Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 14.11.1999 року Кальнянською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №7. Від даного шлюбу 05.05.2000 року народилась дачка [PERSON]. В обгрунтування позову покликається на те, що з відповідачем не змогли створити міцної сім"ї через різні погляди на житя та сімейні обов"язки. Часті конфлікти в сім"ї носили постійний характер. Наведене призвело до остаточного розпаду сімї та стало причиною звернення до суду з даним позовом. Вважає, що примирення між ними неможливе. Просить після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з нею, прізвище не змінювати, судові витрати покласти на неї. В судове засідання сторони не з"явились, однак подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до повторного свідоцтва про одруження серії 1-НМ №092528 від 04.02.2003 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 14.11.1999 року Кальнянською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №7, був зареєстрований шлюб. Дошлюбне прізвище позивачки "Червонюк" (а.с.4) Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних копій свідоцтв про народження серій І -НМ №177837 від 18.03.2003 року, виданого виконкомом Кальнянської сільської ради Долинського району Івано-Фрнківської області встановлено, що від даного шлюбу в сторін 05.05.2000 року народилась [PERSON] (а.с.5). Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене судом встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, спільного побуту не ведуть, між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки проживають окремо та наполягають на розлученні, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім'ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спір відносно проживання дітей відсутній. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved