Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

В квітні 2015 року громадяни України [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Томашпільського районного суду Вінницької області з позовом до громадян України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання недійсними рішень, затверджених протоколом загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" від 16.05.2014р. Свої вимоги (згідно позовної заяви) позивачі мотивували тим, що загальні збори співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" від 16.05.2014р. були проведенні з порушенням норм українського законодавства та статуту спілки "Промінь", а саме: - не було дотримано норм законодавства (Наказу Міністерства аграрної політики України №315 від 20.05.2008р.) та положень Статуту спілки (ст.16 та ст.19) під час процедури скликання зборів спілки, так як вони мали скликатись комітетом спілки на вимогу не менше 1/3 членів спілки, а фактично, в супереч цій нормі Статуту, загальні збори скликались за ініціативою голови Липівської сільської ради [PERSON], якого не було уповноважено відповідно до п.2.7. Наказу №315 на скликання зборів співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка", більше того - його і не можна було уповноважувати на здійснення цих дій згідно норм ЗУ "Про місцеве самоврядування"; - в Протоколі загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" від 16.05.2014р. зазначено, що зальні збори скликані на вимогу співвласників, хоча це не відповідає дійсності; - 16.05.2014р. в приміщенні будинку культури на вул. Леніна, 125 в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області відбулися загальні збори співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка", проведення яких ініційовано сільським головою [PERSON], що не є уповноваженою особою на ініціювання та проведення зборів, а тому мають бути визнані недійсними всі рішення, що були ухвалені 16.05.2014р.; - Статутом та Наказом №315 не передбачено скликання загальних зборів головою сільської ради або ще кимось, крім комітету або уповноваженої ним особи, а тому скликання загальних зборів, що відбулися 16.05.2015р., було незаконним; - не було дотримано норм законодавства (Наказу Міністерства аграрної політики України №315 від 20.05.2008р.) та положень Статуту спілки (ст.20 та ст.21) під час проведення зборів спілки, оскільки вести збори та підписувати протокол мав голова спілки [PERSON], а фактично протокол зборів від 16.05.2014р. підписали представник ПРАТ "Зернопродукт МХП" [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON]; - оскаржувані рішення щодо виділення майна в натурі, в супереч вимогам п.2.5. Наказу №315, приймалися без одностайності співвласників; - не було дотримано норм законодавства (Наказу Міністерства аграрної політики України №315 від 20.05.2008р.) та положень Статуту спілки (ст.20) щодо кворуму під час проведення зборів спілки, для проведення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" від 16.05.2014р. був відсутній кворум, так як на них були присутні менше 2/3 спілки (менше 2/3 від загальної кількості пайовиків); - ПРАТ "Зернопродукт" не може бути членом спілки, відповідно до ст.36 Конституції України, ЗУ "Про об?днання громадян", ЗУ "Про громадські об?єднання" та статуту спілки, а тому не мало права приймати участь у загальних зборах співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" 16.05.2014р., його участь у цих зборах є незаконною; - тільки членам спілки належить право виділяти майно, що перебуває в статусі спільної часткової власності. 28.05.2015р. Ухвалою Томашпільського районного суду до участі у справі, в якості третіх осіб на стороні відповідачів, було залучено 28 фізичних осіб та двох юридичних осіб, на користь яких (стосовно їх прав та інтересів) були прийняті оскаржувані рішення 16.05.2014р. щодо майна пайового фонду реорганізованого КСП. Іншою Ухвалою Томашпільського районного суду від 28.05.2015р. дану цивільну справу передано на розгляд до Крижопільського районного суду Вінницької області. Ухвалами суду від 21.07.2015р та від 17.09.2015р., за клопотанням позивачів, вживались заходи щодо забезпечення (витребування) доказів у справі. 17.09.2015р., до початку судового засідання, представником третьої особи ([PERSON].) та відповідачем по справі [PERSON] були подані до суду письмові заперечення проти позову, в яких, з поміж іншого, стверджується, що обгрунтовуючи предмет та підстави позову позивачі здійснили підміну понять "збори співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" 16.05.2014 року" та "збори спілки 16.05.2014 року", помилково вважаючи їх тотожними, не розуміючи та не усвідомлюючи різницю між цими поняттями, зокрема їх правову природу, суб?єктивний склад учасників, підстави та порядок проведення, юридичну силу прийнятих ними рішень, тощо. У поданих запереченнях також зазначалось, що збори 16.05.2014р., рішення яких оскаржуються, скликалися та проводились саме як загальні збори всіх чинних співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка", а не Спілки чи окремих її членів, як про це стверджують Позивачі. 17.09.2015р., в судовому засіданні по справі, присутніми позивачами та їх представниками позовні вимоги були підтримані в повному обсязі, з підстав зазначених в заяві від 20.04.2015 року. Відповідаючи на запитання учасників справи, присутні позивачі та їх представники додатково пояснили, що не вбачають різниці між поняттями "збори співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка", "збори спілки" та "загальні збори", які використані ними у тексті позовної заяви від 20.04.2015р., і що фактично 16.05.2014 року було проведено збори членів Спілки "Промінь", про те з порушенням норм Наказу №315 та статуту Спілки "Промінь" щодо порядку їх скликання, проведення та визначення кворуму, в зв'язку з чим рішення цих зборів, оформлені Протоколом загальних зборах співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" від 16.05.2014р., на їх переконання є незаконними та підлягають скасуванню. Позивачі та їх представники також стверджували, що Спілка "Промінь" була створена у 2001 році з метою захисту та представництва спільних інтересів всіх співвласників майна пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка", до числа її членів належать всі громадяни, які мають майновий сертифікат (свідоцтво) на частку в пайовому фонді реорганізованого КСП "Липівка", а також, що після реорганізації КСП "Липівка" майно його пайового фонду було передане в управління Спілки, яка і повинна здійснювати його виділ. Присутні в судовому засіданні відповідачі, треті особи на стороні відповідачів та їх представники проти позову та доводів позивачів заперечували. [PERSON] підтримав подані ним письмові заперечення, додатково вказавши, що на його думку позов заявлено до неналежних відповідачів, а тому просив суд провести їх заміну. Судом було інформовано присутніх в судовому засіданні 17.09.2015р. учасників справи, та зокрема позивачів, що обов'язок визначати відповідача у справі покладається на позивача і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів, і суд таке клопотання задовольняє. Жодних клопотань щодо необхідності заміни первісних відповідачів у справі, від позивачів та їх представників до суду не надходило. Заслухавши вимоги, заперечення, доводи та пояснення учасників справи (їх представників), дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши фактичні обставини справи та правовідносини, що випливають із них, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивачів є безпідставними та необґрунтованими, а позов подано до неналежних відповідачів, тому у його задоволені слід відмовити враховуючи наступне. Судом встановлено, що у 2001 році, згідно Закону України від 14.02.1992 р. № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указу Президента України від 29.01.2001р. № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001р. № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001р. № 62, і Рекомендацій щодо передачі майна пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства у спільну часткову власність та організації управління таким майном, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики України від 06.04.2001р. №96, було проведено реорганізацію колективного сільськогосподарського підприємства "Липівка" (правонаступники: корпорація "Липівка"; СТОВ "Липівка"), розташованого в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області, а також сформовано пайовий фонд цього підприємства, майно якого в подальшому передано у спільну часткову власність громадян - співвласників (членів КСП та прирівняних до них осіб). Згідно зі ст. ст. 7-9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року № 21-14 ХII, майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; майновий пай (частка у праві спільної часткової власності) є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в створення спільного майна, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Законодавством України також закріплено інші визначення поняття майнового паю, зокрема: - частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду (Методика уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. № 177); - це вартісна частина у майні КСП окремого працівника, яка фіксується на певну дату розпаювання (Лист Міністерства аграрної політики України від 5 липня 2001 р. № 37-25-3-15/5879); - частка майна у пайовому фонді колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, що належить члену такого підприємства або іншій особі, яка має на нього право, виражена в грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду (п. 1.2 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 р. № 315). Порядком визначення розмірів майнових паїв (часток) членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року № 177, передбачено, що право на майновий пай мають всі члени КСП, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається таке право (наводиться перелік таких осіб), в тому числі спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. Список осіб, які мають право на майновий пай, затверджується зборами співвласників (п.4). Право кожного члена КСП (прирівняних до них осіб) на частину майна пайового фонду (майновий пай) залежить від його трудового внеску. Трудовий внесок кожної особи визначається з урахуванням розміру всіх форм оплати праці за період членства у КСП (п.7). Індивідуальний майновий пай затверджується зборами співвласників (п.8). Майновий пай члена КСП документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво (п.13). Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай КСП (п.14). Як вбачається із змісту Протоколу №5 Зборів співвласників майнових паїв СТОВ "Липівка" від 11.05.2001 року, співвласниками (колишніми членами КСП) зокрема було затверджено: список осіб, які мають право на майновий пай; індивідуальний розмір їх часток (паїв) у праві спільної часткової власності на майно пайового фонду реорганізованого КСП; уточнений розмір пайового фонду; а також загальний перелік майна цього фонду та його вартість. На підставі вищевказаних рішень, оформлених Протоколом №5 від 11.05.2001р., Липівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області колишнім членам КСП (їх спадкоємцям) було видано відповідні свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, із зазначенням у них загальної вартості майна пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка" та розміру частки (майнового паю) кожного співвласника у ньому. Зокрема, такі свідоцтва були видані та наявні у позивачів. Зазначені обставини та докази вказують на виникнення у колишніх членів КСП "Липівка" та прирівняних до них осіб, а в подальшому і в їх спадкоємців, права спільної часткової власності на майно пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка" (правонаступники: корпорація "Липівка"; СТОВ "Липівка"), із визначенням розміру частки кожного із співвласників у праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частинами 1-2 ст. 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (створення) майна. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України (ЦКУ) право власності - це право особи на річ (майно), яке вона реалізує відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. До об'єктів права власності віднесено не тільки речі, що є предметами матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦКУ), але й майно, що визначається як особливий об'єкт права власності, до якого відносять окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ст. 190 ЦКУ). Конституцією України (статті 13 та 41) передбачено, що усі суб'єкти права власності рівні перед законом, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Указом Президента України від 29.01.2001 року N 62 передбачено вільне здійснення права власності на майнові паї та виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, в натурі індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованого КСП. Також, цим законом гарантується вільне здійснення права власності на майнові паї (частки) шляхом їх передачі в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (ч.1. ст.364 ЦКУ). Таким чином, законодавством не обмежена воля та можливість власника майнового паю (частки) щодо його подальшої реалізації юридичній чи фізичній особі. На підставі договорів купівлі продажу майнових паїв (часток), майнових сертифікатів (свідоцтв) та інших відомостей, наданих Липівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, сторонами та іншими учасниками справи, судом встановлено, що протягом 2001 - 2014 років, на території Липівської сільської ради, частина співвласників майна пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка" (корпорація "Липівка"; СТОВ "Липівка") розпорядилися належними їм майновими паями (частками), шляхом їх продажу іншим співвласникам та третім особам, в тому числі 28 фізичним та одній юридичній особі, що залучені судом до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідачів. Зазначеним третім особам (покупцям) Липівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області у різний час було видано відповідні свідоцтва (майнові сертифікати), що посвідчують право власності на придбані майнові паї (частки) та їх сукупний розмір розмір. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачами не заперечувались підстави та правомірність набуття третіми особами на стороні відповідачів права власності на майнові паї реорганізованого КСП "Липівка", не ставились під сумнів законність та правомірність видачі Липівською сільською радою відповідних Свідоцтв (майнових сертифікатів), а також достовірність зазначених у них відомостей, тому у суду не має підстав та необхідності здійснювати їх перевірку. Дослідивши подані учасниками справи та витребувані судом докази, суд також дійшов переконання, що саме волевиявлення (ініціатива) третіх осіб на стороні відповідачів щодо реалізації належного їм права спільної часткової власності на майно пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка", шляхом оформлення і подачі заяв про виділення частки в натурі та отримання у власність індивідуально визначеного майна із переліку спільного (пайового), стало підставою для скликання та проведення зборів 16.05.2014р., прийняття на них відповідних рішень, що оскаржуються позивачами. Так, в надрукованому у газеті "Вінничина" 02.05.2014р. оголошені, № 34 (22876) (3-тя сторінка), зокрема зазначено, що 16 травня 2014 року в приміщенні будинку культури по вул. Леніна, 125, в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області відбудуться загальні збори співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Липівка", до участі у зборах запрошуються всі співвласники майна реорганізованого КСП "Липівка", що мають майновий сертифікат. Із змісту наявного в оголошені порядку денного вбачається, що на зборах 16.05.2014р. планувалось розглянути та вирішити в тому числі питання про виділення в натурі ПРАТ "Зернопродукт МХП", [PERSON] та [PERSON] їх часток (частини майна) у спільному майні співвласників реорганізованого КСП "Липівка", згідно поданих ними заяв, а також розглянути інші заяви громадян співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" щодо виділяння часток в натурі. У надрукованому оголошені, його автором вказаний голова Липівської сільської ради [PERSON] На вимогу суду про надання відомостей щодо підстав та обставин розміщення вищевказаного оголошення, редакцією газети "Вінничина" супровідним листом надано засвідчені копії зразка оголошення та інших документів, відповідно до яких послугу з друку оголошення замовило та оплатило ПРАТ "Зернопродукт МХП". Згідно пояснень представника [PERSON] та [PERSON] ([PERSON].), наданих в судовому засіданні 17.09.2015р., у березні 2014 року в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області були проведенні загальні збори (схід) мешканців села, на яких було піднято питання щодо необхідності як найшвидшої реалізації права спільної часткової власності на майно пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка", зокрема шляхом його виділення в натурі, в рахунок погашення майнових паїв співвласників, оскільки це майно розкрадається, руйнується та знецінюється. Представниками Томашпільської районної адміністрації, які були присутні на зборах, було проінформовано, що дані питання можуть та повинні вирішуватись загальними зборами всіх співвласників пайового майна, що мають відповідний майновий сертифікат. Сільському голові [PERSON] було рекомендовано посприяти в організації та проведенні таких зборів співвласників, з метою зняття соціальної напруги в селі. В кінці квітня 2014 року до сільського голови [PERSON] звернулись представники ПРАТ "Зернопродукт МХП", [PERSON] та [PERSON], які повідомили сільського голову про те, що мають намір у відповідності до ст. 39 Конституції України ініціювати, організувати та провести на території с. Липівки, орієнтовно у середині травня 2014 року, загальні збори громадян співвласників майна пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка". З цією метою представники надали [PERSON] зразок оголошення з питаннями порядку денного та попросили посприяти в його розміщенні в друкованих засобах масової інформації. Також, представники ПРАТ "Зернопродукт МХП", [PERSON] та [PERSON] попросили дозволу провести збори в будинку культури. Сільський голова [PERSON] ніколи не виступав ініціатором проведення зборів 15.05.2014р., а лише в межах своїх повноважень, як представник органу місцевого самоврядування, надавав сприяння в їх організацій, забезпечуючи при цьому публічність та безпеку такого зібрання громадян. Зазначені обставини не заперечувались позивачами та відповідачами, а також були підтверджені поясненнями третіх осіб на стороні відповідача (представником [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та іншими). Судом досліджено долучені до матеріалів справи заяви ПРАТ "Зернопродукт МХП" від 30.04.2014р., [PERSON] та [PERSON] від 07.05.2014р. і інших про виділення майна в натурі, адресовані зборам співвласників та оформлені до дати проведення цих зборів, що свідчить про особисту зацікавленість їх авторів у організації та проведенні зборів 16.05.2014р. Серед досліджених судом доказів, подібних заяв від відповідачів не має. Позивачі або інші учасники справи не інформували суд про факти складання(оформлення) таких заяв відповідачами. Таким чином, доводи позивачів, що збори 16.05.2014р. були ініційовані (скликані) та організовані Липівським сільським головою [PERSON], не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у ній доказами. Відповідно до статті 39 Конституції України, громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку. Матеріали справи не містять доказів щодо наявності таких заборон чи обмежень на проведення зборів 16.05.2014р. Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1). Із змісту наведеної норми випливає обов?язок кожного зі співвласників погоджувати свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками, а також необхідність отримання відповідної згоди. Ч.1 та ч.3 ст.364 ЦК України також передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Згідно з п.9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62, який діяв до 11.04.2013 року, виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників, за їх бажанням, здійснювалось на підставі рішення загальних зборів колишніх членів підприємства, що є співвласниками цього майна. При цьому відповідно до п. 16 даного Порядку, визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв здійснювалось одним із нижченаведених способів: за рішенням зборів співвласників; за структурою пайового фонду; конкретним майном за взаємною згодою співвласників; на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону. Пунктом 2.4. Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики України від 20.05.2008 р. № 315, які були чинними станом на 16.05.2014р., передбачено, що управління майном, яке перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється через загальні збори. Однак змістом наведеної норми, а також п.1.1 зазначених Рекомендацій, передбачено, що вони розроблені і застосовуються до правовідносини співвласників, в т.ч. щодо реалізації права спільної часткової власності на пайове майно реорганізованих КСП, в разі (за умови) укладення між ними і чинності договору про порядок володіння та користування спільним майном. Договір про порядок володіння та користування майном пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка" між його співвласниками, а також докази укладення (існування) такого договору, у матеріалах справи відсутні. Позивачі та їх представники, що брали участь у судових засіданнях, не змогли ствердно пояснити та повідомити суд про факт укладення такого договору та імовірне його місце знаходження. Присутні відповідачі, треті особи та їх представники факт існування договору про порядок володіння та користування майном пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка" заперечували, зазначивши, що такого договору вони ніколи не бачили та не підписували, про його укладення будь-коли не чули. Судова практика Верховного суду України та Вищого спеціалізованого суду України, у цивільних справах щодо наведених правовідносин, зводиться до висновків про те, що питання про виділ частки в натурі, у праві спільної часткової власності на майно пайового фонду реорганізованих КСП, має вирішуватись на загальних зборах співвласників такого майна. З огляду на вищевикладене, відповідно до змісту Протоколу Загальних зборів співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Липівка" від 16 травня 2014 року, додатків до нього та інших доказів у справі судом встановлено, що 16 травня 2014 року приміщенні будинку культури за адресою Вінницька область, Томашпільський район, с. Липівка, вул. Леніна, буд. 125, були проведені саме Загальні збори співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Липівка", а не Збори членів (збори уповноважених) Спілки "Промінь", як про це стверджують позивачі. Доводи останніх з даного приводу є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Згідно реєстру учасників зборів співвласників майна (додаток до протоколу реєстраційної комісії), для участі у зборах 16.05.2014р. зареєструвалися співвласники майна пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка", особисто або через своїх представників. Загалом 27 осіб із 308 майновими паями, сукупною часткою у праві спільної часткової власності в розмірі 4 762 519,21грн. або 72,1375% від загальної вартості майна пайового фонду реорганізованого КСП (більше 2/3). Загальна вартість майна пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка" (корпорація "Липівка", СТОВ "Липівка"), що вказана у майнових сертифікатах, станом на 11.05.2001 року становила 6 602 000,00 грн. У зборах 16.05.2014р. приймали участь (реєструвалися та голосували) також позивачі та треті особи на стороні відповідачів. Право на майновий пай кожного із зареєстрованих співвласників (їх право на участь у зборах та розмір права голосу у питаннях щодо спільного майна) посвідчене відповідним свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновим сертифікатом), що були видані у різний час (в період з 2001 по 2014 роки) Липівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, копії яких додані до Протоколу зборів від 16.05.2014р., оглянуті судом та наявні у матеріалах справи. Змістом оскаржуваних рішень, оформлених Протоколом зборів від 16.05.2014р., підтверджується, що рішення по питаннях щодо виділення майна в натурі приймалися переважаючою більшістю голосів присутніх на зборах співвласників або одностайно: з 6-го питання по ПрАТ "Зернопродукт МХП" - "за" 99,329%; з 7-го питання по [PERSON] - "за" 99,329%; з 8-го питання по [PERSON] - "за" 99,329%;, з 9-го питання по [PERSON] та [PERSON] - "за" 100%; з 10-го питання по [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших - "за" 100%. Доводи позивачів, що під час прийняття рішень про виділення в натурі частки ПрАТ "Зернопродукт МХП", [PERSON] та [PERSON] були порушені норми ч.1 ст. 358 ЦК України та норми Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики України від 20.05.2008 р. № 315 (йдеться про п. 2.5.), оскільки по даних питаннях не було одностайності присутніх на зборах співвласників, є помилковими та сприймаються судом критично. Так, частина 1. ст.358 ЦК України встановлює загальний порядок здійснення права спільної часткової власності - за згодою співвласників. Зазначена норма безпосередньо не передбачає правила, а тому не встановлює обов?язку для співвласників досягати згоди щодо спільного майна шляхом одностайного прийняття рішень. Частина 2. ст.358 ЦК України встановлює правило, за яким співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, а частина 4. цієї статті передбачає можливість укладення між співвласниками договору про порядок володіння та користування спільним майном. Пунктом 2.5. Рекомендацій, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики України від 20.05.2008 р. № 315, на які посилаються позивачі, дійсно передбачено, що рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно. Однак у п. 1.1. та п. 2.4. зазначених Рекомендацій чітко зазначено, що вони розроблені, регулюють відповідні правовідносин та застосовуються, в т. ч. щодо порядку прийняття зборами рішень про виділення частки у спільному майні, у разі укладення співвласниками договору про порядок володіння та користування спільним майном, тобто лише у випадку коли співвласники встановили спеціальний (договірний) порядок володіння та користування спільним майном згідно ч.2. ст.258 ЦК України. Позивачі не довели факту укладення співвласниками та існування такого договору. Суд також критично сприймає твердження позивачів (їх представників) про тотожність понять "збори співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" та "збори спілки "Промінь". У тексті досліджених судом Протоколу зборів від 16.05.2014р. та додатків до нього, оголошення про їх скликання, не має згадки чи вказівки на проведення 16.05.2014 року Зборів членів (зборів уповноважених) Спілки "Промінь", а також участі у них саме членів такої Спілки чи їх представників. Крім того, суд приходить до висновку, що 16 травня 2014 року Збори членів Спілки "Промінь" або Збори Спілки (об?єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Липівка" фактично не скликалися та не проводились, вони не могли бути скликані та проведенні з об?єктивних причин, не мали необхідних повноважень, а тому не могли приймати відповідні рішення щодо виділення майнових часток в натурі, із спільного майна, окремим співвласникам. Так, матеріалами справи встановлено, що 11.05.2001р. рішеннями Зборів співвласників майнових паїв СТОВ "Липівка" по питаннях 6-8 порядку денного (Протокол №5) було вирішено створити Спілку співвласників майна СТОВ "Липівка", затвердити головою Спілки [PERSON] та затвердити Комітет громадян-співвласників у кількості 17 осіб (наводиться перелік). Статут створеної у 2001 році Спілки було зареєстровано 05.07.2002р. Липівським сільським головою [PERSON] Спілка не має статусу юридичної особи. У ст.1 Статуту Спілки зазначені підстави її створення, а у ст.6 - повне найменування: "Промінь" або Спілка (об?єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Липівка". У ст. 8 Статуту Спілки зазначено, що її метою є задоволення і захист законних економічних інтересів (не зазначено чиїх саме інтересів) пов?язаних з розпорядженням спільним майном, отриманим в результаті реорганізації КСП "Липівка". Також у 2 та 3 абзацах цієї статті зазначається, що до складу спільного майна членів Спілки включено майно (майновий комплекс) колишнього КСП "Липівка", про те перелік та вартість такого майна відсутні. В Протоколі №5 від 11.05.2001р. відсутні рішення (не зазначено) про передачу створеній Спілці якого-небуть майна, його перелік та вартість. У матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо передачі Спілці майна, згаданого у ст. 8 її Статуту, зокрема: рішення співвласників з цього приводу(у відповідності до правил ч.1. або ч.2 ст. ЦК України), акти приймання передачі такого майна, його перелік, тощо. Позивачі не довели, що Спілка "Промінь" отримувала коли-небудь від співвласників або від підприємства правонаступника реорганізованого КСП в управління (або з інших підстав) будь-яке майно, а тому твердження позивачів, що майно пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка", яке було виділене згідно рішень Зборів 16.05.2014р., належало Спілці є безпідставними. Відповідно до змісту ст.9 Статуту Спілки, до її завдань не належить вирішення питань щодо виділення майна в натурі окремим співвласникам (членам). Статтями 16 та 17 Статуту Спілки передбачено, що вищим органом її управління є Збори членів Спілки (збори уповноважених). Згідно ст.18 Статуту до повноважень вищого органу Спілки (його компетенції) не належить питання щодо виділення майнового паю (частки) в натурі із складу спільного майна, а тому доводи позивачів про те, що лише Збори Спілки могли приймати рішення з даного питання є помилковими. Статтями 2, 11 та 12 Статуту Спілки передбачено: спілка є об?єднанням громадян створена в т. ч. на основі добровільності, законності, гласності та рівноправності всіх її членів; членами спілки можуть бути громадяни з 14 років які мають виражену частку у майні, зазначеному у ст.8 цього Статуту; спілка є громадською організацією з фіксованим членством, для вступу у яку громадянин подає заяву виконавчому органу (Комітету) Спілки, який і приймає рішення про прийом або відмову до членів Спілки. Статтею 36 Конституції України зокрема встановлено, що ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об'єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій. Протоколам №5 від 11.05.2001р. (щодо створення спілки) не затверджено списків членів спілки (їх перелік), у матеріалах справи відсутні заяви громадян про прийняття їх до членів Спілки, рішення компетентних органів Спілки щодо таких заяв. Позивачами не надано суду належних доказів того хто є членом Спілки на час розгляду цієї справи, на час створення Спілки та дату проведення Зборів 16.05.2014р., а також не доведено, що такі члени були наявні. Крім того у своєму позові позивачі вказали, що з 2001 року рішення про виключення чи прийом у члени Спілки жодного разу не приймалися. Таким чином, доводи позивачів, що вони є членами Спілки а також про існування таких членів Спілки станом на 16.05.2014р. не підтверджуються матеріалами справи. Суд також бере до уваги, що станом на час розгляду цієї справи відомості про Спілку, як про громадське об?єднання, зокрема про її найменування, місцезнаходження, органи управління, членів тощо, відповідно до вимог Закону України "Про громадські об'єднання" N 4572-VI, 22.03.2012р. відсутні. Відповідно до відомостей розміщених на офіційному веб-сайті уповноваженого органу з питань реєстрації (вільний доступ): http://rgo.informjust.ua/, в Реєстрі громадських об'єднань відсутні відомості щодо Спілки "Промінь" або Спілки (об?єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Липівка". Остільки судом встановлено, що 16.05.2014р. Збори членів Спілки "Промінь"(збори уповноважених) не проводились, то не підтверджується (спростовується) наявність фактів порушення статей 16-21 Статуту Спілки, на які посилались позивачі у своєму позові. Як вбачається із змісту позовної заяви, матеріалів справи та пояснень представників позивачів, позивачі наголошували, що оскаржуваними рішеннями неправомірно передано у власність (виділено в натурі) фізичних та юридичних осіб (інших співвласників) частину майна пайового фонду реорганізованого КСП "Прогрес". Позивачі (їх представники) пояснили суду, що звернулися із позовом саме до вказаних у ньому 6-ти фізичних осіб - відповідачів, оскільки вважають, що саме вони були ініціаторами та активними учасниками організації та проведення зазначених зборів, підписали оголошення про проведення зборів, протокол реєстраційної комісії, протокол самих зборів і інші документи щодо виконання оскаржуваних рішень, а тому є особами які безпосередньо порушили права позивачів, як членів спілки, співвласників майна спілки та майна пайового фонду реорганізованого КСП. Однак з такими доводами позивачів суд не погоджується та приходить до висновку, що позов заявлено до неналежних відповідачів. Так, судом встановлено, що 16.05.2014р. в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області було проведено загальні збори співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка", на яких громадянами співвласниками було прийнято ряд рішень щодо виділення в натурі частини майна із пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка" (СТОВ "Липівка", Корпорація "Липівка") та передачу його у власність певного кола осіб (інших співвласників), в рахунок погашення належних їм часток (паїв) у спільному майні. Зазначені обставини вказують на виникнення 16.05.2014р. та існування на час розгляду справи спірних правовідносин щодо реалізації права спільної часткової власності на майно пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка", співвласниками якого зокрема є і позивачі. До наведених правовідносин застосовуються зокрема норми статтей 356, 358 та 364 ЦК України, відповідно до змісту яких, суб?єктами права спільної часткової власності та учасниками цивільних правовідносин щодо реалізації цього права є співвласники майна, яким належить хоча б найменша частка у спільному майні. Перевіривши особу кожного із відповідачів, дослідивши обставини та підстави їх участі у Зборах 16.05.2014р., судом встановлено, що відповідачі: на момент виникнення спірних правовідносин не були членами спілки, співвласниками майна спілки чи майна пайового фонду реорганізованого КСП "Липівка"; не належать до переліку осіб, які отримали у власність частину пайового (спільного) майна на підставі оскаржуваних позивачами рішень; приймали участь в організації, проведенні та виконанні рішень Загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП "Липівка" від 16.05.2014р. лише в силу своїх службових (посадових) обов?язків та/або представництва інтересів третіх осіб (інших співвласників), що зокрема підтверджується змістом Протоколу від 16.05.2014р. та додатками до нього, іншими матеріалами справи. З огляду на зазначене, суд не вбачає у діях відповідачів порушення права позивачів, про захист якого заявлено позов. Крім того, під час розгляду цієї справи позивачами не заявлено жодних вимог до осіб, які безпосередньо набули спірне майно згідно оскаржуваних рішень, до інших членів спілки або співвласників майна пайового фонду реорганізованого КСП, які приймали участь у Зборах 16.05.2014р., а також в суду відсутні відомості, що такі вимоги (спір) розглядаються іншим судом. Таким чином, покладення позивачами на зазначених у позові фізичних осіб прав і обов'язків відповідачів є хибним і суперечить закону, оскільки між ними не виникли та не існують спірні правовідносини, як не існує і безпосереднього цивільно-правового спору. Такими суб'єктивними правами та обов'язками наділені співвласники майнових паїв (майна пайового фонду реорганізованого КСП), які і повинні були б брати участь у справі як належні співвідповідачі. Під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (пункти 3), 4) та 5) ч.1 ст.214 ЦПК України). В мотивувальній частині рішення суд зокрема зазначає чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким (абзац 3 п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України). Відповідно до змісту ст.216 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009р. N2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" (надалі Постанова ВСУ №2 від 12.06.2009р.) передбачено, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу, як співвідповідача з власної ініціативи. Однак, вищевказані роз'яснення (п.8) Пленум Верховного Суду України дав судам 12.06.2009р. щодо положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України в редакції, яка діяла до прийняття змін Законом України від 07.07.2010р. №2453-VI. Згідно положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України, в редакції чинній на час вирішення даного спору, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, як це було раніше передбачено у другому реченні ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Якщо суд вважає, що відповідач визначений неправильно, суд може інформувати позивача про можливість заміни, але якщо позивач відповідного клопотання не подає, суд повинен розглядати справу далі і відмовляти у позові. Наведеної правової позиції притримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ). Так, у Листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Як зазначалось (вище по тексту) в судовому засіданні по справі 17.09.2015р. питання про необхідність заміни неналежних відповідачів належними було піднято представником третьої особи та відповідачем по справі [PERSON] Суд проінформував позивачів про можливість такої заміни. Позивачі не скористалися своїм правом щодо заміни неналежних відповідачів належними, про те і суд не має а ні права, а ні можливості з власної ініціативи здійснити таку заміну. Таким чином, оскільки згідно заявленого предмета та підстав позову позивачами не доведено, що саме фізичними особами - відповідачами по справі, порушено право позивачів, про захист якого ними подано позов, в подальшому останніми не подано клопотання про заміну неналежних відповідачів належними, сторонами не надано суду відомостей, необхідних для встановлення належних відповідачів у справі, то за таких обставин суд позбавлений можливості встановити особу (осіб) - порушника права, щодо захисту якого подано позов, а тому у позові слід відмовити. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України (ч.1 ст.60 ЦПК). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed