Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП «Торецьквугілля», в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану нещасним випадком на виробництві у розмірі 25000,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем ДП «Торецьквугілля» він перебував у трудових відносинах з 04.04.2017 року, де працював на шахті ВП «Шахта Торецька» в якості учня прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, 02.11.2017 переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. 28.12.2018 року був звільнений з підприємства відповідача на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя. 12.06.2018 року на ВП «Шахта Торецька» трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав струс головного мозку, закритий уламковий двох кісточковий злам правої гомілки зі здвигом, забій мяких тканин поперекового відділу хребта, саднини волосистої частини голови, обличчя, попереку. Відповідно до довідки 12 ААБ №062532 від 27.12.2018 року [PERSON] центром медико соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ йому було встановлено первинно 50% втрати працездатності. Відповідно до довідки обласної медико соціальної профпатологічної комісії згідно витягу з акту огляду МСЕК його визнано інвалідом ІІІ групи по трудовому каліцтву 12.06.2018 з переоглядом 27.12.2020. Актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 12.06.2018 року встановлено, що причиною настання нещасного випадку є порушення заходів з безпечного ведення робіт в зоні не прогнозованого порушення «Паспорта на улаштування сполучення №5 та проведення обгінної виробки горизонту 910 м». Після отримання інвалідності по трудовому каліцтву він відчуває моральні страждання які полягають у порушенні його ритму і укладу життя. Відчуває себе неповноцінною людиною через підвищену нервозність, зявилось почуття страху за життя та здоровя, яке з кожним днем погіршується. Просить стягнути з відповідача на свою користь 25000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що він вважає , що саме через шкідливі та небезпечні умови його праці він отримав трудове каліцтво та втратив працездатність, отримав професійне захворювання внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якої є саме відповідач. Позивач зазначив, що йому спричинені моральні страждання, повязані з отриманням ним трудовим каліцтвом та інвалідності, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Зазначаючи розмір моральної шкоди 25000 грн. позивач виходив з того, що він ще молода людина, не отримавши каліцтво, мав би змогу працювати за його професією, отримувати гідну заробітну плату. Представник відповідача\~до суду\~не зявився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином. Надав відзив, в якому зазначено, що ДП «Торецьквугілля» позовні вимоги визнає частково у розмірі 15000,00 грн., оскільки враховуючи Аналіз ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку із ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, склалася усталена практика відшкодовувати моральну шкоду із розрахунку 300 грн. за 1% втрати працездатності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Судом встановлено, що [PERSON] з відповідачем ДП «Торецьквугілля» перебував у трудових відносинах з 04.04.2017 року, де працював на шахті ВП «Шахта Торецька» в якості учня прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, 02.11.2017 переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. 28.12.2018 року був звільнений з підприємства відповідача на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, що підтверджується копією трудової книжки позивача. 12.06.2018 року на ВП «Шахта Центральна» стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач [PERSON] отримав виробничу травму - струс головного мозку, закритий уламковий двох кісточковий злам правої гомілки зі здвигом, забій мяких тканин поперекового відділу хребта, саднини волосистої частини голови, обличчя, попереку. Позивачу [PERSON] патологічною медико соціальною експертною комісією встановлено 50% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності по трудовому каліцтву 12.06.2018 з переоглядом 27.12.2020. У відповідності до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався на ВП «Шахта «Торецька» від 14.06.2018 року, причиною настання нещасного випадку стало - порушення технологічного процесу прохідниками дільниці гірничо-капітальних робіт ВП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля», які під час ведення робіт в зоні непрогнозованого порушення не уклали між рамою та склепінням виробки костри. Порушення заходів з безпечного ведення робіт в зоні непрогнозованого порушення «Паспорта на улаштування сполучення №5 та проведення обгінної виробки горизонту 910м». Невиконання вимог інструкцій з охорони праці прохідниками дільниці гірничо-капітальних робіт ВП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля», які не стежили за безпечним станом робочого місця в зоні непрогнозованого порушення та не уклали між рамою та склепінням виробки костри. Порушення пі.6, п.3.2 «Інструкції №40 з охорони праці для підземного прохідника», затвердженої наказом директора шахти №17-ТБ від 17.02.2017 р. Невиконання посадових обовязків в.о. гірничого майстра дільниці гірничо-капітальних робіт ВП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля», який не забезпечив безпечне ведення робіт в зміні відповідно до затвердженої технологічної документації. Порушення п.2.6 «Посадової інструкції №92 гірничого майстра дільниці гірничо-капітальних робіт», затвердженої директором шахти від 01.09.2015 р. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв'язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов'язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов'язків. Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на підприємство покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Сукупність проаналізованих та досліджених судом доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоровя внаслідок нещасного випадку на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я [PERSON] і отримання ним трудового каліцтва та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов'язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість отриманого каліцтва, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Разом з тим, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн. суд визнає завищеною. Виходячи із засад розумності, справедливості, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає одноразовому стягненню з відповідача, дорівнює 15000,00\~грн. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial