Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

18 грудня 2019 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 031131 виданого від 14 травня 2001 року на підставі рішення Новоданилівської сільської Ради народних депутатів від 02 лютого 2001 року № 2, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 48, що посвідчує право власності на земельну ділянку загальною площею - 4,5 га, яка має цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" розташовану на території Оріхівської міської (Новоданилівської сільської) ради Оріхівського району Запорізької області. В обґрунтування своїх вимог, заявниця посилається на те, що відповідно до рішення Новоданилівської сільської Ради народних депутатів від 02 лютого 2001 року № 2 гр. їй було передано у приватну власність земельну ділянку цільове призначення якої: "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташовану на території Оріхівської міської (Новоданилівської сільської) ради Оріхівського району Запорізької області, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 031131 виданого від 14 травня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 48. Маючи намір замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою присвоєння кадастрового номеру належній заявниці земельній ділянці та подальшої її реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - заявниці було повідомлено працівниками землевпорядної організації, що в Державному акті на право приватної власності на землю є помилки, а саме - значиться власником земельної ділянки « [PERSON] », а тому виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) можливо виключно після виправлення помилки (описки) в Державному акті на право приватної власності на землю. Згідно п. 2.9. Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (в редакції станом на 23.08.2013 р.) вказано - заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 404 від 03.07.2013 р. «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів». Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2013 р. «Про затвердження Порядку інформаційної взаємодії між кадастрами та інформаційними системами» втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 р. «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою». Вносити зміни до державного акта певний період було дозволено. Постановою Верховної Ради України від 13.03.1992 № 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» були затверджені форми державних актів, які передбачали внесення змін до них. На підставі Закону України від 11.12.2003 № 1377-ІУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вищевказана постанова втратила чинність. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» були затверджені нові форми державних актів, які внесення будь-яких змін не передбачали. Таким чином, можливість внесення змін чи виправлень до існуючого державного акта на право постійного користування земельною ділянкою чи державного акта на право власності на земельну ділянку на сьогоднішній день законодавством не передбачено, окрім встановлення факту належності правовстановлюючого документу в судовому порядку. Заявниця зазначає, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0081070 виданий Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області від 25.11.1996 року на ім`я « [PERSON] », що в свою чергу підтверджує допущену помилку при роздрукуванні/виготовленні Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 031131 виданого від 14 травня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 48. Представник заявника - адвокат Коноваленко О.Ю. у судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі заявниці, на задоволенні вимог, зазначених у заяві наполягає та прохає їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяви про розгляд справи без його участі не надавав. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Розглянувши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що згідно паспорту громадянки України серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , посвідчення серії [NUMBER] , повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , заявниця має прізвище, ім`я, по батькові « [PERSON] ». Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 031131 виданого від 14 травня 2001 року, заявниця має в приватній власності земельну ділянку площею 4,05 га, розташовану на території Новоданилівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. У відповідності до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0081070 виданого Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області від 25.11.1996 року заявниці, її прізвище вказано " [PERSON] ". Маючи намір замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою присвоєння кадастрового номеру належній заявниці земельній ділянці та подальшої її реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - заявниці було повідомлено працівниками землевпорядної організації, що в Державному акті на право приватної власності на землю є помилки, а саме - значиться власником земельної ділянки « [PERSON] », а тому виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) можливо виключно після виправлення помилки (описки) в Державному акті на право приватної власності на землю. У зв`язку з помилкою, допущеною при оформленні заявниці державного акта на право приватної власності на землю, остання не може зареєструвати належну їй земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Як вбачається з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім того, суд приймає до уваги доводи представника заявника, що встановлення юридичного факту має для заявниці суттєве юридичне значення і необхідне для усунення перешкод в реєстрації належній заявниці земельній ділянці. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши надані докази, суд робить висновок, що заявником надані належні та допустимі докази, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved