Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Далешівської сільської ради Городенківського району, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Грушевського, 40 в с. Дубка Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що зазначений будинок належав її бабці - [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,18 га, що доводиться довідкою Далешівської сільської ради № 935 від 11.07.2016 року. Проте, право власності на житлове господарство не зареєстроване, що доводиться короткою технічною характеристикою. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будиковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. [PERSON] померла 29.03.1991 року, що стверджується свідоцтвом про смерть ІІ-НМ № 286733 від 29.03.1991 року, актовий запис № 9. 27.03.1978 року [PERSON] вчинила на користь позивача заповіт, згідно з яким розпорядила їй все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. На час смерті [PERSON], [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з нею, вела спільне господарство, здійснювала догляд за нею, що доводиться довідкою Далешівської сільської ради № 912 від 06.07.2016 року. Після її смерті, позивач відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, вступила в управління та володіння спадковим майном та прийняла спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі не оформила. У червні 2016 року, реалізовуючи свої спадкові права [PERSON] звернулася до нотаріуса Городенківської ДНК з приводу оформлення спадщини. Проте, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендувала звернутися до суду. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує повністю. Далешівська сільська рада не заперечує проти позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно довідки про об'єкт нерухомого майна № 65 від 30.05.2016 року, виданої техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Дубка, вул. Грушевського № 40 не виявлено. Випискою з погосподарської книги № 9, виданої 11.07.2016 Далешівською сільською радою стверджено, що в господарстві в селі Дубки по вулиці Радянська, 44 Городенківського району Івано-Франківської області головою господарства є [PERSON], [INFO]. Село Дубка і село Дубки Городенківського району Івано-Франківської області є одним і тим же населеним пунктом, село Дубка раніше мало назву Дубки, що встановлено з листа Далешівської сільської ради № 937 від 11.07.2016 року. Згідно довідки № 936 від 11.07.2016 р., виданої Далешівською сільською радою, вулиця і номер будинку, який успадковує [PERSON] після смерті бабки [PERSON] помінялися: теперішня - вул. Грушевського, 40, колишня - вул. Радянська, 44. В силу вимог абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Згідно абзацу 2 п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних)житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Постановою КМУ №95 від 19.03.2013 року, д окументом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Дубки по вул. Грушевського, 40 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 38,5 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., побудованого 1950 р., комори, сараю, огорожі, воріт. Ринкова вартість житлового будинку та допоміжних будівель та споруд згідно звіту ФОП [PERSON] становить 45082 грн. Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За домогосподарством в с. Дубка по вул. Грушевського, 40 (колишня - Радянська, 44) Городенківського району Івано-Франківської області, згідно погосподарських книг, закріплена земельна ділянка в кількості 0,82 га, а саме: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,18 га; для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку - 0,64 га., що доводиться довідкою Далешівської сільської ради № 935 від 11.07.2016 року. Про те, що [PERSON] є бабусею (по лінії матері) [PERSON] свідчать: копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (№ 00016942165 від 02.08.2016 р.) матері позивача - [PERSON], копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (№ 00016942457 від 02.08.2016 р.) між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] (батьками позивача), копія свідоцтва про народження позивача серії VI-УР № 1730322, видане 24.10.1964 р. За заповітом від 27.03.1978 р., посвідченим виконавчим комітетом Далешівської сільської ради депутатів трудящих Городенківського району Івано-Франківської обл., зареєстрованим в реєстрі за № 22, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй внуці [PERSON]. Копією свідоцтва про укладення шлюбу І-НМ № 400873, стверджено, що [PERSON] після укладення шлюбу 06.09.1986 року з [PERSON] змінила прізвище "Курчак" на "Рощак". [PERSON] померла 29.03.1991 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії ІІ-НМ № 286733, виданим 29.03.1991 року. Згідно ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дочка спадкодавця - [PERSON] померла 05.03.2012 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 146520. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом є [PERSON] (позивач). Остання прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з нею і вела спільне господарство, що слідує з довідки № 912 від 06.07.2016 року, виданої виконкомом Далешівської сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабки [PERSON], померлої 29.09.1999 року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Дубки, вул. Грушевського, 40 Городенківського району, оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на згаданий житловий будинок. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок відсутні. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Грушевського, 40 в с. Дубка Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 317, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved