Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В травні 2008 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просили визначити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] між усіма співвласниками з урахуванням частки кожного. (а.с.5-6; т.1) У грудні 2008 року позивачі змінили позовні вимоги та просили суд визначити ідеальні частки кожного з співвласників у спільній власності на земельну ділянку, провести реальний поділ спірної земельної ділянки. (а.с.93-94; т.1) У червні 2012 року позивач [PERSON] повторно змінила позовні вимоги та просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою. (а.с.146; т.1) У листопаді 2013 року позивач [PERSON] також змінила позовні вимоги та просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою. (а.с.180; т.1) В обґрунтування позову зазначали, що сторони є співласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. При цьому між ними виник спір щодо користування земельною ділянкою, так як [PERSON] почав здійснювати н а ній самовільне будівництво, чим порушив порядок користування, який склався між сторонами. У судових засіданнях позивач [PERSON] та її представники позовні вимоги підтримали, та пояснили суду, що між нею та відповідачем [PERSON] виникли неприязні відносини, через незаконні дії відповідача, що полягають у здійсненні будівництва біля її будинку нежитлових приміщень без наявних дозвільних документів. При цьому просила визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до другого варіанту висновку №36-37 судової будівельно-технічної експертизи від 25.09.2015 р., що було проведено експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Цушко В.С., що відповідає ідеальним часткам співвласників. (а.с.207; т.1) Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до другого варіанту висновку №36-37 судової будівельно-технічної експертизи від 25.09.2015 р., що було проведено експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Цушко В.С., що відповідає ідеальним часткам співвласників. (а.с.22; т.2) Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що висновок судової будівельно-технічної експертизи від 25.09.2015 р. є необгрунтованим та суперечить іншим матеріалами справи. Зокрема, експертом невірно визначені первісні ідеальні частки співвласників домоволодіння. Крім того, судовий експерт провів експертне дослідження без врахування судових рішень. У зв'язку з чим просили суд, відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с.20-21; т.2) Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, направила до суду письмову заяву в якій зазначила, що не приймала участь у проведенні експертизи та просила здійснити визначення порядку користування за тим, що фактично склався між сторонами. (а.с.14; т.2) Водночас в заяві від 16.12.2008 р. просила здійснити розподіл земельної ділянки за частками, що є у власності сторін (а.с.86; т.1) Водночас, справу просила слухати за її відсутності. (а.с.181; т.1) Вислухавши пояснення сторін та їх представників, судового експерта, вивчивши матеріали справи, оглянувши архівні матеріали цивільної справи №2-564/11 за позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, а також матеріали інвентаризаційної справи КП «ММБТІ» №2971 на домоволодіння №32 по вул. Комсомольській у м. Миколаєві, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. На момент судового розгляду справи, [PERSON] є власником 31/100, [PERSON] -17 /100 [PERSON] - 44/100, [PERSON] - 8/100 часток житлового будинку [ADDRESS]. (а.с.7; т.1) Так, [PERSON] є власником зазначеної частки на підставі свідоцтва про право власності Миколаївської міської ради від 28.05.1999 р. №263, що було видано замість свідоцтва про право на спадщину від 30.05.1995 р. №4-3304. (а.с.9; т.1) [PERSON] є власником на підставі договору дарування частини домоволодіння від 06.04.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сидоренко Л.М., реєстровий №294. (а.с.8,179; т.1) [PERSON] є власником вищезазначеної частки на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2000 р. №2081 (22/100 часток); договору дарування від 07.03.1996 р. №1-1271 (10/100 часток); рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.1996 р. (12/100 часток) [PERSON] є власником зазначеної частки на підставі договору дарування від 31.07.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. за реєстровим №4894. (а.с.179; т.1) При цьому відповідно до рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 03.04.2012 р. у справі №22ц-491/12 її частка у домоволодінні була збільшена за рахунок [PERSON] до 10/100 та виділена в натурі. (а.с.16-17; т.2) З інших матеріалів справи вбачається, що у користуванні сторін знаходиться земельна ділянка загальною площею 1338 кв.м. (1000 кв.м.+338 кв.м), що була виділена їм відповідно до п.п.3,4 рішення Миколаївської міської ради від 20.07.2004 р. №22/6 у спільну сумісну власність. (а.с.57-60; т.1) На підставі зазначеного рішення були складені відповідні державні акти серії [NUMBER] на площу 338 кв.м. та серії [NUMBER] на площу 1000 кв.м. (а.с.61-62; т.1) Водночас, державна реєстрація зазначених державних актів не здійснена та відповідні записи до книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, не внесено. Зазначене підтверджується листом Управління держкомзему у м. Миколаєві від 29.03.2011 р. №842/751-1/2000. (а.с.12; т.2) У зв'язку з чим право спільною сумісної власності на земельну ділянку відповідно вимог ст.125 ЗК України у сторін не виникло. Судом встановлено між [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу виникли та тривають конфліктні відносини, пов'язані із здійсненням останнім самовільного будівництва біля жилого буднику позивача, а також спором щодо порядку користування спільною земельною ділянкою. Зазначене вбачається із відповідей Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради, №Б-928 від 06.06.2007 р., №Б-928-2 від 20.08.2007 р. (а.с.11;25; т.1), постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.03.2008 р. (а.с.22; т.1), відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області № Р37-08 від 07.04.2008 р. (а.с.25; т.1), постанови адміністративної комісії при адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради №177 від 13.08.2002 р. (а.с.83; т.1) Згідно матеріалів технічної інвентаризації сторонами були самовільно побудовані літ. К,Т,Ф,У,Ц,Я,Г,М,Я',Э, житлова прибудова Б'', в житловому будинку літ.Б збільшена житлова площа на 6,3 кв.м. Зазначені будівлі та приміщення знаходяться у фактичному користуванні [PERSON], [PERSON] (а.с.179; т.1) Відповідно до рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 10 вересня 2013 року встановлено, що [PERSON] на земельній ділянці загального користування по [ADDRESS] в м. Миколаєві самочинно побудував літню кухню літ. Э-1, сарай літ. "Ц", а також розпочав будівництво сіней літ. "а-5"та приміщення літ. "Л-1". (а.с.245-246; т.2; справа №2-564/11) У зв'язку з чим, відповідно до судових рішень у справі №2-564/11 було зобов'язано відповідача знести самовільно побудовані будівлі, а саме літню кухню літ. Э-1, сіни літ. "а-5" у дворі будинку [ADDRESS], а також здійснити перебудову приміщення літ. "Л-1" шляхом перенесення фундаменту не менше ніж на 1,5 м. від гаражу літ. "Г". (а.с.145-149; т.2; справа №2-564/11) У жовтні 2015 року зазначені будівлі були знесені (перебудовані) відповідачем [PERSON], що підтверджується актом державного виконавця від 27.10.2015 р. та постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.10.2015 р. (а.с.8-10; т.2) Відповідно до положень статей 8, 124 Конституції, статті 40, статті 88, застосованої за аналогією закону, і статей 92- 126, 158 ЗК України, ст. 377 ЦК України, вбачається, що, до їх приватизації, прибудинкові земельні ділянки можуть перебувати у спільному користуванні декількох осіб. Володіння, користування і розпорядження такою земельною ділянкою здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у випадку недосягнення згоди у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача). Як встановлено в судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] не можуть досягти згоди з іншим співвласником [PERSON] щодо порядку користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим скористалися своїм правом на встановлення такого порядку судом. У таких випадках, суд зобов'язаний встановити такий порядок, дотримуючись, при цьому, певних правил, визначених у пунктах 19-21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Як роз'яснив Пленум ВСУ у вищезазначеній постанові в п. 19, п. 21 - якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі) слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. При вирішенні справ даної категорії суд також з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель та споруд, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласниками господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При цьому суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Висновком судової будівельно-технічної експертизи №36-37 від 25.09.2015 р., що було проведено експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Цушко В.С. запропоновано два варіанти визначення порядку користування спірною земельною ділянкою. (а.с.247-262; т.1) Відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, розробленого за порядком користування, що склався між сторонами, передбачено виділення у користування позивача [PERSON] земельної ділянки загальною площею 417 кв.м. в тому числі під забудовою 161 кв.м. Це на 51 кв.м. менше від її ідеальної частки, що дорівнює 468 кв.м. Позивачу [PERSON] пропонується надати 162 кв.м., у тому числі під забудовою 78 кв.м. , що на 106 кв.м. менше від ідеальної частки, що дорівнює 268 кв.м. Відповідачу [PERSON] передбачено надання 56 кв.м., що на 51 кв.м. менше її ідеальної частки, що дорівнює 107 кв.м. В той же час, відповідач [PERSON] згідно фактичного порядку користування земельною ділянкою користується 703 кв.м., що на 208 кв.м. більше його ідеальної частки в розмірі 495 кв.м. Площа земельної ділянки загального користування складає 103 кв.м. Графічне оформлення фактичного порядку користування , який склався приведено в додатку №3 судової експертизи. (а.с. 261; т.1) Другий варіант висновку судової будівельно-технічної експертизи передбачає визначення порядку користування спірною земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток сторін. За даним варіантом у користування позивача [PERSON] пропонується виділити земельну ділянку площею 438 кв.м., у тому числі під будівлями та спорудами - 161 кв.м., що відповідає її ідеальній первинній частці 35/100; позивачу [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 251 кв.м., у тому числі під будівлями та спорудами - 78 кв.м., що відповідає її ідеальній первинній частці 20/100; відповідачу [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 107 кв.м., у тому числі під будівлями та спорудами - 48 кв.м., що відповідає її ідеальній первинній частці 8/100; відповідачу [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 495 кв.м., у тому числі під будівлями та спорудами - 185 кв.м., що відповідає його ідеальній первинній частці 37/100. Площа земельної ділянки загального користування складає 87 кв.м. Графічне оформлення порядку користування згідно ідеальних часток співвласників приведено в додатку №2 судової експертизи. (а.с. 260; т.1) На думку суду, перший варіант розподілу земельної ділянки підлягає відхиленню у зв'язку з тим, що він значно порушує первинні ідеальні частки співвласників, а саме площі земельних ділянок що пропонується надати [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 51 кв.м., 106 кв.м., 51 кв.м. відповідно, менше від їх ідеальних часток. Крім того, зазначений варіант передбачає залишення значної площі земельної ділянки загального користування. В той же час, другий варіант висновку повністю відповідає ідеальним первинним часткам співвласників. При цьому такий варіант враховує рішення судів у цивільній справі №2-564/11, не потребує додаткових затрат для його влаштування, найбільш відповідає вимогам добросусідства та не порушує будівельних і санітарних норм та правил протипожежної безпеки, забезпечує можливість вільного проходу сторонам як до їх частин будинку і господарських споруд, так і до земельних ділянок і здійснення догляду за ними, а також має найменшу площу ділянки загального користування, не потребує знесення будівель (споруд), перенесення насаджень та здійснення відповідної грошової компенсації. Щодо заперечень представника відповідача стосовно невірного визначення судовим експертом ідеальних часток співвласників, то вони підлягають відхиленню у зв'язку з тим, що експертом порядок користування відповідно до вимог ст.ст. 88, 120 ЗК України, п.п.18-22 Пленуму ВСУ від 19.03.2010 р. був визначений відповідно до первинних часток, які були вираховані на момент виникнення спільної часткової власності. (а.с.248 зв., 262; т.1) Такі частки відрізняються від ідеальних часток співвласників на момент розгляду справи, на які посилається представник відповідача. (а.с.20-21; т.2) На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що слід визначити порядок користування земельною ділянкою, закріпленою за житловим будинком [ADDRESS] у відповідності до другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №36-37. Водночас, враховуючи вимоги диспозитивності цивільного процесу, закріплені в ст.ст. 3, 10 ЦПК України та ст.15 ЦК України, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо виділення окремих земельних ділянок відповідачам [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають. Зазначені вимоги можуть бути вирішені у разі заявлення такого позову з боку [PERSON] або [PERSON] У зв'язку з чим, земельна ділянка площею 562 кв.м., що не була розподілена між позивачами та не залишена у загальному користуванні сторін, залишається у спільному користуванні відповідачів. Не підлягають задоволенню й позовні вимоги щодо визначення первинних ідеальних часток та здійснення реального поділу земельної ділянки, як такі що не є належними засобами захисту у правових відносинах, що встановлені судом. Так законом не передбачено такий спосіб захисту прав співвласників домоволодіння як визначення, перерахунок (зміна) ідеальних часток у спільній частковій власності на домоволодіння. При цьому визначення первинних ідеальних часток є однією зі складових предмету доказування у спорі щодо визначення порядку користування земельною ділянкою нарівні з іншими обставинами. Вимоги щодо реального поділу земельної ділянки не можуть бути задоволені у разі, якщо спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні співвласників. Таким чином, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial