Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зупинення спільної часткової власності та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування. Позивач вказує, що є спадкоємицею після смерті матері [PERSON], яка померла 24.04.2014 року, мала у власності 13/20 частину домоволодіння по вул. Правди, 3, в м. Полтаві та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 678652 від 10.06.2010 року земельну ділянку загальною площею 0,0683 га за вказаною адресою, яка перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] зі співвласницею домоволодіння [PERSON] Позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину домоволодіння, проте у оформленні Свідоцтва про право власності на частину земельної ділянки нотаріусом було відмовлено, оскільки не визначені частки співвласників. Просить визначити частки співвласників у праві власності на земельну ділянку площею 0,063 га, розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Правди, 3, згідно висновку експертного земельно-технічного дослідження земельної ділянки № 27-15 від 14.04.2015 року, виконаного судовим експертом [PERSON], та визнати за позивачкою право власності на частину земельної ділянки, зображену на плані фіолетовим кольором, а за [PERSON] на частину земельної ділянки, зображену на плані червоним кольором. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, уточнила, що просить визначити частки співвласників земельної ділянки згідно з висновком судового експерта № 27-15 від 14.04.2015 року та визнати за нею право власності на 511/683 частину земельної ділянки порядку спадкування після смерті матері [PERSON], залишивши у власності відповідачки 172/683 її частину згідно з домовленістю про розподіл земельної ділянки, досягнутою співвласником, що виразилось у встановленні ними порядку користування спільним майном, відображеного у висновку судового експерта, та виділити їй у власність ту частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні матері. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву про можливість розгляду справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 19 лютого 1968 року, її батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження V-УР № 0029989 від 02.04.1968 року. 23 серпня 1986 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого взяла прізвище чоловіка "Федорова". Матері позивачки [PERSON] на праві власності належало нерухоме майно 13/20 частина житлового будинку № 3 по вул. Правди в м. Полтаві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою 13.05.1994 року, та на праві спільної сумісної власності з відповідачкою [PERSON] земельна ділянка за вказаною адресою загальною площею 0,0683 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (землі житлової та громадської забудови), кадастровий номер 5310136700:16:002:0084, на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯИ № 678652 від 10.06.2010 року, виділена згідно з рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради № 37 від 21.01.2010 року. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 267662 від 26 квітня 2014 року, [PERSON] померла 24 квітня 2014 року у віці 72 років, про що Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис № 694. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадющину після смерті матері [PERSON] та являється єдиною її спадкоємицею. Так, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, реєстр. № 359, [PERSON] після смерті матері [PERSON] набула у власність 13/20 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Правди, 3, в м. Полтаві. Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 07.04.2015 року за № 51/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 24.04.2014 року [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Правди, 3, з посиланням на те, що земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯИ № 678652, виданого Ленінською районною у м. Полтаві радою 10.06.2010 року, та знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] та померлої [PERSON], а посвідчити договір про розподіл часток немає можливості, оскільки один зі співвласників земельної ділянки є померлим. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 85 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна власність). Відповідно до Висновку експертного земельно-технічної експертизи № 27-15 від 14.04.2015 року, виконаного судовим експертом [PERSON], частки земельної ділянки, що надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Правди, 3 в м. Полтаві у відповідності до фактичного користування складають: у [PERSON] 511/683, у [PERSON] 172/683. Враховуючи викладене, те, що позивач [PERSON] являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON], у встановленому чинним законодавством порядку прийняла спадщину, натомість позбавлена можливості оформити право на спадщину в нотаріальній конторі - у видачі свідоцтва про право власності на частину земельної ділянки нотаріусом було відмовлено, оскільки не визначені частки співвласників на земельну ділянку площею 683 кв.м, розташовану по вул. Правди 3 в м. Полтаві, суд вважає обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, її позовні вимоги про визнання права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування. З огляду на вищенаведене та встановлені в ході судового розгляду справи обставини суд приходить до висновку про можливість виділення позивачці [PERSON] у власність 511/683 частини земельної ділянки з залишенням у власності відповідачки [PERSON] 172/683 її частини, у звязку з чим з урахуванням положень ст. 372 ЦК України вважає за необхідне припинити право спільної сумісної власності співвласників спірної земельної ділянки. Разом з тим, аналізуючи зміст позовних вимог [PERSON], очевидним є те, що нею ставилось питання про реальний поділ земельної ділянки по вул. Правди 3 в м. Полтаві й виділення їй частини земельної ділянки площею 511 кв.м, позначеної на плані земельної ділянки, яка є додатком № 1 до Висновку експертного земельно-технічної експертизи № 27-15 від 14.04.2015 року, виконаного судовим експертом [PERSON], фіолетовим кольором, а відповідачці [PERSON] частини земельної ділянки площею 172 кв.м, позначеної на плані червоним кольором. Враховуючи той факт, що за змістом положень ч. 1 ст. 372 ЦК України поділу підлягає майно, яке перебуває у спільній власності кількох осіб, тоді як відповідно до ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, безперечним є те, що позивач [PERSON] набуде права власника (в тому числі право на поділ земельної ділянки) після здійснення державної реєстрації права власності на виділену їй судовим рішенням частину земельної ділянки у відповідних органах державної реєстрації, вказані позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. А тому позов [PERSON] підлягає частковому задоволеню. На підставі викладеного,

Outcome: partial