Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила: встановити факт народження у неї дитини чоловічої статті, яка народилась 21 грудня 2016 року на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона є громадянкою України. В зареєстрованому шлюбі не перебуває та не перебувала. Під час перебування в приватних справах в Автономній Республіці Крим у неї 21 грудня 2016 року народився син. Відповідно до положень Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" сухопутна територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією України. На підтвердження народження дитини їй 20 січня 2017 року державним бюджетним закладом охорони здоров'я республіки Крим "Сімферопольський клінічний пологовий будинок №1" було видане медичне свідоцтво про народження серія 35 №005537. Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, видане незаконними органами, що функціонують на території АРК, свідоцтво про народження дитини не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, родинних зв'язків між дитиною та нею, матір'ю дитини. Це створює перешкоди у реалізації нею батьківських прав і у подальшій реалізації правового статусу громадянина України новонародженою дитиною (отримання свідоцтва про народження дитини, відповідних соціальних послуг, виплат). Враховуючи, що вона є громадянкою України, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, її син від народження, незалежно від місця його народження, відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України" є громадянином України. Наприкінці лютого 2017 року вона виїхала з тимчасово окупованої території України (АРК) та приїхала за місцем свого постійного місця проживання та реєстрації Харківська область, м. Зміїв, в'їзд Пролетарський, буд. 6, де звернулась до Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію народження та видачу свідоцтва про народження дитини. Однак керівник органу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] відмовила у проведені державної реєстрації народження сина з тієї підстави, що на підтвердження народження у неї дитини надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з наведеним, з метою підтвердження факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту народження у неї дитини 21 грудня 2016 року на тимчасово окупованій території України, вимушена звернутися на підставі положень ст. 257-1 ЦПК України до суду з даною заявою. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні своєї заяви з підстав, викладених у ній. Представник Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, керівник відділу [PERSON] направила на адресу суду листа про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з копії паспорту заявниці, [PERSON] є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [INFO], в'їзд Пролетарський, буд. 6. (а. с. 4). Згідно даних копії Медичного свідоцтва про народження серії 35 №005537 від 20.01.2017 року, виданого Сімферопольським клінічним пологовим будинком №1, у [PERSON], [INFO], 21 грудня 2016 року о 5 год. 30 хв. народився хлопчик, вагою 3000 г, довжиною 49 см. Місцем народження зазначено: республіка Крим, м. Сімферополь. (а. с. 6). Зі змісту відмови [PERSON] у проведенні державної реєстрації народження від 01.03.2017 року № 395-15.28-04.05 вбачається, що Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у державній реєстрації народження у неї 21 грудня 2016 року дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Положення про свідоцтво про народження, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №127, свідоцтво про народження є документом, що підтверджує факт реєстрації народження дитини. Свідоцтво про народження видається за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків (одного з батьків) за їх (одного з них) письмовою або усною заявою, а разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин з'явитися за свідоцтвом про народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації медичного закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (ст. 144 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. ч. 4, 8, 9 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності - рішення суду. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров'я та довідки з місця проживання дитини. У разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред'явленням паспорта. У разі відсутності документів про народження дитини державна реєстрація її народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має право бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Оскільки заявниця [PERSON], яка є громадянкою України, має зареєстроване постійне місце проживання на території України, народила 21 грудня 2016 року дитину на території, яку визнано тимчасово окупованою територією (АР Крим м. Сімферополь), про що було видано медичне свідоцтво про народження, яке не є дійсним в Україні; вказана обставина унеможливлює отримання матір'ю дитини свідоцтва про народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану України; з метою захисту законних прав та інтересів народженої у [PERSON] дитини, належить встановити факт народження, що є підставою для відповідної реєстрації народження в органах реєстрації актів цивільного стану. За таких обставин, заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved