Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

У жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Між нею та відповідачем укладено 12 грудні 2015 року укладено договір про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг та додаткову угоду до договору. Вартість послуг за договором встановлена - 4,90 грн. У січні 2018 року вона отримала квитанцію, де вартість послуг становила 8,46 грн. за 1кв.м., але оплатила вона рахунок за грудень 2017 року по старим тарифам, про що повідомила товариство. За її позовом рішення сільської ради про затвердження нових тарифів визнано протиправним, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання. У супереч чинному законодавству товариство продовжує нараховувати та відображати її заборгованість за оплату послуг в розмірі 2348,68 грн., яка нарахована по рішенню ради, яке скасоване в судовому порядку. На її звернення щодо припинення нарахування відповідач не реагує, перерахунку не проводить, продовжує вказувати неіснуючу заборгованість, ігноруючи рішення суду. В таких неправомірних діях директора товариства є склад адміністративного правопорушення - ст.186 КУпАП. Оскільки в добровільному порядку відповідач не вчиняє дії по перерахунку, вважає своє право порушеним. Просила суд визнати незаконними дії ТОВ «Білий шоколад» щодо виставлення рахунків на оплату послуг з відображенням заборгованості у розмірі 2438,68 грн.; визнати борг у розмірі 2438,68 грн. перед ТОВ «Білий шоколад» таким, що нараховується безпідставно; зобов`язати ТОВ «Білий шоколад» припинити відображення у наступних рахунках на сплату послуг заборгованості позивача в розмірі 2438,68 грн.; стягнути з ТОВ «Білий шоколад» на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5130 грн. 17 січня 2020 року надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з даним позовом ТОВ «Білий шоколад» вказав, що товариство здійснює управління та надає послуги мешканцям будинку [ADDRESS] . Рішенням суду було скасовані нові тарифи, але резолютивна частина не містить жодного обов`язку здійснити перерахунок позивачу. На даний час судове рішення ними оскаржується, оскільки апеляційний суд не розглядав апеляційну скаргу по суті, а повернув її, тому ними подано касаційну скаргу на дану ухвалу і матеріали справи витребувано до Верховного Суду, то жодних прав позивача не порушено з боку відповідача і її позов на даний час є передчасним. Також вважають, що проведені позивачем самостійні обрахунки є неправильними. Навівши розрахунок, зазначили, що сума заборгованості в розмірі 2438,68 грн. є заборгованістю позивача за весь період користування послугами, а не з 13 листопада 2017 року по 23 липня 2018 рік - під час дії нових тарифів. Просили відмовити в задоволенні позову. 23 січня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив. [PERSON] зазначила на доводи відповідача, що відповідач подав відзив з порушенням строків і не заявив клопотання про продовження процесуального строку, тому фактично відзив не поданий. Також вказала, що у відзиві відповідач визнає факт відображення в платіжках заборгованість в розмірі 2348,68 грн., оскільки оскаржує судове рішення. Але суд касаційної інстанції не зупиняв виконання, а тому відповідач порушує законодавство та не виконує рішення. Також відповідач не розглянув по суті її звернення і не скасовує заборгованість. Навела власний контррозрахунок та вважає, що відповідач неправильно навів свій розрахунок не підтвердивши його доказами. Витрати на правову допомогу також вважала необґрунтованими. Просила задоволити позов у повному обсязі. 03 лютого 2020 року до суду надійшли пояснення із запереченнями щодо відповіді на відзив. ТОВ «Білий шоколад» вказали, що позивач подаючи додаткові докази не надала жодних пояснень чому дані докази не були подані разом з позовом, а тому не можуть братись судом до уваги. Вважають наведений [PERSON] контр розрахунок суперечливим до її позовних вимог та нею ж вказується вже борг 1676,83 грн. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задоволити позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Білий шоколад» - Почерняк І.С. проти позову заперечувала. Підтримала поданий відзив та письмові заперечення, вказавши, що у разі незадоволення їх касаційної скарги на виконання судового рішення ними буде здійснений перерахунок на всіх споживачів, а не лише на позивача. Просила відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 12 грудня 2015 року між [PERSON] (Споживач) та ТОВ «Білий шоколад» (Виконавець) укладено договір №В1-50/У про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг та додаткову угоду №1 до даного договору. Відповідно до пункту 1.1. договору предметом цього договору є надання виконавцем послуг з утримання будинку в житловому комплексі "БІЛИЙ ШОКОЛАД" по [ADDRESS] та його прибудинкової території, а споживач зобов`язується, як власник квартири [ADDRESS] , яка розташована у будинку, своєчасно оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території у cтроки та на умовах, передбачених цих договором. Згідно з пунктом 1.2. договору виконавець зобов`язується надати споживачеві наступні послуги: прибирання прибудинкової території; прибирання місць загального користування Будинку; забезпечення вивезення твердих побутових відходів; технічне обслуговування, поточний ремонт та ліквідація аварій внутрішньо-будинкових систем та систем, що розміщені на прибудинковій території: холодного водопостачання, водовідведення, електропостачання; поливання дворів, клумб і газонів у літній період; прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду протипожежними сумішами у зимовий період; експлуатація номерних знаків на будинку; освітлення місць загального користування та прибудинкової території. Відповідно до пункту 2.1. договору вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території складає 4,90 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно з пунктом 5.2. договору зміни до цього договору можуть вноситися шляхом укладення письмового документу, підписаного обома сторонами. Аналогічні положення закріплені й у договорі від 19.04.2017 №В1-100 КЛ/У, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Білий шоколад» щодо надання послуг з утримання будинку в житловому комплексі "БІЛИЙ ШОКОЛАД" по [ADDRESS] та його прибудинкової території. Рішенням Виконавчого комітету Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23.11.2017 №118 "Про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги ТОВ "Білий Шоколад" затверджено надані ТОВ "Білий Шоколад" тарифи на житлово-комунальні послуги для житлових приміщень та не житлових приміщень в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] згідно додатку №1. Вказаним додатком №1 встановлено тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за 1 кв.м. загальної площі квартири в місяць, з Єдиним податком 5%, у розмірі 8,46 грн. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року (справа № 810/1344/18) визнано протиправним з 23.11.2017 та нечинним з 23.11.2017 по 23.07.2018 рішення Виконавчого комітету Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №118 від 23 листопада 2017 року "Про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги ТОВ "Білий Шоколад" по будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білий шоколад» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року за адміністративним позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Білий шоколад» про визнання протиправним та нечинним рішення - повернуто особі, яка її подала. Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Білий шоколад» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року. Витребувано з Київського окружного адміністративного суду справу № 810/1344/18 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Білий шоколад» про визнання протиправним та нечинним рішення. На час розгляду справи рішення суду першої інстанції не скасовано та набрало законної сили в силу вимог ст.255 КАС України (Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Встановлено, що на підставі рішення ради ТОВ «Білий шоколад» проводилось нарахування споживачам, в тому числі [PERSON] , за надані товариством послуги, а позивач сплачувала у меншому розмірі, ніж нараховувалось товариством, тому утворилась заборгованість. Дані обставини визнавались сторонами та підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивачка вказала, що товариство не проводить перерахунок та неправомірно продовжує виставляти заборгованість в розмірі 2348,68 грн. Відповідач, не заперечуючи щодо набрання рішенням законної сили, не проводить перерахунок, оскільки вони не вичерпали всіх наданих прав на оскарження рішення суду. З поданих письмових пояснень вбачається, що на даний час між сторонами також наявний спір щодо розміру заборгованості. Визначити її розмір з поданих сторонами доказів не вбачається за можливе, оскільки крім власних розрахунків сторони не подали первинних даних, за яким здійснюються нарахування. Клопотань про забезпечення доказів, в тому числі призначення експертизи, сторони не заявили, у разі складнощів в їх отриманні, не повідомили про причини неможливості подати такі докази. Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду з позовом, особа має право просити суд не з будь-яким способом захисту, а лише таким, який передбачений законом. Позивачка не надала суду доказів того, що відповідач намагається стягнути заборгованість, вчиняє дії по стягненню заборгованості саме в розмірі 2438,68 грн., не подала суду доказів безпідставності нарахування саме такої суми. Встановлено, що відповідач не звертався до [PERSON] з вимогами про сплату заборгованості, не надсилав попередження про негативні наслідки, будь-яких заяв, позовів до суду не подавав. Рішення суду хоч і набрало законної сили і є обов`язковим для виконання, що визнається відповідачем і не заперечується подальше його виконання щодо всіх споживачів, а не лише щодо позивача, але не містить будь-яких зобов`язальних дій по відношенню до позивача. Враховуючи обраний позивачем спосіб захисту прав, не доведеність порушення її прав саме в межах заявленого позову, відсутність доказів про вчинення відповідачем незаконних дій, та причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та порушенням цим прав позивача, тому в задоволенні позову суд відмовляє. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed