Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач ТОВ "Колекторське Агентство Фактор" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив постановити рішення, яким стягнути з останніх на його користь в солідарному порядку борг по кредитному договору № Ф1-06/41052-316 від 30 червня 2005 року в сумі 9109 гривень 55 копійок, та витрати по сплаті судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.06.2006 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір № Ф1-06/41052-316, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 % строком до 30.06.2009 року. Також [PERSON] зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. В порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 9109 грн. 55 коп., з яких: 4794,50 грн. - тіло кредиту, 0,00 грн. - відсотки та комісійні доходи, 4315 грн. 05 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту ті відсотків (за останні 90 днів). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений договір поруки № Ф1-06/41052-316-п від 30.06.2006 року, згідно умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед первісним кредитором за порушення обов'язків за кредитним договором, як солідарний боржник. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимог № 1 від 25.12.2008 року, укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (первісний кредитор) та ТзОВ "Колекторське Агентство "Фактор" (новий кредитор), первісний кредитор передав, а новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № Ф1-06/41052-316 від 30.06.2006 року. Зобов'язання за кредитним договором від 30.06.2006 року до цього часу відповідачами не виконані, тому позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідачів, та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явися. Подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, не заперечив щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмові заперечення. Позовні вимоги не визнала, розгляд справи просила провести без її участі, за участю її представника адвоката [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмові заперечення, просила суд відмовити в задоволенні позову, розгляд справи просила провести без її участі, за участю її представника адвоката [PERSON] В письмових запереченнях вказала, що згідно п.6.2 Договору поруки, цей договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Згідно п.7.2 кредитного договору № Ф1-06/41052-316 від 30.06.2006 року, що укладений між [PERSON] та ТзОВ Банк «Фінанси та Кредит», даний кредитний договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Однак згідно п 3.3. кредитного договору позичальник зобов'язується здійснити останню сплату ануїтетного платежу не пізніше 30 червня 2009 року. Отже, обов'язок по своєчасній сплаті кредиту у позичальника закінчився 30.06.2009 року. За таких підстав слід застосувати вимоги ст. 559 ЦК України про припинення поруки та положення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п.24, де зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами - з 30.06.2009 року, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Ніяких повідомлень, вимог позивач відповідачу [PERSON] не подавав, лише пред'явив зазначений позов 09.12.2013 р. За таких підстав просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] в зв'язку з припинення дії поруки та спливом строків позовної давності. Представник відповідачів адвокат [PERSON] позов не визнав. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність та без участі відповідачів. Надав копію кредитного договору № Ф1-06/41052-316 від 30.06.2006 року (екземпляр відповідача). Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 червня 2006 року між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Ф1-06/41052-316, за умовами якого Банк надає відповідачу [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси з оплатою по процентній ставці 0,0001 відсотків річних, строком до 30.06.2009 року. Однак, як вбачається з копії договору, наданої позивачем, в ньому міститься виправлення суми Кредитних ресурсів, а саме в п. 2.1. друкованого тексту договору зазначена сума « 7000,00 грн.», яка явно виправлена і дописана від руки. З копії договору, наданої представником відповідача вбачається, що сума Кредитних ресурсів згідно п.2.1 становить 3500,00 грн. Згідно п.3.3 кредитного договору № Ф1-06/41052-316 погашення заборгованості здійснюється згідно графіку (додаток 1, який є невід'ємною частиною цього договору). Вказаний додаток 1 до кредитного договору не був наданий представником позивача в якості доказу на підтвердження заявлених позовних вимог. Що стосується позовної вимоги про стягнення з поручителя [PERSON] в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору, то дана позовна вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав. 30 червня 2006 року між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель), [PERSON] (Боржник) був укладений договір поруки № Ф1-06/41052-316-п, за умовами якого поручитель зобов'язується відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань боржником за кредитним договором від 30.06.2006 року. Відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності. Зважаючи на те, що позивач у встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк від дня настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору від 30 червня 2006 року не звернувся до суду з даними позовними вимогами до поручителя, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителя задоволенню не підлягають. Суд зважає на те, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Суду не були надані докази того, що представник позивача направляв такі вимоги відповідачу протягом щести місяців від дати 30.06.2009 року, або подав позов в цей же термін. За таких підстав слід застосувати вимоги ст. 559 ЦК України про припинення поруки та положення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п.24. 25 грудня 2008 року між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" (Первісний кредитор) та ТОВ "Колекторське Агентство Фактор" (Новий кредитор) укладено договір № 1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор набуває право вимоги до боржників за кредитними договорами згідно додатку №1. Позивачем не надано належним чином завіреної копії додатку 1 до договору №1 про відступлення прав вимоги від 25 грудня 2008 року. Між тим, до позову надано витяг з додатку №1, який належним чином не завірений, не підписаний та не містить дати. У вказаному витязі зазначено: сума за основним боргом - 4887,00 грн., однак це не узгоджується сумі боргу по тілу кредиту 4794,50 грн., що зазначений в позові. Враховуючи, що сума Кредитних ресурсів згідно п.2.1 договору кредиту становить 3500,00 грн. (як зазначено в примірнику договору відповідача), а в примірнику позивача ця сума зазначена 7000 грн.; до позову не надано належного розрахунку на підтвердження зазначених позивачем обставин, то з матеріалів справи є очевидним суперечливість заявлених позовних вимог, та вбачається їх необґрунтованість. Згідно п.1.5. Договору №1 про відступлення прав вимог, моментом відступлення права вимоги визначається моментом відшкодування новим кредитором повної вартості відступленого права вимоги відповідно до пункту 1.3 цього договору (яка згідно п.1.3 складає 36 032 166,56 грн.). Позивачем не надано належних та допустимих доказів оплати вартості відступленого права, та не доведено факту набуття прав кредитора. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Разом з тим позивачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та детальний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором; направлення відповідачам письмового повідомлення про відступлення права вимоги за їх борговими зобов'язаннями. Надані суду копії правовстановлюючих документів належним чином не завірені. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведені належним чином, а тому задоволенню не підлягають. Суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову на підставі пропуску стороною строків позовної давності, хоча це є очевидним, а відмовляє в задоволенні позову через відсутність таких підстав. Подані позивачем письмові докази в обґрунтування заявлених ним позовним вимог є недопустимими. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed