Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просила відшкодувати 3870 гривень матеріальної шкоди та 2500 гривень моральної шкоди, завданої неналежним виконанням умов договору про виконання робіт і вирішити питання про судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що 21.12.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір № без номера про виконання робіт, відповідно до умов якого останній зобов'язався виготовити замовнику вироби із металопластику- вікна ПВХ трикамерні та встановити їх за адресою замовника. При цьому загальна вартість замовлення складала 3870,00 гривень. Строк виконання замовлення складав до 20 банківських днів з моменту надходження суми авансу або 100% відсоткової оплати на рахунок виконавця. Квитанцією № 44 від 21.12.2013 року нею перерахована сума в повному обсязі, однак відповідачем всупереч умовам договору та нормам закону виріб не виготовлено та не встановлено. Невиконанням зобов'язань відповідачем їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання зобов'язань за договором, які вона оцінює в розмірі 2500,0 гривень. Пославшись на Закону України "Про захист прав споживачів", просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в заяві. Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальні шкоду в сумі 3870,0 гривень та моральну шкоду в розмірі 2500 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області свого представника в судове засідання не направила, були повідомлені належні чином, ніяких заяв до суду не надали. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2013 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № без номера, відповідно до умов якого виконавець (ФОП [PERSON].) зобов`язався якісно і своєчасно виготовити та встановити замовнику ([PERSON].) металопластикову продукцію- трикамерні вікна в кількості 2 одиниць з підвіконнями, козирками та відливами (а. с. 5) Договором передбачено, що загальна вартість робіт складає 3870,0 гривень (п.3.1.Договору). Позивачем повна сплата вартості робіт була здійснена в день укладення договору, тобто 21.12.2013 року, в розмірі 3870,0 гривень, що підтверджується чеком № 44 ( а. с. 8). Таким чином, повна оплата робіт була здійснена позивачем відповідно до п.3.2 вищевказаного договору. Пунктом 4.1 укладеного договору передбачено, що строк виконання замовлення (робіт) становить до 20 банківських днів з моменту надходження суми авансу або 100 % оплати на розрахунковий рахунок виконавця. Отже, враховуючи здійснення позивачем проплати 21.12.2013 року, кінцевий строк настання виконання робіт - 21.01.2014 року. Однак відповідачем не виконані умови укладеного з позивачем договору та не повернуті сплачені кошти, а тому остання була вимушена звернутися до суду. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви [PERSON], було закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину. (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з ч.1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки в обумовлений сторонами строк роботи, обумовлені у договорі по виготовленню та встановленню металопластикових вікон, належним чином не виконані, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до наступного. За змістом пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог позивача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної немайнової шкоди. Згідно з п. 2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів« та статті 711 ЦК України, передбачено виплату моральної шкоди, яка заподіяна споживачу, лише у разі, якщо така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, або ця шкода заподіяна продукцією, яка є небезпечною для життя та здоров'я людей. З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди немає, а тому у задоволенні цих вимог потрібно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial