Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - стягнути з відповідача на його користь 63741,60 грн. відшкодування матеріальної шкоди; - стягнути з відповідача на його користь 15000 грн. відшкодування моральної шкоди; - стягнути з відповідача на його користь вартість судових витрат у сумі 1162,42 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2014 року о 06 год. відповідач, керуючи автомобілем "Volkswagen Passat" без державного номерного знаку, на автодорозі "Переброди-Дубровиця-Володимирець-Суховоля", а саме в районі с.Колки Дубровицького району, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не справився з керуванням, допустив виїзд на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що рухався назустріч та яким він керував, в результаті чого сталося ДТП та отримані механічні пошкодження автомобіля. Вина [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 29.12.2014 року, а також постановою суду від 19.03.2015 року про застосування до відповідача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ст.124 КУпАП. Внаслідок пошкодження в результаті ДТП, вартість відновлювального ремонту його автомобіля [NUMBER], згідно експертного висновку від 26.10.2015 року, складає 62541,60 грн. Одночасно до суми відшкодування він додає витрати на експертні послуги, які склали 1200 грн. Він вважає, що відповідач, який керував джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем "Volkswagen Passat" без державного номерного знаку, повинен відшкодувати йому витрати, які необхідні для відновлення первинного стану його автомобіля [NUMBER]. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяних в результаті винних дій відповідача складає 63741,60 грн. Крім того, діями відповідача йому завдано немайнових втрат, завданих моральними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті. Протягом тривалого часу, у зв'язку з пошкодженням автомобіля, йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля та експертної оцінки. З урахуванням того, що він не має постійного заробітку, у зв'язку з чим має низьке фінансове забезпечення, тому із невеликого сімейного бюджету довелося віднімати і спрямовувати на ремонт. Це все спричинило виникнення пригніченого стану. Від такого емоційного стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали і члени його родини, що призвело до розладу стосунків у родині. Крім того, у зв'язку з неможливістю користуватися автомобілем, він втратив частину свого заробітку. Відсутність автомобіля викликало значні незручності так як не стало можливості відвозити дітей у дитячий садок, який знаходиться на значній відстані від його проживання. В момент ДТП, він переніс фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров'я та життя. До теперішнього часу у нього продовжує проявлятися пригнічений емоційний стан, який супроводжується внутрішніми переживаннями, неспокоєм та душевним болем. Йому важко визначити розмір завданої моральної шкоди, але вважає, що 15000 грн. буде достатньо, щоб компенсувати ті емоційні, душевні страждання, які довелося перенести йому та його родині У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'являвся, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.52, 56, 59). Вислухавши позивача, свідка [PERSON], дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Суд встановив, що 27 грудня 2014 року о 06 год. на а/д Переброди-Дубровиця-Володимирець-Суховоля км 40+500 м [PERSON], керуючи автомобілем марки "Volkswagen Passat" без державного номерного знаку, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не справився з керуванням, допустив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ-2115" з державним номерним знаком АС3892АА, що рухався назустріч, в результаті чого сталася ДТП та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 19.03.2015 року (а.с.7) [PERSON] за ст.124 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Суд також враховує, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] суддею було встановлено, що дорожньо транспортна пригода, яка мала місце 27 грудня 2014 року за участю позивача та відповідача сталася з вини останнього, який порушив Правила дорожнього руху України. Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вищевказана постанова суду набрала законної сили 31.03.2015 року. Таким чином, факт ДТП, яка відбулася 27 грудня 2015 року, факт пошкодження автомобіля позивача та факт того, що винним в спричиненні ДТП являється відповідач є встановленим судовим рішенням. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.41) автомобіль ВАЗ-2115 з державним номерним знаком АС3892АА належить [PERSON] Згідно довіреності від 26.05.2009 року (а.с.42) [PERSON] уповноважив користуватися та розпоряджатися автомобілем марки "ВАЗ-2115" з державним номерним знаком АС3892АА [PERSON] Згідно заяви від 15.03.2016 року (а.с.44) [PERSON] відмовився від участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, а тому на підставі ст.36 ЦПК України справа розглядається без нього. Статтею 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно звіту №49/15 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21150, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2003 р.в., внаслідок пошкодження у ДТП, замовником якого є [PERSON] (а.с.11), матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП станом на 12.07.2015 року складає з ПДВ 62541,60 грн. (а.с. 11-15). З рахунку №49 від 13.07.2015 року (а.с.33) [PERSON] сплатив за огляд, фотографування з виїздом до місця огляду та автотоварознавче дослідження автомобіля [NUMBER] 1200 грн. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд вважає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, розмір завданої шкоди. Згідно зіст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Із змісту ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, судом, під час розгляду справи, було встановлено, що завдавачем шкоди в ДТП, яка сталася 27 грудня 2014 року є відповідач по справі [PERSON], який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом "Volkswagen Passat". Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, законодавець у ст.1192 ЦК україни зазначив, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог вищевказаної статті ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. У статті 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала за наявності її вини. Вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу, а також факти протиправної поведінки відповідача стверджуються, дослідженими судом доказами та постановою судді Дубровицького районного суду від 19.03.2015 року. Отже, обов'язок відшкодування моральної шкоди покладається на відповідача [PERSON], оскільки він, керуючи транспортним засобом, завдав позивачу [PERSON] моральну шкоду, у зв'язку із пошкодженням його майна та тривалістю його відновлення, що потягло зміну у способі життя позивача. Частиною 1. ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі відсутні будь-які фактичні дані про те, що відповідач, не винен у спричиненні моральної шкоди позивачу і, відповідно, відповідач в порушення ст.60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували цю обставину та стверджували протилежне. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд спирається на наведені норми закону, приймає до уваги обставини справи, враховує наведені позивачем доводи, характер його душевних страждань, характер правопорушення, та вважає за розумне та справедливе визначити розмір відшкодування в розмірі 15000 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанцій №№132, 133 (а.с.46, 47) позивачем при подачі позову було сплачено 862,42 грн. судового збору, який, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених ним на правову допомогу у сумі 300 грн. Як вбачається з матеріалів справи, адвокат або інший фахівець у галузі права участі при розгляді справи не приймав, також у справі відсутні угода між позивачем та адвокатом і розрахунок останнього щодо витрачених ним годин під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а рахунок №12 від 07.03.2016 року (а.с.45) не є підставою для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на надання правової допомоги. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі щодо відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди та частковому задоволенню вимоги про стягнення вартості судових витрат.

Outcome: approved