Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

18 січня 2017 року служба у справах дітей, як представника органу опіки та піклування Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області, звернулася до суду із позовом в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Багаточернещенська сільська рада Сахновщинського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування позову зазначили, що відповідач не виконує батьківських обов'язків відносно своїх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Так з січня 2016 року по цей час діти проживають з [PERSON], батьком двох молодших дітей, у с. Багата Чернещина Сахновщинського району Харківської області. Відповідач за цей час до дітей не навідувалася, життям та здоров'ям не цікавилась, матеріальної допомоги не надавала, веде бродяжницький спосіб життя. З нею проводилася профілактична робота, та не зважаючи на це, вона не бажає ставати на шлях виправлення. Комісія з питань захисту прав дитини Сахновщинської районної державної адміністрації (витяг з протоколу № 4 від 22.03.2016 року) клопоче перед судом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Своїми діями відповідач [PERSON] порушила вимоги ст.19 Конвенції про права дитини від 28.11.1989 p., ратифікованої Україною 27.02.1991 p., ст.ст. 8, 12, ст. 150 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», які передбачають, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Посилаючись на зазначені обставини, служба у справах дітей, як представника органу опіки та піклування Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Представник Служби у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області надала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила розглядати справу без її участі та надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] була повідомлена про час і місце судового засідання належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки, однак в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Багаточернещинської сільська рада Сахновщинського району Харківської області в судове засідання не з'явився надав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову і просив розглядати справу без його участі. Судом встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативного впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Згідно копій свідоцтв про народження, відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідно до клопотання Багаточернещинської сільської ради Харківської області від 03 листопада 2016 року [PERSON] з січня 2016 року в сімї не проживає, місце її знаходження невідоме, вихованням та доглядом за дітьми не займається. Також, відповідно до клопотання Сахновщинської центральної районної лікарні від 24.11.2016 року [PERSON] у грудні 2015 року покинула дітей та поїхала з дому, діти проживають в с. Багата Чернещина, вдома антисанітарні умови, продуктів харчування мало, медикаменти відсутні, тому вони просять суд позбавити батьківських прав відповідача. Крім того, відділ освіти Сахновщинської районної державної адміністрації направив клопотання від 23.11.2016 року в якому зазначено, що [PERSON] тривалий час не спілкується з дітьми, належної уваги їх навчанню і вихованню не приділяє, тому вони просять позбавити її батьківських прав. Відповідно до витягу з протоколу № 4 від 22.03.2016 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Сахновщинської районної державної адміністрації було розглянуто заяву [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав його співмешканки [PERSON] та вирішено службі у справах дітей підготувати документи про позбавлення батьківських прав [PERSON] З'ясувавши повно, всебічно і об'єктивно всі обставини справи, суд приходить до висновку про те, що зазначені факти неналежного виконання [PERSON] своїх обов'язків по вихованню дітей хоча і мали місце, однак не було доведено винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїх обов'язків, що має істотне значення. Також з огляду на це та те, що батько дітей [PERSON] раніше до органу опіки та піклування, поліції тощо з приводу невиконання або неналежного виконання відповідачем батьківських прав для реагування, притягнення до адміністративної відповідальності не звертався; сам орган опіки та піклування не контролював це питання, не вживав заходів реагування, попередження, профілактики до відповідача з метою корегування її ставлення до виконання обов'язку по вихованню та розвитку дітей, зокрема доказів, щодо проведення профілактичної роботи до суду надано не було; відповідач до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків не притягувалася. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд вважає необхідним надати відповідачу можливість змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, оскільки достатніх підстав для задоволення позову на даний час не вбачається. Вказані висновку суду відповідають вимогам міжнародних актів, які регулюють вказані правовідносини та правовим висновкам викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов'язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Також, втручання держави у сімейне життя відповідача захищається гарантіями ст. 8 конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка передбачає, що органи державної влади, у тому числі суд, не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У п.п. 48, 49 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06) від 18 грудня 2008 року, яка стосується аналогічних обставин справи, зазначено, що визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC], N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). Таким чином, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Водночас, суд вважає за необхідне попередити відповідача [PERSON] про те, що батьки при вирішенні питань участі у здійсненні батьківських прав та обов'язків зобов'язані ставити у пріоритет інтереси дітей і що наслідком її пасивного відношення до фізичного та морального розвитку дітей, буде позбавлення її батьківських прав відносно них.

Outcome: dismissed