Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкування з дитиною та її вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 01.09.2005 року по 24.06.2014 року. Від шлюбу мають дочку Дар`ю, [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом із відповідачкою. Відповідачка перешкоджає батьку у спілкуванні з дитиною, тому просив обовязати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO], визначити наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з дочкою кожної суботи місяця та в день народження дочки з 12.00 год. до 16.00 год., спільний відпочинок батька з дитиною на протязі двох тижнів (за погодженням сторін) у літній період для оздоровлення дитини та необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового електронного звязку які не передбачають безпосереднього фізичного спілкування та стягнути з відповідачки судові витрати. Ухвалою суду від 19 січня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що дочка періодично зустрічалася з батьком. Однак після цих побачень вона стає нервовою. Тому відповідачка вимушена була звернутися за допомогою до психолога. Не заперечує проти побачень батька з дитиною тільки за умови згоди самої дитини. Представник третьої особи у судове засідання не зявися, повідомлений належним чином. У матеріалах справи є заява представника третьої особи про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши сторони, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою було укладено 01.09.2005 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] Дар`ю Олегівну, [INFO]. 24 червня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Дочка проживає разом із матірю за адресою: [ADDRESS]. Позивач проживає за адресою: [INFO]. 13 серпня 2016 року відповідачка уклала шлюб із [PERSON] та їй було присвоєно прізвище [PERSON]. У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини. Зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 13 Сімейного кодексу України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Згідно зі статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен із подружжя має рівні цивільні права та обовязки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З наявних у справі документів вбачається що [PERSON] навчається у КЗ «Середня загальноосвітня школа № 121» м. Дніпра. Мати дитини [PERSON], постійно відвідує школу, цікавиться навчанням та життям дівчинки, відвідує батьківські збори. Батько дитини [PERSON] у школі не зявляється, інтересу до навчання та успіхів дочки не проявляє. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON], суду показала, що до неї, як до психолога, звернулася мати [PERSON] з приводу нервозного стану дитини після побачень з батьком. Дитина під час бесід пояснила, що памятає як батько бив маму і тому не хоче бути з батьком. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON], яка є бабусею дитини, суду показала, що ніхто не забороняв батьку бачитися з дочкою. Але 6 місяців по тому дівчинка сама не захотіла йти до батька. Вона його боїться. Крім того у позивача є ще дочка від першого шлюбу, з якою у [PERSON] є конфлікт. Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради надавши висновок, затверджений рішенням Індустріальної районної у місті Дніпрі ради №64 від 21.02.2017 року, вважає за доцільне встановити порядок побачень батьку [PERSON], [INFO], з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], таким чином: чотири рази на місяць у неділю з 10.00 години до 17.00 години в місцях та закладах приналежних до обєктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоровя дитини, погодних умов і режиму дня дитини, з можливістю відвідування місця проживання батька без присутності матері дитини, [PERSON]. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не заперечує проти спілкування дитини із батьком, однак ці зустрічі повинні бути не частіше ніж 1 раз на місяць без відвідування місця проживання батька та з урахуванням бажання дитини. Таким чином, судом не установлено, що відповідачка чинить перешкоди у спілкування позивача з дитиною, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. В частині визначення днів та часів спілкування з дитиною позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає необхідним визначити наступні способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею. Надати можливість батьку [PERSON], [INFO], бачитись з дочкою [PERSON], [INFO], один раз на місяць у суботу або неділю з 12:00 години до 16:00 години в місцях та закладах приналежних до обєктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоровя дитини, погодних умов, режиму дня та бажання дитини, спільний відпочинок батька з дочкою у літній період для оздоровлення дитини за погодженням сторін та бажання дитини. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial