Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

у липні 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Авіатор», [PERSON] про визнання права власності на гаражний бокс. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачкою та Гаражно-будівельним кооперативом «Авіатор» 07.04.2005 року було укладено договір №? 33 про пайову участь у будівництві двоповерхового підземного гаражного боксу [ADDRESS], згідно затвердженого проекту. За умовами договору відповідач Гаражно-будівельний кооператив «Авіатор» зобов'язувався побудувати гаражний бокс [NUMBER], а вона зобов'язувалась оплатити в строк до 13.04.2005 року вартість гаражного боксу та прийняти гараж. На виконання своїх зобов'язань позивачка сплатила 72000,00 грн. 02.12.2005 року відповідно до акту прийому-передачі вона прийняла гаражний бокс [NUMBER] на першому поверсі, та було видано членський квиток. Станом на даний час її гаражем незаконно користується відповідачка [PERSON], яка змінила замки та не допускає її до гаражу. Вважає, що нею на законних підставах було набуто право власності на гаражний бокс в ГБК «Авіатор» та безпідставно порушується відповідачами. Просила суд визнати за нею право власності на гаражний бокс [NUMBER], що розташований на першому поверсі двоповерхового підземного гаражу в гаражно-будівельному кооперативі «Авіатор»; зобов'язати [PERSON] звільнити гаражний бокс [ADDRESS] та стягнути з відповідачів судові витрати. До початку розгляду справи по суті 10.02.2014 р. позивачка [PERSON] через свого представника - [PERSON] подала заяву про зміну підстави позову в якій зазначила, що за рішенням Київської міської ради від 20.06.2002 року № 43/43 ГБК «Авіатор» було відведено у довгострокову оренду земельну ділянку для будівництва, експлуатації та обслуговування підземних гаражів на [ADDRESS]. У 2005 році вона уклала з ГБК «Авіатор» Договір №? 33 про пайову участь у будівництві двоповерхового підземного гаражного боксу [NUMBER]. За умовами договору відповідач Гаражно-будівельний кооператив «Авіатор» зобов'язувався побудувати гаражний бокс [NUMBER], а позивач зобов'язувалась оплатити в строк до 13.04.2005 року вартість гаражного боксу та прийняти гараж. На виконання своїх зобов'язань позивачка сплатила 72000,00 грн. та сплатила безповоротний вступний внесок в ГБК «Авіатор» в розмірі 1066,00 грн. 02.12.2005 року відповідно до акту прийому-передачі вона прийняла гаражний бокс [NUMBER] на першому поверсі. Крім того, позивачу було видано членський квиток - перепустка на гаражний бокс [NUMBER]. Позивачка 29 квітня 2013 року звернулася до ГБК «Авіатор» з заявою про надання документів для реєстрації права власності на гаражний бокс [NUMBER], однак відповіді не одержала. Вважає, що таким чином було порушено її майнові права у зв'язку з чим звернулась до суду за їх захистом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з підстав зазначених у заяві від 10.02.2014р. Представник відповідача ГБК «Авіатор» проти позову заперечував, зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, позивачка не подавала заяву про вступ у члени кооперативу. Зборами кооперативу не приймалось рішення про укладення з позивачкою договору про будівництво гаражного боксу та про закріплення за позивачкою гаражного боку [NUMBER], просив суд в задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та зазначили, що у 1995 р. батько [PERSON] - [PERSON] став членом кооператив ГБК «Авіатор». У 2001 році він уклав з ГБК «Авіатор» договір на будівництво гаражного боксу [NUMBER] І черги. Після смерті батька [PERSON] успадкувала його пай та право на гаражний бокс [NUMBER] і у 2006р. була прийнята в члени кооперативу. Загальними зборами кооперативу за нею був закріплений гаражний бокс [NUMBER] ІІ черги. На даний час [PERSON] пай сплачений, та щомісячно сплачуються членські внески. Жодних прав позивачки вона не порушує, оскільки користується своїм гаражним боксом. Просила у позові відмовити. Третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ГБК «Авіатор», відповідачку [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що Статут ГБК "Авіатор", прийнятий загальними зборами ГБК за протоколом № 1 від 26 січня 1995 року, зареєстрований за вказаною адресою Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 23.02.1995 року, ідентифікаційний код 22954533.(а.с.-11-118). Рішенням Київської міської ради від 20.06.2002 року № 43/43 було відведено у довгострокову оренду земельну ділянку гаражно-будівельному кооперативу "Авіатор" для будівництва, експлуатації та обслуговування підземних гаражів по [ADDRESS]. (а.с.150). 30 січня 2003 року між Київської міською радою та ГБК "Авіатор" був укладений Договір оренди земельної ділянки.( а.с.141-142). Також судом встановлено, що 07.04.2005 року між позивачкою [PERSON] та ГБК «Авіатор» було укладено договір №? 33, відповідно до умов якого відповідач зобов'язується збудувати гаражний бокс [ADDRESS], а позивач зобов'язувалась оплатити 72000 грн. за виконану відповідачем роботу до 13.04.2005р.(а.с.5). Відповідно до п.2.3. вказаного договору, моментом виконання умов договору є підписання акту прийому-передачі виконаних робіт, а ст. 6 Договору передбачено, що такий набуває чинності з 7 квітня 2005р та діє до 30.12.2005 року. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 цієї статті встановлено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають наступні права: - право власності на нерухомість. У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною позивача в порядку ст. 60 ЦПК України не надано суду належного та допустимого доказу щодо прийняття позивачки в члени кооперативу, прийняття правлінням ГБК «Авіатор» рішення про видачу позивачці тимчасового ордеру, відповідно до якого б закріплювався за позивачкою гаражний бокс [ADDRESS], доказів про здачу спірного об'єкту в експлуатацію. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що гаражний бокс [NUMBER] був закріплений за відповідачкою [PERSON] та підтверджується Додатком № 2 до протоколу № 3 від 23 лютого 2013 року загальних зборів ГБК «Авіатор» (а.с.119-124). Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] повністю та вчасно сплатила вступний внесок та пай за гаражний бокс у ГБК «Авіатор» і рішенням Загальних зборів від 02.12.2006 року за нею був закріплений гаражний бокс [NUMBER](а.с.36) Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на ті обставини, що факт користування та володіння спірним гаражним боксом, підтверджується матеріалами справи № 2-1017/08, які розглядалися Шевченківським районним судом м. Києва по справі за позовом ГБК «Авіатор» до [PERSON] про визнання недійсним договору №? 33 від 07.04.2005 року та зустрічну позовну заяву [PERSON] до ГБК «Авіатор» про визнання права власності на нерухомість, оскільки первинні та зустрічні вимоги не були розглянуті по суті та залишені судом без розгляду, а відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказування лише обставини встановлені рішенням, яким вирішений спір по суті і таке набрало законної сили. У судовому засіданні представник позивачки зазначив, що спірний гаражний бокс в експлуатацію не зданий, позивачкою державна реєстрації гаражу [ADDRESS] у визначеному законом порядку не проведена. Також, суд не приймає до уваги надану позивачем декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану 22.02.2013 року в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, оскільки в ній йдеться про готовність будівництва підземних гаражів за адресою: [ADDRESS], а не про здачу об'єкта будівництва в експлуатацію. За таких обставин, враховуючи, що гаражний бокс не зданий в експлуатацію, державна реєстрація права власності позивачкою у визначеному законом порядку не здійснена, суд вважає, що відсутні законні підстави для визнання за позивачкою права власності на гаражний бокс [ADDRESS], а тому відмовляє в цій частині в задоволенні позовних вимог. Також суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки в частині зобов'язання відповідачки [PERSON] звільнити гаражний бокс [ADDRESS], зважаючи на таке. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З урахуванням того, що в судовому засіданні не встановлено, що позивачка є власником спірного гаражного боксу, а суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачкою права власності на спірний гаражний бокс, а отже не вбачає порушення її права власності відповідачкою [PERSON], яке б підлягало захисту в судовому порядку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed