Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (далі - АТ "Айбокс Банк") про визнання недійсним та скасування наказу про відрахування із заробітної плати працівника коштів на покриття спричиненої ним шкоди роботодавцеві. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона працювала старшим касиром Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк". [PERSON] зазначила, що 17 червня 2020 року унаслідок шахрайських дій банку заподіяно збитки у сумі 88642,40 грн. Як стверджувала позивач, АТ "Айбокс Банк" поклав на неї обов`язок відшкодувати спричинені збитки, видавши наказ від 19 червня 2020 року № 135/1-О "Про стягнення збитків із заробітної плати касира Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк"". Згідно з цим наказом здійснюється утримання двадцяти процентів заробітної плати [PERSON] для покриття шкоди, заподіяної роботодавцеві. Позивач вказала, що її вини у спричиненні шкоди відповідачеві немає, підстави для покладення на неї повної матеріальної відповідальності були відсутні, а тому просила суд визнати недійсним та скасувати наказ АТ "Айбокс Банк" від 19 червня 2020 року № 135/1-О "Про стягнення збитків із заробітної плати касира Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк"". Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з порушенням строку для його подання, що був визначений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року про прийняття позовної заяви [PERSON] та відкриття провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року відзив був повернутий без розгляду АТ "Айбокс Банк". У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що 17 червня 2020 року старший касир Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк" Кузьміна І.Е. без відома керівника відділення, спілкуючись з невстановленою особою телефоном, здійснила несанкціоновані та незаконні поповнення карткових рахунків клієнтів АТ "Державний ощадний банку України" та АТ "Універсал Банк" на загальну суму 87735,00 грн, комісія за перекази становила 907,40 грн. Унаслідок таких дій позивача АТ "Айбокс Банк" спричинено збитки у сумі 88642,40 грн. Оскільки сторонами було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника [PERSON] , відповідач згідно з наказом від 19 червня 2020 року № 135/1-О здійснював утримання щомісяця двадцяти процентів від заробітної плати позивача для покриття шкоди, заподіяної відповідачем. У подальшому 43995,00 грн безпідставно переказаних коштів АТ "Універсал Банк" повернуло АТ "Айбокс Банк". Станом на 01 грудня 2020 року залишок невідшкодованих [PERSON] збитків становив 37040,00 грн. У зв`язку з пред`явленням АТ "Айбокс Банк" до суду позову про стягнення збитків з [PERSON] наказом відповідача від 15 грудня 2020 року № 327-О скасовано оскаржуваний наказ від 19 червня 2020 року № 135/1-О. Зважаючи на викладене, представник АТ "Айбокс Банк" просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Заслухавши вступні слова позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 26 липня 2016 року [PERSON] була прийнята на роботу старшим касиром Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк". 17 червня 2020 року згідно з наказом голови правління АТ "Айбокс Банк" від 17 червня 2020 року № 132-О проведено раптову ревізію готівки та інших у цінностей, які знаходяться в операційній касі, сховищі цінностей та обліковуються на балансових та позабалансових рахунках Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк". За результатами проведеної ревізії було виявлено недостачу готівки у сумі 88642,40 грн (а. с. 169-170). Факт нестачі коштів підтверджується також випискою по особових рахунках від 05 лютого 2021 року (а. с. 139). За цим фактом 18 червня 2020 року управлінням банківської безпеки АТ "Айбокс Банк" складено висновок, у якому зазначено, що 17 червня 2020 року, перебуваючи на робочому місці, маючи доступ до програмного забезпечення і банківської системи, без відома керівника старший касир Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк" Кузьміна І.Е. здійснила несанкціоновані та незаконні перекази на карткові рахунки клієнтів АТ "Державний ощадний банку України" та АТ "Універсал Банк" на загальну суму 87735,00 грн, комісія за перекази становила 907,40 грн. Унаслідок цих операцій АТ "Айбокс Банк" заподіяно збитки у сумі 88642,40 грн (а. с. 171-175). Ст. 139 КЗпП України визначено основні обов`язки працівників, відповідно до якої працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи неналежне їх виконання. До трудових віднесені обов`язки працівника, визначені трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, іншим локальним нормативним актом та законодавством про працю. Згідно з п. 3 посадової інструкції старшого касира Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк" на позивача було покладено обов`язки, зокрема щодо: суворого дотримання правил здійснення касових операцій; дотримання встановленого обсягу ліміту готівки на власному робочому місці, забезпечення схоронності готівки та цінностей, отриманих під звіт, і під час здійснення касових операцій тощо; своєчасно повідомляти про виявлені та допущені операційні інциденти. Також старшому касиру Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк" надано право отримувати в директора відділення та працівників інших структурних підрозділів інформацію та документи, які необхідні для виконання старшим касиром своїх посадових обов`язків. Судом з`ясовано, що старший касир Третього київського відділення АТ "Айбокс Банк" за вказівками сторонньої особи здійснювала "тестування" роботи Автоматизованої банківської системи Б2 та SWP, що не входить до кола її функціональних обов`язків, не пересвідчилась, що особа, яка телефонує є працівником АТ "Айбокс Банк", не з`ясувала чи працівниками технічної підтримки банку повинна була здійснюватись перевірка роботи Автоматизованої банківської системи Б2 та SWP. При цьому [PERSON] 12 червня 2020 року була проінформована про шахрайську схему, яка використовується для заволодіння майном банків (а. с. 64). Аналогічна шахрайська схема була реалізована 17 червня 2020 року для заволодіння коштами АТ "Айбокс Банк". Вчинені [PERSON] дії та допущена нею бездіяльність призвела до матеріальних збитків АТ "Айбокс Банк" у розмірі 88642,40 грн. Правові підстави та умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, визначені главою IX КЗпП України. Так, ч. 1 ч. 2 ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За загальним правилом за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку (ч. 1 ст. 132 КЗпП України). Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ч. 2 ст. 132 КЗпП України). Згідно зі ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Ст. 134 КЗпП України визначено випадки, за яких працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Такий вид матеріальної відповідальності покладається на працівників у разі, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 1351 КЗпП України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 1351 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску) перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 14 вересня 1981 року № 259/16-59) (далі - Перелік). Згідно з п. 2 розділу І Переліку договори про повну матеріальну відповідальність можуть укладатися з старшими контролерами-касирами і контролерами-касирами, старшими контролерами і контролерами, старшими касирами і касирами, а також з іншими працівниками, які виконують обов`язки касирів. Позаяк виконувана позивачем робота відносилася до зазначеної в Переліку, між нею та АТ "Айбокс Банк" 26 липня 2016 року було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність б/н (а. с. 62). За умовами цього договору [PERSON] прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй АТ "Айбокс Банк" матеріальних цінностей. Підставою для притягнення працівника до повної матеріальної відповідальності є, зокрема матеріальна шкода, заподіяна нестачею готівки (п. 3 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 26 липня 2016 року б/н). Таким чином, АТ "Айбокс Банк" управі був покласти на [PERSON] повну матеріальну відповідальність за збитки, спричинені банку 17 червня 2020 року. За приписами ч. 1 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (ст. 136 КЗпП України). За змістом ч. 1 ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. 19 червня 2020 року АТ "Айбокс Банк" видано наказ № 135/1-О про здійснення утримання щомісяця двадцяти процентів від заробітної плати [PERSON] для покриття шкоди, заподіяної відповідачем 17 червня 2020 року (а. с. 67). На момент видачі цього наказу особи, які 17 червня 2020 року шахрайськими діями заволоділи коштами банку, встановлені не були. У постанові від 27 січня 2020 року № 761/26815/17 Верховний Суд вказав на те, що Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Volovik v. Ukraine, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Тлумачення ст. ст. 15, 16 ЦК України свідчить, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. 15 грудня 2020 року відповідачем у зв`язку з пред`явленням до суду позову про стягнення збитків з [PERSON] наказом № 327-О скасовано оскаржуваний наказ від 19 червня 2020 року № 135/1-О. Стягнута з [PERSON] сума на покриття спричинених нею збитків не перевищила її середньомісячного заробітку, а тому оскаржуваний наказ не суперечить нормі ч. 1 ст. 136 КЗпП України (а. с. 103, 104). Ураховуючи наведені обставини, зважаючи на правомірність рішення роботодавця про покладення на [PERSON] повної матеріальної відповідальності за збитки, спричинені банку 17 червня 2020 року, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним та скасування наказу АТ "Айбокс Банк" від 19 червня 2020 року № 135/1-О. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її позову.

Outcome: dismissed