Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі 1000 грн., починаючи з дня подання заяви і до її повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій просила суд розгляди справу без її участі, заявлені вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України за неявки відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить поштове повідомлення. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми, суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч.1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 31 липня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4) та стали проживати разом. Під час спільного проживання в них народилася дочка: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] її батьком є, відповідач по даній справі [PERSON] Позивачка з відповідачем проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дітей. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Позивачка, мати неповнолітньої дитини несе обовязок по утриманню дитини, у звязку з чим вона має право на звернення до суду з позовом до батька про стягнення коштів на часткове покриття витрат, повязаних з утриманням дитини. Відповідач як батько повинен брати участь по належному утриманні неповнолітньої дитини, забезпечувати коштами необхідними на відповідне харчування, одяг, школу, а також інших потреб для дитини цього віку. У відповідності до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач ні заперечень проти позову, ні будь- яких доказів, які б свідчили про те що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, до суду не подав. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved