Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив, посилаючись на те, що з метою отримання позики на придбання автомобіля вартістю 70000 грн він звернувся до відповідача. 25.05.2012 року між позивачем і Приватним підприємством "Грандфінресурс" укладено договір № 210499, за умовами якого відповідач зобов'язався вчинити від імені та за рахунок позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику на умовах програми «Альянс Україна». При цьому товар, вартість та строки розрахунків по даному договору зазначаються у відповідних додатках до нього. На виконання умов договору позивач сплатив одноразовий комісійний платіж в сумі 4900 грн. Звернувшись через декілька днів до відповідача з метою з»ясування причин ненадання позики, позивач отримав пояснення про відсутність у відповідача грошей для надання позики або для оплати товару. Крім того, йому запропонували сплачувати загальні платежі для того, щоб гарантовано отримати позику. З метою отримання позики позивач здійснив оплату загальних платежів на суму 6202,79 грн. Таким чином, позивачем сплачено відповідачу 11102,79 грн. Вважає, що договір укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, він отримав нечітку, неправдиву інформацію щодо договору. Дії відповідача підпадають під дії ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача; забороняється експлуатація та розвиток пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Зазначає, що при умові належного роз»яснення йому всіх умов та наслідків договору, він не погодився б на його укладення. Вважає договір таким, що не відповідає чинному законодавству, не спрямований на реальне настання правових наслідків, грубо порушує права позивача як споживача послуг. Просить визнати недійсним з моменту вчинення договір від 25.05.2012 року № 21049, укладений між ним і Приватним підприємством «Грандфінресурс»; стягнути з Приватного підприємства «Грандфінресурс» на користь позивача грошові кошти в сумі 11102,79 грн як незаконно отримані за наслідками укладення Договору від 25.05.2012 року № 21049. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що побачив оголошення про безвідсотковий кредит. Звернувся до цієї установи. В офісі в одній кімнаті консультанти роз»яснюють, а договір укладається в іншій. Уклав договір, безвідсотковий, з комісією у розмірі 3 %, вніс перший внесок у розмірі 4900 грн, договору до внесення грошей не бачив. Договір складений дрібним шрифтом, з собою окулярів він не мав. Договір не містить терміну «надання кредиту». Обіцяли, що через 10 днів, на початку червня, він отримає кошти. Коли позивач їм зателефонував приблизно 5-6 червня, пояснили, що багато людей, він отримає гроші в наступному місяці. І так обіцяли кожен місяць. Платежі він здійснював відповідно до умов договору, 16.04.2013 року зробив останній платіж. Він не знав, що потрібно 25-27 платежів здійснити, оскільки йому про це не повідомили. Відповідач не надав жодного документу, що вони мають право працювати як фінансова установа, він робив запит, відповідач не має ліцензії, порушив законодавство про фінансові послуги. Вважає, що його ввели в оману, зобов»язання за договором має лише він, відповідач навіть не зазначив дату, коли виплатять кошти. Просить уточнений позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Від відповідача надійшло заперечення на позов, позовні вимоги не визнають у повному обсязі. В запереченнях зазначають, що усі вимоги щодо загальних вимог укладення правочинів для їх дійсності були виконані. Позивач консультувався щодо умов договору з представниками Приватного підприємства «Грандфінресурс», йому було роз»яснено всі умови, він з ними погодився. Договір активується на четвертий день з моменту підписання, у позивача був шанс для вивчення та ретельного аналізу умов договору самостійно або за допомогою інших осіб після підписання до активації договору. Але позивач не звернувся з заявою про розірвання договору з відшкодуванням попередньо сплачених грошових коштів, отже він усвідомлював умови договору, вони його задовольняли. Результатом укладеної угоди з учасником програми є отримання учасником заявленої грошової суми за умов дотримання передбачених договором умов, а також повернення учасником отриманої грошової суми назад у фонд реєстру на умовах відстрочених платежів та відповідно з графіком платежів. ПП "Грандфінресурс" не надає учаснику програми «Альянс Україна» можливість отримати компенсацію, натомість учасник оплачує адміністратору послуги, пов»язані з отриманням грошової суми, яку після отримання він зобов»язується повернути за певний період часу в грошовий фонд, так як бере у борг у інших учасників. При цьому оплачує Адміністратору компенсацію, пов»язану з витратами на організацію діяльності програми отримання грошових коштів. Вважає, що ця схема не є пірамідальною, так як пірамідальна схема являє собою потік грошей від одноразових продажів місць в черзі новим учасникам біля підніжжя піраміди у вигляді компенсації тим, хто розташувався на її верхівці. Програма «Альянс Україна» є накопичуваною системою, яка більше асоціюється з кругообігом. Дозволи на отримання грошових сум адміністратор програми надавав відповідно до умов договору тим учасникам, які мали більшість платежів. Згідно з останнім розподілом, у якому брав участь позивач, дозвіл на отримання грошових сум надано тим учасникам, які сплатили 25-27 платежів. Позивач сплатив лише 11 щомісячних платежів. На наступний захід по розподілу грошового фонду реєстру № 000216, що відбувся 29.05.2013 року, позивач заяву не подав та не сплатив загальний платіж, тому не брав участь у наступному розподілі грошового фонду. Твердження позивача, що його ввели в оману, не відповідає дійсності, оскільки обман має місце, якщо сторона заперечує наявності обставин, що можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Оскільки позивач не здійснив платіж у травні 2013 року, договір вважається розірваним з 01.06.2013 року на вимогу відповідача відповідно до умов договору. У цьому випадку одноразовий комісійний внесок та адміністративні витрати учаснику не повертаються. Ніякого умислу з боку відповідача не було, усі умови діяльності відповідача, його права та обов»язки, а також права та обов»язки позивача були викладені у договорі, з умовами якого позивач погодився. Зазначає, що відповідно до законодавства фінансовим установам надано строк до 09.01.2013 року привести свою діяльність у відповідність до вимог закону, тому на момент укладення договору від 25.05.2012 року воно відповідало вимогам закону. Просить відмовити у задоволенні позову. Вислухав позивача, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 25.05.2012 року між Приватним підприємством "Грандфінресурс" (адміністратор) та [PERSON] (учасник) укладений договір № 210499, відповідно до умов якого адміністратор за згодою учасника зобов'язався вчинити від імені та за рахунок позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику, зазначеної у додатку № 1 до договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в додатку № 2, у тому числі: - формувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; - організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; - надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені договором та додатками до нього. [PERSON] зобов"язався сплатити одноразовий комісійний внесок у день підписання договору та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу, а також своєчасно не пізніше 15 числа кожного місяця сплачувати загальний платіж, який складається з чистого внеску, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративних витрат, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми (т. 1 а. с. 8). Відповідно до додатку № 1 до договору № 210499 від 25.05.2012 року товаром є автомобіль вартістю 70000 грн., графік платежів складено на 180 місяців. Одноразовий комісійний внесок складає 4900 грн, чистий внесок - 388,89 грн, адміністративні витрати - 175 грн, загальний платіж становить 563,89 грн, мінімальний платіж - 369,45 грн (т. 1 а. с. 9). Додатком № 2 до договору № 210499 від 25.05.2012 року передбачені умови програми «Альянс Україна», відповідно до яких послуги, що є предметом договору, надаються шляхом формування реєстрів учасників програми, метою яких є придбання товару або відповідної суми у позику. Договір активується на четвертий день з моменту його підписання, після цього учасник реєструється в програмі «Альянс Україна». Кошти, необхідні для отримання товару або відповідної суми у позику, вносяться учасником на розрахунковий рахунок адміністратора щомісячно. Чисті внески є власністю учасника. Учасник повинен сплачувати загальний або мінімальний платіж не пізніше 15 числа кожного поточного місяця. Учасник має право сплачувати загальні платежі авансом. Сплата загальних платежів авансом прискорює отримання дозволу. У випадку, коли у визначений строк проведення заходу, коштів, які утворюють фонд реєстру, не вистачило на один захід, тоді накопичена сума включається до фонду реєстру на наступний захід. Відповідно до п. 8.1 ст. 8 договору учаснику, який виявив бажання розірвати договір протягом 3 банківських днів з моменту підписання, повертаються кошти у розмірі, що становить 70 % внесеного учасником одноразового комісійного внеску протягом 60 банківських днів з моменту отримання заяви. Якщо учасник виявив бажання розірвати договір в односторонньому порядку після встановленого п. 8.1. ст. 8 договору терміну або договір буде розірваний зі сторони адміністратора при невиконанні учасником зобов»язання зі сплати платежів у визначений строк одноразовий комісійний внесок та адміністративні витрати учаснику не повертаються, а повернення чистих внесків адміністратор здійснить протягом 60 банківських днів після закриття реєстру (т. 1 а. с. 10-13). 25.05.2012 року [PERSON] сплачено на користь Приватного підприємства «Грандфінресурс» одноразовий комісійний внесок за договором № 210499 у розмірі 4900 грн (т. 1 а. с. 14). За період з 13.06.2012 року по 16.04.2013 року [PERSON] щомісячно сплачувалися на користь Приватного підприємства «Грандфінресурс» грошові кошти у розмірі 175 грн та 388,89 грн (т. 1 а. с. 15-36). Усього сума сплачених позивачем на користь відповідача грошових коштів становить 11102,79 грн (т. 2 а. с. 196). За період з 25.05.2012 року по 16.04.2013 року [PERSON] щомісячно подавалася заява Приватному підприємству «Грандфінресурс» для подання на захід по розподілу грошового фонду, проте відповідно до протоколів заходу по розподілу грошового фонду засідання комітету позивач до числа учасників, яким надано дозвіл на отримання грошової суми, не потрапляв, що підтверджується протоколами формування та протоколами заходів розподілу грошових коштів і додатків до протоколів заходів (т. 1 а. с. 125 - т. 2 а. с. 155). Викладеним обставинам відповідають правовідносинам, які випливають з належного виконання зобов'язання, прав та обов'язків сторін у зобов'язанні, а також наслідків розірвання договору, підстав недійсності договорів. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами укладено договір про надання відповідних послуг, спрямованих на придбання автомобіля. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що договір між сторонами розірвано, як непідтверджене. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави. На підставі ст. ст. 215, 216, 227, 615, 653, 651, 901, 907 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та

Outcome: approved