Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] за участю органу опіки та піклування, в якому просив виключити у свідоцтві про народження серії 1-ТП №111898 [PERSON], виданому 17.09.2009 року за актовим записом №2652 позивача як батька, проведеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського МУЮ. Позов обґрунтовувався тим, що з 2009 року [PERSON] почав спільно проживати з [PERSON], з якою 20 червня 2012 року уклав шлюб. Вказувалося, що 08 вересня 2009 року у них народилася донька [PERSON], батьком якої у свідоцтві про народження за заявою був записаний він. Посилаючись на те, що згідно консультативного висновку лікаря він неспроможний мати дітей, вважає, що зі свідоцтва про народження [PERSON] мають бути виключені відомості про нього як батька дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась судові повістки, направлені на її адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявну у справі згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20.06.2012 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ТП №090071, виданого 20.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №687 (а.с.4). Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої значиться [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №111898, виданого 17.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.3). Відповідно до частини 1 статті 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження (частина друга статті 136 СК України). Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачає у пункті 10, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір"ю дитини. Пунктом 11 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред"явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із вимогами частини 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 59 ЦПК України). Відповідно до частина 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З метою повного, всестороннього та обєктивного розгляду справи та сприяння у здобутті інших доказів по справі судом було розяснено право проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи аналізу ДНК, однак клопотань про призначення експертизи не поступило, а представник [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що сторона позивача не бажає призначати експертизу, оплачувати її та покладається на вирішення спору за матеріалами справи. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (частина 3 статті 212 ЦПК України). На підтвердження факту відсутності кровного споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON], позивач посилався на аналіз сім"яної рідини №1 [PERSON] від 10.07.2015 р. та консультативний висновок лікаря КУ «Обласний медичний консультативно-діагностичний центр» [PERSON] від 12.08.2015 р., за яким [PERSON] встановлено попередній діагноз "азооспермія", неуточнене безпліддя (1) та рекомендовано з приводу уточнення форми безпліддя пройти консультацію в КНД сексології та андрології м.Києва з приводу доцільності проведення пункційної біопсії тканини яєчка (а.с. 4, 5). Суд вважає, що вказаний консультативний висновок лікаря від 12.08.2015 не може вважатися належним та допустимим доказом факту відсутності кровного споріднення в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, оскільки встановлює попередній (не уточнений) діагноз, а також зроблений на підставі аналізу сім"яної рідини [PERSON] станом на 10.07.2015 р. та жодним чином не свідить про неспроможність позивача мати дітей на момент народження [PERSON] у 2009 р. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про виключення з актового запису відомостей як батька дитини задоволенню не підлягає, у зв"язку із недоведеністю позивачем відсутності кровного споріднення між ним та дитиною [PERSON]

Outcome: dismissed