Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 2018 року у Снігурівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З червня 2020 року припинили спільне проживання. Подружнє життя не склалося через різність характерів та поглядів на сімейні відносини. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила змінити їй прізвище на дошлюбне " [PERSON] " та не стягувати з відповідача сплачений нею судовий збір при подачі позову (вх. 7373/20/20-вх. 09.12.2020). Відповідач також у своїй заяві просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю (вх. 7374/20-вх. 09.12.2020). У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 07 серпня 2018 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 48); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 07 серпня 2018 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25 вересня 2018 року на підставі актового запису № 159 від 25 вересня 2018 року (а.с. 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені через різність характерів та поглядів на сімейне життя; сторони проживають окремо, примиритися не бажають; дитина проживає разом з позивачем. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає,\~що сім`я\~розпалася остаточно,\~примирення між\~сторонами не\~є можливим,\~позивач наполягає\~на розірванні\~шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав повністю, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~позивач має право надалі іменуватися дошлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved