Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Стрептівської сільської ради, в якому просить встановити факт належності свідоцтва про смерть серії І-СГ №172201 на імя [PERSON], яка померла 02.10.1995 року та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №015208 на імя [PERSON] одній і тій ж особі, а саме: [PERSON], яка померла 02.10.1995 року; визнати за [PERSON], 16.03.1965р.н., право власності за законом на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,7423 га та земельну ділянку площею 0,6972 га, загальною площею 2,4395 га, цільового призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Стрептівської сільської ради [PERSON]янка-Бузького району Львівської області, які належали спадкодавцю [PERSON], яка померла 02.10.1995 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 02.10.1995р. померла її баба по батьківській лінії [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять: житловий будинок, який розташований по вулиці Незалежності, 46 с. Спас Кам'янка-Бузького району Львівської області, та земельна ділянка, загальною площею 2, 4395 га, що розташована на території Стрептівської сільської ради [PERSON]янка-Бузького району Львівської області. Все майно,яке належало на день смерті бабці прийняв її син і батько позивача [PERSON]. Проте, нотаріусом спадкове свідоцтво було видано тільки на житловий будинок, який розташований по вулиці Незалежності, 46 с. Спас Кам'янка-Бузького району Львівської області. Оскільки батько позивачки після смерті баби - [PERSON] прийняв всі належні їй на день смерті майнові права та отримав спадкове свідоцтво на житловий будинок, однак, правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку (пай) не отримав та не здійснив на свої ім'я її державної реєстрації, тому право на спадкування даної земельної ділянки (паю) належить позивачці як онуці в порядку спадкової трансмісії. Позивач є спадкоємцем за законом після померлого, проте їй було відмовлено в оформленні права на спадкове майно, а тому право позивача може бути захищено лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у підготовче судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності державного нотаріуса. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 315 ЦПК України. Позивач [PERSON] в позовній заяві вказала, що в Державну акті на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 015208 допущена помилка в імені по-батькові її баби - "Климентівна" замість правильного "Климівна". З копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 172201 виданого відділом реєстрації актів громадського стану [PERSON]янка-Бузького району від 08.02.2000р., вбачається що [PERSON] померла 02.10.1995р.. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом від 18.10.2000 № 52/5 та Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940 при видачі свідоцтв про смерть беруться паспорті дані осіб. Отже, правильним та таким, що відповідає паспортним даним є ім'я по-батькові померлої [PERSON] "Климівни", а не " Климентівни", як помилково вказано в Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 015208. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що при оформленні та видачі правовстановлюючого документа - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 015208, виданого 07.09.2004р. на підставі розпорядження голови [PERSON]янка-Бузької райдержадміністрації від 09.01.2004р. №3, мала місце технічна помилка в зазначенні імені по-батькові "Климентівна", а не "Климівна", що унеможливлює оформлення позивачем спадщини, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити. Щодо вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, така підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 172201 виданого відділом реєстрації актів громадського стану [PERSON]янка-Бузького району від 08.02.2000р., вбачається що [PERSON] померла 02.10.1995р. /а. с.16 /. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який розташований по вул. Незалежності, 46 с. Спас Кам'янка-Бузького району Львівської області згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 30.01.1991р.,яке було виданий на імя [PERSON] та земельна ділянка, загально площею 2,4395 га, (земельна ділянка 1, площа: 1,7423, кадастровий номер:4622186600:09:000:0001; земельна ділянка 2, площа : 0,6972, кадастровий номер:4622186600:10:000:0039), що розташована на території Стрептівської сільської ради [PERSON]янка-Бузького району Львівської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 015208, виданого 07.09.2004р. на підставі розпорядження голови [PERSON]янка-Бузької райдержадміністрації від 09.01.2004р. №3, який був виданий на імя [PERSON] /а. с. 15/. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповіту не складала, а тому спадкування її майна здійснюється за законом. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON], її син [PERSON], прийняв спадщину,однак нотаріусом спадкове свідоцтво про право на спадщину за законом було видано тільки на житловий будинок, який розташований по вулиці Незалежності, 46 с. Спас Кам'янка-Бузького району Львівської області /а. с. 18/. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 381766 виданого виконавчим комітетом Стрептівської сільської ради [PERSON]янка-Бузького району Львівської області від 27.03.2015р. [PERSON] помер 26.03.2015р. /а. с.14 /. Судом встановлено, що [PERSON] являється дочкою [PERSON], і внучкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії СГ № 110840 від 01.02.200р. згідно якого [PERSON] народився 02.09.1934р., батьками якого записані [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про народження серії VII № 0541623 від 02.04.1965р., згідно якого [PERSON] народилася 16.03.1965р., батьками якої записані [PERSON], та [PERSON], та свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 466608. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна померлої баби [PERSON] та відповідно до ст. 1265 ЦК України відноситься до пятої черги спадкоємців за законом - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом не відмовилася від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її баби має намір прийняти таку, однак, не в змозі цього зробити в нотаріальному порядку. Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту «г» статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України (далі ЗК) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлої [PERSON], але оформити своє право на земельну ділянку не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved