Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки надміру сплачену пенсію у сумі 6079 гривень 20 копійок. Свої вимоги він обґрунтував тим, що 11 квітня 2013 року відповідачка, як законний представник свого сина [PERSON], [INFO], звернулась із заявою про призначення пенсії їй та її дитині після смерті чоловіка [PERSON]. Разом із заявою відповідачка подала всі необхідні для призначення пенсії документи, в тому числі трудову книжку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] із записом про те, що з 12 травня 2004 року по 09 вересня 2009 року він працював у приватного підприємця [PERSON] в м.Міас Челябінської області, Росія. 08 липня 2013 року відповідачці було призначено з 11 квітня 2013 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника та відповідно до протоколу № 4130 розмір пенсії було встановлено у сумі 1072 гривні 80 копійок. 03 вересня 2013 року позивачем на свій запит від Управління Пенсійного Фонду в Російській Федерації в м. Міас Челябінської області було отримано довідку про не підтвердження стажу [PERSON] за період роботи у індивідуального підприємця [PERSON] за період з 12 травня 2004 року по 09 вересня 2009 року. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника могла бути призначена непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні за наявності страхового стажу 7 років. Однак, відповідно до наданих документів, страховий стаж [PERSON] складає 4 роки 10 місяців. Сума надміру сплаченої відповідачці пенсії складає 6079 гривень 20 копійок. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що трудову книжку її покійного чоловіка [PERSON]. з Росії їй переслали його родичі і вона не читала записи у трудовій книжці. Їй не було відомо, що записи у трудовій книжці [PERSON] щодо його роботи у приватного підприємця [PERSON] не відповідають дійсності. Заслухавши представника позивача та заперечення відповідачки, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відносини, що виникли між сторонами, врегульовано Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Судом встановлено, що в Управлінні Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області на обліку перебувала [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] та отримувала пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як дружина померлого годувальника, яка не працює і зайнята доглядом за дитиною померлого годувальника до досягнення нею 8 років. 11 квітня 2013 року відповідачка [PERSON] звернулась із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника після смерті чоловіка [PERSON]. Разом їз заявою відповідачка подала всі необхідні для призначення пенсії документи, в тому числі, трудову книжку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] із записом про те, що з 12 травня 2004 року по 09 вересня 2009 року він працював у приватного підприємця [PERSON] в м.Міас Челябінської області, Російська Федерація (а.с.4-12). 17 квітня 2013 року Управлінням Пенсійного фонду в Саратському районі було надано запит № 1814/04 до Управління Пенсійного фонду Російської Федерації м. Челябінська про надання довідки про склад сім'ї померлого та чи перебував він на обліку як одержувач пенсії, а також надання архівної справи пенсіонера або документи про стаж та заробіток померлого (а.с15). 12 червня 2013 року позивач отримав відповідь на вищевказаний запит від Управління Пенсійного фонду Російської Федерації м. Челябінська про те, що [PERSON] являвся одержувачем соціальної пенсії по інвалідності 3 групи з 01 квітня 2010 року по 31 травня 2011 року, виплата якої була припинена у зв'язку з його смертю. Також було повідомлено про відсутність відомостей про його стаж, заробіток та склад сім'ї на дату смерті. (а.с.16). 02 липня 2013 року позивачем з експлуатаційного вагонного депо Челябінського відділення Південно - Уральської залізниці філії Відкритого акціонерного товариства "Российские железные дороги" було одержано архівну довідку, відповідно якої страховий стаж [PERSON] складав 4 роки 10 місяців (а.с.13). Згідно протоколу № 4130 від 08 липня 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в Саратському районі відповідно до ст.ст.36, 37, 39 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1У "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідачці [PERSON] було призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 1072,80 гривень (а.с.17). 03 вересня 2013 року позивач на свій запит від 10 липня 2013 року № 3248/04 отримав довідку від Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м.Міас Челябінської області про не підтвердження стажу [PERSON] за період роботи у індивідуального підприємця [PERSON] з 12 травня 2004 року по 09 вересня 2009 року. Крім того, було додатково повідомлено, що лише з 2006 року індивідуальні підприємці Російської Федерації почали вносити записи в трудові книжки про періоди роботи у них. Згідно довідки індивідуального підприємця [PERSON] ні в зазначений період, ні в інший час [PERSON] у неї працевлаштований не був (а.с.18,19). Згідно довідки № 917 від 15 квітня 2013 року, наданої начальником відділу персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі у базі даних автоматизованої системи персоніфікованого обліку відсутні відомості про застраховану особу [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV, із змінами та доповненнями, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], тобто на дату смерті йому виповнилось 37 років. Відповідно до ст.32 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1У "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для інвалідів ІІ та ІІІ груп від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років. Таким чином, пенсія у зв'язку з втратою годувальника [PERSON], [INFO], могла бути призначена непрацездатним членам його сім'ї , які були на його утриманні за наявності в [PERSON] 7 років страхового стажу. Однак, відповідно до наданих документів його страховий стаж складає лише 4 роки 10 місяців. 03 жовтня 2013 року позивачем було винесено рішення про відмову в призначенні пенсії відповідачці [PERSON] у зв'язку з відсутністю у померлого годувальника [PERSON] страхового стажу, необхідного для призначення пенсії (а.с .20). Відповідно довідки УПФУ в Саратському районі від 24 жовтня 2014 року за особовим рахунком 133435 [PERSON] з 11 квітня 2013 року по вересень 2013 року включно отримала пенсію у зв'язку з втратою годувальника у сумі 6079, 20 гривень, тобто вказана сума пенсії була сплачена відповідачці надміру (а.с.22) Судом з'ясовано, що для призначення пенсії відповідачкою була надана трудова книжка серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] із записом про те, що з 12 травня 2004 року по 09 вересня 2009 року він працював у приватного підприємця [PERSON] в м.Міас Челябінської області, Російська Федерація. Даний запис не відповідає дійсності, що підтверджено довідкою Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м.Міас Челябинської області та довідкою індивідуального підприємця [PERSON] Посилання відповідачки на те, що їй не було відомо, що її чоловік [PERSON] у вказаний період фактично не працював у індивідуального підприємця [PERSON] на території Російської Федерації спростовуються: свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого 25 квітня 2008 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Саратського РУЮ Одеської області, на території України; вироком Саратського районного суду Одеської області від 19 лютого 2009 року, який набрав законної сили, та яким встановлено, що [PERSON] 25 вересня 2008 року вчинив злочин на території України - в смт.Сарата Одеської області, і його було визнано винним та засуджено за ч.1 ст.309 КК України до штрафу; інформацією Саратського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про те, що 23 лютого 2009 року ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області термін перебування [PERSON] на території України був продовжений до 22 травня 2009 року, він проживав за адресою: [ADDRESS]., тобто разом з відповідачкою. Твердження відповідачки про те, що вона не читала записи у трудовій книжці свого покійного чоловіка, суд не приймає до уваги, тому що вони спростовуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що 11 квітня 2013 року при прийнятті заяви [PERSON] про призначення пенсії з відповідними документами, спеціаліст з призначення пенсії УПФУ в Саратському районі [PERSON] в присутності іншого спеціаліста [PERSON], вголос прочитала [PERSON] записи в трудовій книжці померлого та підрахувала його стаж згідно цих записів. Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За приписами ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вiд 05 листопада 1991 № 1788-XII суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Таким чином, необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Судом встановлено, що надання відповідачкою трудової книжки її чоловіка з явно недостовірними відомостями є зловживанням з боку відповідачки , що призвело до виплати їй пенсії без законних на те підстав. На час розгляду справи по суті надміру виплачена пенсія відповідачкою добровільно не повернута, виплата пенсії їй припинена, тому вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми надміру виплаченої пенсії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved