звіт адвоката (уточнений) за надану правову допомогу в період з 17.11.2011 по 23.05.2013 та в додатку до цього звіту направив табель обліку використовування робочого часу. З листа голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області Ковбасінської Г.В. від 24.12.2013 року № 746 на ім."я [PERSON] вбачається, що на його звернення відносно адвоката [PERSON] Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області повідомляє, що 05 грудня 2013 року дисциплінарною палатою КДКА Київської області було прийнято рішення про притягнення адвоката [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді позбавлення [PERSON] права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням його з Єдиного реєстру адвокатів України, у зв'язку із цім залишено його скаргу без розгляду. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON], матеріалами справи. Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно п. 17 ч.1 даного закону послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; згідно п. 3 ч.1 цього закону - виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Частиною 12 ст. 10 даного закону визначено, що якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. У відповідності до ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Як встановлено в судовому засіданні, 17.11.2011 року між адвокатом [PERSON], який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № [NUMBER] від 28.10.2004 року (адвокат) з однієї сторони і [PERSON] (клієнт) з іншої сторони укладено Договір (угоду) про правову допомогу, відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є те, що адвокат зобов'язується надати клієнту таку правову допомогу : бути представником клієнта в підприємствах, установах, організаціях, банках, органах внутрішніх справ, прокуратурі, та суді першої інстанції, Апеляційному суді та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ по цивільній справі між сторонами :клієнтом та ПАТ Комерційний банк "Надра" з приводу спору, що виник з кредитного договору про надання клієнту кредиту. Відповідно до п. 1.2 даного договору клієнт надає право адвокату при здійсненні своїх повноважень одержувати необхідні довідки та документи, подавати заяви, клопотання, позовні заяви, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, розписуватись на них від імені клієнта, сплачувати від імені клієнта державне мито, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, брати участь у судових засіданнях, подавати клопотання, одержувати копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, а також користуватись всіма іншими правами, наданими законодавством України адвокату як представника Законом України "Про адвокатуру" та цим договором. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач здійснював свою діяльність на підставі Договору (угоди) про правову допомогу від 17.11.2011 року, укладеної між адвокатом [PERSON], який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № [NUMBER] від 28.10.2004 року (адвокат) з однієї сторони і [PERSON] (клієнт) з іншої сторони на підставі Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено вищезазначений договір про правову допомогу, відповідно до якого між сторонами виникли договірні зобов'язання. При цьому будь-яких доказів того, що відповідач діяв відповідно до укладеної угоди як виконавець -суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги згідно п. 3 ч.1 Закону України "Про захист прав споживачів" суду надано не було. Таким чином, правовідносини із надання професійної юридичної допомоги адвокатом, що виникли між позивачем та відповідачем, повинні регулюватися нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". У відповідності до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У відповідності до ст. 26 даного закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути, зокрема, договір про надання правової допомоги; адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. У відповідності до ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі; до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. У відповідності до ст. 29 даного закону дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. З наведеного вбачається, що оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини, то відповідно до ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Підрозділом 1 розділу ІІІ "Окремі види зобов'язань" Глави 63 Цивільного Кодексу України визначені загальні положення договору про надання послуг. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Позивач звертаючись до суду із даним позовом, посилається на те, що відповідачем йому були надані вкрай некваліфіковані послуги, чим грубо порушені вимоги закону і відповідач не повернув йому явно завищених коштів гонорару та у зв'язку із цим просив стягнути з відповідача на його, позивача, користь 12 500,0 гривень матеріальної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2013 року позивач [PERSON] направив відповідачу [PERSON] заяву, в якій повідомляє йому про розірвання договору про правову допомогу від 17.11.2011 року з причин відсутності правової допомоги, адвокатської підтримки та затягування часу та з 13.05.2013 року забороняє будь-які дії і розсилання кореспонденції від його імені, а також категорично забороняє розповсюдження інформації в будь-якому виді з посиланням на його прізвище, ім."я, по батькові, а також на будь-які дані, пов'язані з його судовим спором, документами, адресами, телефонами та зазначає номер рахунку та реквізити банку. Разом із цим позивач у даній заяві не вимагає від відповідача повернення сплаченої суми коштів за невиконані послуги (правову допомогу), як це передбачено п.3 Договору (угоди) про правову допомогу від 17.11.2011 року. Оскільки позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі сплаченого ним відповідачу гонорару відповідно до Договору (угоди) про правову допомогу від 17.11.2011 року, однак ним не ставиться питання про стягнення з відповідача збитків, завданих йому невиконанням або неналежним виконанням цього договору, тому, виходячи із положень ч.1 ст. 11 ЦПК України та ч.1 ст. 906 ЦК України, суд прийшов до висновку, що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Разом з цим, оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. На підставі ст. ст. 15, 16, 901-907 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 10, 21, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. ст. 1, 26, 27, 29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність",

Outcome: dismissed