Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

У серпні 2017 року позивач Київський пансіонат ветеранів праці (далі-позивач) звернувся до Шевченківського районного суду в м. Києві з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2) про стягнення боргу, виселення та зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.08.2012 року між Київським пансіонатом ветеранів праці та [PERSON] укладено договір № 07, згідно якого позивач приймає на постійне місце проживання [PERSON], а [PERSON] зобов'язується сплачувати витрати на її утримання у повному обсязі, щомісячно, шляхом внесення готівки на розрахунковий рахунок до 15 числа поточного місяця. 04.07.2015 року між Київським пансіонатом ветеранів праці та [PERSON] укладено договір № 10, згідно якого позивач приймає на постійне місце проживання [PERSON], а [PERSON] зобов'язується сплачувати витрати на її утримання у повному обсязі, щомісячно, шляхом внесення готівки на розрахунковий рахунок до 15 числа поточного місяця. [PERSON] перебуває в пансіонаті згідно путівки Департаменту соціальної політики №41 від 24.11.2012 року. Відповідач-1 належним чином не виконує умови вказаних договорів: не сплачує кошти в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 30.11.2017 року, відповідно довідки №287 від 29.11.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 73864,76 грн. Умовами договору (п.п. 3.2, 4.2) передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за проживання в пансіонаті [PERSON] підлягає виселенню. Позивач звертався до відповідача 1 з вимогою погасити борг, проте борг залишається не погашеним. Тому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача 1 борг в сумі 73864,76 грн., в примусовому порядку виселити [PERSON] з Київського пансіонату ветеранів праці; зобов'язати відповідача - 1 забрати [PERSON] з Київського пансіонату ветеранів праці за попереднім місцем проживання. Ухвалою від 18.09.2017 року відкрито провадження у справі. 04.12.2017 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, яку в судовому засіданні 04.12.2017 року прийнято до розгляду. Ухвалою від 27.02.2018 року справу призначено в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 21.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач -1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи - рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням встановленого терміну зберігання» та «за зазначеною адресою немає вдома», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, відповідача було повідомлено про розгляд справи через оголошення на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України, що оприлюднені 16.03.2018 року, 10.07.2018 року та роз'яснено права відповідно до норм ЦПК. Відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно інформації розміщеної на офіційному сайті Державної судової адміністрації України 29.01.2018 року щодо оголошень про виклик у суд учасників процесу, відповідно до статті 122 Господарського процесуального кодексу України, статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а в разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Пунктом 10 параграфу 2 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" ДСА України рекомендовано до 31 грудня 2018 року забезпечити створення та належне функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Враховуючи наведене, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. Відповідно до п. 15.8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду. Відповідач -2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи - рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які отримані [PERSON], про що свідчить її підпис. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15.08.2012 року між Київським пансіонатом ветеранів праці та [PERSON] укладено договір № 07, згідно якого позивач приймає на постійне місце проживання [PERSON], а [PERSON] зобов'язується сплачувати витрати на її утримання у повному обсязі, щомісячно, шляхом внесення готівки на розрахунковий рахунок до 15 числа поточного місяця (а.с. 9). 04.07.2015 року між Київським пансіонатом ветеранів праці та [PERSON] укладено договір № 10, згідно якого позивач приймає на постійне місце проживання [PERSON], а [PERSON] зобов'язується сплачувати витрати на її утримання у повному обсязі, щомісячно, шляхом внесення готівки на розрахунковий рахунок до 15 числа поточного місяця (а.с. 10). [PERSON] перебуває в пансіонаті згідно путівки Департаменту соціальної політики №41 від 24.11.2012 року (а.с. 11). Відповідно довідки №1161 від 11.07.2012 року [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS], власником особового рахунку є [PERSON], за договором довічного утримання №1549/1180 від 04.05.2011 року (а.с. 12). 19.05.2017 року позивач звертався до відповідача 1 зі зверненням в порядку досудового врегулювання спору, погасити борг в розмірі 72207,70 грн., проте борг залишається не погашеним. Відповідач-1 належним чином не виконує умови вказаних договорів: не сплачує кошти в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 30.11.2017 року, відповідно довідки №287 від 29.11.2017 року заборгованість становить 73864,76 грн., з яких сума боргу - 51561,82 грн., сума пені - 22302,94 грн. (а.с. 51-52). Пунктом 2 договору встановлено, що сума щомісячної плати складає 100% від фактичних витрат на утримання [PERSON] Оплата здійснюється щомісячно, шляхом внесення готівки на розрахунковий рахунок виконавця до 15 числа поточного місяця. Згідно п. 5 договору, договір вступає в силу з моменту підписання і діє по 31 грудня поточного року. Якщо жодна із сторін за один місяць до закінчення строку дії договору не заявить про його розірвання, договір вважається продовженим на наступний рік. Відповідно до підпунктів 1.1., 1.3., 1.4. п. 1. «Положення про Київський пансіонат ветеранів праці», затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 12.11.2013 року № 2060, копія якого, є в матеріалах справи, Київський пансіонат ветеранів праці (далі - Пансіонат) є стаціонарною соціально-медичною установою загального типу для постійного проживання громадян похилого віку, ветеранів праці, інвалідів, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, з утвореними у разі потреби відділенням тимчасового перебування та відділенням хоспісної допомоги, що входять як структурні підрозділи до складу Пансіонату. Пансіонат заснований на комунальній власності територіальної громади міста Києва та підпорядкований Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент). Засновником Пансіонату є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада. Пансіонат є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, печатку зі своїм найменуванням зразок якої затверджує директор Департаменту, інші печатки, штампи, бланки. Місцезнаходження Пансіонату: вул. Маршала Жукова, 2, м. Київ, 02156. Відповідно до підпункту 2.1. п. 2. «Положення про Київський пансіонат ветеранів праці», основним завданням пансіонату є забезпечення належних умов для проживання, соціального-побутового обслуговування, надання медичної допомоги громадянам похилого віку, ветеранам війни та інвалідам, які потребують стороннього догляду і допомоги. Відповідно до підпунктів 5.1., підпунктів 5.3.3. - 5.3.5. підпункту 5.3. пункту 5. «Положення про Київський пансіонат ветеранів праці», очолює пансіонат директор, який призначається на посаду і звільняється з посади наказом директора Департаменту на контрактній основі, за погодженням із заступником голови Київської міської державної адміністрації відповідно до розподілу обов'язків. Директор Пансіонату: у межах своєї компетенції видає накази по Пансіонату, затверджує функціональні обов'язки працівників Пансіонату, вирішує питання добору кадрів, уживає заходів до заохочення, а в разі порушень трудової дисципліни та невиконання функціональних обов'язків накладає стягнення на працівників. За рекомендацією лікаря визначає умови проживання громадян похилого віку та інвалідів у Пансіонаті. Визначає структуру виробничих підрозділів. Умовами договору (п.п. 3.2, 4.2) передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за проживання в пансіонаті [PERSON] підлягає виселенню. Як вбачається із вищевикладених нормативних актів, відповідач за своїм призначенням, є стаціонарною соціально-медичною установою загального типу для постійного проживання громадян похилого віку, ветеранів праці, інвалідів, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, а тому, мешканці пансіонату розміщуються по приміщеннях пансіонату у відповідності зі станом свого здоров'я. Тобто, відповідач за своїм призначенням забезпечує своїх мешканців житлом при наданні соціально-медичних послуг, а не надає конкретно визначене житлове приміщення, яке знаходиться у віданні відповідача, для своїх мешканців для постійного користування, як індивідуальне житло. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги, що відповідач 1 свої зобов'язання за договорами №07 від 15.08.2012 року, №10 від 04.07.2015 року не виконав, а отже зобов'язаний сплатити позивачу заборгованість в розмірі 73864,76 грн., крім того, відповідачем 1 було порушено п.п. 3.2, 4.2 договорів, що передбачають в разі не сплати щомісячної плати за утримання відповідача 2 - його виселення, тому відповідач 2 підлягає виселенню, проте, позовна вимога про зобов'язання відповідача 1 забрати відповідача 2 з пансіонату за попереднім місцем проживання не підлягає задоволенню, оскільки договором це не передбачено, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати належить стягнути з відповідача 1 в дохід держави в розмірі 1378,64 грн.

Outcome: partial