Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що між\~ [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , Марі, [PERSON] 15.11.2013 року було укладено договір позики, який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 1 610 909 грн. 25 коп., що на день передачі коштів відповідало еквівалентові суми у 150 000,00 Євро, а відповідач у свою чергу зобов"язувався повернути зазначені кошти у термін до 31.12.2013 року. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2015 року позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 24 099 000 грн. 00 коп., яка складається з основного боргу у сумі 4 350 000 грн. 00 коп. та пені за прострочення виконання договору у сумі 19 749 000 грн. 00 коп. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позики від 15.11.2013 року, а саме у зв`язку з порушенням строків повернення позики. Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З пояснень відповідача, відібраних під час виконання Комісаріатом поліції округу Кан Французької Республіки окремого доручення Дарницького районного суду м.Києва (а.с.32-40), у перекладі на російську мову (а.с.43-52) вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, він пояснив, що у 2013 році він приїхав до м.Києва з метою зйомки фільму. Співпродюсер майбутнього фільму на ім"я [PERSON] , з яким працював відповідач, уклав угоду з особою, у якої він взяв у позику 150 000 Євро, з яких 50 000 Євро він дав відповідачу. Через події які стались в Україні, фільм не було знято, а грошові коши, які отримав відповідач у сумі 50 000 Євро він використав на витрати пов"язані з\~ відрядженнями до м.Києва. Також відповідач повідомив, що у судове засідання у вказаній справі він з"являтись не буде, однак доручить це адвокату. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , Марі, [PERSON] 15.11.2013 року було укладено договір позики, який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 1 610 909 грн. 25 коп., що на день передачі коштів відповідало еквівалентові суми у 150 000,00 Євро, а відповідач у свою чергу зобов"язувався повернути зазначені кошти у термін до 31.12.2013 року (а.с.5-8). Однак позичальник [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав, грошових коштів за позикою не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно норм ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що відповідач\~ умови договору позики належним чином не виконує, у зв`язку з чим заборгував позивачу грошові кошти станом на 30.03.2015 року у сумі 24 099 000 грн. 00 коп., яка складається з основного боргу у сумі 4 350 000 грн. 00 коп. та пені за прострочення виконання договору у сумі 19 749 000 грн. 00 коп. Позивачем надано суду розрахунок суми заборгованості з урахуванням курсу Євро, що визначено АТ "Банк "Національні інвестиції" станом на 30.03.2015 року та який перевірено судом. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved