Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 46. [INFO] у подружжя народилась дочка [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] , яких позивачка в позовній заяві просила залишити на проживання з нею. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Через різні характери, протилежне бачення суті шлюбу та сім`ї між ними часто виникали суперечки й сварки, в ході яких [PERSON] міг поводитись агресивно щодо неї. Інциденти часто відбувались в присутності дітей, що негативно впливало на них. Така атмосфера в сім`ї зрештою стала нестерпною, тому з 29 лютого 2020 року вони з [PERSON] припинили спільне проживання та ведення господарства. Позивачка зазначає, що шлюб між нею та відповідачем існує формально, подальше його збереження буде суперечити її інтересам та інтересам малолітніх дітей, тому просить ухвалити рішення про його розірвання. Понесені нею судові витрати на оплату судового збору та правову допомогу [PERSON] просить стягнути на її користь з [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлений позов підтримує, оскільки досягти примирення їм з відповідачем не вдалось, просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ", судові витрати покласти на відповідача. Попередньо - 15 квітня 2020 року - позивачкою було подано заяву, в якій вона зазначила, що не підтримує заявлену вимогу про залишення на проживання з нею малолітніх дітей (а.с. 27, 38). 15 травня 2020 року відповідач в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу заперечував, клопотав про надання їм з позивачкою строку для примирення, ухвалою суду від 15 травня 2020 року, подружжю надавався такий строк до 16 червня 2020 року, однак заходи, вжиті судом для збереження сім`ї, результатів не дали. [PERSON] в судове засідання, призначене на 16 червня 2020 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв чи клопотань щодо розгляду справи від нього не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 46, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 4). За час перебування в шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [INFO] дочка [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] (а.с. 8, 9). Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на взаємини, які склались та існують між позивачкою і відповідачем, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, позивачка не бажає примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити її інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже позивачці після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути 840 грн 80 к. сплаченого нею судового збору та 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved