Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивачі відповідно договорів купівлі-продажу 1/2 частки квартири, відповідно від 23.04.2015 року та 19.04.2016 року є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Окрім них у даному помешканні зареєстрований також відповідач [PERSON], який не є членом сім"ї позивачів, усні прохання знятись з реєстраційного обліку ігнорує та згідно акту про фактичне не проживання особи, за вказаною адресою не проживає. Вважають, що дана обставина слугує підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, так як повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю позивачі не мають можливості. Позивач [PERSON], її представник, позивач [PERSON] у судове засідання не з"явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити (а.с. 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 31). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних чи доказів у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином. За правилами ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа- представник Свалявської міської ради у судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 25). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України). Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно договорів купівлі-продажу 1/2 частки квартири від 23.04.2015 року, серії НАН 146840 та 19.04.2016 року, серії НАІ 339478, співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 15). Відповідно до чинного рішення Свалявського районного суду від 17 листопада 2011 року [PERSON] (позивачу по справі), після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище "[PERSON]" (а.с. 12). Після укладення шлюбу позивач [PERSON] змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]", що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31 серпня 2017 року, актовий запис № 352 (а.с. 14). Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідки, виданої [PERSON] Виробничим управлінням комунального господарства від 04.04.2018 року за № 591, у будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Належними та допустимими доказами встановлено, що згідно акту № 214 від 18.10.2017 року, виданого КП "Виробниче управління комунального господарства", відповідач [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с. 11). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За статтею 386 ч.2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом згаданої норми закону, відповідач правових підстав для реєстрації у даному помешканні, за адресою: [ADDRESS] - не має, оскільки членом сім"ї позивачів не являється, а тому такого необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. З набуттям позивачами по даній справі права власності на житло, останні мають право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в такому інших осіб, а так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачам в реалізації їх прав як власників вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов є обгрунтованим. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved