Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

В серпні 2008 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, зазначивши наступне. [INFO] року помер [PERSON], який мешкав в [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1994 року [PERSON] належала на праві власності 1/2 частина вказаної квартира, інша частина належить матері заявниці - [PERSON] 22 жовтня 1999 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, згідно якого належну йому частину квартири заповідав заявниці. Але в заповіті зроблена помилка, замість прізвища "[PERSON]" зазначено "[PERSON]" , в зв"язку з чим нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право власності на спадкове майно. Посилаючись на зазначене, заявниця просила ухвалити рішення, яким встановити факт, що заповіт, посвідчений Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, згідно якого [PERSON] належну йому частину квартири [ADDRESS] залишив "[PERSON]" належить [PERSON]. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на обставини, в ній викладені. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала та просила заяву задовольнити. Зазначила, що заявниця є її дочкою, померлий [PERSON] - чоловіком. І вона, і чоловік в один і той же день в нотаріальній конторі склали заповіт на ім"я її дочки [PERSON], але помилково було зазначено прізвище "[PERSON]" в обох заповітах. Але в заповіті від її імені вказано "дочці". Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви заперечувала, вважаючи, що в даному випадку наявний спір про право. При цьому, факту належності заповіту заявниці не спростовувала. Представник заінтересованої особи Головного управління юстиції в м.Києві в судове засідання не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, свідків [PERSON], [PERSON], вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який мешкав в [ADDRESS] (а.с. 10,13 ). Відповідно до даних Свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1994 року [PERSON] належала на праві власності 1/2 частина вказаної квартира, інша частина належить матері заявниці - [PERSON] (а.с. 11,12). 22 жовтня 1999 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, згідно якого належну йому частину квартири заповідав "[PERSON]" (а.с. 8). Встановлено також, що [PERSON] є чоловіком матері заявниці [PERSON] остання також в той же день 22 жовтня 1999 року в тій же нотаріальній конторі склала заповіт на ім"я своєї дочку, зазначивши її прізвище "[PERSON]" (а.с. 9). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] дали аналогічні покази, пояснивши, що тривалий час знали [PERSON], близько спілкувались та він завжди висловлював намір залишити квартиру [PERSON]. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що при посвідчені заповіту Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, згідно якого [PERSON] залишив належну йому частину квартири заявниці, зроблена помилка, замість прізвища "[PERSON]" зазначено "[PERSON]". Враховуючи наведене, вимоги підлягають задоволенню, та слід встановити факт, що заповіт, посвідчений 22 жовтня 1999 року Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, згідно якого [PERSON] належну йому частину квартири [ADDRESS] залишив "[PERSON]" належить [PERSON].

Outcome: approved