Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У червні місяці 2016 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що 12 вересня 2015 року помер її батько, [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть спадкодавця. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві власності приміщення цокольного поверху у житловому будинку № 23 загальною площею 17.9 кв.м., що знаходиться по вулиці Панаса Мирного, у м. Хмельницький, яке належало на праві власності спадкодавцеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого управлінням житлово-комунального господарства. Спадкоємці померлого у передбачений законом строк та у передбаченому законом порядку прийняли спадщину. Проте, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на означене приміщення цокольного поверху з підстав відсутності правовстановлюючого документу. Просить визнати право власності за нею право власності на означене приміщення цокольного поверху в порядку спадкування після смерті батька за законом. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просить їх задоволити, позаяк у інший спосіб отримати свідоцтво про право на спадщину на цокольне приміщення в порядку спадкування за законом, що належало [PERSON], який помер 12 вересня 2015 року, не представляється можливим за відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, суду пояснила, що вказане приміщення придбане її чоловіком при житті для доньки, [PERSON], вона не претендує на нього і відмовляється від спадкування означеного майна. Відповідач [PERSON] проти задоволення заявленого позову не заперечує, оскільки він відмовився від спадщини за заповітом після смерті [PERSON], і не є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. Заслухавши доводи позивача, міркування відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 12 вересня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадкоємцем всього належного йому майна на день смерті за заповітом, який посвідченого 24 травня 1996 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори був [PERSON], котрий є онуком спадкодавця. [PERSON] 12 жовтня 2015 року подав до Першої Хмельницької нотаріальної контори заяву, якою відмовився від спадщини після смерті [PERSON], який помер 12 вересня 2015 року. Спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці першої черги дружина померлого [PERSON] та донька [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи поданими заявами нотаріальній конторі 12 жовтня 2015 року. Відповідно до положень частини 2 статі 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями частини першої статті 1267 Цивільного кодексу України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно частини 3 статті 1267 Цивільного кодексу України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається із нотаріально посвідченого договору, посвідченого 11 травня 2016 року державним нотаріусом Першої Хмельницької нотаріальної контори [PERSON], здійснено поділ спадкового майна між спадкоємцями за законом, при цьому вартість спадкового майна, яке переходить кожному із спадкоємців відповідно до умов договору визначена за їх згодою, хоча у договорі вона не зазначена взагалі, грошова компенсація не сплачується. Проте, передаючи у власність [PERSON] приміщення цокольного поверху № 23 в житловому будинку за № 35/2 у м. Хмельницькому за цим договором, договір про зміну часток між спадкоємцями не укладався. Водночас змістом договору про поділ є визначення конкретного майна, яке відповідає часткам спадкоємців і належить кожному з них. В договорі про поділ спадщини спадкоємці позбавлені права вказувати про зміну часток у спадщині. Тому суд не приймає до уваги позицію сторін стосовно передачі спадкового майна у вигляді приміщення цокольного поверху № 23 у житловому будинку, 35/2 по вулиці Панаса Мирного у м. Хмельницькому лише позивачеві за договором про поділ конкретного майна та згоди спадкоємців, оскільки дана стаття встановлює презумпцію рівності часток у спадщині спадкоємців за законом. Принцип рівності часток спадкоємців може бути змінений за усним договором між ними, якщо його предметом є рухоме майно, або за письмовим, нотаріально посвідченим договором, якщо його предметом є нерухоме майно або транспортні засоби. Згідно абзацу першого пункту 228 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зміна розміру частки у спадщині проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, до видачі свідоцтв про право на спадщину, котрі були видані [PERSON] та [PERSON] 17.05.2016 року У разі недосягнення згоди зміна розміру часток здійснюється у судовому порядку. При цьому, укладення спадкоємцями за законом правочину про зміну розміру частки у спадщині за ст. 1267 ЦК України, і правочину про поділ спадщини має розглядатися як окремі юридичні дії. Таким чином, спадкоємці за законом мають право змінити розмір спадкових часток на підставі окремого договору про це. Істотною перепоною до застосування зміни частки у спадщині спадкоємцями за законом є те, що договір про зміну розміру часток має укладатися до укладення угоди про розподіл спадщини, тому спадкоємці не можуть чітко визначити, яке майно (рухоме чи нерухоме) вони отримають в межах своєї частки в подальшому. Крім того, не визначена форма такого договору у разі включення до складу спадщини майна, яке законом не відноситься ні до рухомого, ні до нерухомого (наприклад, прав вимоги, права на вклад у кредитній установі). Виходячи з викладеного суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем [PERSON] Листом за № 1043/02-14 від 11.05.2016 року державний нотаріус Першої Хмельницької державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на приміщення цокольного поверху № 23, розташованого по вулиці Панаса Мирного, 35/2 у м. Хмельницькому, що належало померлому [PERSON], мотивуючи свою відмову відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. З врахуванням того, що спадкодавцем втрачений оригінал правовстановлюючого документу нотаріус правомірно не могла видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві за законом, а відтак позивач не міг оформити свої спадкові права у передбаченому законом порядку. Право спадкодавця на означене приміщення підтверджується архівною копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.05.2011 року. Факт родинних відносин спадкоємця першої черги за законом підтверджується копією свідоцтва про народження позивача. За наведених обставин позов підлягає лише частковому задоволенню. оскільки, виходячи із рівності часток спадкоємців за законом. слід визнати за позивачем право власності означеного цокольного приміщення, як спадкоємця за законом, на одну другу його частину. На підставі наведеного та

Outcome: partial