Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року було відкрито провадження по справі. В подальшому позивачка надала уточнений позов до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди в якому вказувала, що вона була власником шестирічної корови породи "червона степова" по кличці "Майка". В той же час за усною угодою жителів с. Ракове Вознесенського району, в тому числі за участю сторін, відбулася домовленість про спільний випас у 2013 році громадської худоби за встановленою черговістю по черзі мешканцями села, які мають у власності велику рогату худобу. 28 листопада 2013 року згідно встановленої черговості випасати громадську худобу повинен був [PERSON], який за сімейними обставинами за власною ініціативою передоручив виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON], які за це від нього отримали відповідну грошову компенсацію. Вранці цього ж дня позивачка передала корову "Майку" [PERSON] для випасу в череді, проте ввечері [PERSON] корову власнику не повернули, на її зауваження щодо відсутності худоби жодним чином не відреагували. Лише на наступний день залишки корови були знайдені неподалік с. Ракове Вознесенського району. В зв'язку з цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON], як відповідальної особи, на свою користь завдані матеріальні збитки у вигляді вартості корови в розмірі 5 552 грн., а також моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Наявність та розмір моральної шкоди обґрунтовувала тим, що внаслідок загибелі корови, яку позивачка виростила з дня її народження, вона перенесла душевні страждання, погіршилися її душевний стан та стосунки в сім'ї, з близькими та знайомими. Також [PERSON] просила стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати. В зв'язку з подачею уточненого позову ухвалою суду від 15 січня 2015 року первісних відповідачів [PERSON] замінено на належного - [PERSON] Одночасно [PERSON], [PERSON] залучено до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, вказуючи на відсутність своєї вини та необхідність покладення відповідальності за завдані збитки та шкоду на третіх осіб, які своїм недбалим ставленням до зобов'язань по випасу худоби безпосередньо заподіяли таку шкоду. Також вказував на недоведеність позивачкою розміру шкоди. Треті особи без самостійних вимог [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та вказували на недоведеність позивачкою факту втрати ними корови, а також розміру заподіяних збитків та шкоди. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, третіх осіб без самостійних вимог, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала шестирічна корова породи "червона степова" по кличці "Майка". Як визнано сторонами в судовому засіданні, а також підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та письмовими доказами (а.с. 8-9, 10), мешканцями с. Ракове Вознесенського району, в тому числі за участю сторін, була досягнута усна угода (домовленість) про спільний випас у 2013 році громадської худоби за встановленою черговістю по черзі жителями села, які мають у власності велику рогату худобу. Особи, які згідно встановленої черговості здійснюють випас громадської худоби, згідно домовленості несуть певні зобов'язання перед власниками корів, в тому числі щодо належного випасання худоби, схоронності та повернення їх власникам у належному стані, а також несуть повну матеріальну відповідальність за порушення взятих на себе зобов'язань, в тому числі за втрату ввіреної їм великої рогатої худоби. 28 листопада 2013 року згідно встановленої черговості випасати громадську худобу повинен був [PERSON], який за сімейними обставинами за власною ініціативою передоручив виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON], які за це від нього отримали відповідну грошову компенсацію. Вранці цього ж дня позивачка передала корову "Майку" [PERSON] для випасу в череді, проте ввечері [PERSON] корову власнику не повернули, на її зауваження щодо відсутності худоби жодним чином не відреагували. Лише на наступний день залишки корови були знайдені неподалік с. Ракове Вознесенського району. Доводи третіх осіб без самостійних вимог щодо повернення корови власнику одразу ж після закінчення випасу не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та письмовими доказами (а.с. 6-7, 10). З встановлених судом обставин вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами, повинні регулюватися нормами зобов'язального права, оскільки згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору, сторони набувають цивільних прав та обов'язків, які випливають із договірних зобов'язань (між ними виникають зобов'язання), і ці відносини регулюються нормами зобов'язального права. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами фактично була укладена угода, що містить ознаки договору про надання послуг. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної бездіяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З положень ст. 22, 611, 614, 618, 623 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема особа, яка порушила зобов'язання, зобов'язана відшкодувати завдані іншій стороні збитки. Однак при цьому слід враховувати, що саме боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. До них відносяться втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Вказане узгоджується з положеннями ст.ст. 902, 906 ЦК України, згідно яких виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем в розмірі, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. Тобто законом передбачено безпосередню відповідальність виконавця послуг перед замовником, незалежно від передоручення ним виконання своїх зобов'язань іншим особам, договором про випас худоби інших умов в цій частині не встановлено. Разом з тим з досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показань усіх свідків вбачається, що укладаючи угоду на випас худоби, жителі с. Ракове Вознесенського району узгодили, що особа, яка згідно черговості відповідальна за випас громадської худоби, несе повну матеріальну відповідальність за порушення взятих на себе зобов'язань. В судовому засіданні відповідачем не доведено відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання, зокрема того, що ним та [PERSON] вжито всіх залежних від них заходів щодо належного виконання зобов'язання, а тому [PERSON] зобов'язаний відшкодувати [PERSON] завдані збитки у повному обсязі. З наданих позивачкою пояснень вбачається, що належна їй шестирічна корова породи "червона степова", яка була втрачена з вини відповідача, мала вагу 470 кг., що повністю узгоджується з письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи (а.с. 7, 10, 13). Заперечення в цій частині інших осіб, що беруть участь в розгляді справи, не доведені жодними доказами. З довідки Управління статистки у Вознесенському районі Миколаївської області від 06 жовтня 2014 року (а.с. 12) вбачається, що середня ціна реалізації великої рогатої худоби (без урахування ПДВ) гривень за тону за січень-серпень 2014 року становила 11 813,60 грн. Таким чином в межах вимог позивачки з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню матеріальні збитки у вигляді вартості корови в розмірі 5 552 грн. (11 813,60 грн. : 1 000 кг. х 470 кг.). Що стосується вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Моральна шкода за загальним правилом може бути відшкодована лише у випадках, прямо передбачених договором або законом. Проте закон, що регулює договірні відносини в цій частині, зокрема в сфері надання послуг, не містить норм щодо можливості та порядку по відшкодуванню моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання чи неналежного виконання угоди за встановлених в судовому засіданні обставин. Як встановлено в судовому засіданні, не узгоджувалася можливість замовника послуг по відшкодуванню моральної шкоди внаслідок неналежного виконання зобов'язань іншою стороною і під час укладення договору на випас худоби. Таким чином відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, а тому в цій частині позову слід відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки згідно обсягу задоволених позовних вимог слід стягнути понесені нею судові витрати, а саме 500 грн. витрат на правову допомогу та 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved