Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Позов обгрунтований тим, що 12 червня 2016 року [PERSON] незаконно заволодів мікроавтобусом марки «Фольксваген транспортер» д.р.н. [NUMBER], вартістю 153512.20 грн., та рухаючись в напрямку с. Смідин Старовижівського району, з'їхав у кювет, в результаті чого вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження на суму 35378.22 грн. Вироком Турійського районного суду від 05 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України. Позивач стверджує, що вона є власником пошкодженого транспортного засобу, тому неправомірними діями відповідача їй завдано майнової шкоди на суму 35378.22 грн. внаслідок пошкодження мікроавтобуса. Крім того, такими злочинними діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона була позбавлена права користуватися своїм автомобілем, що призвело до порушення звичного способу її життя. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 35378.227 грн. завданої їй майнової шкоди, та 25000 грн. моральної шкоди. В судове засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON] не з'явилися, однак представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, де вказує, що позовні вимоги вони підтримують повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоча був вчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Турійського районного суду від 05 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, за те, що він 12 червня 2016 року незаконно заволодів мікроавтобусом марки «Фольксваген транспортер» д.р.н. [NUMBER], вартістю 153512.20 грн., та рухаючись в напрямку с. Смідин Старовижівського району, з'їхав у кювет, в результаті чого вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження на суму 35378.22 грн. (а. с. 23) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18 лютого 2016 року позивач [PERSON] є власником мікроавтобуса марки «Фольксваген транспортер» д.р.н. [NUMBER] (а. с. 5) Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №940 від 29 серпня 2016 року вартість матеріальних збитків внаслідок пошкодження мікроавтобуса марки «Фольксваген транспортер» д.р.н. [NUMBER], складає 35378.22 грн. (а. с. 6-10). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на вказане, враховуючи те, що наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні підтверджено вироком Турійського районного суду від 05 жовтня 2016 року, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення на користь [PERSON] майнової шкоди, завданої злочинними діями [PERSON], в сумі 35378.22 грн. Крім того, такими діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано і душевних страждань, оскільки остання в результаті пошкодження належного їй майна була позбавлена звичного способу життя через неможливість користуватися транспортним засобом, витрачання часу та зусиль для його ремонту. Враховуючи обставини справи: ступінь вини [PERSON], його поведінку після вчинення злочину, а також матеріальне становище останнього, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. моральної шкоди, та такий її розмір, на думку суду, є розумним та справедливим в даному випадку. В решті позову слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи, що за подання даного позову позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, то на підставі п.п. 1.1, 1.2 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 вказаного Закону з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551.20 грн.

Outcome: partial