Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій позовні вимоги сформульовані наступним чином: Зменшити розмір аліментів, що визначений судовим наказом судді Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2020 у справі № 621/25/20 та стягнути з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/16 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування\~позову зазначив,\~що з 17.10.2014 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а рішенням Зміївського районного суду від 02.10.2018 у справі №\~621/1765/18 було розірвано шлюб між ними, мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2020 у справі № 621/25/20 з нього були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Станом на день стягнення аліментів він перебував у розлученні з [PERSON] та не перебував у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі. Також на день стягнення аліментів він був працевлаштований в ТОВ "Завод енергостіл", а на даний час, в зв`язку з незадовільним станом здоров`я та ситуацією, що склалася у Харківській області (в зв`язку з досягненням 58 років вірогідність захворювання на COVID-19 є високою, він знаходиться у та званій "групі ризику"), - звільнився. 20.03.2020 було укладено шлюб між ним та [PERSON] . Тобто, з моменту ухвалення судового наказу про стягнення аліментів, його сімейний та матеріальний стан змінився. На день стягнення з нього аліментів відповідачу було достеменно відомо про те, що він є особою, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, йому безстроково присвоєно 2-гу групу інвалідності, має складнощі зі здоров`ям, має двох батьків-пенсіонерів, але вже так сталося і так вирішила відповідач, що зараз йому виконавчою службою рахуються аліменти виходячи 1/4 частини з усіх видів його заробітку та доходу. Не повідомлення відповідачем вказаних обставин є зловживання нею своїми правами та введення в оману суду. Розмір його пенсії складає 10 496 грн 97 коп. (відповідно 1/4 частина від його пенсії складає 2 736 грн 74 коп.) Заробітної плати він зараз не отримує. Тобто, загальний розмір стягуваних з нього аліментів складає 2 736 грн 74 коп., що в цілому перевищує прожитковий мінімум як для дитини, так і для працездатної особи (у даному випадку це відповідач). Крім того, 12 березня в Україні запроваджено карантин з протидії поширенню коронавірусної інфекції COVID-19. В зв`язку з оголошеним у країні карантином з дому він фактично не виходить, оскільки має слабкий імунітет в силу захворювання. Фактично зараз з нього стягуються аліменти у сумі, що навіть перевищує прожитковий мінімум для дитини. Зменшення розміру аліментів, які він має наміри сплачувати на утримання дочки, в жодному разі не може вважатися тим, що він має наміри ухилитися від сплати аліментів, а лише те, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, а також в зв`язку з тим, що мати та батько мають рівні обов`язки по утриманню дитини. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи, що з моменту ухвалення судового наказу про стягнення аліментів його матеріальне та сімейне становище змінилися, то за таких обставин необхідно зменшити розмір аліментів. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 29.05.2020. 28.05.2020 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у позові з наступних підстав. Дійсно, у період з 17.10.2014 по 02.10.2018 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу між ними малолітня дочка [PERSON] , яка є дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач, незважаючи на те, що є фізично та психічно здоровою, працездатною людиною, має задовільний стан здоров`я, не має інших утриманців та отримує постійний дохід, від участі у вихованні дочки самоусунувся, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, фінансово чи в інший спосіб не допомагав, здоров`ям та розвитком [PERSON] , її потребами не цікавився. З огляду на прояв байдужості з боку позивача до своєї малолітньої дитини, його відверте ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дочки, у січні 2020 року вона до Зміївського районного суду Харківської області заявила вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2020 у справі № 621/25/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Твердження [PERSON] щодо зміни сімейного стану та посилання на реєстрацію 20.03.2020 шлюбу з [PERSON] (за два тижні до подання позовної заяви про зменшення розміру аліментів) не відповідають дійсності та спрямовані на введення суду в оману, оскільки із вказаною особою позивач спільно проживає досить тривалий час, упродовж якого вони разом ведуть господарство, пов`язані спільним побутом, отже створили сім`ю ще задовго до реєстрації шлюбу. Таким чином, факт офіційної реєстрації шлюбу, який відбувся 20.03.2020, між [PERSON] та [PERSON] жодним чином не змінив вже усталений за кілька років сімейний стан позивача. Більш того, так звана зміна сімейного стану [PERSON] (тобто офіційна реєстрація шлюбу) не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки дружина [PERSON] - [PERSON] є повнолітньою дієздатною особою, фізично та психічно здоровою, працездатною людиною, має задовільний стан здоров`я, тобто не потребує утримання з боку [PERSON] . Крім того, в обґрунтування зміни свого матеріального стану позивачем зазначено, що він втратив роботу. Водночас у позові [PERSON] вказує на те, що з роботи він звільнився за власним бажанням у зв`язку з виниклою епідеміологічною ситуацією в країні. Дійсно, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (із змінами та доповненнями) в країні запроваджено карантин. Разом з цим, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби від 11.03.2020 та збереження життя, здоров`я і забезпечення безпеки працівників та оточуючих людей, Урядом та Державною службою України з питань праці роботодавцям надано певні рекомендації щодо роботи в умовах карантину. Зокрема, рекомендовано надавати за заявою працівників щорічні основні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати, запровадження дистанційної праці, скорочення робочого дня (тижня) тощо. Таким чином, на період карантину позивач мав реальну можливість скористатись наданими державою гарантіями та оформити відпустку (щорічну основну та/або за власний рахунок), проте не зробив цього, звільнившись з роботи за власним бажанням, тим самим умисно позбавивши себе (в умовах світової економічної кризи внаслідок епідемії) законного джерела доходу. Оскільки [PERSON] втратив роботу за власною волею (невдовзі після того, як йому стало відомо про судове рішення щодо стягнення аліментів на утримання дитини) вважала, що вказані дії позивача є умисними та направленими на штучну зміну свого майнового стану з метою ухилення від сплати аліментів у розмірі, присудженому судом. Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, що повною мірою відповідатиме інтересам дитини. Отже, посилання позивача на зміну свого майнового стану (втрата роботи) як на підставу для зменшення розміру аліментів, є безпідставними та необґрунтованими. Так само, є неналежним посилання позивача на витрати, пов`язані зі сплатою за спожиті комунальні послуги, оскільки власник зобов`язаний утримувати своє майно, у тому числі сплачувати комунальні платежі, і вказаний обов`язок не є взаємовиключним стосовно обов`язку батька утримувати свою дитину. Крім того, доводи позивача про утримання за власний кошт батьків - [PERSON] , 1938 року народження, та [PERSON] , 1936 року народження, що, на думку [PERSON] є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину, не підтверджено жодними належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки батьки позивача є особами пенсійного віку. З огляду на викладене, батьки позивача вже протягом тривалого часу (задовго до ухвалення судом рішення про стягнення аліментів) є пенсіонерами, отже отримують пенсію - регулярну грошову виплату (у розрахунку на місяць), яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення певних категорій осіб. Водночас, будь-які судові рішення щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання його батьків наразі відсутні, отже й факт утримання позивачем батьків не доведено. До того ж, батьки позивача фактично не проживають з ним за адресою, зазначеною у довідці про склад сім`ї ( [ADDRESS] ), а проживають у своєму будинку за колишньою адресою реєстрації по [ADDRESS] . Тобто, окрім зміни місця реєстрації батьків фактично ані сімейний, ані матеріальний стан не змінився, як і склад сім`ї [PERSON] . Безпідставними є посилання позивача на зміну стану його здоров`я, оскільки з долучених ним до позову листків непрацездатності та виписок з історії хвороби (у тому числі за 2019 рік) вбачається, що в нього діагностували бронхіт та гіпертонічну хворобу. Разом з цим бронхіт - це запальне ураження слизової оболонки бронхів, причиною якого здебільшого є інфекція, що передається повітряно-крапельним шляхом, а гіпертонічна хвороба є захворюванням досить поширеним в Україні та світі (за статистичними даними в нашій країні на гіпертонічну хворобу хворіють понад 12 млн. осіб). Тобто хвороби, на які позивач посилається як на факт погіршення його стану здоров`я в цілому, є розповсюдженими, з затвердженими протоколами лікування, і не можуть слугувати підставою зміни присудженого розміру аліментів шляхом його зменшення. До того ж позивачем не надано доказів понесених витрат на лікування. Крім того, позивачем не доведено виникнення хвороб саме після постановлення рішення суду про стягнення аліментів. Вказане лише свідчить про намагання позивача усіма можливими засобами ухилитись від обов`язку щодо утримання дитини (навіть шляхом зменшення розміру аліментів), не звертаючи, при цьому, уваги на потреби дочки (забезпечення житлом, повноцінним харчуванням, ліками, одягом та взуттям, іграшками, організація відпочинку та оздоровлення тощо). При цьому вона разом з дочкою проживають у будинку її батьків по [ADDRESS] , їхня дочка [PERSON] часто хворіє на гострі респіраторні захворювання, тобто потребує додаткових витрат на ліки, посиленого та вітамінного харчування, на яке вона і витрачає отримані як аліменти кошти. Крім того, оскільки аліменти - це кошти, які мають цільове призначення, тобто сплачені платником аліментів грошові кошти мають використовуватися виключно на утримання дитини, твердження позивача про те, що з присудженого судом розміру аліментів майже 1\~000 грн 00\~коп. залишатиметься їй є безпідставним і необґрунтованим та лише свідчить про упереджене ставлення останнього особисто до неї та байдуже ставлення до своєї дитини. Належне утримання дитини з метою її нормального фізичного, духовного і морального розвитку, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей, підготовки її до самостійного життя потребує багато зусиль та набагато більше коштів, ніж вважає позивач, а тому присуджений судом розмір аліментів є справедливим і виваженим, з урахуванням розумності та рівності сторін. Таким чином, позивачем не доведено та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом наявність у нього підстав для зміни розміру аліментів шляхом його зменшення (а. с. 51-56). 29.05.2020 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд. 09.06.2020 від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив (а. с. 65-71) Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Божко Д. О. під час розгляду справи підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити через його безпідставність. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, допитавши свідка [PERSON] дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно копій паспортів Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] , рішення Зміївського районного суду Харківської області від 02.10.2018, копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-9, 11, 17, 39). На підставі судового наказу Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2020 на користь [PERSON] з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а. с. 18, 34-36). Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , посвідчень № [NUMBER] та № 127570, виданими управлінням праці та соціального захисту населення Зміївської РДА, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами та мають статус "Діти війни"; [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування в Зміївській ЦРБ з 01.02..2015 по 14.02.2015 з діагнозом гостре повторне порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в басейні правої О [PERSON] з легким лівостороннім геміпарезом, вестибуля-атактическим, астано-невротичним синдромами, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ІБС. Атеросклеротичний коронарокардіосклероз. СН ПА ст. (а. с. 13, 20-24). Позивач [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії; перебуває на обліку в управлінні з 05.06.1992 та отримує пенсію відповідно до ст. 49, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як інвалід ІІ групи (14-16). Згідно довідки Зміївського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління в Харківській області Пенсійного фонду України № 1248/02-9-20 від 10.02.2020 вбачається, що позивач [PERSON] перебуває на обліку та отримав пенсію за період з серпня 2019 року по січень 2020 року в розмірі 71 251 грн 34 коп. (а. с. 19). Згідно трудової книжки [NUMBER] позивач [PERSON] 22.04.2020 був звільнений за згодою сторін з ТОВ "Завод енергостіл" (а. с. 37-38). З виписок із медичних карток амбулаторного хворого, лікарняного вбачається, що позивач [PERSON] в періоди з 20.05.2019 по 27.05.2019 та з 15.01.2020 по 22.01.2020 перебував на лікуванні в Зміївській ЦРБ з діагнозом - гострий бронхіт та з 20.02.2020 по 25.02.2020 з діагнозом - гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. (а. с. 25-27). На підтвердження витрат позивача на оплату комунальних послуг та придбання медикаментів надано копії квитанцій та витягу з рахунку позивача №\~ [NUMBER] (а. с. 28, 29, 31) З довідок Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області № 364 від 07.04.2020 та № 197 від 10.02.2020 вбачається, що [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , дійсно має склад сім`ї з 07.04.2020: дружину - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , батька - [PERSON] , [INFO] . За час проживання на території Генівської сільської ради скарг від населення та сусідів на його ім`я не надходило, іншими будь-якими матеріалами у відношенні [PERSON] сільська рада не володіє (а. с. 30, 32). З копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20.03.2020 (а. с. 33). Свідок [PERSON] підтвердила факт реєстрації шлюбу з позивачем, позитивно його охарактеризувала. З довідки Генівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 02-18/243 від 29.04.2020 відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 44, 47). З медичної картки [PERSON] , вбачається, що дитина хворіє на гострі респіраторні захворювання (а. с. 57-59). З акту обстеження, складеного депутатом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області Лещенко Н. І., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , від 27.05.2020 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована і проживає в буд. [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані і проживають діти: син - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , 1952 року народження, мати - [PERSON] , 1949 року народження (а. с. 60). З акту обстеження, складеного депутатом Геніївської сільської ради Зміївського району харківської області Швачкою А. М., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , від 27.05.2020 вбачається, що [PERSON] проживає зі своєю дружиною в буд. [ADDRESS] , за даною адресою також зареєстровані батько [PERSON] , 1936 року народження, мати [PERSON] , 1938 року народження, але фактично батьки за цією адресою не проживають, вони мешкають зі своєю онукою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 61). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.\~ Відповідно до частин 2, 8-10 статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Кожна дитина, відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в правовій позиції викладеній в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до положень статей 182, 183 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У розумінні ст. 81 ЦПК України саме ініціатору позову належить доводити обставини змін його матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я або ж вказати на обставини, що виникли після ухвалення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем надано докази зміни його майнового та сімейного стану після видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь відповідача, а саме, звільнення з місця роботи та реєстрація нового шлюбу. Проте такі зміни у майновому та сімейному стані не дають підстав для зменшення розміру частки від доходів позивача, що стягуються в якості аліментів на утримання дитини. Так, припинення трудових правовідносин позивача автоматично вплинуло на розмір аліментів, оскільки має наслідком фактичне зменшення грошової суми, що утримується з нього в якості аліментів. Укладення нового шлюбу не потягло за собою виникнення у позивача обов`язку щодо утримання будь-яких інших осіб, крім спільної з відповідачем дитини. Бажання позивача надавати матеріальну допомогу батькам-пенсіонерам не впливає на обзяг його зобов`язань щодо утримання малолітньої дитини. Відомості щодо стану здоров`я позивача, який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має інвалідність другої групи, не свідчать про зміну майнового стану позивача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, самі по собі не перешкоджають визначенню аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), і не дають підстав для зменшення частки доходів, що стягується на утримання малолітньої дитини. Отже, позивач не надав доказів такого погіршення його матеріального стану та зміни сімейного стану, які б впливали на обсяг його зобов`язання надавати утримання малолітній дитині, та в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) могли б бути підставою для зменшення визначеної за судовим наказом частки доходів позивача, що стягуються в якості аліментів. За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed