Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після батька [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] року не залишивши заповіту помер його батько, з яким на той час він спільно проживав за вищевказаною адресою. Звернувшись до нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так як він не надав правовстановлюючі документи на житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідач по справі є його рідною матір'ю, яка також прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, але в зв'язку з тим, що батько за життя не посвідчив належним чином право власності на спірний будинок, отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене нерухоме майно вона не змогла. На даний час спадщину приймати мати відмовляється. Позивач [PERSON]. свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив позов задовольнити та розглянути справу без його присутності, про що надав відповідну заяву. Від відповідачки - [PERSON] також надійшло письмове клопотання про згоду з позовними вимогами та про розгляд справи за її відсутності. Від третьої особи -Реєстраційної служби Золочівського РУЮ в Харківській області надійшла письмова заява Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобов'язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського РУЮ у Харківській області [INFO] року, видно, що у віці 63 роки [INFO] року помер [PERSON] в смт. Золочів Харківської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис за № 105. (а.с.10). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Батьком [PERSON] був [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Золочівським відділом ЗАГС Харківської області 15.10.1974 року. (а.с.6) Спадкоємцями першої черги після [PERSON] є його син [PERSON], [INFO] та дружина [PERSON], син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін"юсту України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця як такого, що фактично прийняв спадщину, відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Факт проживання [PERSON] з спадкодавцем-батьком на день його смерті підтверджується даними про реєстрацію місця його проживання у паспорті серії [NUMBER] виданого Золочівським РВ УМВС України в Харківській області 13.06.1998 року. (а.с.4) Таким чином, [PERSON]. вважається таким що прийняв спадщину після [PERSON]. який, в свою чергу, реалізувавши своє право спадкоємця, у визначений законом строк звернувся до Золочівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат", видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Документи, які повинен подати спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначені в розділі 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882.Відповідно до п.216 зазначеної Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо спадкоємець не може надати такі документи, то нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину і єдиним способом захисту прав такого спадкоємця є суд. Постановою державного нотаріуса Золочівської нотаріальної контори від 08.01.2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] позивачеві відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.19). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З довідки КП "АІБ Золочівського району" № 90/02-14 від 17.01.2014 року вбачається, що станом на [INFO] року користувачем будинку (1989 року забудови) загальною площею 73,4 кв.м. житловою площею 57,1 кв.м. розташованого за адресою [ADDRESS] був [PERSON] (нині померлий) згідно рішення виконкому Золочівської селищної ради від 12.10.1982 року «Про дозвіл на перебудову будинку». Після завершення будівництва право власності наданий будинок не встановлено. Інвентаризаційна вартість будинку станом на 22.01.2014 рік складає 290298 грн.(а.с.18). В ході інвентаризації, проведеної КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району», встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] складається з житлового будинку "А-1", 1989 року побудови, загальною площею 83,9 м.кв., веранди "а", тамбура "а-1", ганку «а-2», літньої кухні «Б», сараю "В", сараю "в", погрібу "Г", сарай «Д», вбиральні "Е", гаража «Ж», огорожі №1-3, що підтверджується даними технічного паспорту на будинок від 22.01.2014 року (інвентаризаційна справа № 1953) (а.с.11-17) Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень -офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до положень закону "Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР"від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської Ради. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, ім'я, по батькові голови родини, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS] на праві власності. Відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки запис з погосподарської книги не включено до правовстановлюючих документів, на підставі яких здійсюється реєстрація прав власності та видача свідоцтва про право на спадщину, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мін"юсту України від 22.02.2012 року №296/5, тому у [PERSON] виникли перешкоди в нотаріальному оформленні права власності на зазначене нерухоме майно. За таких обставин, суд вважаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, одночасно доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на будинок [ADDRESS] якими за життя володів його батько [PERSON]. Проте у період коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність та обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На відшкодування судових витрат позивач не наполягає. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: approved