Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач ПАТ "Енергобанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.10.2013 року між ПАТ "Енергобанк" та ТОВ "Київське агентство повітряних сполучень" був укладений Договір про надання кредитної лінії, відповідно до умов якого Банк надав Товариству кредит у вигляді відкличної відновлювальної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 1500000, 00 грн. для поповнення оборотних коштів зі сплатою за користування кредитом 24, 0 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 24.10.2014 року. Але зобов"язання третьої особи перед Банком належним чином не виконуються. Крім того, з метою забезпечення належного виконання третьою особою своїх зобов"язань за кредитним договором 07.11.2013 року між ПАТ "Енергобанк" та [PERSON] був укладений Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Оніщук О.І., відповідно до умов якого відповідач передав Банку у заставу належне йому майном - автомобіль Land Rover. У третьої особи перед Банком на даний час наявна заборгованість у розмірі 2855431, 51 грн. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд звернути стягнення на належний відповідачу автомобіль: марка LAND ROVER, модель FREELANDER, тип легковий універсал-В, рік випуску 2012, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], із способом його реалізації шляхом проведення публічних торгів у порядку виконавчого провадження із початковою ціною, що буде визначена в процесі виконавчого провадження, в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське агентство повітряних сполучень" (ідентифікаційний код 32253460) перед Банком, яка виникла на підставі Договору про надання кредитної лінії № 1310-46 від 25.10.2013 року, і становить станом на 03.08.2015 року 2855431, 51 грн., з яких: 1500000, 00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 627657, 44 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами; 531739, 73 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 196034, 35 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; стягнути з відповідача на користь Банку 105000, 00 грн.; заборонити відповідачу експлуатацію автомобіля: марка LAND ROVER, модель FREELANDER, тип легковий універсал-В, рік випуску 2012, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], на період до його реалізації шляхом вилучення зазначеного автомобіля, комплекту ключів від нього, номерних знаків, свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу та передачі їх у володіння Банку; зобов"язати відповідача передати автомобіль: марка LAND ROVER, модель FREELANDER, тип легковий універсал-В, рік випуску 2012, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], комплект ключів від нього, номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу для забезпечення зберігання Банку або вказаній ним іншій особі на період до його реалізації. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, а саме: звернути стягнення на належний відповідачу автомобіль: марка LAND ROVER, модель FREELANDER, тип легковий універсал-В, рік випуску 2012, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], із способом його реалізації шляхом проведення публічних торгів у порядку виконавчого провадження із початковою ціною, що буде визначена в процесі виконавчого провадження, в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське агентство повітряних сполучень" (ідентифікаційний код 32253460) перед Банком, яка виникла на підставі Договору про надання кредитної лінії № 1310-46 від 25.10.2013 року, і становить станом на 03.08.2015 року 2855431, 51 грн., з яких: 1500000, 00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 627657, 44 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами; 531739, 73 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 196034, 35 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; стягнути з відповідача на користь Банку 105000, 00 грн.; заборонити відповідачу експлуатацію автомобіля: марка LAND ROVER, модель FREELANDER, тип легковий універсал-В, рік випуску 2012, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], на період до його реалізації шляхом вилучення зазначеного автомобіля, комплекту ключів від нього, номерних знаків, свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу та передачі їх у володіння Банку, а також зобов"язати відповідача передати автомобіль: марка LAND ROVER, модель FREELANDER, тип легковий універсал-В, рік випуску 2012, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], комплект ключів від нього, номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу для забезпечення зберігання Банку або вказаній ним іншій особі на період до його реалізації. Представник третьої особи на початку судового розгляду позовні вимоги не визнав. Пояснив, що рішенням Господарського суду м. Києва від 27.10.2015 року задоволено позов Банку і стягнуто з Товариства заборгованість за кредитним договором від 25.10.2013 року, за яким поручителем виступає [PERSON], а тому вважає, що підстав для повторного стягнення боргу немає. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. У подальшому представник третьої особи у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25.10.2013 року між ПАТ "Енергобанк" та ТОВ "Київське агентство повітряних сполучень" був укладений Договір про надання кредитної лінії. Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ "Київське агентство повітряних сполучень" був наданий кредит у вигляді відкличної відновлювальної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 1500000, 00 грн. для поповнення оборотних коштів зі сплатою за користування кредитом 24, 0 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 24.10.2014 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов"язання виконав належним чином, надавши кредитні кошти, а третя особа при цьому свої зобов"язання належним чином не виконує. Станом на 03.08.2015 року у третьої особи перед Банком виникла заборгованість у розмірі 2855431, 51 грн., зокрема: - 1500000, 00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; - 627657, 44 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами; - 531739, 73 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 196034, 35 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Також судом встановлено, що у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07.11.2013 року між ПАТ "Енергобанк" та [PERSON] був укладений Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.І. Відповідно до умов Договору застави відповідач [PERSON] передав Банку у заставу належне йому на праві власності рухоме майно, а саме автомобіль марка LAND ROVER, модель FREELANDER, тип легковий універсал-В, рік випуску 2012, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до умов Договору застави Відповідач зобов'язався у порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати грошові кошти у сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Договором застави. Згідно із ст.. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачає право Банку звернути стягнення на предмет застави в разі порушення забезпеченого заставою зобов"язання. Пунктом 3.3 Договору застави заставодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет застави в межах, передбачених п. 3.2 цього договору. Згідно із п. 3.2 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється, у тому числі, на підставі рішення суду. Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З наведених вище норм діючого законодавства вбачається, що позивач як заставодержатель має право на підставі ч. 2, 3 ст. 16 ЦК України, ст.. 27 Закону України "Про заставу", ч. 2 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов"язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв"язку із пред"явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 591 ЦК України визначено, що реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається у порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Зважаючи на вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку у частині звернення стягнення на предмет застави є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Згідно із п. 2.1.4 Договору застави заставодавець зобов"язується на період фактичної дії цього Договору застрахувати за свій рахунок предмет застави на його повну вартість, але не менше за ту, що визначена в п. 1.5 цього Договору, на користь заставодержателя. За невиконання чи неналежне виконання даного пункту Договору заставодержатель має право вимагати від заставодавця сплати штрафу у розмірі 7 % від суми одержаного кредиту. Сума одержаного кредиту становить 1500000, 00 грн. Будь-яких документів щодо належного виконання своїх обов"язків заставодавцем до Банку не надано, внаслідок чого до Заставодавця підлягає застосуванню відповідальність у вигляді штрафу. Сума штрафу становить 105000, 00 грн., відповідно до розрахунку, наданого представником Банку. А тому дана сума штрафу підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. Крім того, статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Заставодавець продовжує експлуатувати предмет застави, що призводить до його зносу та зменшення вартості; предмет застави (автомобіль) належить до джерела підвищеної небезпеки, отже існують підвищені ризики його пошкодження або знищення; заставодавець не виконує свої обов"язки щодо страхування предмета застави. З урахуванням того, що вказані обставини становлять суттєву загрозу інтересам заставодержателя щодо погашення заборгованості третьої особи за рахунок предмета застави, суд вважає позовні вимоги у частині вжиття заходів забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження та передачі його в управління Банку на період до його реалізації підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується заперечень представника третьої особи про те, що за кредитним договором вже стягнуто з Товариства заборгованість, а тому не можуть бути задоволені вимоги про звернення стягнення на предмет застави, що може призвести до подвійного стягнення, то слід зазначити наступне. Дійсно, з письмових матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду м. Києва від 27.10.2015 року з ТОВ "Київське агентство повітряних сполучень" на користь ПАТ "Енергобанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором. На виконання судового рішення видано наказ про примусове виконання рішення від 10.11.2015 року. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача на момент розгляду даної справи судове рішення від 27.10.2015 року не виконано, заборгованість Товариством не сплачена. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. З урахуванням вищевикладеного суд вважає заперечення представника третьої особи безпідставними, такими, що не засновані на нормах діючого законодавства, у зв"язку з чим вони не можуть бути прийняті до уваги. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з підстав, зазначених вище. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6890, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved