Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Братської селищної ради Братського району Миколаївської області про встановлення факту належності документа та визначення часток, що є у спільній сумісній власності. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1993 року позивачам та померлому [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , виданого Виконавчим комітетом Братської селищної ради народних депутатів Братського району Миколаївської області. Квартира отримана ними в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Право спільної сумісної власності за всіма співвласниками зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №1883. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, остання змінила прізвище після укладення шлюбу на " [PERSON] ". [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] є їх сином. На підставі свідоцтва про укладення шлюбу серї [NUMBER] від 24.04.1993 року [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] 26.11.1987 року. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрита спадкова справа за № 61573681 приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області Малярчук Н.І. При видачі свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1993 року, було допущено помилку працівником ДКОАТ "Братьський райагробуд" у написанні по батькові [PERSON] та записано " [PERSON] " замість " [PERSON] ". Для того, щоб прийняти спадщину та оформити право власності на квартиру, позивачам необхідно виділити частки у спільному сумісному майні та встановити факт належності документу та визначити частки кожного із співвласників. Позивачі в судове засідання не з`явився, представник позивачів до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши та оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. 14 травня 1968 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с. 11). [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] (а.с. 12). Після укладення шлюбу отримала прізвище " [PERSON] " (а.с. 14) [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (а.с. 13). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 05.11.1993 року [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , видане Виконавчим комітетом Братської селищної ради народних депутатів Братського району Миколаївської області. Квартира отримана ними в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с. 9). Право спільної сумісної власності за всіма співвласниками зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.07.1996 року за №1875 (а.с. 9, 10). При видачі свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1993 року, було допущено помилку працівником ДКОАТ "Братьський райагробуд" у написанні по батькові [PERSON] та записано " [PERSON] " замість [PERSON] ". [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті була заведена спадкова справа № 61573681. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним з співвласників у розмірі - 1/4. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;. Як встановлено судом, при видачі свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1993 року, було допущено помилку у написанні по батькові [PERSON] та записано " [PERSON] " замість " [PERSON] ". Отже, в цій частині позов також підлягає задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved