Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті яка була заведена спадкова справа №58215891. Вона фактично спадщину прийняла, оскільки проживала та була за реєстрована разом зі спадкодавцем, є єдиним спадкоємцем. 26.01.2017 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину на майно та бажала оформити свої спадкові права на решту майна спадкодавця, але нотаріусом їй було роз'яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна - гаража [ADDRESS] відомості про державну реєстрацію права власності на майно за покійним чоловіком повинні бути внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, державним реєстратором [PERSON], рішенням №40098288 від 14.03.2018 року їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно через те, що наявна державна реєстрація права власності на гараж [NUMBER] за іншою особою, [PERSON] у паперовому архіві МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», якому належить інший гараж [NUMBER]. Тому вважає, що реєстрація права власності [PERSON] на гараж [NUMBER] у АССК "Таврида" є незаконною та помилковою, а запис про право власності повинен бути скасований судом, як такий, що суперечить закону та вчинений помилково, у зв'язку із чим вона звернулася за захистом своїх прав до суду. Позивач [PERSON] до суду надала заяву, якої позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати у її відсутність, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, до суду не з'явився, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник відповідача - Міського комунального підприємства "Маріупольське бюро технічної інвентаризації" до суду не з'явився, надав заяву, якою просив справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача - автогаражно-спортивного споживчого кооперативу "Таврида" Бузівськой В.Г. до суду надав заяву, якої просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав, оскільки реєстрація гаражу [NUMBER] за [PERSON] проведена помилково. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 31.05.2018 року витребувано у КП «Маріупольське БТІ» оригінал інвентаризаційної справи на автогаражний - спортивний кооператив «Таврида» та правову справу на гараж [NUMBER]. 04.06.2018 року до суду від МКП «Маріупольське БТІ» надійшов оригінал інвентаризаційної справи № 46617 на автогаражний - спортивний кооператив «Таврида» та повідомлено, що окремо правової справи на гараж [NUMBER] не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] виданим Палацом укладання шлюбу м. Жданова Донецької області 21.10.1977р. (а.с. 49). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO] року, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] Позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину, що підтверджується довідкою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Гічкіним А.В. та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 46550209 від 26.01.2017р. (а.с.9). Згідно довідки від 22.02.2018 року, виданої автогаражно-спортивним споживчим кооперативом "Таврида" - [PERSON] було відведено земельну ділянку для будівництва гаражу відповідно до рішення виконкому № 36/209 від 20.10.1999 року. Рішенням правління АССК "Таврида" від 20.10.1999р. № 10 [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 20,5 кв.м. під будівництво гаражу [NUMBER], і в теперішній час він належить [PERSON] Рішенням правління АССК "Таврида" від 20.11.1999р. № 11, гаражу [NUMBER] присвоєний новий номер [NUMBER], який належить [PERSON] (а.с.12). Згідно технічного паспорту на гараж [NUMBER] у автогаражно-спортивному споживчому кооперативі [ADDRESS], власником гаражу зазначений [PERSON] (а.с. 19-20). Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 40098288 від 14.03.2018 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на гараж [NUMBER], що розташований за адресою: [ADDRESS] автогаражно-спортивний споживчий кооператив, у зв'язку з проведенням реєстрації права власності за іншою особою (а.с. 16). Тобто, реєстрацію права власності на гараж [ADDRESS] було проведено за відповідачем [PERSON], що підтверджується оглянутою в судовому засіданні інвентаризаційною справою № 46617 на АССК «Таврида» та витягом про реєстрацію № 1876 від 29.11.1995р. (а.с. 14). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до списків членів АССК "Таврида", членом кооперативу є [PERSON], в зазначених списках відповідач [PERSON] не значиться (а.с. 34-47). З дослідженої в судовому засідання інвентаризаційної справи № 46617 на Автогаражно-спортивний споживчий кооператив "Таврида" вбачається, що членом кооперативу є як [PERSON] так і [PERSON], згідно списків членів АССК "Таврида" станом на 11.11.1997 року. Відповідно до замовлення № 8301 від 15.12.1998 року відповідач [PERSON] просив видати довідку-характеристику для продажу гаража [NUMBER] ([NUMBER]) в АССК "Таврида", в той самий час як замовленням № 7309 від 25.06.2011 року відповідач [PERSON] просив видати довідку-характеристику для оформлення спадщини в АССК "Таврида" гаражу [NUMBER]. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є за своєю суттю визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб'єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта. Фактично ж, реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому, вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто, не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У даному випаду реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно. Отже, право власності людини є загальновизнаним. Згідно з Конституцією України це право, як і інші конституційні права, є невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частина 1 статті 24 Конституції України). Воно не може бути скасоване і обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина 2 статті 22, частина 1 статті 64 Основного Закону України). Чинним законодавством передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством. Таким чином , чоловік позивачки на законних підставах отримав гараж, але за життя не зміг до кінця реалізувати своє законне право щодо реєстрації права власності, а як наслідок позивач як спадкоємець за законом не може реалізувати своє право, в тому числі на прийняття спадщини. Єдиним шляхом відновлення порушених прав позивача, є скасування державної реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] Аналізуючи в сукупності встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, матеріли інвентаризаційної справи, прийшов до висновку, з урахуванням визнання представником відповідача АССК «Таврида» позову, що не суперечить закону, не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому слід скасувати державну реєстрацію права власності на гараж [NUMBER] у автогаражно-спортивному споживчому кооперативі «Таврида» за [PERSON] На підставі вищевказаного,

Outcome: approved