Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У травні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначається, що позивачу на праві власності належить 59/100 частин житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані і відповідачі, але ніколи там не проживали і їх майна та особистих речей в будинку не має. Оплату за комунальні послуги не здійснюють. Добровільно відмовляються знятися з реєстрації, тому змушений звернутися до суду для вирішення даного спору. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 59/100 частин житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.11.2004 р. (а.с.5). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] за зазначеною адресою зареєстровані, але фактично не проживають, що вбачається з довідки про склад сім'ї та довідки квартального (а.с.8). Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 107 Житлового Кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Тобто, з вказаних норм закону випливає, що необхідною умовою втрати особою права користування житлом є, наявність у неї статусу члена сім'ї наймача та відсутність цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, відповідачі є членами однієї сім'ї позивача, у зв'язку з чим були зареєстровані у спірному будинку. Однак дійсно відсутні за місцем проживання позивача більше шести місяців. Поважності причин їх відсутності відповідачі суду не повідомили та будь-яких пояснень, а також заперечень з приводу цього не надавали. В свою чергу позивач надав документальне підтвердження відсутності без поважних причини відповідачів, а саме : довідку про склад сім'ї, виданої КП "КТП" (а.с.8), довідкою квартального, в якій зазначено, що відповідачі зареєстраовані, але фактично не проживають за вказаною адресою (а.с.8). Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких даних, органи реєстрації повинні знімати з реєстрації місце проживання особи на підставі рішення суду, без окремого зобов'язання в рішенні вчинити такі дії. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial