Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

04.03.2019 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про зобов`язання відповідача, відповідно до ст. 42-1 КЗпП України, укласти з нею трудовий договір у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу особи на посаду заступника начальника виробничого підрозділу вокзал станції Харків-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця». Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона 07.06.2016 року була призначена на посаду заступника начальника виробничого підрозділу «Вокзал станції Харків-Пасажирський» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». 04.06.2018 вона була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату працівників. У зв`язку з тим, що відповідачем було введено до штатного розпису посаду заступника начальника вокзалу, вона протягом року має право на поворотне прийняття на роботу. Ухвалою судді від 11.03.2019 року матеріали цивільної справи залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків. На виконання ухвали судді усунуто недоліки. Ухвалою судді від 29.05.2019 року відкрито провадження у справі . В судовому засіданні позивачка та її уповноважений представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, наведених в їх обґрунтування.. Уповноважений представник відповідач проти позову заперечувала, надала суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що відповідачем не було проведено прийняття на роботу осіб, кваліфікація яких була би аналогічною кваліфікації позивачки, відповідно, підстави для поворотного прийняття на роботу позивачки відсутні. Підтримала заперечення, викладені у відзиві. Відповіді на відзив позивачкою суду надано не було. Cуд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши всі докази, подані на підтвердження позовних вимог та на їх заперечення, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір із підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу, протягом одного року має право на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується , а підтверджується сторонами, позивачка 7 червня 2016 року була призначена на посаду заступника начальника виробничого підрозділу «Вокзал станції Харків-Пасажирський» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». В подальшому, відповідно до наказу ПАТ «Українська залізниця» від 27.01.2017 року № 054, структурний підрозділ «Вокзал Харків-Пасажирський» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», був перепідпорядкований та приєднаний до філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця», як виробничий підрозділ вокзал станції Харків - Пасажирський. 4 червня 2018 року позивачка була звільнена з посади заступника начальника виробничого підрозділу вокзал станції Харків-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів Постанови від 31.10.2018 року № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» було змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та товариство перейменоване в акціонерне товариство «Українська залізниця». Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала та підтвердила, що протягом року після звільнення позивачки, філією «Пасажирська компанія» були затверджені зміни до штатного розпису виробничого підрозділу вокзал станції Харків-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця», та до штатного розпису була введена посада заступника начальника вокзалу. Наказом від 04.10.2018 року № 409/с на посаду заступника начальника вокзалу станції Харків-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» призначено [PERSON] . Аналізуючи ст. 42-1 КЗпП України, суд доходить висновку, що поворотне прийняття на роботу можливе тільки при наявності одночасно двох умов: поворотне прийняття здійснюється протягом року з дня звільнення працівника та прийняття працівників проводиться на роботу аналогічної кваліфікації. Згідно з ч. 2 ст. 42-1 КЗпП України, переважне право на укладення трудового договору надається передусім особам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. Судом встановлено, що поворотне прийняття було здійснено відповідачем протягом року з дня звільнення працівника, але не за аналогічною кваліфікацією ( позивачка має вищу економічну освіту). Для з`ясування питання чи відповідає кваліфікація особи, яка була призначена на посаду заступника начальника вокзалу станції Харків-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця», кваліфікації особи, яка була звільнена з цієї посади, а також для з`ясування питання стосовно рівня кваліфікацій цих осіб для обіймання керівної посади, судом були досліджені посадові інструкції зазначених осіб, їх дипломи, та, з урахуванням кваліфікаційних характеристик, наведених у Довіднику кваліфікаційних характеристик, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336, встановлено наступне. Оскільки посада заступника начальника виробничого підрозділу вокзал станції Харків-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Укрзалізниця» відноситься до керівних посад, зазначеним Довідником необхідно керуватися в частині кваліфікаційних характеристик професійної групи «Керівники». Згідно з пунктом 13 розділу 1 «Загальні положення» Довідника похідні посади, назви яких утворено за допомогою додаткових ознак типу "заступник", "змінний" тощо, мають такі ж кваліфікаційні характеристики, що й базові. Завдання, обов`язки, знання та кваліфікаційні вимоги цих працівників під час розроблення посадових інструкцій визначаються на основі кваліфікаційної характеристики відповідної базової професії. Пунктом 1 розділу 1 «Кваліфікаційні характеристики. Керівники» до кваліфікаційних вимог керівника відносяться також вимоги щодо освіти, а саме: вища освіта другого рівня за ступенем магістра за відповідною галуззю знань або вища освіта другого рівня за ступенем магістра та післядипломна освіта за галуззю знань "Управління та адміністрування" або "Право". Згідно з посадовою інструкцією заступника начальника вокзалу станції Харків-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» Макаренка М.М., його функціональні обов`язки, крім іншого, включають безпосередньо підготовку документів з правової роботи та загальний контроль за правовою роботою на вокзалі. Оскільки особа, яка була призначена на посаду заступника начальника є спеціалістом в галузі права, має диплом про вищу юридичну освіту та вчену ступінь кандидата юридичних наук, його кваліфікація відповідає умовам, необхідним для зайняття посади заступника начальника вокзалу з покладеними посадовою інструкцією функціональними обов`язками та відповідає кваліфікаційним вимогам, наведеним у Довіднику кваліфікаційних характеристик, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336. В свою чергу позивачка має диплом спеціаліста за спеціальністю «Облік і аудит» та кваліфікацію економіста, що не відповідає кваліфікаційним вимогам, наведеним у Довіднику кваліфікаційних характеристик, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336, при цьому, до функціональних обов`язків позивачки, до її звільнення, не відносилась правова робота на підприємстві. Тобто, рівень підготовки позивачки з цих питань не відповідав посадовим обов`язкам такого працівника . Отже, судом встановлено, що особа, яка була призначена на посаду заступника начальника виробничого підрозділу вокзал станції Харків-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Укрзалізниця» та позивачка , мають різні кваліфікації та освіту, а відтак відповідачем не здійснювалось прийняття на роботу працівника за кваліфікацією аналогічною кваліфікації позивачки. За сукупністю наведених обставин, оцінкою досліджених доказів у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає вимоги позивачки про поворотне прийняття на роботу такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України, судові витрати залишаються за рахунок впозивачки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed