Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] яка, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до ДП «Закарпатський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Мукачівський ДЕД» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 липня 1977 року позивача ([PERSON]) було прийнято на роботу на посаду водія 3-ого класу в ДЕУ-864 в м.Мукачево, згідно наказу №115 від 11 липня 1977 року. 07 серпня 2017 року, позивач був звільнений з роботи на підставі пункту 7 статті 40 Кодексу законів про працю України. Проте, позивач вважає Наказ №66-К від 07 серпня 2017 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а він - поновленню на роботі. Так, [PERSON] понад 40 років сумлінно виконував свої трудові обов'язки та 02 серпня 2017 року, згідно даного йому завдання керівництвом, виїхав до м.Ужгород на службовому автомобілі МАЗ 551605, н.з. [NUMBER]. Здійснивши відсип асфальту на місці призначення повертався в м.Мукачево. На виїзді з м.Ужгорода в автомобіля сталася поломка, а саме - вийшов з ладу тормозний шланг та головний тормозний циліндр. В телефонному режимі водій повідомив головного механіка Філії «Мукачівська ДЕД» ДП «ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» [PERSON] про вказані поломки та попросив про допомогу (надання матеріалів та людей для її налагодження). Однак, останній відмовив у допомозі. Тоді, на місці водій - [PERSON] тимчасово усунув поломку та доїхав до гаражу. Після того, 03 серпня 2017 року він з'явився на роботі зранку та вимагав полагодити автомобіль для здійснення ним своїх трудових обов'язків. З 03 по 08 серпня 2017 року він кожного дня з'являвся на роботу вчасно та в належному стані та жодним чином не порушував свої трудові обов'язки. За цей час він не зміг приступити до перевезення матеріалів через поломку службового авто. 08 серпня 2017 року, було надано начальнику Філії «Мукачівська ДЕД» письмові пояснення про поломку автомобіля та небажання відповідальних осіб здійснювати його ремонт. Того ж дня він дізнався, що його хочуть звільнити по надуманій причині - перебування на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння. 09 серпня 2017 року аналогічні письмові пояснення були направлені директору ДП «Закарпатський облавтодор». 29 серпня 2017 року було отримано відповідь №183 від 23 серпня 2017 року та надано копію наказу №66-К від 07 серпня 2017 року про звільнення [PERSON] за п.7 ст. 40 КЗпП України. Таким чином, жодного належного доказу перебування працівника [PERSON] на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння 03 серпня 2017 року немає і бути не може, адже це надуманий факт, який роботодавець знайшов для обґрунтування причини розірвання трудового договору. Позивач - [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав та просили їх задоволити. Вказали на те, що документи, які вказують на підставу звільнення в наказі, не є належними доказами і не можуть підтвердити факт алкогольного сп'яніння. -2- Відповідач - представник ДП «Закарпатський облавтодор» ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Мукачівський ДЕД» Сілкіна-Яцко Є.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд у їх задоволенні відмовити, з огляду на те, що позивачем та його представником не наданого жодного належного доказу на підтвердження позовних вимог. Натомість, роботодавцем було дотримано процедури звільнення [PERSON] Відповідач - начальник філії «Мукачівського ДЕД» Бліщ І.Д. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Пояснив, що позивач уже не перший раз перебував у стані алкогольного сп'яніння на роботі, це непоодинокий випадок, у 2015 році вже була така ситуація, але позивачу дали ще одну можливість, щоб він зміг нормально піти на пенсію. Однак, [PERSON] ходив на роботу коли захотів, довів машину до неробочого стану. Оскільки він є відповідальним за життя та здоров'я працівників, коли вони знаходяться на роботі, то не зміг допустити 03 серпня 2017 року [PERSON] до роботи, оскільки той перебував у стані алкогольного сп'яніння, про що було складено акт. Заслухавши пояснення позивача - [PERSON], його представника [PERSON], представників відповідача - [PERSON], Бліщ І.Д., свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, особову справу [PERSON], суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у тверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконання трудових обов'язків. Нетверезий стан працівника або наркотичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії Трудової книжки, заповненої 29 серпня 1974 року, [PERSON] - 12 липня 1977 року, прийнятий на роботу на посаду водія 3-ого класу в ДЕУ-864 в м.Мукачево, згідно наказу №115 від 11 липня 1977 року (а.с.13). Згідно копії наказу №66-К від 07 серпня 2017 року начальника філії «Мукачівська ДЕД» Бліща І.Д., [PERSON] 07 серпня 2017 року було звільнено з роботи з посади водія бази механізації за появу на роботі в нетверезому стані на підставі пункту 7 статті 40 Кодексу законів про працю України. Підставами вказано: Акт №1 від 03.08.2017 року, Доповідна записка Інженера з ОП Шебели В.М., Доповідна головного механіка [PERSON] (а.с.14). З копії Акту про перебування працівника на роботі у нетверезому стані, затвердженого начальником філії «Мукачівська ДЕД» Бліщ І.Д. від 03 серпня 2017 року №1 вбачається, що водій МАЗ, [PERSON] - 03 серпня 2017 року перебував на роботі у стані алкогольного сп'яніння, що виразилося в тому, що : [PERSON] не виконував свої посадові обов'язки, спав в кабіні автомобіля марки МАЗ, неадекватно вів себе, а також від нього було чути різкий запах алкоголю. Від пояснень та проходження медичного огляду - відмовився (а.с.15). Згідно копії Доповідної записки інженера ОП Шебели В.М. від 03 серпня 2017 року, водій [PERSON] на території філії (база механізації) знаходиться у стані алкогольного сп'яніння та неадекватно поводиться (а.с.16). Відповідно до копії Доповідної механіка [PERSON] від 13 липня 2017 року, водій [PERSON] 11 липня 2017 року, повторно з'явився на роботу в сильному алкогольному сп'янінні, що було зафіксовано доповідною 10 липня 2017 року та грубо порушив трудову дисципліну. Порушення з боку [PERSON] та ігнорування вказівок механіка по ремонту та технічному обслуговуванні автомобіля було неодноразово, що призводить до частих поломок (а.с.17). Згідно копії Акту від 08 серпня 2017 року, затвердженого начальником філії «Мукачівська ДЕД» Бліщ І.Д., звільнений водій [PERSON] одержав повний розрахунок і відмовився отримати трудову книжку (а.с.38). -3- У статті 5-1 Кодексу законів про працю України зазначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтями 57 та 58 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, з метою встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, в судовому засіданні було допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок - [PERSON], розповів, що 02 серпня цього року, вони виконували роботи по асфальтуванню в м.Ужгород. Того дня, ввечері він зателефонував [PERSON], що завтра у них відповідальна робота, на що той сказав, що у нього якась поломка, декілька хвилин він доробить її і виїжджає. 03 серпня 2017 року, після того як загрузили машини він зателефонував [PERSON], проте той не відповідав. Біля обіду він приїхав зі свого участку у гараж, де головний механік йому сказав, що [PERSON] не поїде, бо вже лежить п'яний. На місці почали проводити з ним роз'яснювальну роботу, останній не хотів виходити з машини, вони його витягали. Від проходження медичного огляду він відмовився, був неадекватний. Далі почали складати акт. Після цього він також з'являвся на роботу п'яний. На профком його також запрошували, але він відмовився. Свідок також показав, що раніше у [PERSON] теж бувало, що він з'являвся на роботі у нетверезому стані. Свідок - [PERSON] пояснив, що працює головним механіком в Філії. Що стосується 03 серпня 2017 року, то того дня [PERSON] спав п'яний у машині, вони його звідти ледве витягли, від освідчення на стан алкогольного сп'яніння відмовився, однак, розмовляти не міг, було чути різкий запах алкоголю. Свідок також показав, що позивач - [PERSON] зі стану алкогольного сп'яніння не виходив, зранку в магазин, а потім на роботу. Писали на нього доповідні записки, потім вже набридло. На засідання профкому [PERSON] пропонували прийти, проте останній відмовився. Свідок [PERSON] показав суду, що працює на посаді інженера з охорони праці. [PERSON] останнім часом запивав, особливо коли машина, на якій він працює, була на ремонті. Коли його комісійно обстежили (03 серпня 2017 року) то виявили, що він був у стані алкогольного сп'яніння, був не просто випивший, а сильно п'яний. Від проходження медичного огляду відмовився. Йому пропонували надати пояснення, однак той відмовився. Випадок появи [PERSON] на роботі у нетверезому стані не поодинокий, однак йому завжди вибачали. Також в судовому засіданні була досліджена Особова справа [PERSON] - водія бази механізації філії "Мукачівська ДЕД", в якій міститься Акт від 12 червня 2015 року "Про перебування [PERSON] на роботі у нетверезому стані" складеного головним механіком філії "Мукачівська ДЕД" [PERSON], інспектором з кадрів [PERSON] та інженером з охорони праці [PERSON], з якого вбачається, що водій бази механізації [PERSON] 12 червня 2015 року об 11 годині з'явився на своїй робочій автомашині на території АБЗ філії, де намагався виконати свої трудові обов'язки по загрузці вантажем для перевезення до місця проведення дорожніх робіт, перебуваючи в нетверезому стані. Про нетверезий стан алкогольного сп'яніння свідчили різкий запах алкоголю та сплутаність мови. Від проходження медичного огляду відмовився (Особова справа а.с.12). 10 липня 2017 року [PERSON] звернувся до в.о. начальника філії Мукачівського ДЕД Рубіш М.М. з Доповідною, в якій доводить до відому, що 10 липня 2017 року дав вказівку водію [PERSON] зайнятись ремонтом автомашини МАЗ , однак вказівка водієм виконана не була. Водій знаходився у сильному сп'янінні та спав в машині. Просить прийняти міри до водія та недопущення подібних випадків (Особова справа а.с.№10). Згідно статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, заслухавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] - 03 серпня 2017 року перебував в стані алкогольного сп'яніння, тому звільнення позивача за ч.7 ст.40 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані є підставним, у зв'язку з чим у задоволенні вимоги про скасування наказу №66-К від 07 серпня 2017 року та поновленні на роботі [PERSON] - необхідно відмовити. -4- Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то згідно частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки судом визнано звільнення позивача законним, то вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставною, у її задоволенні необхідно відмовити. Виходячи з вищенаведених мотивів безпідставності позовних вимог у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди також - необхідно відмовити.

Outcome: dismissed