Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. При цьому, позивач посилається на те, що 11 листопада 2013 р. між позивачем та ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" був укладений Договір банківського вкладу №40-в-16-1991 (вклад "Постійний вкладник").Згідно п.2. Договору банківського вкладу сума вкладу складає 15 500,00 доларів США з процентною ставкою у розмірі 11,00 процентів річних. Відповідно до умов п.2. Договору банківського вкладу, датою внесення суми вкладу є 11 листопада 2013 р., а датою повернення владу є 16 листопада 2014 р. 16.11.2014 р. Позивач звернувся до Харківського відділення №7 ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" із заявою про повернення повної суми вкладу (депозиту) у розмірі 15 500,00 доларів США у зв'язку із настанням дати повернення вкладу (депозиту). На неодноразові звернення Позивача, працівники Банку відповідали, що немає можливості сплатити дану суму, оскільки немає готівки у касі банку, та за допомогою банкомата також немає можливості отримати суму вкладу у доларах США. П.п. 3.1.4. п. 3. Договору банківського вкладу передбачено, що банк зобов'язується повернути повністю Вклад та нараховані проценти у "Дату повернення", зазначену у п.2 договору банківського вкладу, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок Вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви Вкладника, підтвердивши повернення Вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції Банку та/або виписки з Депозитного рахунку. Також п.п. 4.2. п. 4 Договору банківського вкладу зазначено, що остаточний розрахунок Банку з Вкладником (повернення суми Вкладу) у "Дату повернення" здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок Вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника. Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті/банківських металах №24840 від 17.11.2014 р., грошові кошти у розмірі 15 500,00 доларів США були перераховані з депозитного рахунку [NUMBER] на картковий рахунок [NUMBER] з призначенням платежу "Повернення депозиту згідно договору 40-В-16-1991", але ці грошові кошти ні у касі банку, а ні через банкомати фізично отримати не можливо. Відповідно до п.п.3.4.3. п.3.4 Договору банківського вкладу, вкладник має право отримати суму Вкладу та нараховані проценти в "Дату повернення" зазначену у п.2. Договору банківського вкладу (це 16.11.2014 р.). У зв'язку з тим, що 16 листопада 2014 р. припадає на вихідний день, то датою закінчення договору вважається 17 листопада 2014 р. Крім того, на думку позивача, з відповідача на його користь слід стягнути пеню в розмірі: (15 500 доларів США х 3%) : 100 : 365 (днів у році) х 14 (кількість днів просрочки) = 17,83 дол. США. Розрахунок трьох відсотків річних: (15500 х 3): 100 : 365 = 1,27 х 14 (днів прострочки) = 17,83 дол. США За весь час невиконання відповідачем своїх зобов'язань позивачу, на його думку, були завдані моральні страждання. Дії відповідача, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали Позивачу душевні страждання і переживання, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями Відповідача. Позивач 13 листопада 2014 р. придбав будинок та земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з чим Позивач розраховував на розпорядження цими коштами після закінчення строку дії договору. Проте, неправомірні дії Відповідача здійснили негативний вплив на психологічний стан Позивача, оскільки Позивач переживав і нервував з приводу нестачі коштів на придбання будинку та земельних ділянок, як наслідок прийшлося шукати та позичати грошові кошти у родичів та друзів. Виходячи з вищевикладених підстав Позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. В ході розгляду справи позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій він збільшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 15 500 доларів США за курсом, що відносно гривні по курсу НБУ станом на 12.02.2015 р. (1 дол. США = 25,099 грн.) еквівалентно 389 034,50 грн., пеню у розмірі 115,93 доларів США, 3% річних у розмірі 115,93 доларів США за період з 18.11.2014 р. по 16.02.2015 р., що відносно гривні по курсу НБУ станом на 12.02.2015 р. (1 дол. США = 25,099 грн.), що еквівалентно 5 819,45 грн., інфляційні в сумі 31 900,82 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а всього стягнути 436 754,77 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" був укладений Договір банківського вкладу №40-в-16-1991 (вклад "Постійний вкладник). Згідно п.2. Договору банківського вкладу сума вкладу складає 15 500,00 доларів США з процентною ставкою у розмірі 11,00 процентів річних. Відповідно до умов п.2. Договору банківського вкладу, датою внесення суми вкладу є 11 листопада 2013 р., а датою повернення владу є 16 листопада 2014 р. 16.11.2014 р. Позивач звернувся до Харківського відділення №7 ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" із заявою про повернення повної суми вкладу (депозиту) у розмірі 15 500,00 доларів США у зв'язку із настанням дати повернення вкладу (депозиту). Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті/банківських металах №24840 від 17.11.2014 р., грошові кошти у розмірі 15 500,00 доларів США були перераховані з депозитного рахунку [NUMBER] на картковий рахунок [NUMBER] з призначенням платежу "Повернення депозиту згідно договору 40-В-16-1991", але ці грошові кошти ні у касі банку, а ні через банкомати фізично отримати не можливо. Відповідно до п.п.3.4.3. п.3.4 Договору банківського вкладу, вкладник має право отримати суму Вкладу та нараховані проценти в "Дату повернення" зазначену у п.2. Договору банківського вкладу (це 16.11.2014 р.). У зв'язку з тим, що 16 листопада 2014 р. припадає на вихідний день, то датою закінчення договору вважається 17 листопада 2014 р. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. 4.2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Крім того Закон України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ від 12.05.1991 р. із змінами, регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприєцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Згідно з п. 22 ст. 1 цього Закону, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. За приписами ч. 5 ст. 10 Закону, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Правову позицію з цього приводу викладено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", де у п. 20 зазначено, що пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. У зазначеній постанові Пленуму також вказується, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Таким чином, з Відповідача на користь Позивача слід стягнути пеню в розмірі: (15 500 доларів США х 3%) : 100 : 365 (днів у році) х 14 (кількість днів прострочки) = 17,83 дол. США. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також при проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом: Розрахунок трьох відсотків річних: (15500 х 3): 100 : 365 = 1,27 х 14 (днів прострочки) = 17,83 дол. США Також, згідно з ч.2 ст.22 Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За весь час невиконання Відповідачем своїх зобов'язань позивачу були завдані моральні страждання. Дії Відповідача, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали Позивачу душевні страждання і переживання, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями Відповідача. А саме, укладаючи Договір банківського вкладу та довіряючи свої грошові кошти ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА", він розраховував на порядність і чесність Відповідача, дотримання Відповідачем всіх умов і положень договору та діючого законодавства України. Відмова в повернені суми вкладу порушила плани Позивача в частині розпорядження власними грошовими коштами, стало для неї сильним шоком від нахабства і незаконності дій по відношенню до своїх вкладників - людей, які повірили Банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні і довірили свої особисті кошти, ти самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримали невдячність, і недбале ставлення до виконання Банком зобов'язань за договором. Крім того, позивач 13 листопада 2014 р. придбав будинок та земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з чим позивач розраховував на розпорядження цими коштами після закінчення строку дії договору. Проте, неправомірні дії відповідача здійснили негативний вплив на психологічний стан позивача, оскільки позивач переживав і нервував з приводу нестачі коштів на придбання будинку та земельних ділянок, як наслідок прийшлося шукати та позичати грошові кошти у родичів та друзів. Виходячи з вищевикладених підстав Позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться. Суд вважає, що доводи, викладені відповідачем в своїх письмових запереченнях вищезазначені висновки суду не спростовують, належними та допустимими доказами не підтверджені, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved