Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

17.07.2020 року позивач\~звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визначити, що частка [PERSON] , померлої [INFO] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в [ADDRESS] , складала 7/10. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що йому та його матері [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 600 кв.м. по [ADDRESS] (кадастровий номер 4810137200:10:084:0003). Житловий будинок, що розташований на вказаній ділянці належить йому - 3/10 частки та матері -7/10 частки. [INFO] його мати померла. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу 01.07.2020 р. надано пояснення, в яких зазначено, з наданих документів неможливо визначити склад спадкового майна, так як не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні тому немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим, він звернувся до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою від 20.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Протокольною ухвалою від 09.02.2021 року закрито підготовче судове засідання по справі. Представник позивача - адвокат Істоміна К.В. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 31 липня 1990 року [PERSON] прийняла у спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 7/10 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1133. 4 січня 1983 року [PERSON] прийняв у дар 3/10 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в [ADDRESS] , що підтверджується Договором, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №9. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, співвласниками вказаної ділянки є [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення ММ БТІ від 24.11.2016 р., право спільної часткової власності на житловий будинок в [ADDRESS] , станом на 28.12.2012 р., зареєстровано за [PERSON] -3/10 та за [PERSON] - 7/10. За час свого життя, 6 грудня 2016 року та 03 травня 2018 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до яких належні їй 7/10 часток у праві власності на житловий будинок, господарські будівлі та земельну ділянку в [ADDRESS] заповідає [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №9. При зверненні до приватного нотаріуса ММНО Грудницької І.М. з заявою про прийняття спадщини, позивачу 01.07.2020 р. надано пояснення, в яких зазначено, що з наданих документів неможливо визначити склад спадкового майна, так як не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні тому немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на конкретно визначене майно: 7/10 часток у праві власності на житловий будинок, господарські будівлі та земельну ділянку в [ADDRESS] . Іншим спадкоємцем є [PERSON] , який звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в встановлений строк та з заявою, що не претендукє на обов`язкову частку у спадщині на майно, що охоплено заповітом. Наведене підтверджується матеріалами спадкової справи №27/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ч. 3, ч. 4 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Абзацом 1 пункту 21 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України також передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Згідно із ч.1,ч. 4ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved