Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

у жовтні 2020 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 19 квітня між ним та ПАТ "Банк Руський Стандарт", правонаступником якого є АТ "Банк Форвард", було укладено кредитний договір № 105814404, за умовами якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 22 376,00 грн. на строк до 19 квітня 2014 року, а позивач зобов"язувався здійснити погашення суми кредиту щомісячно в розмірі 2 658 грн. При цьому, останній платіж 2 654,43 грн. Дата платежу визначена 19 числа кожного місяця. Плата за пропущення платежів 50, 100, 250 та 500 грн. На виконання умов договору позивач здійснив платежі щодо погашення кредиту, а саме 03 червня 2013 року, 18 червня 2013 року та 19 липня 2013 року - по 2 658 грн., 21 серпня 2013 року - 2 758 грн., 19 вересня 2013 року, 18 жовтня 2013 року, 18 листопада 2013 року, 19 грудня 2013 року, 03 лютого 2014 року - по 2 658 грн., 11 березня 2014 року - 2 800 грн., 24 березня 2014 року - 2 658 грн., 16 квітня 2014 року - 2 655 грн., 18 травня 2014 року - 2 658 грн. та 03 червня 2014 року - 50 грн. На думку позивача, він повністю здійснив погашення суми кредиту за договором. Проте, 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6232, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 100 328,59 грн. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки [PERSON] не визнає суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню повністю, оскільки позивачем повністю здійснено погашення суми кредиту за договором. Будь-яких листів чи повідомлень від АТ «Банк Форвард» та/або приватного нотаріуса позивач не отримував. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 11 72. За таких підстав, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6232, вчинений 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 100 328,59 грн. Також просить стягнути з АТ "Банк Форвард" 16 033 грн. 53 коп. безпідставно набутих коштів, що були стягнуті банком на підставі оспорюваного виконавчого напису, 2 102 грн. судового збору та 20 000 гр. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року справу направлено до Голосіївського районного суду міста Києва за підсудністю. (а.с. 72) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження. (а.с. 75) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року зупинено до розгляду справи по суті стягнення на підставі виконавчого напису № 6232 від 25 вересня 2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк - Форвард» заборгованості в розмірі 100 328,59 грн. 01 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником АТ «Банк Форвард». Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого стало АТ "Банк Форвард", із [PERSON] був укладений Договір про надання та використання платіжної картки № 108903815. 19.04.2013 р. клієнт звернувся до банку із підписаною заявою № 105814404, яка в п. 3 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 10.09.2013 р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві клієнта, і уклав з клієнтом договір про надання та використання платіжної картки № 108903815, шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 4.2 заяви вважаються акцептом оферти клієнта, а саме відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] та випустив на ім"я клієнта платіжну картку. 08.02.2013 р. банк направив клієнту заключний рахунок - виписку із вимогою погасити заборговпність за договором про картку в сумі 99 476,59 грн. Проте в порушення цих умов договору про картку заборгованості в сумі 99 478,59 грн. клієнтом не погашена, що підтверджується випискою по рахунку клієнта, яка надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Також банк надав нотаріусу оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості та вимогу про усунення порушень. Крім того, відповідач заперечує проти стягнення 16 033 грн. 53 коп., як безпідставно набутих коштів. Зазначає, що позивач обрав не вірний спосіб захисту свого права. Між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набутих коштів. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6232, яким запропоновано звернути стягнення на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 105814404 від 19.04.2013 року, укладений між ПАТ «Банк Руський Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард", боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 13 січня 2018 року по 12 лютого 2018 р. Загальна сума заборгованості становить 99 478,59 грн. та складається з : - заборгованість за сумою кредиту в сумі 98 446,06 грн. - заборгованість за процентами в сумі 1 032,53 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" отримано плату із стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] , на користь АТ «Банк Форвард» складає 100 328,59 грн.(а.с. 12) З матеріалів справи убачається, що оспорюваний виконавчий напис № 6232, виданий 25.09.2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. про стягнення грошових коштів у розмірі 100 328,59 грн., перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Вольф Т.Л., про що свідчить постанова від 04.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 45) Позивачем на виконання виконавчого напису сплачені грошові кошти у розмірі 16 033,53 грн. (а.с. 66) Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Як передбачено ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. за №1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (п. 3.5. ІІорядку). Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15. Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що його не було повідомлено про вчинення напису, що він не отримував вимоги нотаріуса про необхідність погашення заборгованості, що сторона позивача не погоджується із сумою, яка зазначена у виконавчому написі, тобто що в даному випадку існує спір щодо суми заборгованості. На підтвердження своїх доводів позивач надав, в тому числі, графік платежів (а.с. 38) та квитанції на підвтердження виконання ним умов кредитного договору, з яких вбачається, що на виконання умов договору позивач здійснив платежі щодо погашення кредиту, а саме 03 червня 2013 року, 18 червня 2013 року та 19 липня 2013 року - по 2 658 грн., 21 серпня 2013 року - 2 758 грн., 19 вересня 2013 року, 18 жовтня 2013 року, 18 листопада 2013 року, 19 грудня 2013 року, 03 лютого 2014 року - по 2 658 грн., 11 березня 2014 року - 2 800 грн., 24 березня 2014 року - 2 658 грн., 16 квітня 2014 року - 2 655 грн., 18 травня 2014 року - 2 658 грн. та 03 червня 2014 року - 50 грн. На думку позивача, він повністю здійснив погашення суми кредиту за договором. (а.с. 48-56) Такі доводи сторони позивача є слушними та не спростовані відповідачем. [PERSON] не погоджується із сумою заборгованості, яка зазначена у написі, вважає, що вона визначена невірно і є завищеною. Зокрема, зазначав, що не погоджується із зазначеними сумами кредиту, пені та комісії. Посилався на те, що оскільки йому не було відомо про вчинення виконавчого напису, то він не міг повідомити нотаріуса про наявність спору щодо заборгованості. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Так, згідно ст.50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряти доводи боржника в повному обсязі й встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішепих по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У даному випадку матеріали свідчать, що відповідно до графіку платежів щомісячний платіж становить 2 658 грн., останній платіж - 2 654,43 грн. При цьому, дата платежу 19 числа кожного місяця з травня 2013 року по квітень 2014 року. (а.с. 37) З виконавчого напису № 6232, який вчинений приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. 25 вересня 2019 року, убачається, що стягнення заборгованості провадиться за період з 13 січня 2018 року по 12 лютого 2018 року. Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом і комісію припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Вказані обставини дають підстави вважати, що заборгованість [PERSON] за даним кредитним договором не є безспірною. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з АТ "Банк Форвард" 16 033 грн. 53 коп. не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набутих коштів. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача (1051 грн. + 420,40 грн. ) 1 471,40 грн. судового збору, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial