Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ПАТ «Укргазвидобування» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] була звільнена з посади головного фахівця відділу ПАТ «Укргазвидобування» у зв'язку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншій роботу. Позивач вказує, що при звільненні з нею не був проведений розрахунок у повному обсязі, зокрема, позивачу не виплачена допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, що передбачено п. 2.6. Галузевої угоди, укладеної між Міненерговугілля, НАК «Нафтогаз України» та Профспілкою працівників нафтової і газової промисловості України на 2012 - 2014 роки. У зв'язку з вищевикладеним позивач зазнала моральних страждань та вважає, що їй була завдана моральна шкода, розмір якої позивачем оцінено у 3000 гривень. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 39000 гривень та 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у задоволенні позову. Наголошував, що відповідач - ПАТ «Укргадвидобування» не брав участі у підписанні Галузевої угоди, до такої угоди згодом не приєднався. Крім того, ПАТ «Укргазвидобування» не відноситься до суб'єктів, які перебувають у сфері дії сторін, які підписали Галузеву угоду, а саме: у сфері управління НАК «Нафтогаз України». Також представник відповідача посилався на те, що у колективному договорі ПАТ «Укргазвидобування» відсутні положення, які б встановлювали більші розміри вихідної допомоги при звільненні, ніж ті, що передбачені ст. 44 КЗпП України. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 11 лютого 1999 року позивач була призначена на посаду секретаря-референта секретаріату управління справами та господарством Дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України. (а.с. 5) Наказом ПАТ «Укргазвидобування» від 02 грудня 2013 року № 98-к позивача звільнено з роботи 02 грудня 2013 року у зв'язку із скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. У відповідності до положень ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За правилами ст. ст. 10, 16 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання захищають право громадян на працю, беруть участь у розробленні та здійсненні державної політики у галузі трудових відносин, оплати праці, охорони праці, соціального захисту. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються в колективному договорі з додержанням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) або територіальними угодами. 28 грудня 2011 року була підписана Галузева угода між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» і Профспілкою працівників нафтової і газової промисловості України на 2012-2014 роки. 19 січня 2012 року угода зареєстрована Міністерстві соціальної політики України за № 572/0/14-12/18. Угоду укладено з метою регулювання та удосконалення виробничих, трудових і соціально-економічних відносин на підприємствах, в організаціях, їх об'єднаннях і акціонерних товариствах (в тому числі відокремлених структурних підрозділах), що входять до сфери управління Міненерговугілля та Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» і відносяться до Профспілки працівників нафтової і газової промисловості України (далі - Підприємства), а також об'єднання зусиль Міненерговугілля, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Профспілки для підвищення ефективності роботи підприємств та посилення соціального захисту працівників. Відповідно до п. 1.5. Галузевої угоди угода є нормативним актом, її положення діють безпосередньо і обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії Сторін, які підписали угоду. Норми угоди є мінімальними гарантіями для укладення колективних договорів. За приписами п. 2.6. Галузевої угоди працівникам, вивільненим у зв'язку з ліквідацією або реорганізацією підприємства, скороченням чисельності чи штату працівників, крім вихідної допомоги, передбаченої чинним законодавством, за рахунок коштів Підприємства виплачується допомога, що встановлюється колективним договором, залежно від загального стажу роботи на Підприємствах галузі, але не менше, ніж тримісячного середнього заробітку для жінок зі стажем роботи понад 12 років. Згідно з п. 1.6. Галузевої угоди умови колективних договорів, що погіршують порівняно з чинним законодавством і цією Угодою становище працівників, є недійсними. Відповідно до п. 1.9. Галузевої угоди у разі реорганізації сторін, які уклали Угоду, чи Підприємств, що належать до сфери дії Угоди, виконання зобов'язань за Угодою здійснюється правонаступниками. Угода набирає чинності з дня її підписання Сторонами і діє до укладення нової або перегляду чинної Угоди. (пункт 1.8. Галузевої угоди) Також на 2012 - 2014 роки між ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» та працівниками підприємства в особі об'єднаного профкому ДК «Укргазвидобування» укладено колективний договір, зареєстрований УПСЗН Шевченківської РДА 27 грудня 2011 року №633. Згідно з п. 1.3. колективного договору предметом цього договору є додаткові норми та положення про оплату і умови пращ, соціальне і житлово-побутове обслуговування працівників, соціальні допомоги, пільги та компенсації, які надаються Компанією і не суперечать чинному законодавству України та Галузевій угоді. В Договорі також відтворюються основні положення законодавства про працю, які мають особливе значення для працівників Компанії. За приписами п. 4.1 колективного договору форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри всіх видів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених чинним законодавством, Генеральною та Галузевою угодами та в межах наявних коштів. Положення, аналогічного за змістом пункту 2.6. Галузевої угоди, у колективному договорі відсутнє. Як убачається з матеріалів справи, позивач пропрацювала на підприємстві відповідача 13 років, була звільнена у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників у грудні 2013 року. У жовтні 2013 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату на її користь допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку у відповідності до положень п. 2.6. Галузевої угоди, однак відповідач відмовився сплатити таку допомогу. За розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 360 реорганізовано Дочірню компанію «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» шляхом перетворення в публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування». На час підписання НАК «Нафтогаз України» вказаної вище Галузевої угоди відповідач був зареєстрований як дочірня компанія НАК «Нафтогаз України». Відповідно до п. 1.3 Статуту ДК «Укргазвидобування», в редакції від 15 квітня 2010 року, засновником ДК «Укргазвидобування» є НАК «Нафтогаз України». Згідно з п.п. 6.1 - 6.3 Статуту керівництво господарською діяльністю компанії здійснює директор компанії, який підзвітний та підконтрольний правлінню, голові правління засновника, організує виконання їх рішень і несе перед ними персональну відповідальність за ефективність роботи компанії. Директор призначається на посаду та звільняється наказом голови правління засновника. Голова правління засновника укладає контракт з директором. Пунктом 1.2 Статуту ПАТ «Укргазвидобування», в редакції від 25 грудня 2012 року, передбачено, що відповідач є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов'язків ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України». Аналіз вищенаведених положень законодавства та встановлених судом обставин справи дозволяє дійти висновку, що на час підписання НАК «Нафтогаз України» Галузевої угоди Дочірня компанія «Укргазвидобування» входила до сфери управління НАК «Нафтогаз України». Відтак, положення Галузевої угоди, які за своїм характером є нормами прямої дії, є обов'язковими до виконання для ПАТ «Укргазвидобування», як правонаступника дочірньої компанії, та розповсюджуються на працівників відповідача, у тому числі в частині виплати допомоги при звільненні у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників, незалежно від того, чи передбачена аналогічна норма у колективному договорі. За таких обставин, відповідач при звільненні позивача мав виплатити останній допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, оскільки стаж роботи [PERSON] становив більше 12 років. Відповідно до довідки про середню заробітну плату, видану ПАТ «Укргазвидобування» від 10 грудня 2013 року № 13-1/199, заробітна плата позивача за останні два відпрацьовані календарні місяці, що передують звільненню, становила в цілому 26444,60 грн., у тому числі: за жовтень 2013 року - 14039,98 грн., за листопад 2013 року - 12404,62 грн. Отже, середньомісячна заробітна плата складає 13222,30 грн. Розмір допомоги при звільненні позивача відповідно до п. 2.6. Галузевої угоди становить 39666,90 грн. Під час розгляду справи судом запропоновано позивачу заявити про збільшення розміру позовних вимог, однак [PERSON] таким правом не скористалася та просила стягнути на свою користь допомогу у сумі 39000 грн. За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення допомоги у зв'язку зі звільненням є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, позивач вказала, що внаслідок порушення її прав на отримання допомоги на підставі п. 2.6. Галузевої угоди їй було завдано моральну шкоду, що виразилася у душевних стражданнях, переживаннях, втратою нормальних життєвих зв'язків. Звільнення у зв'язку з скороченням чисельності штату працівників завдало моральних страждань позивачеві, адже вона пропрацювала на підприємстві 13 років та не збиралася звільнятися. За таких обставин та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON], у сумі 1000,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 39000 гривень та 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 633,60 грн., розмір якого розрахований пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та з урахуванням того, що позивачем заявлені позовні вимог як матеріального, так і нематеріального характеру.

Outcome: partial