Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення змісту правочину. Позов мотивують тим, що 16.07.2007 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма"Джулинка" було укладено договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надає, а ТОВ "Агрофірма"Джулинка" приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, площею 2,08 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ВН № 020980 від 29.03.2002 року виданого Бершадською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження № 10 від 04.01.2002 року. Відповідно до п.8 договору оренди договір укладено на п"ять років. Пунктом 41 договору оренди сторони погодилися, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Пунктом 19 договору оренди сторони обумовили, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п'ятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі. Державну реєстрацію договору оренди було проведено 16.11.2007 року. Оскільки сторонами було обумовлено, що договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації , а тому строк оренди мав закінчитися 16.11.2012 року. Однак 04.09.2009 року сторони уклали додаткову угоду № 1020, відповідно до якої було викладено п.8 договору оренди в наступній редакції: "Договір укладено на 5 років з моменту підписання Додаткової угоди ". Державну реєстрацію додаткової угоди № 1020 від 04.09.2009 року було проведено 13.07.2012 року . Наразі відповідач обмежив користування ТОВ "Агрофірма "Джулинка" орендованої земельної ділянки, мотивуючи тим, що строк договору оренди закінчився 05.09.2014 року, незважаючи на те, що строк дії договору оренди п"ять років, який обчислюється з моменту державної реєстрації додаткової угоди, тобто з 13.07.2012 року, внаслідок чого строк договору оренди закінчується 13.07.2017 року. У зв'язку з цим просять суд тлумачити договір оренди землі від 16 липня 2007 року, укладений між [PERSON] та ТОВ"Агрофірма"Джулинка", в частині пункту 8 цього договору в редакції , викладеній пунктом 1 додаткової угоди від 04 вересня 2009 року до вказаного договору оренди землі, наступним чином: додаткова угода продовжує строк дії договору оренди землі на 5 років з моменту державної реєстрації зазначеної додаткової угоди до договору оренди землі, тобто договір діє з 13.07.2012 року та закінчується 13.07.2017 року. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення про те, що дійсно у 2007 році між відповідачем та позивачем укладено договір оренди належної їй земельної ділянки строком на 5 років. Потім у 2009 році між відповідачем та позивачем було укладено додаткову угоду, відповідно до якої було збільшено розмір орендної плати за землю з 1,5% до 3% від грошової оцінки землі та продовжено дію договору ще на 5 років. При цьому перебіг 5-річного строку починається саме з дати підписання додаткової угоди, а не з дати її державної реєстрації. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власником земельної ділянки площею 2,08 га, розташованої на території Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що засвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН № 020980 від 29.03.2002 року, виданим Бершадською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження № 10 від 04.01.2002 року. 16 липня 2007 між сторонами було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, в п.8 якого передбачено: «Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Вказаний договір оренди землі було зареєстровано в Бершадському районному відділі Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК" 16.11.2007 року за № 040781600841. 04 вересня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1020 до зазначеного договору оренди землі, яка була зареєстрована в Бершадському районному відділі Держкомзему 13.07.2009 року за №052048164009592. Згідно з умовами зазначеної додаткової угоди внесені, зокрема, наступні зміни до договору оренди землі: пунктом 1 додаткової угоди пункт 8 договору оренди землі викладено в наступній редакції: «Договір укладено на 5 років з моменту підписання додаткової угоди. Строк оренди визначено сторонами з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що вона є невід'ємною частиною договору оренди землі. Згідно із ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі, є строк дії договору оренди. Положеннями ст.19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Відповідно до ст.252 Цивільного кодексу України (ЦК України) строк, зокрема, визначається роками; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). Частиною першою ст.210 ЦК України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом; такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з частиною третьою ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Частиною першою ст.654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із частиною пятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові ВСУ від 13.06.2016 року у цивільній справі №6-643цс16. Таким чином, зміни до договору оренди землі вчиняються у тій самій формі, що й договір, що змінюється, та набувають чинності з моменту державної реєстрації, тому вищезгадана додаткова угода набула чинності з моменту її державної реєстрації, тобто з 13 липня 2012 року, а відтак строк дії договору оренди продовжено на 5 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди, тобто є встановлений до 13 липня 2017 року. Згідно ст.637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 ЦК України. За змістом ст.213 ЦК України тлумачення змісту правочину може бути здійснено судом на вимогу однієї або обох його сторін. Загальні правила тлумачення змісту правочину визначені в частині третій ст.213 ЦК України, якою передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. При цьому, якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з»ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Підставою для тлумачення змісту правочину має бути наявність спору між сторонами правочину щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів всього правочину або його частини, що не дає змоги з'ясувати дійсний зміст правочину або його частини, а волевиявлення сторін правочину не дозволяє однозначно встановити намір, тобто потребує встановлення справжньої волі, вираженої при вчиненні правочину, та відповідності волі та волевиявлення. За приписами частини четвертої ст.213 ЦК України, якщо за вказаними у частині третій цієї норми правилами, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 8 договору оренди землі містить одну із істотних умов договору, а саме строк його дії; вказаний пункт договору викладений в новій редакції згідно з пунктом 1 додаткової угоди. Зазначеним пунктом договору оренди землі не визначено календарної дати з якої починається обрахунок строку дії договору оренди землі, що й витлумачується сторонами по-різному, тому зміст пункту 8 договору оренди землі підлягає тлумаченню судом. Оскільки додаткова угода до договору оренди землі зареєстрована в Бершадському районному відділі Держкомзему 13 липня 2012 року, з цієї дати й набрала вона чинності, тому й початок перебігу продовженого строку оренди землі обраховується із вказаної календарної дати (з настанням події державної реєстрації додаткової угоди). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved