Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

У листопаді 2020 року Позивач КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу, в обґрунтування позову вказавши наступне. Відповідачі мешкають в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.02.2017 по 30.09.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 12248,48 гривень. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь КП «Водоканал» заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення у розмірі 12248,48 гривень та стягнути на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Ухвалою суду від 23.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 11.01.2021 року заяву відповідача [PERSON] задоволено. Продовжено строк для подання відзиву на позов, у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 15.01.2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якій [PERSON] проти задоволення позову заперечує посилаючись на відсутність договору на постачання холодної води, невірне нарахування за житлово-комунальні послуги та пропуск позивачем строку позовної давності. 24.02.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача просить позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідачі вчетверте не з`явилися, повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання від 19.11.2020, 27.11.2020 року. [PERSON] з 16.03.1994р. по теперішній час, [PERSON] з 07.05.2015 року по теперішній час. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водопостачання та водовідведення», збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг на розрахунковий рахунок КП «Водоканал». Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідачі мали змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористалися цією можливістю. Згідно довідки КП «Водоканал» та розрахунку заборгованості, за період з 01.02.2017 року по 30.09.2020 року відповідачі мають заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення загальним розміром 12248,48 гривень (а.с. 6). Зазначений розрахунок позивача відповідачами не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо повного погашення заборгованості. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачами своїх обов`язків по оплаті за надані послуги, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відзиві відповідач [PERSON] посилаються на відсутність договору, проте, відсутність договору з позивачем не позбавляє обов`язку оплати за надані послуги. (Постанова Верховного Суду від 20.04.2016р. у справі № 6-2951цс15). Так, дійсно, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). У ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Рішення Запорізької міської ради №546 від 28.10.1999 «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення» є акт органу місцевого самоврядування, який є обов`язковим для виконання на території м. Запоріжжя та є підставою для виникнення правовідносин між КП «Водоканал» та споживачами по водопостачанню та водовідведенню, а відтак і по сплаті вищевказаних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, тобто не є підставою для невиконання зобов`язань. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою також зареєстрований і [PERSON] . Даних щодо звернення, заяв з підтверджуючими документами на адресу КП «Водоканал» щодо не проживання за цією адресою відповідачами не було долучено до матеріалів справи. Факт відсутності звернення до КП «Водоканал» із такими заявами міститься також і у відповіді на відзив позивача. А отже, [PERSON] в силу ст. 1 Закону «Про житлово-комунальні» (що діяв на час надання послуг), є споживачем житлово-комунальних послуг, в т.ч. з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, користувалася та користується даними послугами, які надаються КП "Водоканал", обізнана про свій обов`язок сплачувати за комунальні послуги та була обізнані про наявність боргу. Судом встановлено із відповіді на відзив позивача, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2010 року № 2-327/2010 [PERSON] був визнаний судом власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Цим же рішенням йому було виділено в володіння та користування житлову кімнату № 7 площею 12,93 кв.м., що складає 49/100 частини квартири. А [PERSON] виділено житлову кімнату № 2 , площею 13,59 кв.м., що складає 51/100 частин квартири. З 01.10.2011 згідно заяви [PERSON] , довідки ВРЕЖО №13 та рішення суду № 2-327/2010 від 20.05.2010 р., по квартирі [ADDRESS] було проведено розподіл особового рахунку. Тому, з 01.10.2011 квартира має статус комунальної, з 2 особовими рахунками: особовий рахунок № [NUMBER] , де відповідальний квартиронаймач [PERSON] , з кількістю зареєстрованих на той час - 1 особа, та особовий рахунок № [NUMBER] , - відповідальний квартиронаймач [PERSON] , з кількістю зареєстрованих 1 особа. 07.05.2015 р., за даними, що є в КП «Водоканал», [PERSON] , яка вступила в шлюб з [PERSON] , зареєструвалася за адресою: [ADDRESS] .З 07.05.2015р. по особовому рахунку № [NUMBER] кількість зареєстрованих збільшилось до 2 осіб (зміни внесено в електронному режимі фахівцями КП «Основаніє»). А по особовому рахунку № [NUMBER] з серпня 2013р. змінено власника на [PERSON] (зміни внесено фахівцями КП «Основаніє» в електронному режимі, споживач до КП «Водоканал» не звертався). А отже, нарахування за о/р [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] здійснюється відповідно до питомої норми водоспоживання з розрахунку на дві зареєстровані особи, та за о/р [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , здійснюється відповідно до питомої норми водоспоживання з розрахунку на одну зареєстровану особу. Таким чином, за даними, що містяться в КП «Водоканал», нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення [PERSON] здійснюється саме за о/р [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] , оскільки з заявами до КП «Водоканал» остання не зверталася, ніяких договорів оренди, ані [PERSON] , ані [PERSON] до підприємства не надавали, до матеріалів справи доказів звернення до КП «Водоканал» з відповідними заявами також не надано. Порядок проведення перерахунку з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення споживачам фізичним особам регулюється Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введеними вдію Постановою КМУ від 21.07.2005 р № 630, «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та / або членів його сім`ї», затвердженим рішенням виконавчого комітету ЗМР № 142 від 24.03.2017 р. (додається) Та, п.29 Правил передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). А п. 6 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що за умови документального підтвердження, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Порядком від 24.03.2017 р. встановлено, що при несвоєчасному зверненні споживач(ів) до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться. Отже, згідно чинного законодавства, [PERSON] повинна була своєчасно звернутися до КП «Водоканал» для проведення перерахунку з заявою про проведення перерахунку та підтверджуючими документами у встановлений для цього термін або з звернутися із заявою щодо не нарахування на неї за о/р [NUMBER] . Проте, відповідач [PERSON] із заявою та підтверджуючими документами щодо проживання в іншому місці, в т.ч. в кімнаті № 2 кв. [ADDRESS] , або щодо не нарахування на неї за о/р [NUMBER] не зверталася, доказів звернення до відзиву не надано. У зв`язку з відсутністю звернень, нарахування проводилися згідно чинного законодавства (виходячи з розміру затверджених тарифів за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб). Таким чином, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення здійснювалось КП «Водоканал» відповідно до норм чинного законодавства, а КП «Водоканал» правомірно звернувся із позовною заявою до [PERSON] . Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна від 18.05.2017 р. його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, [PERSON] зареєстрована та проживала в кв. [ADDRESS] . Доказами того що вона проживала разом з солідарним співвідповідачем [PERSON] є також рішення, на яке сама ж відповідач [PERSON] посилається у відзиві, а саме рішення Орджонікідзевського районного суду № 335/1679/17 від 18.05.2017 р. та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 07.09.2017, якими залишено без задоволення позов [PERSON] до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Відповідно до змісту судових рішень [PERSON] повідомляла суду, що постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , що було перевірено судом та встановлено. Крім того, те, що відповідач [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] не звільняє її від її обов`язків щодо сплати заборгованості за отримані послуги. Відповідно до ч. 1ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Отже, судом було встановлено, що вона постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . А відповідно до частин 4, 7 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовим рішенням (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Крім того, станом на сьогодні відсутнє рішення щодо втрати права користування приміщенням [PERSON] та її зняття з реєстрації. Не надано й доказів добровільного зняття з реєстрації [PERSON] . Додана до матеріалів справи та до відзиву копія договору оренди не береться судом до уваги як доказ проживання в кімнаті, що належить [PERSON] , оскільки договір не відповідає вимогам цивільного законодавства, а саме в договорі відсутній навіть предмет договору, тому що не зазначена яка саме частина квартири, якою площею, який номер кімнати передавалася в оренду за договором оренди від 01.02.20 р. Щодо копії договору оренди то він укладений тільки 01.02.20 р., а заборгованість КП «Водоканал» просить стягнути за період з 01.02.2017 р.. по 30.09.2020 р. Крім того, до КП «Водоканал» не надходили від [PERSON] відповідні заяви з підтверджуючими документами, що вона користується послугами з централізованого водопостачання та водовідведення саме за о/р [NUMBER] . Таким чином, [PERSON] є солідарним відповідачем по справі. А отже, виходячи з вищенаведеного, обов`язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону, та факт неотримання цих послуг споживачем [PERSON] не доведено, як і не було надано доказів на підтвердження того, що вона звертався до комунального підприємства з відповідною заявою про її проживання в кімнаті [ADDRESS] , де обліковується особовий рахунок [NUMBER] (відкритий на ім`я [PERSON] ), або с заявами щодо не нарахування на неї по о/р [NUMBER] (відкритий на ім`я [PERSON] ), а тому КП «Водоканал» правомірно звернувся із позовною заявою до [PERSON] . З огляду на наведене, доводи відповідача [PERSON] , що КП «Водоканал» не вірно нараховує заборгованість необґрунтованими. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за спожиту воду і послуги водовідведення відповідачами не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачами було здійснено заходи по повному погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом із тим, [PERSON] до суду подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначений загальний термін позовної давності три роки. Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.Після переривання перебіг позовної давності починається заново.Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що в порядку наказного провадження КП «Водоканал» до відповідачів не звертався, вимоги пред`явив за період з 01.02.2017 року по 30.09.2020 року до суду 11.11.2020 року. Згідно рішення № 335/15709/17 Орджонікідзевським районним судом стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованість за спожиту воду та послуги каналізації за період з 01.10.2014 року по 31.01.2017 року в розмірі 7437,32 грн.. Відповідачами за цей період здійснювалося погашення боргу, яке зараховувалося в погашення рішення суду №335/15709/17 на загальну суму 1155,48 грн., що не може бути визнано судом як переривання перебігу позовної давності за поточними нарахуваннями за період з 01.02.2017 року по 30.09.2020 року. Разом із тим, жодного платежу на погашення поточних нарахувань відповідачами сплачено не було. З вимогами позивач до суду звернувся 11.11.2020 року, тобто з урахуванням строку позовної давності за три роки міг звернутися з вимогами про стягнення заборгованості з 11.11.2017 року по 03.03.2020 року. Отже, з урахуванням вищенаведеного судом застосовується позовна давність до вимог з 02.2017 року по 11.2017 року, в решті частині заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] , [PERSON] солідарно в розмірі 10096, 36 грн. Відповідачем [PERSON] подано заява про застосування позовної давності, у зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, заявлених за період часу до листопада 2017 року та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку з урахуванням строку позовної давності заборгованість в межах позовних вимог за період часу з листопада 2017 року по 30.09.2020 року в розмірі 10096,36 грн., в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1742,46 грн. (задоволено 82,42% позовних вимог).

Outcome: partial