Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 12 жовтня 2014 року в м. Києві з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем марки "Daewoo Lanos", державний номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до пошкодження автомобіля марки "Hyundai", державний номерний знак [NUMBER], вартість відновлюваних робіт якої становить 10 767,80 гривень. Порзивач стверджує, що ним було здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 10 767,80 гривень, а тому, він змушений звернутись до суду з вимого стягнення понесених ним витрат. Представник позивач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 22 квітня 2014 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспортного засобу №413/14-Т/К/03 та застраховано автомобіль марки "Hyundai", державний номерний знак [NUMBER]. Відпоавідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва №752/17226/14-п від 04 листопада 2014 року, [PERSON] визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, що 12 жовтня 2014 року [PERSON], керуючи автомобілем марки "Daewoo Lanos", державний номерний знак [NUMBER] не дотримався безпечної швидкості та дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Hyundai", державний номерний знак [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 21 жовтня 2014 року, Страхового акту №413/14-Т/К/03-1-1 від 23 жовтня 2014 року та платіжного доручення №23980 від 23 жовтня 2014 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 10 767,80 гривень. 26 грудня 2014 року відповідачу [PERSON] надсилалася досудова вимога №261214-12675/к. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок . Таким чином, матеріальна шкода, яка заподіяна позивачу при вчинені дорожньо-транспортної пригоди відповідачем, повинна бути відшкодована саме відповідачем. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору, підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved