Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У березні місяці 2015 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», про захист прав споживача, визнання недійсним положень кредитного договору та договору в цілому, договору застави транспортного засобу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.08.2012 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 50005686 на суму 104\~558, 18 зі сплатою 9, 9 річних строком на 60 днів. Кредит за вказаним договором було надано на споживчі цілі, а саме для придбання транспортного засобу. Відповідно до погодженого сторонами графіку погашення кредиту щомісячний платіж визначено у розмірі 2\~216, 38 грн та зазначено його еквівалент з розрахунку курсу долара США , визначеного в договорі у розмірі 273, 29 дол США. Позивач зазначив, що до 2014 року він належним чином виконував свої зобов'язання за Кредитним договором, проте у звязку зі зростом курсу дол. США відповідач істотно збільшив щомісячний платіж за кредитним договором, у звязку з чим позивач позбавлений можливості виконувати належним чином свої зобовязання за кредитним договором. .Позивач звернувся до відповідача з вимогою надати розяснення, в яких одиницях здійснювався розрахунок платежів за кредитом, на що останній повідомив, що розрахунок щомісячного платежу здійснюється відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування з розрахунку долара США до гривні на день виставлення рахунку та позивач повинен повернути відповідачу суму грошових коштів за комерційним курсом гривні до долару США на дату здійснення платежу. Позивач вказує, що за два з половиною роки користування кредитними коштами його зобовязання збільшилися до 411\~021, 655 грн, тобто на 350%, що ставить його у вкрай невигідне фінансове становище, порушує його права, як споживача кредитних послуг. Крім того, надання споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. Позивач вважає, що умови кредитного договору не відповідають вимогам Законів України, а тому просить суд визнати недійсним п.1.3.1 Загальних умов кредитування; визнати недійсним Графік погашення кредиту за кредитним договором № 50005686 від 15.08.2012 року; визнати недійсним Кредитний договір № 50005686 від 15.08.2012 року; визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 50005686 від 16.08.2012 року У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Надав суду заперечення проти позову в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на те, що сторони погодили умови договору та кошти з повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання відповідачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судому засіданні встановлено, що 15.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 50005686 у сумі 104\~558, 18 зі сплатою 9, 9 річних строком на 60 днів на споживчі цілі: для придбання транспортного засобу. Згідно умов Кредитного договору усі платежі за цим договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов. Відповідно до п.1.3.1. Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладенню договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмірі платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку ПАТ «Креді [PERSON]», до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту. Для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахування особливостей передбачених договором. Відповідно до п.п.2.4., 2.5. загальних умов кредитування, нарахування процентів здійснюється щомісячно, до 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту. В судовому засіданні встановлено, що відповідач виконав свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором та надав позивачу кредит в розмірі 104\~558, 18 грн, , що в еквіваленті складає 12\~892, 50 доларів США, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, квитанціями про сплату позивачем коштів, спрямованих на повернення отриманого кредиту . Відповідно до ч. 1\~ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком. Частиною 1\~статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В Кредитному договорі № 50005686 від 15.08.2012 р., укладеному між Позивачем та ТОВ «Порше мобіліті» чітко визначені кредитні умови, зокрема, положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту. Зі змісту кредитного договору убачається, що сторони погодили його умови , якими передбачено сплата позивачем коштів на повернення кредиту в перерахунку за поточним обмінним курсом гривні до долара США. Згідно п.п.9.5.-9.7. Загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною Кредитного договору, позичальник підтверджує, що компанія належним чином ознайомила позичальника з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника тощо. Згідно вимог ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» (далі - Постанова № 5 від 30.03.2012р.), при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Пунктом 16 Постанови № 5 від 30.03.2012р. визначено, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. При цьому суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21\~Закону України "Про захист прав споживачів", а також пункту 3.8Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач Таким чином, суд дійшов висновку, що зростання курсу долара США до гривні протягом строку дії Кредитного договору, само по собі не є підставою для визнання недійсними положень Кредитного договору, відповідно до яких погашення кредиту повинно здійснюватися в гривні у перерахунку до долара США зі курсом, яким є дійсним день, що передує виставленню відповідного рахунку. У відповідності зі\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно із ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, позичальник зобов'язаний повернути позику у тій валюті, в якій отримав кредит. Згідно\~ст. 524 ЦК України\~зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до положень\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, як встановлено судом при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених\~Цивільним кодексом України\~та Законом України "Про захист прав споживачів", в редакції, яка діяла на час укладення договору. Положеннями ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а позовні вимоги щодо визнання недійсним умов Кредитного договору щодо положень стосовно усіх платежів, що сплачуються у гривнях за розрахунком відповідно до обмінного курсу до долара США, не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених\~ЦК України. За таких підстав суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст.\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»,ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст.\~192,\~203,\~215,\~257,\~261,\~267,\~524,525,\~526,\~533,\~627,\~1046,\~1049,\~1054 ЦК України\~з урахуванням п.п.14, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» та

Outcome: dismissed