Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 7 553, 64 грн, вахтових виплат в сумі 1560, 00 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач на позові наполягав і вказав, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 19.09.2007 року по 29.08.2014 року, був звільнений в зв'язку із скороченням штату працівників. Однак з ним до цього часу не проведено повний розрахунок, не надали довідку про заборгованість по зарплаті та вахтовим, тільки в телефонній розмові головний бухгалтер відповідача повідомила суму заборгованості яку він вказав у позові. Він просить негайно винести заочне рішення, так як відповідач масово продає техніку, що в подальшому може унеможливити виконання судового рішення. Крім того, позивач пояснив, що невиплата відповідачем заробітної плати та інших виплат поставила його сім'ю та його самого у тяжкий матеріальний стан. Ніякого доходу він більше не мав, дружина тяжко хворіла, потім 11.10.2014 року померла, необхідні були кошти на поховання, тому він вимушений був їх займати у родичів і знайомих. Все це заставило його нервувати, морально страждати, привело до погіршення стану його здоров'я та вимагало від нього надзвичайних зусиль для підтримки свого існування та існування його сім'ї, тобто завдало йому моральної шкоди. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, відповідно до ст.. 74 ЦПК України він повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки та копії позову. Суд вважає за можливе винести заочне рішення, що не суперечить вимогам ст.. ст.. 224-226 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства проводиться в день звільнення. Якщо працівник не працював в день звільнення, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із копії трудової книжки позивача вбачається, що він звільнений з підприємства 30.08.2014 року згідно наказу № 491-к від 29.08.2014 року у зв'язку з скороченням численності працівників відповідно до п.1, ст.. 40 КЗпП України ( а.с. 7). Вищевказаний факт звільнення підтверджується копією наказу № 39 від 27.03.2014 року генерального директора ПАТ "Будівельне управління № 813" , яким змінено штатний розпис будівельного управління у зв'язку із скороченням чисельності посад та кількості працівників та проведено скорочення штату працівників( а.с. 8). Позивач також надав до суду копію письмового попередження про його звільнення у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників Публічного акціонерного товариства "Будівельне управління № 813" ( а.с. 10). Заявою позивача на ім'я генерального директора Публічного акціонерного товариства "Будівельне управління № 813" від 08.12.2014 року та поштовим повідомлення про вручення вказаної заяви підтверджується, що він звертався до відповідача з проханням провести з ним повний розрахунок, але до цього часу відповіді не отримав ( а.с. 11-16). Крім того, згідно ст.. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На думку суду позивач, надавши до суду копії довідки про інвалідність першої групи своєї дружити та копію свідоцтва про її смерть, підтвердив, що невиплата йому заробітної плати привела до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від нього займати кошти на лікування дружити, а потім на її поховання, тобто йому необхідно було прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та своєї сім'ї. Моральна шкода, яку позивач оцінив у 10 000 грн, суд вважає, буде йому достатнім моральним відшкодування, що відповідає вимогам ст.. 23 ЦК України про розмір моральної шкоди. Судові витрати відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved