Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

13.12.18 р. заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], 19.02.53 р. н., проживала у [INFO], а у жовтні 2018 р. поїхала в гості до своєї дочки - [PERSON] у м. Донецьк, що на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України. 02.11.18 р. їй зателефонувала її рідна сестра [PERSON] та повідомила, що їх мама [PERSON] померла 02.11.18 р.. Про це було видано документ із назвою «Свідоцтво про смерть» серії ДНР № 112574. Покликаючись на ст. 1\~220 ЦК України, зазначає, що спадкодавиці на день смерті належав будинок у с. Новому місті Старосамбірського району Львівської області, інше майно. З приводу прийняття спадщини вона звернулась до Ковельської держнотконтори і виникла необхідність у наданні свідоцтва про смерть матері. З приводу отримання останнього вона зверталась до заінтересованої особи у справі, однак, безрезультатно. Відповідно до вказаного вище свідоцтва, виданого 03.11.18 р., її матір померла 02.11.18 р. у Ворошиловському районі м. Донецька у віці 65 р.. Іншим документом, що є у її розпорядженні, є лікарське свідоцтво про смерть № 470 від 03.11.18 р., видане Центральною міською клінічною лікарнею № 1 м. Донецька. Покликаючись на розпорядження КМ України від 07.11.14 р. № 1\~085 р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк вважається тимчасово окупованою територією України. Покликаючись на ст. 4, ч. ч. 2 4 ст. 9, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 317 ЦПК України, зазначає, що встановлення такого факту необхідне для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], а згодом спадкування. Просить заяву задовольнити. За ухвалою суду від 13.12.18 р. уточнено дані про найменування заінтересованої особи у справі. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала, обґрунтувавши її вищенаведеними доводами, суду додатково пояснила, що, дійсно, у свідоцтві про її народження її матір зазначена як [PERSON], тому при вирішенні питання спадкування також виникає потреба у встановленні певного факту, що матиме юридичне значення. В даний час просить розглядувану заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила, суду пояснила, що відмова заінтересованої особи у проведенні реєстрації\~ смерті [PERSON] не формувалась. Звернула увагу, що маються розбіжності у даних про заявницю та її матір у різних документах, однак, на даний час виявляється можливим задовольнити розглядувану заяву. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, що зібрані у справі, приходить до висновку про підставність заяви. Так, судом встановлено, що заявниця є 14.09.72 р. н., дошлюбне прізвище заявниці - [PERSON], що стверджується копією паспорта заявниці та свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON], 14.09.72 р. н.. Відповідно до копії свідоцтва про народження заявниці повторного, її матір»ю є [PERSON]. Тому, з аналізу вищенаведених документів, вбачається. що заявниця належить до кола осіб, яким надано право звернення із розглядуваною заявою. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 470 від 03.11.18 р., виданого ЦМКЛ № 1 м. Донецька, викладеного російською мовою, у Ворошиловському районі м. Донецька 02.11.18 р. у віці 65 р. померла [PERSON]. Державна реєстрація смерті громадянки [PERSON], 19.02.53 р. н., не була проведена на території України, що стверджується\~поясненнями представника заінтересованої особи. Згідно ст. 317 ЦПК України - заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВР України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово - медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.\~ Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені ч. 2 цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, ін. осіб. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки реєстрація смерті громадянки\~ [PERSON], 19.02.53 р. н., 02.11.18 р. у м. Донецьку в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті останньої, що достовірно встановлений судом. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, що відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду такої ж категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Суд враховує наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, що має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці; керується ст. ст. 80, 89 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в т. ч. з урахуванням документів, що видані органами та установами, що знаходяться на такій території як виняток з оцінкою їх разом з іншими доказами у справі у їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку ст.\~ 317 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved