Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

17 березня 2015 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, а дитина проживає разом з позивачем. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області батько на утримання дитини сплачує аліменти по 600,00 грн. щомісяця. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надавати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон для відпочинку і оздоровлення останньої. Згідно свідоцтва про хрещення [PERSON], хресною матір'ю є [PERSON], громадянка США, яка постійно проживає у Штаті Джорджія, США. Виїзд дитини за кордон носить тимчасовий характер з обов'язковим поверненням на територію України, не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцією і має на меті оздоровлення, відпочинок дитини. За таких обставин позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон України до Німеччини, Болгарії, Італії, Франції, Сполучених штатів у супроводі матері без згоди та супроводу батька терміном на п'ять років з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання, надати дозвіл на отримання віз до Німеччини, Болгарії, Італії, Франції, Сполучених штатів Америки малолітній дитині без згоди її батька. 16 квітня 2015 року позивачем була надана заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон України до Німеччини, Польщі, Болгарії, Італії, Франції, Сполучених штатів у супроводі матері без згоди та супроводу батька терміном на п'ять років з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання, надати дозвіл на отримання віз до Німеччини, Польщі, Болгарії, Італії, Франції, Сполучених штатів Америки малолітній дитині без згоди її батька. Представники позивача у судове засідання з`явились, наполягали на позовних вимогах на підставах, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання прибув, заперечував проти виїзду дитини за межі України, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник відділу з питань соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не заперечував проти тимчасового виїзду дитини за межі України. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка проживає разом з позивачем. Згідно заключення № 26 Івано-Франківської обласної дитячої консультативної поліклініки, [PERSON] потребує оздоровлення у весняно-літньо-осінній період в санаторіях оздоровчого типу (Чорне та Азовське море) (а.с. 19). Згідно свідоцтва про хрещення [PERSON], хресною матір'ю є [PERSON], громадянка США, яка постійно проживає у Штаті Джорджія, США та яка зобов'язалась надавати матеріальну допомогу своїй похресниці та її матері під час їхнього перебування у США (а.с. 20-29). Позивач працює в ДВНЗ Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника (а.с. 48). Позивач має рахунки та депозит (а.с. 47, 49-50). З метою найкращого виховання дитини та її оздоровлення, підвищення її морального та духовного розвитку, спілкування та зустрічі з родичами позивач бажає разом зі своєю донькою здійснювати виїзди з дитиною до інших країн. Ст. 33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України". Згідно ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. У відповідності з вимогами п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи те, що сторони не перебувають у шлюбі та дитина проживає з позивачем, а також той факт, що дитина потребує оздоровчого відпочинку, духовного та культурного розвитку, а відповідач не обґрунтував суду належними та допустимими доказами підстави того, чому він не дає дозвіл на виїзд дитини за кордон, не надав суду докази про неможливість виїзду дитини за межі України, в той же час така позиція відповідача шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку та оздоровленню, суд приходить до висновку про необхідність надання позивачу дозволу на виїзд дитини без згоди та супроводу батька до Німеччини, Польщі, Болгарії, Італії, Франції, Сполучених штатів Америки в період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року. Разом з цим з метою недопущення порушення прав та інтересів відповідача суд вважає за необхідне відмовити у наданні дозволу на виїзди малолітній дитині за кордон України в супроводі матері без згоди та супроводу батька протягом п'яти років. Оскільки для виїзду малолітньої дитини за кордон разом з матір'ю необхідно оформити відповідні проїзні документи, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про надання дозволу позивачу на оформлення проїзних документів на малолітню дитину для тимчасового виїзду за кордон України до Німеччини, Польщі, Болгарії, Італії, Франції, Сполучених штатів Америки в період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року включно без згоди відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial