Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-11 00:00:00

В лютому 2018 року приватне підприємство "Будзамовник" (далі ПП "Будзамовник") звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що позивачу, згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1015 від 27 грудня 2007 року, було передано на баланс та експлутаційне обслуговування жиловий будинок №59 Б по вул. Домбровського в місті Житомирі, в якому [PERSON] являється власником квартири № 28. Посилаючись на те, що [PERSON], будучи споживачем житлово-комунальних послуг, зобов"язання по їх сплаті не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась за період з лютого 2015 року по січень 2018 року у розмірі 12031,60 грн, інфляційні нарахування в розмірі 9648,69 грн та 3% річних в розмірі 18083,00 грн. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок 59 Б по вул. Домбровського в місті Житомирі знаходиться на балансі та експлуатується ПП "Будзамовник", що підтверджується рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1015 від 27 грудня 2007 року. Відповідач є власником квартири №28 в будинку № 59 Б по вул. Домбровського в місті Житомирі на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 20 лютого 2008 року. Згідно із довідкою-розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідача за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 1 лютого 2015 року по зі січня 2018 року, становить 5585,34 (вихідне сальдо - 12031,60 грн). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон). Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Статтею 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12, від 25.11.2014 року у справі № 3-184гс14 При цьому також враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс1, згідно якої споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідачем доводи позивача щодо наявності заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг не спростовані, а тому майнові права ПП "Будзамовник" підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми вказаної заборгованості за період з лютого 2015 року по січень 2018 року в розмірі 5585,34 грн. Окрім цього, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи, що розрахунки інфляційної складової боргу та три проценти річних від простроченої суми були здійсненні позивачем на підставі суми боргу в розмірі 12031,60 грн (з урахуванням вхідного сальдо), суд вважає за необхідне здійснити розрахунки вказаних сум, виходячи з нарахованої заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2015 року по січень 2018 року, що становить 5585,34 грн. Визначення індексу інфляції за будь-який період здійснюється за формулою: [Втрати від інфляції] = [Сума боргу] Ч [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу.[Індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період. Індекси інфляції за період прострочення: лютий 2015 року -105,30%, березень 2015 року - 110,80%, квітень 2015 - 114,00%, травень 2015 - 102,20%, червень 2015 року - 100,40%, липень 2015 року - 99,00%, серпень 2015 року - 99,20%, вересень 2015 року - 102,30%, жовтень 2015 року - 98,70% , листопад 2015 року - 102,00% , грудень 2015 року - 100,70%, січень 2016року - 100,90%, лютий 2016 року - 99,60%, березень 2016 - 101,00%, квітень 2016 року - 103,50%, травень 2016 року - 100,10%, червень 2016 року - 99,80%, липень 2016 року - 99,90%, серпень 2016 року - 99,70%, вересень 2016 року - 101,80%, жовтень 2016 року - 102,80%, листопад 2016 року - 101,80%, грудень 2016 року - 100,90%, січень 2017 року - 101,10%, лютий 2017 року - 101,00%, березень 2017 року - 101,80%, квітень 2017 року - 100,90%, травень 2017 року - 101,30%, червень 2017 року - 101,60%, липень 2017 року -100,20%, серпень 2017 року - 99,90%, вересень 2017 року - 102,00%, жовтень 2017 року - 101,20%, листопад 2017 року - 100,90%, грудень 2017 року - 101,00%, січень 2018 року - 101,50%. Отже, втрати від інфляції становлять 4 479,39 грн ( 5585,34 грн Ч 180,199 % / 100% -5585,34 грн). Водночас, три проценти річних від простроченої суми розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] Ч [Процентна ставка] / 100% / 365 днів Ч [Кількість днів], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу, [Процентна ставка] проценти річних, [Кількість днів] різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобовязання і становлять 503,14 грн (5585,34 грн Ч 3%/ 100% /365 днів Ч 1096 днів). Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial