Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У листопаді 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] була його матір'ю. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що у паспорті та свідоцтві про смерть записано прізвище його матері як "[PERSON]", що сталося внаслідок помилки при перекладі з російської мови на українську. У свідоцтві про народження позивача та свідоцтві про народження матері прізвище його матері російською мовою записано вірно "[PERSON]". Коли заявник звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв'язок з померлою, тому просить задовольнити його заяву. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких просять суд про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [INFO] у м.Павлограді Дніпропетровської області померла [PERSON] /а.с.5/. Після її смерті заявник звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв'язок з померлою, оскільки його прізвище не співпадає з прізвищем спадкодавця /а.с.8/. Як вбачається зі свідоцтва про народження заявника, складеного російською мовою, в ньому зазначено прізвище заявника "[PERSON]", а матір'ю зазначена "[PERSON]". Суд вважає, що розбіжності у написанні прізвищ виникли у зв'язку з неправильним перекладом з російської мови на українську, оскільки у документах, складених російською мовою: свідоцтві про народження та пенсійному посвідченні матері заявника, військовому квиткові заявника, свідоцтві про поховання, їх прізвища вказані однаково - "[PERSON]" та "[PERSON]". Крім того, факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] у судовому засіданні підтверджується поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що добре знайомі з заявником [PERSON] У [INFO] померла його матір [PERSON]. Їм відомо що померла [PERSON] була матір'ю заявника, оскільки вони один одного називали матір'ю та сином, спілкувалися та підтримували сімейні відносини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, тому що дозволяє йому реалізувати своє право на отримання спадщини. Суд прийшов до висновку, що заявник довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини того, що [PERSON] була його матір'ю, тому є підстави для задоволення вимог.

Outcome: approved