Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

23.10.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади, в особі Зміївської міської ради, про визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, в межах згідно з планом, з цільовим використанням: обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ХР № 090333, знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а фактично знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 13.12.1984 вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка " [PERSON] ". 05.08.2017 її чоловік. На випадок своєї смерті чоловік заповіту не залишив, має місце спадкування за законом. В передбачений Цивільним кодексом України строк, а саме 09.02.2018, вона звернулась до Зміївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка. 17.04.2020 державний нотаріус Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясова Т. В. видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом, яке залишилось після смерті чоловіка, яке складається з 1/2 частки у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 17.04.2020 державний нотаріус Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясова Т. В. видала їй свідоцтво про право власності, яким посвідчується її право власності на 1/2 частку у зазначеному вище будинку з надвірними будівлями, що належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя. За життя на ім`я її чоловіка Зміївською міською радою Харківської області видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ІII-ХР № 090333, зареєстрований в Книзі записів Державних актів за № 8425, на земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Фактично зазначена земельна ділянка знаходиться за однією адресою з будинком - [ADDRESS] , але у неї відсутня можливість надати нотаріусу відповідні документи. Натомість, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , за іншою особою в зв`язку з чим державний нотаріус Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясова Т. В. 28.07.2020 видала йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона дізналась, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] , яка залучена в якості третьої особи. Історія з адресою земельної ділянки та житлового будинку, які є спадщиною, що залишилась після смерті її чоловіка є наступною: 15.10.1990 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку та праві особистої власності її чоловікові була передана земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . 14.05.1991 рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради № 189 було закріплено за домоволодінням по [ADDRESS] , [PERSON] земельну ділянку в розмірі 1 000 кв.м. В березні 1997 року був затверджений акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння [ADDRESS] . Згідно з рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради від 16.12.1997 була змінена нумерація будинку з номеру [ADDRESS] на [ADDRESS] . 26.12.2002 рішенням виконавчого комітету за № 515 було вирішено оформити право власності на будинок в цілому на ім`я її чоловіка, але в рішенні зазначена вже інша адреса: [ADDRESS]. В цей же день її чоловікові видане свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради № 158 від 25.04.2003 змінена нумерація будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Розпорядженням Зміївського міського голови від 18.02.2016 за № 11 [ADDRESS] перейменований на [ADDRESS] . Щоб дізнатися коли та ким було здійснено перейменування [ADDRESS] на [ADDRESS] та отримати копії підтверджуючих документів вона зверталась до Зміївської міської ради та до архівного відділу Зміївської районної державної адміністрації. Зміївська міська рада листом її повідомила, що рішення про перейменування [ADDRESS] на в`їзд в міській раді відсутнє. Архівний відділ Зміївської РДА видав їй архівну довідку про те, що в архівних документах Зміївської міської ради за 1998-2000 роки рішення про перейменування [ADDRESS] на [ADDRESS] відсутнє. Таким чином вона не має можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, яка залишилась після смерті її чоловіка, оскільки у неї відсутня можливість надати нотаріусу документи, які б підтверджували перейменування [ADDRESS] (ця адреса розташування земельної ділянки зазначена в Державному акті на право власності на земельну ділянку) на [ADDRESS] (на цей час - [ADDRESS] ) в м. Змієві, де фактично знаходиться земельна ділянка, що змушує її звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 27.10.2020 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 20.11.2020. 20.11.2020 підготовче засідання відкладено, в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.02.2021 судовий розгляд відкладено, в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 11.03.2021 в зв`язку з першою неявкою позивача та третьої особи відкладено судовий розгляд. 19.04.2021 належним чином повідомлені учаснику справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності на задоволені позовних вимог наполягала. Представник відповідача Шатна М. С. подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами в справі. Третя особа [PERSON] неодноразово в судове засідання не з`явилася, була повідомлена повістками, направленими рекомендованими листами (а. с. 58, 68, 72, 80), не повідомила про причини нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Зважаючи на те, що всі учасники справи на судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 0,1000 га в межах згідно з планом, з цільовим використанням : обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ХР № 090333 знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а фактично знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] (а. с. 13). Згідно свідоцтву про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а. с. 9) позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а. с. 10). Відомостями свідоцтва про право на спадщину за законом, 17.04.2020 посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясовою Т. В., зареєстрованого в реєстрі за № 377, спадкова справа № 23/2018, підтверджується, що спадкоємицею майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частки у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а. с. 11). На підставі свідоцтва про право власності, 17.04.2020 посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясовою Т. В., зареєстрованого в реєстрі за № 375, спадкова справа № 23/2018, [PERSON] належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а. с. 12). На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 15.10.1990 [PERSON] була передана земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , розміром 1 000 кв. м, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 15.10.1990, проектом Форма № 2, Дозволом від 05.10.1990, Актом від 05.10.1990, рішенням Готвальдівської міської ради № 295 від 18.08.1990, рішенням Зміївської міської ради № 189 від 14.05.1991, Актом № 12 від 04.03.1997, технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а. с. 15-25). На підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ІІІ-ХР № 090333 від 21.11.2002 [PERSON] був власником земельної ділянки, загальною площею 0,100 га, що знаходиться на території Зміївської міської ради Харківської області, [ADDRESS] (а. с. 13). Рішенням Зміївської міської ради № 304 від 16.12.1997 вирішено: п. 2 найменувати [ADDRESS] і провести нумерацію будинків на ньому " [PERSON] з [NUMBER] на [NUMBER]" (а. с. 26). Рішенням Зміївської міської ради № 515 від 26.12.2002 вирішено: оформити право приватної власності на будинок в цілому за [PERSON] по [ADDRESS] , видати свідоцтво про право власності згідно п. 1 цього рішення (а. с. 27). Згідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 08.01.2003 Зміївською міською радою житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , належав [PERSON] на праві приватної власності (а. с. 28). З рішення Зміївської міської ради № 158 від 25.04.2003 вбачається, що проведено перенумерацію будинків по [ADDRESS] [PERSON] з номеру [NUMBER] на номер [NUMBER] (а. с. 29-30). Згідно до додатку до розпорядження міського голови від 18.02.2016 № 11 змінено назву "[ADDRESS]" на " [ADDRESS]" (а. с. 31). Постановою державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т. В. № 518/02.31 від 28.07.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів щодо належності спадкодавцеві земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] (а. с. 14). З листа Зміївської міської ради № 02-23/К-477 від 21.09.2020 вбачається, що на теперішній час відповідно внесених до словнику вулиць Державного реєстру речових прав на нерухоме майно актуальний запис по м. Зміїв: [ADDRESS]. Документи за терміном зберігання, які знаходяться за місцем їх формування в міській раді (документи постійного та тимчасового зберігання знаходяться в міській раді з 2016 року) рішення про перейменування [ADDRESS] на в`їзд відсутні (а. с. 32). З архівної довідки Архівного відділу Зміївської районної державної адміністрації Харківської області № 01-56/336 від 12.10.2020 вбачається, що в архівних документах Зміївської міської ради м. Зміїв Харківської області за 1998-2000 роки рішення про перейменування [ADDRESS] на [ADDRESS] відсутнє (а. с. 33). З Витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Зміїв Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області від 02.10.2020 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 148 510 грн 00 коп. (а. с. 34). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228693350 від 20.102020 вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а. с. 35). З Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку та госп-х споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] вбачається, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та госп-х споруд, належить померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР № 090333 від 21.11.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8425 та виданого [PERSON] . Земельна ділянка має прямокутну конфігурацію, під`їзд здійснюється з боку [ADDRESS] . На час обстеження на земельній ділянці знаходиться будинок і будівлі, які належать померлому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.01.2003, виданого на підставі рішення виконкому Зміївської міської ради від 26.12.2002, № 515 (а. с. 36-50). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтями 1261, 1262 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спірна земельна ділянка, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ХР № 090333, знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але фактично знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У [PERSON] відсутня можливість надати нотаріусу документи, які б підтверджували перейменування [ADDRESS] на [ADDRESS]. Прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка, позивач отримала свідоцтва про право на спадщину на майно, щодо якого були наявні правовстановлюючі документи, але не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 0,1000 га, в межах згідно з планом, з цільовим використанням: обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Отже, позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази, якими підтверджується, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , спірна земельна ділянка, входить до складу спадщини, на яку вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved