Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі по тексту - відповідач1), треті особи: [PERSON], [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 лютого 2014 року об 16:13 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Камаз 5320», д/н [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], у с. Проліски Бориспільського району Київської області порушив п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності позивачу. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2014 року [PERSON] визнано винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім». Відповідно до звіту № 168 визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Ssang Yong New Korando C200 Di"д/н [NUMBER] від 12 лютого 2014 року сума збитків становила 30 071 грн. 82 коп. 17 березня 2014 року позивач звернувся до відповідача1 з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом № 446 від 08.05.2014 року, відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки автомобіль «Камаз 5320», д/н [NUMBER] не є забезпеченим за договором, а дана дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком так як водій автомобіля «Камаз 5320», д/н [NUMBER] на момент ДТП не мав трирічного водійського стажу. В подальшому, позивач звернувся до відповідача повторно про перегляд заяви про виплату страхового відшкодування. 14 вересня 2015 року відповідач-1 добровільно виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 29921 грн. 46 коп. При цьому, невідшкодованою залишилась сума коштів 150 грн. 36 коп. Враховуючи, що відповідачем не було здійснено страхову виплату в строк і в межах розміру реальних збитків, позивач просив стягнути з відповідача 1 недоплачену суму коштів у розмірі 150 грн. 36 коп., а також пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 12771 грн. 17 коп. та судові витрати. Ухвалою суду від 06 червня 2016 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 24 січня 2017 року провадження у справі відновлено у зв'язку з надходженням висновку експерта № 525 від 26.10.2016 року. Протокольною ухвалою суду від 09 березня 2017 року було задоволено клопотання позивача щодо залучення у справі в якості відповідача [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2). Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 07.03.2018 року, яка була прийнята судом до розгляду 09 березня 2017 року, позивач просив суд стягнути з відповідача-1 на його користь страхове відшкодування в сумі 23 494 грн. 95 коп., пеню у розмірі 19 263 грн. 08 коп. Стягнути з відповідача 2 на його користь матеріальні збитки у розмірі 23 513 грн. 10 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідач-1 надав суду письмові заперечення по справі, в яких з приводу позову заперечував, вважав його безпідставним з огляду на те, що відповідачем 08.05.2014 року було прийнято обґрунтоване рішення з приводу відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування, оскільки цивільна правова відповідальність [PERSON], водійський стаж якого, на момент ДТП становив менше 3 років, відповідно до умов полісу АС 6554540 не є застрахованою, оскільки обсяг відповідальності страховика за вказаним полісом обмежується шкодою, завданою конкретними особами, вказаними в полісі, а не будь-якими особами, які керують застрахованим транспортним засобом. Крім того, зазначив, що позивачем приховано факт звернення з позовом до Бориспільського міськрайонного суду Київської області до [PERSON], треті особа: ПрАТ "Київський страховий дім", [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, рішенням якого від 23.10.2014 року позов було задоволено. 10 серпня 2015 року Рішенням Апеляційного суду Київської області рішення суду першої інстанції скасовано, та в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено. Після чого позивач 03.06.2015 року та 09.09.2015 року звернувся до відповідача-1 з заявами про виплату страхового відшкодування. 14.09.2015 року на підставі страхового акту позивачу здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 30071, 82 грн., а не 29 921,46 грн., як стверджує позивач, що підтверджується платіжним дорученням № 7852 від 14.09.2015 року, а тому посилання позивача про невідшкодовану суму в розмірі 150,36 грн. є безпідставними та необґрунтованими. Окрім того, з приводу доплати страхового відшкодування у розмірі 23494,95 грн., відповідно до висновку експерта відповідач-1 вказав, що вказані вимоги є необґрунтованими з огляду на те, що розмір шкоди був розрахований відповідачем станом на дату ДТП, тобто на 08.02.2014 року, яка була відшкодована, а не станом на 14.09.2015 року, як було розраховано позивачем. Також, з урахуванням того, що відповідачу стало відомо, що обставини, які стали підставою для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування відпали лише з рішення Апеляційного суду Київської області 10.08.2015 року та страховиком було здійснено виплату відшкодування на підставі заяв від 03.09.2015 року та 09.09.2015 року а саме 14.09.2015 року, тобто в межах строку встановлено законом, а тому вважає, що підстави для нарахування пені відсутні. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд про їх задоволення. Представник відповідача-1 в судовому засіданні з приводу позовних вимог заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач-2 та третя особа в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані ними докази, повно і всебічно дослідивши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 лютого 2014 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «КАМАЗ», н.з. [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON], у с. Проліски Бориспільського району Київської області порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ssang Yong Korando», н.з. [NUMBER] який належить [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8) Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6554540, строк дії якого з 18 вересня 2013 року до 17 вересня 2014 року включно, ПрАТ «Київський страховий дім» застрахувало цивільно-правову відповідальність осіб, які експлуатують транспортний засіб «КАМАЗ», н.з. [NUMBER]. Даним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн. Згідно зі звітом № 168 про визначення вартості матеріального збитку від 12 лютого 2014 року, складеного ТОВ «Сальватор» вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 30071 грн. 82 коп. (а.с.69-89). Згідно рахунку-фактури від 06.03.2014 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, становить 45335,42 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. 17 березня 2014 року позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 45335 грн. 42 коп. Листом від 08 травня 2014 року вих. № 446 ПрАТ «Київський страховий дім» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що відповідно до пункту 8 полісу № АС/6554540, обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років. Оскільки у [PERSON], який керував автомобілем марки «КАМАЗ», н.з. [NUMBER] водійський стаж обчислюється з 22 травня 2012 року та становить менше 3-х років, тому вказаний автомобіль не є забезпеченим, а ДТП, яка мала місце 08 лютого 2014 року, не є страховим випадком (а.с.9). Разом з тим, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача-2 була застрахована у відповідача-1, останній необґрунтовано не сплачував страхове відшкодування позивачу, а відтак страховик зобов'язаний був сплатити страхове відшкодування позивачу не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. 03 вересня 2015 року позивач звернувся з листом до відповідача-1 з проханням переглянути рішення від 08.05.2014 року та виплатити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності з врахуванням суми збитку на дату подання даної заяви та розрахованої пені (а.с. 106) Відповідно до платіжного доручення № 7852 від 14.09.2015 року відповідачем 1 перераховано на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 30071, 82 грн. ( а.с.111). 01 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача-1 з листом, в якому просив повернути йому різницю між перерахованою йому відповідачем-1 сумою страхового відшкодування та пені, яка нарахувалась внаслідок прострочення виплати відповідачем-1 (а.с. 116). Оскільки позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування із необхідними документами до страховика 17 березня 2014 року, відповідач-1 зобов'язаний був здійснити дану виплату саме не пізніше 17 червня 2014 року, чого у даному випадку здійснено не було. Відповідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до висновку експерта № 525 від 26 жовтня 2016 року, за результатами проведення призначеної судом автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, без врахування величини втрати товарної вартості, завданий власникові автомобіля «Ssang Yong Korando С 200 Di», державний номер [NUMBER] у результаті пошкодження під час ДТП станом на 08 лютого 2014 року з урахуванням зносу становив 36585,62 грн.; розмір матеріального збитку, без врахування величини втрати товарної вартості, завданий власникові автомобіля «Ssang Yong Korando С 200 Di», державний номер [NUMBER] у результаті його пошкодження під час ДТП станом 14 вересня 2015 року становив 56426,51 грн.;розмір матеріального збитку, без врахування величини втрати товарної вартості, завданий власникові автомобіля «Ssang Yong Korando С 200 Di», державний номер [NUMBER] у результаті його пошкодження під час ДТП станом 26 жовтня 2017 року становив 73513,10 грн. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що виплата страхового відшкодування була здійснена позивачу відповідачем-1 лише 14 вересня 2015 року у розмірі, встановленому відповідно до звіту № 168 від 12 лютого 2014 року в сумі 30071, 82 грн., при цьому сума матеріального збитку станом на 14.09.2015 року складала 56426,51 грн., а тому розмір недоплаченої суми страхового відшкодування станом на дату проведення виплати має бути розрахований наступним чином: 50000 грн. (розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну згідно із полісом) - 30071,82 (виплачена відповідачем сума страхового відшкодування) = 19928,18 грн. Щодо стягнення пені за час прострочення здійснення виплати страхового відшкодування за період з 09.05.2014 по 14.09. 2015 року в розмірі 19263,08 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається з матеріалів справи, страхова виплата була здійснена лише 14.09.2017 року, а отже відповідачем-1 прострочено виплату страхового відшкодування за період з 09.05.2014 року по 14.09.2015 року. Оскільки відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування саме в розмірі 30071,82 грн. відповідно до звіту № 168 від 12 лютого 2014 року, то саме вказана сума враховується під час розрахунку пені за прострочення здійснення страхової виплати. Перевіривши наданий позивачем розрахунок за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування з відповідача-1 підлягає стягненню сума пені за період з 09.05.2014 року по 14.09.2015 у розмірі 15887, 92 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Доводи, викладені в запереченнях відповідача-1 суд оцінює критично, враховуючи, що позивачем було вчасно виконано свій обов'язок щодо повідомлення відповідача-1 про настання ДТП за участю забезпеченого договором страхування транспортного засобу та відповідач-1 не був позбавлений можливості перевірити, що дана подія є страховим випадком та сплатити страхове відшкодування у визначений законом строк. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що розмір матеріального збитку станом на день розгляду справи перевищує ліміт страхового відшкодування 50000,00 грн., передбаченого договором страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6554540, то з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню сума матеріального збитку у розмірі 23513,10 грн. (73513,10 грн. - 50000 00 грн.). Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача-2, то суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянння. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач зазнав моральних страждань, які полягають у порушенні його звичайного способу життя, додаткових зусиллях, які позивач вимушений був понести для відновлення своїх прав. Виходячи з викладеного вище та оцінюючи матеріали справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача-2 у відшкодування моральної шкоди на користь позивача у розмірі 1000,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають також частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, а також витрати на оплату судової експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, позивач також просив суд відшкодувати йому витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Разом із тим, суд не вбачає правових підстав для відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу у зв'язку з відсутністю належних доказів, які б підтверджували факт надання професійної правничої допомоги позивачу саме адвокатом за договором про надання правничої допомоги, або особою, яка є фахівцем в галузі права, а також фактичного понесення зазначених витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial