Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

27.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], за місцем проживання батька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2016 року. На даний час в провадженні суду знаходиться справа про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована проживаючою за місцем реєстрації матері: [ADDRESS], однак, фактично, з моменту народження, проживає з ним та його батьками за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, є винною в розпаді сім'ї. З січня 2017 року мати перестала цікавитися дочкою. В будинку, де зареєстрована відповідач, вона фактично не проживає, оскільки він знаходиться в аварійному стані, відключені світло, газ , водопостачання, вибиті вікна. Тобто, [PERSON] не має постійного місця проживання та не має можливості забезпечити дочку нормальними умовами. Малолітня дочка проживає в квартирі, де створено всі умови для нормального існування, вона оточена любов'ю та піклуванням з його боку та боку його батьків. Відвідує дитячий садок за місцем фактичного проживання. [PERSON] вказав, що працює, має стабільний заробіток та можливість створити всі необхідні умови для гармонійного розвитку. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю на позовних вимогах наполягав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Мартинова О.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила ухвалити рішення в інтересах малолітньої дитини. Представник третьої особи служби у справах дітей Шевченківського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про причини неявки не повідомив. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтв про народження та про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 16 квітня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 4, 5, 6). Малолітня [PERSON] зареєстрована проживаючою за місцем реєстрації матері [PERSON]: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 24.02.2017 року. (а.с.7). Згідно акту обстеження від 24.02.2017 року, складеного депутатом Бірківської сільської ради [PERSON] в присутності [PERSON], секретаря опікунської ради при виконкомі Бірківської сільської ради [PERSON] та фахівця із соціальної роботи ЗРЦСССДМ [PERSON], у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], неодноразово були пожежі, шибки у вікнах вибиті, газопостачання, електропостачання та водовідведення відключені, одна з стін відійшла від будинку. В даному будинку вже близько трьох років фактично ніхто не проживає. Малолітня [PERSON] жодного дня за даною адресою не проживала. (а. с. 8). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП "Жилкомсервіс" від 10.02.2017 року. (а. с. 9). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 13.02.2017 року, за адресою: [ADDRESS] умови проживання є задовільними, приміщення обладнано побутовою технікою, меблями, необхідними предметами вжитку, зроблено косметичний ремонт, прибрано. Для малолітньої [PERSON] створено необхідні умови для проживання та виховання. (а. с. 10). Малолітня [PERSON] спостерігається в КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №14" з народження за адресою [ADDRESS]. (а. с. 11). Згідно сертифікату серії 12ЯЯф №935868, У [PERSON] наркологічних захворювань не виявлено. (а. с. 12). Психіатричних протипоказань для виконання батьківських обов'язків у [PERSON] не виявлено, що підтверджується висновком ЛКК №49 КЗОЗ "Харківський міський психоневрологічний диспансер №3". (а. с.13). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, оскільки в даному випадку є бажання самої дитини, тому у суду є всі підстави для визначення місця проживання неповнолітньої дитини спільно з матір'ю. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зазначеними вище, дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджується, що [PERSON] та його малолітня дочка [PERSON] проживають разом за адресою [ADDRESS], де створені належні умови для проживання дитини; мати дитини [PERSON], а також представник у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області не заперечували проти того, що визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої ї дитини є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved