Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.04.2006 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №74. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказав, що 05.03.2013 року за ініціативою відповідача шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва. Також позивач зазначив, що ним не чинилися перешкоди у спілкуванні доньки з матір'ю, а після чергової зустрічі з [PERSON] остання забрала дитину, та на даний час [PERSON] проживає разом з відповідачем. Як стверджував позивач, відповідач почала створювати перешкоди у спілкуванні з дитиною, виїхала з нею до Російської Федерації без зазначення місця перебування дитини, спілкування з донькою відбувалось лише з дозволу та на розсуд відповідача, при цьому інтереси позивача не враховувалися. Всі спроби дізнатися про місцезнаходження дитини виявилися марними, відповіді з боку [PERSON] супроводжувалися підкреслено негативним характером та образами. З цих підстав позивач просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з донькою [PERSON] та визначити такі способи участі позивача у спілкуванні з дитиною: надання спільних відпусток тривалістю один місяць, з 15 грудня до 15 січня, протягом зимового періоду та два місяці, включаючи липень та серпень, протягом літнього; надання побачень кожних останніх вихідних місяця з відвідуванням місця проживання [PERSON]; безперешкодне спілкування з дитиною шляхом телефонного та електронного зв'язку через мережу Skype не рідше трьох разів на тиждень. До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зміну предмету позову та просив суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з її батьком [PERSON] за адресою його постійного місця проживання. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що в справі містяться відповідні документи. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності остання до суду не подавала. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вважала доцільним визначити місце проживання дитини разом з батьком. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], батьками якої є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.9). Судом встановлено, що 05.03.2013 року за ініціативою відповідача шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За приписами ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом оіпки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста пррихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.03.2015 року №104-1951 про визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], комісією з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації встановлено, що дитина проживає разом з батьком за місцем її реєстрації та місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], створені належні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання дитини. Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], за адресою її реєстрації: [ADDRESS]. Матері дитини, [PERSON], брати участь у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.145-146). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої батьківські обов'язки, створює належні умови для проживання, виховання, освіти та відпочинку доньки, сприяє її культурному, соціальному та духовному розвитку (а.с.40-57, 115-127, 131-144, 173-180), відповідач постійного місця роботи та проживання в м. Києві не має. Як вбачається з висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації 24.03.2015 року №104-1951 на засіданні комісії, яке відбулось 05.03.2015 року, батько дитини повідомив, що під час останніх короткочасних зустрічей [PERSON] розповідала йому, що вітчим завдає їй тілесні ушкодження, вимагає називати саме його "батьком", а рідного батька називати виключно по імені, дівчинка просила забрати її до України і не повертати у нову сім'ю матері. 13.12.2014 року [PERSON] забрав доньку та повернувся з нею до України, що підтверджується копією закордонного паспорту позивача, в який вписана [PERSON] (а.с.128-129). Мати дитини, [PERSON], на жодне засідання комісії не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином. Зважаючи на те, що батько може створити малолітній [PERSON] належні умови для виховання та розвитку, враховуючи вік дитини, відповідальне ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов'язків, суд відповідно до ст.161 СК України вважає за необхідне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], за адресою постійного місця проживання батька. Проти визначення місця проживання дитини з батьком представник третьої особи не заперечувала. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.141, 151, 153, 157, 161 СК України, ст.ст.12, 15 Закону України "Про охорону дитинства", та,

Outcome: approved