Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення завданої шкоди, посилаючись на те що внаслідок скоєння [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі Daewoo Lanos з номером [NUMBER] що мала місце в с.Мачухи Полтавського району 09.02.2014р. було пошкоджено опору №47 лінії електромережі 10 кВ (ПС 110/10 кВ «Розсошенці», ф.«Пушкарівка»), внаслідок чого виникла необхідність її заміни. Дана опора являється власністю ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО». Через скоєння вищевказанних дій було не тільки знеструмлено оселі мешканців с.Мачухи та порушено нормальну роботу об'єкту енергетики, але і утворилась загроза виникнення аварійних ситуацій в цілому, наслідком яких могла стати загибель людей. Також враховуючи те, що внаслідок ДТП було пошкоджено об'єкт енергетики, який після зіткнення автомобіля під керуванням [PERSON] не придатний до експлуатації, його було замінено з урахуванням певного обсягу монтажних робіт. Вартість виконаних робіт склала 10 302 грн. 00 коп. На попередження Полтавської філієї районних електромереж ПАТ"ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" [PERSON] в добровільному порядку заборгованість не відшкодовує, що є підставою для звернення до суду. Своїми діями по недотриманню вимог Правил дорожнього руху [PERSON] завдав матеріальної збитки Полтавській філії районних електромереж ПАТ " ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО " на загальну суму 10 302 грн.00коп. [PERSON] до цього часу в добровільному порядку завдані збитки не відшкодовує. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та прохав його задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні прохали відмовити у позові, мотивуючи тим що [PERSON] являється не належним відповідачем, вчасно повідомив позивача про те, що він застрахований у страховій компанії, а тому позивач мав звертатись до неї про відшкодування завданих збитків. Представник третьої особи: Публічного акціонерного товариства «Страхове товариство Гарантія» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що внаслідок скоєння [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі Daewoo Lanos з номером [NUMBER] що мала місце в с.Мачухи Полтавського району 09.02.2014р. було пошкоджено опору №47 лінії електромережі 10 кВ (ПС 110/10 кВ «Розсошенці», ф.«Пушкарівка»), внаслідок чого виникла необхідність її заміни. Дана опора являється власністю ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО». Через скоєння ДТП було знеструмлено оселі мешканців с. Мачухи, Полтавського району, порушено нормальну роботу об'єкту енергетики також утворилась загроза виникнення аварійних ситуацій в цілому, наслідком яких могла стати загибель людей. Внаслідок ДТП було пошкоджено об'єкт енергетики, який після зіткнення автомобіля під керуванням [PERSON] не придатний до експлуатації та був замінений з урахуванням певного обсягу монтажних робіт. Вартість виконаних робіт склала 10 302 грн. 00 коп. На попередження Полтавської філієї районних електромереж ПАТ" ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" [PERSON] в добровільному порядку заборгованість не відшкодовав, що є підставою для звернення до суду. Своїми діями по недотриманню вимог Правил дорожнього руху [PERSON] завдав матеріальної збитки Полтавській філії районних електромереж ПАТ " ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО " на загальну суму 10 302 грн.00коп. Так згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 22.05.2014 року [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 9 постанови № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Позивач подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди. Даний спір виник з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.1187 ЦК України - Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи, що на даний момент відновлювальні роботи проведено, то відновлення порушених прав позивача можливе шляхом відшкодування відповідачем завданих збитків. Згідно ч.2 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним також стягнути з відповідача на користь позивачасудові витрати понесені позивачем за подачу позову до суду.

Outcome: approved