Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення суми банківського вкладу та процентів. Посилався на те, що 05.05.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір №300131/46353/3-15 про банківський строковий вклад «Классік». Відповідно до умов договору, він розмістив на рахунку банку вклад у розмірі 20000 гривень, строком з 05.05.2014 року по 05.08.2014 року з нарахуванням та виплатою відсотків у розмірі 24 % річних. Факт перерахування коштів відповідачу підтверджує квитанцією №15 від 05.05.2014 року. Умовами договору сторони також погодили, що строк розміщення вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п.5.2 основних умов. Так, у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу та відсутності письмової вимоги вкладника про повернення вкладу, строк розміщення вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного Договором-заявою, на строк, що дорівнює початковому строку розміщення вкладу. Вкладник має право достроково вимагати повернення суми вкладу, у порядку та на умовах п.5.3 Основних умов. Позивач, реалізуючи своє право на повернення вкладу 12.08.2014 року звернувся до банку з відповідною заявою, проте йому було відмовлено у видачі вкладу, посилаючись на те, що його кошти відсутні, банком з цього приводу проводиться службове розслідування. В подальшому, [PERSON] 10.04.2015 року повторно звернувся до банку з вимогою про повернення його вкладу, однак станом на 25.06.2015 року будь-якої відповіді він не отримав. Вважає, що відповідач порушив умови договору, а тому просив стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у розмірі 20000 гривень; заборгованість по відсотками за ставкою 24% річних у сумі 6486 гривень. Також, позивач вказував на те, що у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, на підставі ст.625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з 26.08.2014 року по 10.09.2015 року у розмірі 606 грн. 90 коп., а також інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 9144 грн. 00 коп. Таким чином, позивач просив стягнути на його користь заборгованість за договором №300131/46353/3-14 від 05.05.2014 року у розмірі 36236 грн. 90 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справ, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 05.05.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №300131/46353/3-14 про банківський строковий вклад «Классік». Відповідно до умов договору, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 20000 гривень на строк з 05.05.2014 року по 05.08.2014 року, у порядку на умовах, визначених в цьому договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». За час користування коштами вкладу протягом визначеного строку банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 24% річних (а.с.5). Після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Строк розміщення вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу у порядку та на умовах, викладених у п.5.3 Основних умов (п.п.5-7 Договору). Факт перерахування коштів на рахунок відповідача підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №15 від 05.05.2014 року (а.с.6). Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За змістом ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Таким чином, договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ від 03.12.2003 № 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою НБУ від 01.06.2011 № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірні" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Згідно ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах її повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Як було встановлено судом, у договорі про банківський строковий вклад сторони погодили право [PERSON] на дострокове повернення вкладу. Так, за змістом п.5.3 Основних умов у випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою вкладника, вкладник для повернення вкладу зобов'язаний повідомити про це банк не менш ніж за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання договору шляхом надання банку відповідної заяви у 2-х примірниках (а.с.7-9). Судом також встановлено, що позивач неодноразово звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з заявою про повернення вкладених ним коштів у розмірі 20000 гривень, востаннє 09.04.2015 року (а.с.10-11). Таким чином, позивач своїми діями засвідчив про свій намір припинити дію укладеного договору. У зв'язку з цим банк зобов'язаний був повернути позивачу депозитні кошти та нараховані проценти, проте кошти повернуті не були у зв'язку з чим банк порушив взяті на себе грошові зобов'язання. Зазначена вище правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду Українивід 29.05.2013, № 6-39цс13, яка є обов'язковою для всіх судів. За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Всупереч наведеній нормі Закону, відповідачем будь-якими доказами доводи позивача щодо неповернення йому суми депозитного вкладу у розмірі 20000 гривень спростовані не були. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з дослідженого судом розрахунку, за період прострочення з 26.08.2014 року по 10.09.2015 року позивачем було нараховано три відсотки річних у розмірі 606 грн. 90 коп., а також інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 9144 грн. 00 коп. Зазначений розрахунок відповідачем будь-якими доказами спростований не був. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved