Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Деснянського районного управління Головного управління МВС України в м.Києві, Головного управління МВС України в м.Києві, Управління ДАІ ГУ МВС України в м.Києві про звільнення майна з-під арешту та виключення з бази даних ДАІ "Арешт" та "Угон-СНД, Інтерпол, України". Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, звернувся з позовом до Деснянського районного управління ГУ МВС України в м.Києві, 3-особа: Головне управління МВС України в м.Києві та просив суд про звільнення з - під арешту та зняття заборони на відчуження транспортного засобу - автомобіля марки "Ауді" А-8 кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], шляхом скасування арешту, накладеного постановою слідчого Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 21.04.2010 року у кримінальному провадженні №12013110030000654 (кримінальна справа №5303372), що належить йому на праві власності. Судом за клопотанням представника Деснянського районного управління ГУ МВС України в м.Києві - Гончар А.В., було залучено до участі в розгляді даної справи в якості 3-особи: Прокуратуру м.Києва. Представник відповідача Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві в судовому засіданні позовні вимоги до райвідділу не визнала, зазначила суду, що на даний час справа перебуває в Прокуратурі м.Києва, а відтак саме вони мають відповідача за заявленими позивачем вимогами. Представники Головного управління МВС України в м.Києві та Прокуратури м.Києва до суду повторно не з'явились, про розгляд справи неодноразово повідомлялись судом, про що свідчать копії листів з відмітками про отримання кореспонденції суду та поштові повідомлення. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представників Головного управління МВС України в м.Києві та Прокуратури м.Києва на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними у повному обсязі та підлягають задоволенню судом з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи від 11.12.2009 року Першим заступником прокурора Деснянського району м.Києва порушено кримінальну справу за фактом шахрайського заволодіння невстановленою особою автомобілем "Ауді” А-8" д.н.з.[NUMBER], що належить [PERSON] за ч.3 ст.190 КК України (а.с.6). Як вбачається з постанови про накладення арешту на майно від 21.01.2010 року, накладено арешт на автомобіль марки "Ауді" А-8 кузов [NUMBER], сірого кольору, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.7). Як було встановлено у судовому засіданні, вищевказаний автомобіль зареєстрований за позивачем, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). Згідно з відповіддю Прокуратури м.Києва на ім'я [PERSON] від 20.05.2014 року №17/1/1-0654-13, 10.01.2014 року слідчим СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві Телепеньком О.А. кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України перекваліфіковано на кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України. Відповідно до постанови від 30.04.2014 року [PERSON] позбавлено статусу потерпілого. Інші особи у вказаному кримінальному провадженні потерпілими не визнавались (а.с.56-57). Відповідно до рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10.04.2013 року, [PERSON] в позові до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, витребування майна з чужого незаконного володіння та про визнання права власності - відмовлено (а.с.14-18). Згідно з ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 31 липня 2013 року, апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено, рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10.04.2013 року залишено без змін (а.с.20-21). Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду м.Києва від 30.10.2013 року, касаційну скаргу [PERSON] - відхилено, рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10.04.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 31 липня 2013 року залишено без змін (а.с.22-24). Таким чином постановою про накладення арешту на майно від 21.01.2010 року накладено арешт на майно позивача, який не є фігурантом кримінальної справи. У відповідності до вимог ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незважаючи від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України, задекларовано принцип непорушності права власності, згідно якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Встановлені судом обставини, свідчать про те, що відповідачем порушено принцип недоторканості власності та обмежено право власності позивача, шляхом безпідставного накладення арешту на належне йому на праві власності майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved