Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Приватне підприємство "ІНТЕКС КОМ" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за Договором поставки нафтопродуктів № ПА-2 від 01.01.2015 року та Договором поруки від 05.10.2015 року у розмірі 282551,61 грн., яка складається із: суми основної заборгованості - 256571,56 грн.; пені за прострочення строків оплати за товар за період з 30.10.2015 року по 22.01.2016 року - 25980,05 грн., зазначивши, що 01 січня 2015 року між Приватним підприємством "ІНТЕКС КОМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АД Груп" було укладено Договір поставки № ПА-2, відповідно до умов якого постачальник взяв на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо), на загальну суму 8068897,82 грн., додатково зазначивши, що згідно Додаткової угоди до Договору поставки нафтопродуктів № ПА-2, оплата товару здійснюється покупцем на підставі рахунку-фактури протягом 3 банківських днів з дати поставки товару, проте станом на 10.09.2015 року покупець мав заборгованість перед позивачем у розмірі 271571,56 грн., що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків від 17.09.2015 року. Відповідно до умов Договору поруки Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Товариством зобов'язань за Договором поставки нафтопродуктів № ПА-2 від 01.01.2015 року У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. У судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду з заявою, про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач, повідомлений по судове засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, не з'явився, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 січня 2015 року між Приватним підприємством "ІНТЕКС КОМ", яке іменується "Постачальник" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АД Груп" яке іменується "Покупець", було укладено Договір поставки нафтопродуктів № ПА-2, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо) (а.с. 7-10). Відповідно п. 1.1. цього Договору предметом Договору є продукція за кількістю та асортиментом, визначена та погоджена сторонами у Договорі, що іменується "Товар" (а.с. 7 -10). Таким чином, судом встановлено, що предметом Договору поставки нафтопродуктів № ПА-2 від 01 січня 2015 року є передача у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "АД Груп" нафтопродуктів (бензин автомобільний, дизельне паливо) на загальну суму 8068897,82 грн. Відповідно п. 2.1. цього Договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар в погоджені сторонами строки, з моменту набрання чинності цим Договором на умовах передбачених цим Договором. Відповідно п. 2.2. цього Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, покупець зобов'язується надавати заявки на поставку кожної партії товару не пізніше 1 дня до дати запланової поставки, своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату товару. Відповідно до п. 4.1. ціна за цим Договором є договірною та визначається за кожну партію поставки товару в рахунках-фактурах. Відповідно п. 1 Додаткової угоди до даного Договору оплата товару здійснюється покупцем на підставі рахунку-фактури протягом 3 банківських днів з дати поставки товару згідно із п. 3.3. Договору (а.с. 11). За період з моменту укладення Договору поставки нафтопродуктів № ПА-2 Приватне підприємство "ІНТЕКС КОМ" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "АД Груп" товар на загальну суму 8068897,82 грн., що підтверджується видатковими накладними, а Товариство оплатило поставлений товар лише частково в розмірі 7812326,26 грн. (а.с. 14-26). 05 жовтня 2015 року між Приватним підприємством "ІНТЕКС КОМ" та [PERSON] було укладено Договір поруки про поруку [PERSON] за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "АД Груп" обов'язків за Договором поставки нафтопродуктів № ПА-2 від 01 січня 2015 року (а.с. 27-29). [PERSON] зобов'язався, як поручитель за Товариство, погасити заборгованість за Договором поставки нафтопродуктів № ПА-2 від 01 січня 2015 року, зокрема у розмірі 256571,56 грн., що також підтверджується розпискою від 13 січня 2016 року (а.с. 29). У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Договором поставки нафтопродуктів № ПА-2 від 01 січня 2015 року та Договором поруки від 05.10.2015 року, позивачем йому було направлено вимогу про сплату боргу № 083015 від 15 січня 2016 року, яка залишена без розгляду. Станом на 03 лютого 2016 року [PERSON] не погасив заборгованість перед Приватним підприємством "ІНТЕКС КОМ" в розмірі 282551,61 грн., яка складається із: суми основної заборгованості - 256571,56 грн. та пені за прострочення строків оплати за товар за період з 30.10.2015 року по 22.01.2016 року - 25980,05 грн., чим порушив не лише умови Договору поруки від 05 жовтня 2015 року та Договору поставки нафтопродуктів № ПА-2 від 01 січня 2015 року, але й норми чинного законодавства України, що також підтверджується матеріалами справи (а.с. 12-26). Будь-яких доказів виконання зобов'язань за Договором поставки нафтопродуктів № ПА-2 від 01 січня 2015 року з боку відповідача суду не надано. Відповідно до п. 5.1. Договору у випадку порушення Договору, сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України та відшкодовує завдані збитки. Відповідно до п. 5.4. Договору покупець за порушення обов'язку, визначеного у п. 4.3. Додаткової Угоди до Договору, за вимогою постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона стягується, від суми заборгованості за кожен день прострочення, сторона, що порушила цей Договір, зобов'язана відшкодувати збитки, завдані таким порушенням, незалежно від вжиття іншою Стороною будь-яких заходів щодо запобігання збиткам або зменшення збитків, окрім випадків коли остання своїм винним (умисним або необережним) діянням (дією чи бездіяльністю) сприяла виникненню або збільшенню збитків. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладених договорів виникли солідарні зобов'язання, забезпечені договорами поруки, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідачі їх належним чином не виконали. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved