Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У червні 2021 позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про зміну порядку та способу стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.01.2017 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви з 17.11.2016 року та до повноліття дитини. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач [PERSON] , оскаржив його до Апеляційного суду Запорізької області. Так, 19.06.2017 року рішенням Апеляційного суду Запорізької області, апеляційна скарга [PERSON] - задоволена частково, скасовано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.11.2016 року і до повноліття дитини. Так, підставою для скасування рішення першої інстанції, щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі стало те, що відповідач з 07.02.2017 р., після ухвалення судового рішення був прийнятий на постійне місце роботи менеджером по збуту в ТОВ Фабрика «Варіант» (м. Харків), а його дохід по місяцям згідно довідки роботодавця №697/2017 від 05.06.2017 р. склали: лютий - 7 520 грн.; березень - 94 00 грн., квітень - 12 423 грн.; травень - 12 420 грн.На даний час Відповідач працює не офіційно по закордонним заробіткам та має дохід за відомостями позивача понад 25 000 на місяць, а у зв`язку з тим, що його дохід є неофіційним та ніде не відображається, як при офіційному працевлаштуванні платить аліменти в значно меншому розмірі, а кошти перераховує не щомісячно, як це має бути, а за своїм власним бажанням. На даний час позивач ніде не працює й перебуває на обліку в Запорізькому міському центрі зайнятості з 31.08.2020 р., та має мінімальний дохід який становить: за серпень 2020 - 149,93 грн., вересень 2020 - 4 497,77 грн., жовтень 2020 р. 4 647, 71 грн., листопад 2020 р. - 4 437 грн.81 коп., грудень 2020 р. - 3 718 грн. 16 коп., січень 2021 р. - 3 718, 17 грн., лютий 2021 р. 3407 грн., 81 коп., березень 2021 3 332, 85 грн., квітень 2021 - 3\~227,90 грн.У зв`язку з ситуацією, яка склалася з СОVID-19 та через погіршення стану здоров`я позивача знайти роботу дуже важко, оскільки за станом здоров`я не кожна робота їй підходить по умовам, а коштів постійно не вистачає, оскільки значно подорожчали комунальні послуги, якими також користується наша з відповідачем неповнолітня донька, подорожчала їжа та речі. Донька росте, їй необхідні вітаміни, а фрукти та овочі значно здорожчали. Речі та взуття приходиться часто покупати оскільки донька з них швидко виростає. На даний час неповнолітня донька [PERSON] , є підлітком та потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Позивач одна не може в повному обсязі забезпечити доньку та задовольнити її потреби одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не маю змоги оплатити у разі потреби її лікування, відвідування необхідних занять, подальше навчання, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти, що на даний момент він виконує частково за своїм власним побажанням у розмірі меншому ніж дійсний його заробіток. Просила суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягується на підстав: рішення Апеляційним судом Запорізької області у справі № 335/12538/16 від 16 червня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку н стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн., щомісячно починаючи дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. 18.06.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 20.07.2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Позивач заявляє вимоги про зміну способу стягнення аліментів, а саме стягнення їх в твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, проте відповідач з таким розміром заявлених вимог не згоден з огляду на наступне. З матеріалів справи, зокрема з поштових відправлень вбачається, що відповідачем зобов`язання зі сплати аліментів виконує навіть у більшому розмірі ніж судом було присуджені до стягнення. Позивач залишила поза увагою ті факти та не вказує це в своєму позові, що відповідач неодноразово надсилав аліменти у розмірі 7000,00 -1000,00 грн. за потребою матері у необхідності додаткових витрат на дитину. Тобто, відповідач завжди йшов назустріч позивачу та ніколи не відмовляв матері у необхідності покриття додаткових витрат на дитину, навіть коли у нього таких коштів не було, останній запозичував їх у друзів. Крім того, позивач до позовної заяви не надала жодних доказів на підтвердження матеріального становища відповідача, який має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Позивач не надає суду доказів на підтвердження того, що дитина потребує на місяць 10000,00 гривень з урахуванням обов`язку обох батьків приймати участь у забезпеченні дитини, заявляючи вимоги про стягнення аліментів у розмірі 5000,00 гривень. Разом з тим, погіршення здоров`я позивача не підтверджене жодними доказами і не є підставою до стягнення з відповідача аліментів в заявленому розмірі та не може враховуватись судом при зміні розміру аліментів. Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Проте, відповідач з урахуванням інтересів спільної дитини, обов`язку як батька утримувати дитину та інших обставин справи не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та вважає, що такий розмір аліментів на сьогодні перевищує прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01 липня 2021 року складає 2 510,00 грн. та є рекомендованим розміром згідно ч.2 ст. 182 СК України. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і зазначила, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився її майновий стан, наразі вона не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, якої не вистачає на задоволення побутових потреб дитини та неї самої, однак батько дитини сплачує аліменти нерегулярно, і тих аліментів, що сплачується - не вистачає. Вказала, що відповідач працює за кордоном і отримує більший за неї дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. Представник відповідача проти задоволення позову в частині зміни порядку та способу стягнення аліментів не заперечує, однак зазначив, що відповідач офіційно непрацевлаштований, не має постійного доходу і не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем. Однак, визнає позов в частині стягнення аліментів у розмірі 3000,00 грн., який є більшим від прожиткового мінімуму на дитини і відповідач може його сплачувати. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов до такого. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.10.2007 року позивач - [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №860.25.09.2012 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №0818/9385/2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з [PERSON] і знаходяться на її утриманні. 11.01.2017 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви з 17.11.2016 року та до повноліття дитини. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач [PERSON] , оскаржив його до Апеляційного суду Запорізької області. 19.06.2017 року рішенням Апеляційного суду Запорізької області скасовано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.11.2016 року і до повноліття дитини. Підставою для скасування рішення першої інстанції, щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі стало те, що відповідач з 07.02.2017 р., після ухвалення судового рішення був прийнятий на постійне місце роботи менеджером по збуту в ТОВ Фабрика «Варіант» (м. Харків), а його дохід по місяцям згідно довідки роботодавця №697/2017 від 05.06.2017 р. склали: лютий - 7 520 грн.; березень - 94 00 грн., квітень - 12 423 грн.; травень - 12 420 грн. Згідно пояснень сторін на даний час [PERSON] офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід. [PERSON] офіційно не працевлаштована і перебуває на обліку в Запорізькому міському центрі зайнятості з 31.08.2020 р., та має дохід, який становить: за серпень 2020 - 149,93 грн., вересень 2020 - 4497,77 грн., жовтень 2020 р. 4647, 71 грн., листопад 2020 р. - 4437 грн.81 коп., грудень 2020 р. - 3718 грн. 16 коп., січень 2021 р. - 3718, 17 грн., лютий 2021 р. 3407 грн., 81 коп., березень 2021 3332, 85 грн., квітень 2021 - 3227, 90 грн. Позивач посилається на те, що сума аліментів в частині від доходу, які за рішенням суду підлягають стягненню з відповідача є не достатньою для повноцінного утримання дитини, а відповідач наразі не має стабільного доходу, а тому просить змінити спосіб стягнення вказаних аліментів та встановити його у формі платежу у твердій грошовій формі, що, як вважає позивач, дозволить їй отримувати більше коштів від відповідача на утримання дитини та забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів, що забезпечить кращій захист інтересів дитини. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2\~ст. 185 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після встановлення рішенням суду розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, майновий стан сторін змінився, у тому числі і позивача, який наразі перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний та відповідача, який наразі офіційно непрацевлаштований. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~181,\~192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, визнання в цій частині позову відповідачем, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про зміну порядку способу стягнення аліментів ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а тому є обґрунтованими. Разом із тим, позивач визначаючи розмір щомісячного платежу в розмірі 5000 грн., до позовної заяви не надала жодних доказів на підтвердження матеріального становища відповідача, який би підтверджував можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, а також не надала доказів на підтвердження того, що дитина потребує на місяць 10 000,00 гривень з урахуванням обов`язку обох батьків приймати участь у забезпеченні дитини, заявляючи вимоги про стягнення аліментів у розмірі 5 000,00 гривень. Суд знаходить розмір аліментів 5000,00 грн. на дитину необґрунтованим і недоведеним позивачем, у підтвердження саме такого розміру аліментного платежу не надано жодного доказу. Посилання [PERSON] у позові на виникнення додаткових витрат на дитину охоплюється вимогами ст. 185 СК України і не входять в предмет доказування у позові про зміну способу стягнення аліментів, що не позбавляє її права звернутися до суду із окремим позовом з підстав визначених ст. 185 СК України. Згідно абзацу 1 частини 2статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р. (далі Конвенція), Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно вимог ч.ч.1,3\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~\~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Все вищевикладене, на думку суду, свідчить про наявність умов визначених як ст.192 СК України та підстави для зміни способу та порядку стягнення аліментів, які визначені рішенням суду і суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов`язаний забезпечити щонайменше половину від цього прожиткового мінімуму. Встановлений ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.07.2021 у розмірі 2510,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками, по 1255,00 грн. Отже, з урахуванням вищенаведеного та визнання відповідачем позову частково на суму 3000,00 грн.щомісячно, суд дійшов висновку про доцільність зміни порядку та способу стягнення аліментів, проте не у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, оскільки такий розмір позивачем доведено не було. З урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров`я, стану здоров`я дитини, відсутності перешкод у відповідача надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує такої допомоги, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, якій має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача і те, що відповідач є працездатною особою, відсутність у останнього постійного заробітку, а також положення Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, суд дійшов висновку щодо зміни способу та порядку стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, і саме такий розмір буде достатнім для утримання дитини, і відповідач в змозі його виплачувати, про що зазначив у відзиві та ця сума не перевищує можливостей відповідача. З огляду на вказані обставини, позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє частково. Що стосується дати початку стягнення змінених судом аліментів, то суд приходить до наступного. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року N\~3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. В порядку п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи щодо стягнення аліментів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (60%).

Outcome: partial