Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 вересня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення грошових коштів (а. с. 2-4). В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що 29 листопада 2013 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір банківського вкладу №SAMDNWFD0070025065400 на суму 1000,00 грн. строком на 06 місяців та виплатою 17% річних на суму вкладу. 09 січня 2014 року між цими ж сторонами був укладений договір №SAMDNWFD0070054322300 строкового банківського вкладу на суму 4500,00 грн. строком на 06 місяців виплатою 17% річних на суму вкладу. Відповідно до додаткової угоди до договору №SAMDNWFD0070054322300 банк збільшив відсоткову ставку на 2 %. 30 травня та 11 серпня 2014 року позивач звернувся на адресу відповідача з заявами про повернення суми вкладів на нарахованих відсотків, на які отримав відмову, що стало причиною звернення до суду з даним позовом (а. с. 2-4). 30 жовтня 2014 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій [PERSON] зазначив, що 21 жовтня 2014 року відповідачем було виплачено позивачу 6152,18 грн., що на 163,01 грн. менше за суму, яка повинна бути виплачена за зазначеними договорами, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача різницю між фактично виплаченою банком сумою та нарахованою позивачем у розмірі 163,01 грн., 243,60 грн. в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, 155,82 грн. витрат позивача, пов'язаних з дорогою до суду у судове засідання, призначене по даній цивільній справі, а також 614,29 грн. в рахунок відшкодування збитків, пов'язаних зі зміною курсу долара (а. с. 42). Позивач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі (а. с. 67). Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 29 листопада 2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір банківського вкладу №SAMDNWFD0070025065400 на суму 1000,00 грн. строком на 06 місяців та виплатою 17% річних на суму вкладу (а. с. 8). 09 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір №SAMDNWFD0070054322300 строкового банківського вкладу на суму 4500,00 грн. строком на 06 місяців виплатою 17% річних на суму вкладу (а. с. 10). Відповідно до додаткової угоди від 09 січня 2014 року до договору №SAMDNWFD0070054322300 банк збільшив відсоткову ставку на 2 % (а. с. 10). 04 серпня 2014 року [PERSON] звернувся на адресу суду з письмовою заявою про повернення суми вкладів з нарахованими відсотками (а. с. 11, 12), яка була залишена без задоволення (а. с. 14). З довідки ПАТ КБ "Приватбанк", наданої представником відповідача у судовому засіданні (а. с. 71), вбачається, що станом на 22 січня 2015 року за договорами №SAMDNWFD0070025065400 від 29 листопада 2013 року та № SAMDNWFD0070054322300 від 09 січня 2014 року відсутня заборгованість у зв'язку із виплатою вкладнику відповідних грошових коштів, а саме: за договором № SAMDNWFD0070025065400 4 500,00 грн. - суми депозиту, 398,72 грн. - суми відсотків (яка розрахована наступним чином: 584,78 грн. - нараховані відсотки, з яких утримано податок - 0,20 грн., а також 185,86 грн. за дострокове розірвання договору); за договором №SAMDNWFD0070025065400 1014,08 грн. - сума депозиту, 76,37 грн. - сума відсотків (яка розрахована наступним чином: 138,35 грн. - нараховані відсотки, з яких утримано податок - 0,09 грн., а також 61,89 грн. за дострокове розірвання договору). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 651 зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаними договорами встановлено, що у разі, якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати грошові кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника до банку. Відповідними пунктами спірних договорів передбачена можливість їхнього дострокового розірвання за попереднім повідомленням один одного за два банківських дня до дати розірвання договорів. За неповний строк вкладу відсотки виплачуються за зниженою відсотковою ставкою. Враховуючи все вищевикладене, приймаючи до уваги довідку ПАТ КБ "Приватбанк", надану у судовому засіданні, та враховуючи, що вкладник [PERSON] заявив про дострокове розірвання спірних договорів після автоматичного продовження строку вкладу, суд приходить до висновку щодо про недоведеність та необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 163,01 грн., у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. Суд також не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення 614,29 грн. в рахунок відшкодування збитків, пов'язаних зі зміною курсу долара, оскільки суми вкладів позивачем були здійснені у гривні, в заяві про уточнення позовних вимог [PERSON] не обґрунтовує даних вимог, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Таким чином, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, а також інших витрат, пов'язаних з розглядом справи - відсутні, чим обумовлюється відмова у їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed