Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що його дідусю - [PERSON], який помер [INFO], належал житловий будинок [ADDRESS]. 24 травня 1991 року дідусь склав заповіт, яким 7/9 часток зазначеного будинку заповів своїй донці - [PERSON] [PERSON] 21 травня 1996 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/9 часток спірного домоволодіння. 17 грудня 1991 року [PERSON], дружина [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді 2/9 часток спірного житлового будинку. [PERSON] померла [INFO]. Син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] і спадщину після смерті батька не приймав. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. На час смерті матері, він постійно мешкав разом з нею, а тому фактично прийняв спадщину. Тому просив визнати за ним право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом. У листопаді 2016 року позивач уточнив свої позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на 7/9 часток житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та на 2/9 частки зазначеного житлового будинку після смерті [PERSON] та [PERSON] Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Надали суду пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача у судовому засіданні 12 жовтня 2016 року позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність. Вподальшому в судові засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своє неявки суду не повідомив. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст.539 Цивільного кодексу України (в редакції 1961 року) строк для прийняття спадщини встановлений тривалістю в 6 місяців. Згідно зі ст.548 ЦК України (в редакції 1961 року) спадкоємцями 1 черги є батьки померлого спадкодавця, його діти та дружина (чоловік). Відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1961 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в керування та володіння спадковим майном. Як вбачається з листа КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" №844 від 13.12.2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1977 року реєстровий №109 (а.с.7). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим Першою Харківського району нотаріальною конторою Харківської області 21 травня 1996 року за реєстровим №3-2210 [PERSON], донька померлого [PERSON], оформила спадщину увигляді 7/9 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с.17). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Згідно з довідкою №1790 від 2013 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована і мешкала за адресою: [ADDRESS] (а.с.76). У судовому засіданні встановлено, що позивач після смерті матері фактично вступив в керування та володіння спадковим майном, оскільки сплачував комунальні послуги, робив необхідні ремонтні роботи. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що позивач фактично прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його матері і тому позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України (в редакції 2004року) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України). У відповідності з вимогами ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з копії заяви [PERSON] на ім"я Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, вона прийняла спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка - [PERSON] (а.с.19). Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Як вбачається з копій свідоцтв про смерть діти [PERSON], - [PERSON] померла [INFO], а [PERSON] - [INFO] (а.с.14-15). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Змієвською Т.М. 03 грудня 2010 року за реєстровим №2352, позивач прийняв спадкове майно, яке залишилось після смерті бабусі - [PERSON], а саме - земельну частку (пай) розміром 8,05 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП "Труд" (а.с.74). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що позивач після смерті бабусі прийняв і спадкове майно у вигляді 2/9 часток житлового будинку [ADDRESS]. А за таких обставин його позов і в цій частині підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved