Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

08 травня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Вказували, що 16.01.2014 року між позивачем АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір і встановлено відсотки за користуванням кредитом, останній надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 16000 грн. В порушення умов цього договору і закону [PERSON] не виплачував тіло кредиту та відсотки, інші виплати, утворилася заборгованість, в добровільному порядку погашення заборгованості не відбулося. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті євідповідачі, оскільки вони постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за вищезазначеним кредитним договором становить 16338,46 грн., що складається з тіла кредиту 16338,46 грн. Оскільки відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, вони вважаються такими, що прийняли спадщину, до складу якої входять в тому числі кредитні зобов`язання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 16338,46 грн. за кредитним договором б/н від 16.01.2014 року, а також судові витрати у розмірі 1921 грн. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до висновку , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом з письмових матеріалів справи встановлено, що 16 січня 2014 року між позивачем та [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.48). Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. У разі смерті боржника за його зобов`язаннями, які передбачають правонаступництво, відповідають спадкоємці відповідно до правил статті 1282 ЦК України в межах вартості майна, одержаного у спадщину. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 04.01.2017 року [PERSON] помер [INFO] . 06 червня 2017 року банк звернувся до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з претензією кредитора з проханням включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу (а.с. 51). Відповідно до листа від 15 червня 2017 року (а.с.53) третя Криворізька державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що нотаріальна контора одержала від банка претензію кредитора та долучила її до спадкової справи, відкритої до майна [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємці будуть ознайомлені з претензією під час оформлення свідоцтв про право на спадщину. З матеріалів справи також вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 44, 45, 46, 47, 73, 74, 75). Оскільки відповідачі на час смерті спадкодавця проживали з [PERSON] , на них не поширюються вимоги частини першої статті 1270 ЦК України про необхідність звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень частини третьої статті 1268 ЦК України вони вважаються таким, що прийняли спадщину. Разом з тим, вимоги банку про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є безпідставними. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України. З матеріалів справи, а саме: з анкети-заяви, заповненої спадкодавцем [PERSON] 16 січня 2014 року (а.с.9), вбачається, що у вказаній заяві відсутня відмітка про отримання [PERSON] картки кредитка "Універсальна" або будь-якої іншої картки з зазначенням її номеру. За таких обставин, ознайомлення [PERSON] з умовами кредитування АТ КБ "ПриватБанк", не свідчить про фактичне використання нею кредитних коштів. Таким чином, доказів того, що позивачем був наданий кредит [PERSON] в розмірі та на умовах, які зазначені в позовній заяві, та доказів, що саме такі умови та правила надання банківських послуг, які надані позивачем, є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мала на увазі спадкодавець, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, не надано. Тобто позовні вимоги про стягнення заборгованості з спадкоємців - відповідачів у справі, заявлені банком у загальному розмірі 16338,46 грн., не доведені, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed