Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

26.12.2017р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ним та відповідачем 08.11.2008року у відділі РАЦС Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилися сини: Павло, 11.07.2010року народження, та Макар, 18.06.2014року народження. Шлюбні відносини між ними припинені через відсутність кохання та взаєморозуміння, різних поглядів на життя, байдужість до життя та проблем один одного. З листопада 2017року вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно, просить розірвати шлюб. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його, розглянувши справу в його відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, просила розглядати справу в її відсутність та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Лановська". Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 08.11.2008року у відділі РАЦС Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 117. Відповідач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "Павлик" на прізвище чоловіка - "Лановська" (а.с.3). Від шлюбу у сторін народилися сини: Павло, 11.07.2010року народження (а.с.5), та Макар, 18.06.2014року народження (а.с.6), які проживають з відповідачем. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнала позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, є підстави для розірвання шлюбу сторін, при цьому відповідачу, після розірвання шлюбу, слід залишити прізвище "Лановська".

Outcome: approved