Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до ПрАТ "Страхова компанія "Альфа страхування" про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 17.08.2014 року, перебуваючи на відпочинку в Туреччині стався страховий випадок, застрахована особа малолітній син позивачів [PERSON] захворів. Під час хвороби спостерігалися біль в животі, підвищена температура тіла та діарея, яка тривала декілька днів. На виконання вимог Договору страхування 044.0639779.203 від 28.03.2014 року, укладеного між позивачами та ПАТ "Страхова компанія "Альфа страхування", [PERSON], в порядку передбаченому договором, було проінформовано відповідача через асистанса страховика про настання страхового випадку. Відповідно до медичного заключення у [PERSON] було встановлено наступний діагноз: "Сонячний удар", який не підпадає під страховий випадок, дитині було надано медичну допомогу на загальну суму 525 турецьких лір, яку сплатили позивачі та назначено програму дієтичного харчування для людей, які страждають на діарею. Однак надана [PERSON] медична допомога не виявилась ефективною і зазначені вище симптоми хвороби спостерігалися і надалі. 19.08.2014 року позивачі знову проінформували відповідача через асистанса страховика про настання страхового випадку, який був визнаний відповідачем як страховий випадок, тому сину знову була надана медична допомога та встановлено діагноз "Діарея". Позивачами було придбано медичні препарати на загальну суму 27 турецьких лір. Позивачі вказують, що ними були виконані всі умови договору страхування, однак не зважаючи на це, їм було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки встановлений лікарем діагноз "Сонячний удар" не був визнаний страховим випадком. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивачі просять суд стягнути з ПрАТ "Страхова компанія "Альфа страхування" в користь [PERSON] понесені витрати на лікування сина [PERSON] у сумі 525 турецьких лір в національній валюті, відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют на дату ухвалення рішення та 5000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та просять задовольнити їх. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить в позовних вимогах позивачів відмовити в повному обсязі. Тому суд ухвалив розгляд справи провести у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення позивачів, показання свідків [PERSON], [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено що 28.03.2014 року на підставі Закону України "Про страхування", Правил добровільного страхування медичних витрат між позивачами та ПрАТ "Страхова компанія "Альфа страхування" було укладено договір страхування 044.0639779.203 від 28.03.2014 року. Відповідно до даного договору було застраховано життя та здоров'я позивачів та їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно п.п. 3.1.1. п. 3.1. комплексного договору страхування осіб при страхуванні медичних витрат страховим випадком є подія, передбачена програмою страхування, що сталася протягом дії страхового захисту за договором та не є виключенням зі страхових випадків або обмеженням страхування згідно з договором, внаслідок якої застрахована особа отримує медичні та (або) додаткові послуги, передбачені договором, внаслідок чого виникає зобов'язання страховика здійснити страхову виплату застрахованій особі або асистансові згідно з умовами договору внаслідок розладу здоров'я застрахованої особи, що стався під час дії договору та на території його дії внаслідок раптового захворювання застрахованої особи; загострення хронічної хвороби; нещасного випадку. Відповідно до розділу 1 комплексного договору страхування осіб у разі настання події, що може бути визнана страховим випадком, в тому числі виникненні у застрахованої особи потреби в отриманні медичних послуг та (або) додаткових послуг, застрахована особа зобов'язана негайно, не пізніше 24 годин після настання зазначеної події, звернутися до асистуючої компанії(асистанс) для отримання інформації щодо подальших дій за відповідними телефонами. Після звернення до асистансу виконувати надані ним рекомендації щодо своїх подальших дій, проходити лікування за призначенням лікаря, виконувати приписи медичного персоналу, дотримуватися розпорядку медичного закладу, в якому застрахованій особі надається медична допомога. 17.08.2014 року стався страховий випадок, застрахована особа [PERSON] захворів. Як випливає із пояснень наданих позивачами, виконуючи умови договору страхування [PERSON] звернулася до відповідача та повідомила асистанса страховика про настання страхового випадку. У зв'язку із захворюванням [PERSON] 18.08.2014 року було надано медичну допомогу на загальну суму 525 турецьких лір, які сплатили позивачі та лікарем було поставлено дитині діагноз "Сонячний удар". Разом з тим, позивачам було надано програму дієтичного харчування для людей, які страждають на діарею. Однак медична допомога не виявилась ефективною, стан дитини не покращився, наявні симптоми хвороби спостерігалися надалі, тому 19.08.2014 року позивач [PERSON] повторно звернулася до відповідача та повідомила асистансу страховика про настання страхового випадку. Дитині була надана медична допомога та поставлено діагноз "Діарея" і нею за власні кошти були додатково придбані медичні препарати на загальну суму 27 турецьких лір. Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 981 ЦК України, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування" факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 991 ЦК України та ст. 26 Закону України "Про страхування" передбачають підстави для відмови від здійснення страхової виплати. При цьому відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: - навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; - вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; - подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; - одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; - несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; - наявності інших підстав, встановлених законом. В поданих суду письмових запереченнях представник відповідача вказує, що відповідно до укладеного з позивачами договору крім випадків, що потребують негайної медичної допомоги для врятування життя застрахованої особи, страховик не відшкодовує медичні витрати на діагностику та лікування: сонячного удару, сонячних опіків та інших гострих змін у шкіряному покриві, викликаних впливом ультрафіолетового випромінювання. Застрахованій особі [PERSON] лікарем було встановлено два діагнози: "Сонячний удар", який не є страховим випадком, тому по ньому було відмовлено у виплаті, та "Діарея", який є страховим випадком, тому по ньому здійснено страхову виплату у розмірі 27 турецьких лір, що по курсу НБУ на дату настання випадку становило 163,42 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди представник відповідача вказує, що відповідно до умов укладеного з позивачами договору страховик не несе відповідальності за відшкодування моральної шкоди, заподіяної застрахованій особі під час здійснення нею подорожі. Разом з тим з пояснень позивачів, матеріалів справи, показань свідків судом встановлено, що 18.08.2014 року позивачі звернулись до медичного закладу щодо захворювання їх неповнолітнього сина [PERSON] з тими ж самими симптомами, що і 19.08.2014 року. При першому зверненні за медичною допомогою позивачі повідомляли лікаря про наявність симптомів діареї та необхідність лікування, в тому числі вказаного захворювання. Про те, що позивачі при зверненні за медичною допомогою перший раз вказували на наявність у сина саме такого захворювання стверджується медичним рапортом, в якому в графі: детальний опис причин виникнення скарг позивач [PERSON] 18.08.2014 року в числі інших симптомів вказала діарею(а.с.9). Такі ж симптоми були вказані нею і в медичному рапорті 19.08.2014 року(а.с.10). В судовому засіданні встановлено також, що вже при першому зверненні за медичною допомогою позивачам в медичному закладі була надана програма дієтичного харчування для хворих на діарею(а.с.12). Крім того, позивачі пояснили суду, що не були згідні з поставленим лікарем 18.08.2014 року діагнозом "Сонячний удар". Разом з тим не мали можливості вирішити це питання через незнання мови та враховуючи стан сина, який потребував негайного лікування. Представник відповідача в запереченнях проти позову посилається на те, що діагноз "Сонячний удар" встановлено компетентним лікарем та не було спростовано по відповідно встановленій процедурі. Разом з тим, жодним чином не пояснює як мали діяти в даній конкретній ситуації позивачі, без знання мови, будучи обмеженими в часі та коли дитина потребувала негайного лікування. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що в даному випадку встановлений лікарем при першому зверненні за медичною допомогою діагноз не може бути підставою для відмови від сплати страхового відшкодування, оскільки на наступний день цим же лікарем був встановлений діагноз, який є страховим випадком, що свідчить про обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування. Як було встановлено судом в ході розгляду справи позивачами було виконано вимоги чинного законодавства та Договору страхування № 044.0639779.203 від 28.03.2014 року та в порядку передбаченому чинним законодавством та договором повідомлено асистанса страховика про настання страхового випадку. Дитині було надано медичну допомогу та призначено лікування. Таким чином відповідач в день коли стався страховий випадок отримав всю необхідну інформацію в час та спосіб який не позбавив його можливості дізнатися обставини встановлення діагнозу та лікування застрахованої особи та чи є ця подія страховим випадком, чи ні. Крім того, з метою отримання страхового відшкодування позивачем по справі було своєчасно та в повному обсязі подано необхідний пакет документів відповідачу, що не заперечувалось представником відповідача. Згідно ч.3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений законом. Отже, відповідач незаконно відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача таке відшкодування. Разом з тим, позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Про те, що витрати на лікування дитини за першим зверненням до лікаря склали 525 турецьких лір позивачі підтвердили належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи. Факт оплати позивачем наданих послуг самостійно та вказана сума відповідачем не оспорюється. Згідно п.п.8.2.2. п.8.2. та п.8.3 договору страхування застрахованій особі, що самостійно оплатила вартість медичних та (або) інших послуг страхова виплата здійснюється за офіційним обмінним курсом НБУ, встановленим на дату настання страхового випадку. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 3177,56 грн., що станом на день настання страхового випадку 18.08.2014 року згідно курсу НБУ України (100 турецьких лір становить 605,25 грн.) становило 525 турецьких лір. Вимога позивачів про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до п.4.10 договору страхування страховик не несе відповідальності за відшкодування моральної шкоди, заподіяної застрахованій особі під час здійснення нею подорожі. Отже, на основі викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та з відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Альфа страхування" в користь [PERSON] слід стягнути 3177,56 грн. страхового відшкодування та в дохід держави - 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.979-984, 988-991 ЦК України, Закону України "Про страхування",

Outcome: partial