Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Київська державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої відноситься квартира [ADDRESS]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, однак позбавлений можливості оформити право на спадщину та отримати свідоцтво про право власності на квартиру, оскільки на все майно спадкодавця на підставі постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 29.12.2003 року Першою Київською державною нотаріальною конторою накладено арешт. Позивач стверджував, що згідно відповіді ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 07.07.2015 року виконавчі провадження щодо [PERSON] у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на виконання до відділу не надходили та на виконання не перебувають. Проте арешт з майна [PERSON] не знято. Посилаючись на вищезазначене та Закон України "Про виконавче провадження", позивач просив суд звільнити з-під арешту майно, що належить на праві власності [PERSON], зокрема, і згадану квартиру. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки свого представника в судове засідання суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до листа ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 31.08.2015 року перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження, боржником по яких є [PERSON], на виконання до відділу не надходили та на виконанні не перебувають. Виконавчі провадження з 2003 року по 2011 рік знищені за закінченням терміну зберігання, так як відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. У зв'язку з чим встановити підстави накладення арешту на майно [PERSON], а саме: на квартиру [ADDRESS], не виявляється можливим. На даний час арешт з майна [PERSON] не знято. Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. За приписами ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (п.3 ч.2 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження"). Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 29.12.2003 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було винесено постанову, якою накладено арешт на все майно, що належить на праві власності [PERSON], зокрема і на квартиру [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав (ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту з майна тощо). Таким чином, після завершення виконавчого провадження державний виконавець повинен скасовувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення, в тому числі зняти арешт, накладений на майно боржника. Судом встановлено, що на даний час на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві виконавчі провадження стосовно боржника [PERSON] не перебувають, однак державним виконавцем не було знято арешт, накладений на все майно боржника, зокрема, на квартиру [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність звільнити з-під арешту та припинити обтяження прав на все майно, що належить на праві власності [PERSON], в тому числі звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 29.12.2003 року, квартиру [ADDRESS]. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 50, 57 Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 та,

Outcome: approved