Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкування з дітьми, в обґрунтування позову посилаючись на те, що з 10 травня 2013 року перебував у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року. З цього часу відповідач заперечувала щодо його побачень з дітьми, чинила перешкоди в цьому. Позивач бажає приймати участь у вихованні дітей, як їх батько, адже для хлопчиків важливо спілкуватися з батьком, що, на його думку, буде позитивно впливати на процес виховання дітей, а також на подальший життєвий вибір дітей. Тому на підставі викладеного просив суд зобовязати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; встановити час та дні для зустрічі з батьком кожну суботу сина [PERSON] забирати додому до позивача на почівлю; кожну неділю з 10 годин до 19 годин з синами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у присутності матері за місцем її проживання та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] позов не визнає, та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, підтримавши надані суду письмові заперечення на позов. Представник третьої особи Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме просив винести рішення відповідно до Висновку Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 12 жовтня 2015. Суд, вислухавши позивача, відповідача, представника 3-ї особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст.159 СК України\~позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні може бути заявлений якщо один з батьків, з ким проживає дитина, ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України „Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом\~ст.141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно із\~ ст.153 СК України\~ мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини\~\~і\~\~основоположних свобод\~(зі змінами внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами\~\~та обов'язками\~\~цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його\~\~розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними\~в інтересах дітей. Відповідно до\~\~ст.1 ч.ч.2,3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей\~\~(учинено\~\~у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006)\~\~предметом цієї Конвенції\~\~є - у найвищих інтересах дітей підтримка\~\~їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом\~\~забезпечення\~\~становища, при якому діти особисто або через\~\~інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції\~\~розгляд судовим органом справ, що стосується\~\~дітей, визначається\~\~розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані\~\~зі здійсненням\~\~батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця\~\~проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «суб'єкти батьківської відповідальності» -\~\~батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно\~\~до\~\~ст.ст.3,7,8,18,19 Конвенції про права дитини (ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України\~\~№ 789-XII\~\~від 27.02.91) в усіх діях щодо дітей,\~\~незалежно від того,\~\~здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами,\~\~\~\~адміністративними чи законодавчими органами, першочергова\~\~\~\~увага\~\~\~\~приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити\~\~дитині\~\~такий захист і піклування,\~\~які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків,\~\~опікунів чи інших\~\~осіб, які відповідають\~\~за\~\~неї\~\~за законом,\~\~і\~\~з\~\~цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має\~\~право\~\~на\~\~піклування своїх батьків. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома\~\~батьками,\~\~підтримувати\~\~на\~\~регулярній\~\~основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками,\~\~за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб\~\~забезпечити\~\~ визнання\~\~ принципу\~\~ загальної\~\~ та\~\~однакової відповідальності\~\~обох\~\~батьків\~\~за\~\~виховання\~\~і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни\~\~несуть\~\~основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці вживають всіх необхідних\~\~законодавчих, адміністративних,\~\~соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини\~\~від\~\~відсутності\~\~піклування\~\~чи\~\~недбалого\~\~і брутального\~\~ поводження\~\~з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України\~\~01.04.2007), дитина\~\~та її батьки мають право встановлювати й підтримувати\~\~регулярний контакт один з одним, такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах\~\~дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається\~\~можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми\~\~контакту з одним з батьків. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони з 10 травня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після сварки між [PERSON] та [PERSON], діти залишилися проживати разом з матірю за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артеківська, буд. 26 а, кв. 7. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO], працює ТОВ «Укршина» ООО, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи. Відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO]. Разом з нею проживають малолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матірю створені за місцем мешкання дітей всі належні умови для виховання та розвитку. Під час розгляду справи судом виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради розглянуто питання щодо призначення днів побачень батька [PERSON] з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Висновком Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 12.10.2015 №4/4-1107 призначено [PERSON] дні побачень з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] кожні першу та третю суботу та неділю місяця з 10-00 годин до 18-00 годин в присутності матері. З урахуванням наведеного, наданих доказів, того, що відповідач має постійну роботу та заробіток і відповідно до ст.153 СК України має право на безперешкодне спілкування зі своїми дітьми, має бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні дітей, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. З огляду на вищевикладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що позивачу слід надати право спілкуватися з дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] кожну неділю з 10-00 до 18-00 години у присутності матері за місцем їх проживання: [INFO], б. 39. В іншій частині позову відмовити. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial