Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського округу Похитайло Ольга Октавіанівна про встановлення факту проживання однією сім"єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та визнавання права власності на 3/4 частини квартири, 3/4 частини автомобіля в порядку спадкування та зміни черговості одержання права на спадкування. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказувала, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] .З померлим [PERSON] позивач проживали разом як чоловік та жінка однією сім"єю без реєстрації шлюбу з січня 1990 р., а познайомилися та почали зустрічатися ще в 1989 році. Позивач вказувала, що з [PERSON] прийняли рішення проживати разом однією сім"єю, то стало питання відносно місця проживання, [PERSON] запропонував сплатити пайовий внесок в кооператив ЖК-4 для придбання 2-х кімнатної квартири. Станом на 1990 р. ще була жива мати [PERSON] - [PERSON] , тому було можливим отримати саму 2-х кімнатну квартиру. На початку 1990 р. нами було сплачено паєвий внесок в сумі приблизно 11000 руб. Позивач вказує, що не пам"ятає точної суми, для встановлення витребувано докази. 23 травня 1990 р. [PERSON] отримав ордер виконкому Київської міськради народних депутатів на право зайняття 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] .Позивач з чоловіком зробили в квартирі необхідні ремонтні роботи та зселилися в спірну квартиру.Разом з [PERSON] вели спільне господарство, проживали однією сім"єю, як чоловік та жінка, робили там за спільні кошти ремонт, платили всі необхідні платежі по утриманню квартири .Також за час спільного проживання ми в 2011 році придбали автомобіль "Renault Kangoo"д.н. [NUMBER] вартістю 56000 гр. З квітня 2007 р. [PERSON] , оскільки захворів на цукровий диабет 2 типу і мав серцеву недостатність, на комісії отримав 2 гр.інвалідності. Позивачвказувала, що хвороба чоловіка проявляла себе в тому, що у нього збиралася в організмі рідина, набрякати ноги, а тому він змушений був по 2 рази на рік лягати в лікарню на планове лікування. З 2011 р. у чоловіка також на фоні цукрового діабету виявилося захворювання сечового міхура ( нетримання сечі), а з 2014 р. його стан здоров"я значно погіршився, оскільки хвороба прогресувала, де давало навантаження на ноги, їх постійно треба було перев"язувати, чоловік майже вже не міг сам ходити, бо це спричиняло йому біль, він пересувався саме з допомогою автомобіля, а до авто я мала йому допомогти дійти. З січня 2017 р. [PERSON] став абсолютно безпорадним, оскільки рідина з оргінізму майже не відходила сама, то виникали ще більші проблеми і з пересуванням, і з особистою гігієною позивач вказує, що допомагала і намагалася зробити все, що від неї залежить, щоб облегшувати його страждання, бинтувала ноги, ставила катетери. Позивач вказувала, що чоловік в квітні 2017 р., а потім з 30.08 по 08.09.2017 р. перебував на лікуванні в терапевтичному відділенні КМЛ №7 м. Києва. З 05.10 по 13 жовтня 2017 р. він також потрапив до лікарні №5 м. Києва . Після роботи 13.10.2018 р. я поїхала до своєї мами в село, яка мала 87 років та також потребує допомоги, оскільки не розраховувала на те, що чоловіка будуть виписувати з лікарні. Однак, коли чоловікові повідомили, що 13.10.2017 р. його виписуватимуть з лікарні, він подзвонив сам своєму синові, відповідачу по справі, і той о 20.00 забрав його з лікарні і відвіз до дому, де і залишив самого. 14 жовтня 2017 року, оскільки чоловік не відповідав на мої дзвінки по телефону, я почала хвилюватися, відповідач повідомив, що він завіз батька до дому. Позивач вказувала, що відразу повернулпся до Києва 14.10.2017 р., то знайшла чоловіка на підлозі, бо він не зміг сам дійти, впав і так пролежав всю ніч. Після цього випадку чоловік відмовився залишатися без позивача вдома, а тому відповідач своїм автомобілем відвіз нас 15.10.2017 р. до моєї мами в село, однак 16.10.2017 р. позивач з чоловіком знову приїхали до Києва, бо йому потрібна була медична допомога. З 21 по 29 жовтня позивач оформила відпустку на роботі для догляду за чоловіком. Йому стало гірше і з 25.10.2017 р. по 10.11.2017 р. чоловік знову лікувався в лікарні №5 м. Києва в кардіологічному відділенні. Позивач вказувала Оскільки я працюю в полікліниці, я не мала можливості бути з чоловіком постійно, тому відповідач найняв доглядальницю, яка би допомагала мені в догляді за чоловіком. Доглядальниці змінювалися, але для позивача це була можливість і працювати і дати можливість доглядати за чоловіком.10.11.2017 р. чоловіка виписали з лікарні, позивач замовила спеціальну машину лля перевезення хворих, оплатила ці послуги, та доглядальниця разом чоловіком при виписці з лікарні переїхала до дому. Таке рішення прийняв відповідач по справі, та вже після смерті чоловіка позивач зрозуміла для чого і відповідач намагався відмежуватися від позивача.13.11.2017 р. чоловікові знову стало гірше, позивач викликала дільничого лікаря, вже його не госпіталізували. 16.11.2017 р. приїхали родичі чоловіка, щоб відвідати його, позивач пішла їх проводжати на вокзал, а о 20.00 годині їй подзвонила доглядальниця та повідомила, що чоловік помер. Позивач з відповідачем відразу приїхали до дому та зробили все, що необхідно зробити при таких обставинах. В останній рік до смерті чоловік знаходився в безпорадному стані, потребував постійного догляду та нагляду, він вже не міг сам себе обходити, я намагалась йому допомогти. До смерті чоловіка вони проживали разом.Фактично весь тягар утримання та лікування [PERSON] ліг на мої позивача, хоч відповідач час від часу допомагав їм матеріально, а вже перед самою смертю чоловіка за свої кошти вирішив винайняти доглядальницю для батька, бо позивач сама не могла впоратись, а відповідач не хотів сидіти з батьком. Позивач вказувала, що вважала, догляд за [PERSON] - це її обов"язок як дружини, якою вона завжди себе вважала.Поховання [PERSON] було здійснено за її з відповідачем спільний кошт, онак всі довідки і навіть свідоцтво про смерть, відповідач забрав і позивач не маю жодних документів. Похивач вказує, що після смерті [PERSON] відповідач зробив все , щоб вона не з"являлася в спірній квартирі, бо він вселив туди квартирантів, а всі речі позивача викинув з квартири, не зважаючи на те, що обіцяв після спливу 40 дняв по смерті батька обговорити зі мною всі спірні питання відносно спадщини. Позивач вказувала, що факт її спільного проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] підтверджується в тому числі :довідкою " Київського заводу художнього шкла" від 05.11.97 р. про те, що [PERSON] у 1994 р. вклав свій майновий сертифікат у ВАТ " Київський завод ху дожнього скла", оскільки станом на 1994 р. саме на цьому заводі працювала я і копія трудової книжки додається) і ми з ним прийняли спільне рішення про таке інвестування;квитанцією про списання коштів з компенсаційного рахунку для погашення заборгованості від 25.11.2005 р.;квитанцією від 06.11.2009 р. про проходження обстеження в лікарні №3, де зазначено адресу її проживання кв. [ADDRESS] ;показами свідків, численними фотографіями.Позивач вказувала, що маю право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , як спадкоємницю 4 черги, однак враховуючи той факт, що [PERSON] хворів тривалий час , потребував сторонньої допомоги та догляду, яку надавала саме позивач, знаходився в безпорадному стані і потребував постійного догляду, вважає, що я маю право спадкувати разом з відповідачем, який є сином померлого. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд позов задовольнити, інших доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, окрім тих, що долучені ними до матеріалів справи суду не подали також не повідомили про підстави звільнення від доказування. Представники відповідача проти позову заперечували, відповідач подав нотаріально посвідчену заяву, що він не знайомий із позивачем, про неї дізнався про позивача лише після смерті батька і про те, що вона ввжає себе його дружиною. Вказував, що батько йому нічого не повідомляв про ці факти його батько, в квартирі спірній жодних речей,крім його речей та його батька немає. Вказує, що оскільки, коло його знайомих та його батька є досить широким, він не виключає, що міг бачити позивача раніше. До смерті батька всі витрати пов"язані з утриманням квартири за спірною адресою ніс його батько за свої особисті кошти, після його смерті несе він. Просив розглядати справу за його відсутності. Суд заслухавши довди учсників судового процесу, дослідивши письмові докази, які долучені учасниками справи до маткенріалів справи встановив наступне. Частиною другою статті З СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт її спільного проживання із спадкодавцем - померлим батьком відповідача. однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за життя останнього і обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Не надано доказів того, що між ними склалися взаємні права та обов`язки. Не надано доказів про спільне придбання спірного майна та джерела походження коштів на його придбання. Надана позивачем одна квитанція про списання коштів з компенсаційного рахунку для погашення заборгованості і не підтверджує факт їх спільного проживання, як чоловіка та жінки, майновий сертифікат у ВАТ «Київський І завод художнього скла» також жодним чином не свідчить про спільне проживання позивача та батька відповідача. А тому суд дійшов висновку, що доводи на які посилався позивач у позовний заяві не підтверджено наданими позиваем до справи доказами, а тому позов не доведений та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed