Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] товариство з обмеженою відповідальністю "Красенівське" (далі - СТОВ "Красенівське") звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 грудня 1996 року померла [PERSON], яка постійно проживала у [INFO] в Будинку ветеранів с.Красенівка та перебувала на утриманні господарства - СТОВ "Красенівське". [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 27 серпня 1996 року директором будинку для ветеранів с. Красенівка Чорнобаївського району [PERSON] по реєстру №3, яким заповіла все своє майно СТОВ "Крсенівське". Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,13 га., вартістю 72678 грн. 73 коп., що знаходиться в адмінмежах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району та належала померлій на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку, серії ЧР №027177 від 22 липня 2003 року. Позивач СТОВ "Красенівське" прийняло спадщину після смерті [PERSON], так як подало заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, але не може оформити спадкові права в звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Мотивуючи тим, що неможливість оформлення спадкових прав порушує право власності, позивач просить визнати за СТОВ "Красенівське" право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку. В судове засідання представник позивача не зявився, подали заяву про розгляд справи за відсутності представника, підтримали позов та просили його задовольнити повністю. Представник відповідача позов визнала, не заперечує проти його задоволення і просить розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 16 грудня 1996 року померла [PERSON], яка постійно проживала у [INFO] в Будинку ветеранів с.Красенівка та перебувала на утриманні господарства - СТОВ "Красенівське". [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 27 серпня 1996 року директором будинку для ветеранів с. Красенівка Чорнобаївського району [PERSON] по реєстру №3, яким заповіла все своє майно СТОВ "Крсенівське". Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,13 га., вартістю 72678 грн. 73 коп., що знаходиться в адмінмежах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району та належала померлій на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР №027177 від 22 липня 2003 року. Позивач СТОВ "Красенівське" прийняло спадщину після смерті [PERSON], так як подало заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, але не може оформити спадкові права в звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Вказані обставини підтверджуються копією актового запису про смерть [PERSON], копією заповіту, копією державного акта на право власності на землю, довідкою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, довідками сільської ради, відмовою Чорнобаївської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину №855/01-16 від 13.08.2014 р., листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори про те, що після смерті [PERSON], було подано заяву про прийняття спадщини від імені СТОВ "Красенівське". У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР. Відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як зазначено у ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст.82 Земельного кодексу України юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Суд вважає, що порушене право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за господарством права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], померлій 16 грудня 1996 року. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved