Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису ( тобто звільнення його з - під арешту, свої вимоги мотивувавши тим, що 25 січня 2017 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 86 762 гривень. 16 лютого 2017 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника. 16 березня 2017 року, головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] на підставі постанови від 16 лютого 2017 року на виконання виконавчого провадження № 53285638 з квартири за адресою: [ADDRESS] було вилучено майно, що начебто належить [PERSON] [INFO] ІПН [NUMBER], в тому числі: - телевізор " SAMSUNG " білого кольору, який належить позивачу та куплений на її з чоловіком кошти, а саме за 17 799 гривень. Відповідно до договору житлового найму від 25 березня 2010 року ( який було надано для ознайомлення державному виконавцю ), наймачем житла за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]. В договорі також зазначається, що разом із [PERSON] в квартирі разом проживають: Чоловік , [PERSON]; Дочка, [PERSON] разом із чоловіком; Син, [PERSON] . Про що було повідомлено [PERSON] державному виконавцю в усній формі, як відповідь на запитання щодо кількості осіб та сімей, які проживають за вищевказаною адресою. Та зазначено, що майно, яке знаходилось в квартирі та в подальшому було вилучено не належить на праві власності боржникові [PERSON] Оскільки, [PERSON] і відповідач [PERSON] на момент, а саме 16 березня 2017 року, проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 53285638 досягла вже 16 річного віку, то в квартирі фактично проживало З ( три ) окремих родини. Так як в квартирі проживає три родини, то і речі, які знаходяться в квартирі за адресою: [ADDRESS] в першу чергу є речами Орендодавця квартири, Орендаря квартири - [PERSON], чоловіка Орендаря - [PERSON], дочки Орендаря - [PERSON], яка проживає з чоловіку, а вже потім боржника. Виконавчі дії по опису та передачі майна, на відповідальне зберігання представнику ДП " СЕТАМ " Іващенко Олександру Олександровичу по виконавчому провадженню № 53285638 були проведені без врахування вище вказаних обставин та грубо порушили, встановлене право на власність Орендодавця квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], орендаря [PERSON], та її чоловіка [PERSON] та позивача, тобто [PERSON]. Оскільки боржником виконавчого провадження № 53285638 є тільки [PERSON], всі інші, а саме [PERSON] незаконно була позбавлена права приватної власності. [PERSON] була позбавлена права власності на телевізор " SAMSUNG " білого кольору, який придбала для своїх потреб з чоловіком. Телевізор " SAMSUNG " білого кольору, який було вилучено під час виконавчих дій,є сумісною нашою власністю, тобто [PERSON] та її чоловіка, про що свідчать копії: фіскального чеку про купівлю телевізору в магазині « Комфі », гарантійного сертифікату, які додаються. Як вищезазначено, частина речей не належить боржникові та відповідачеві [PERSON], а є власністю позивача, та на підставі всього вище наведеного позивач просить Визнати право власності та виключити з акту опису й арешту майна від 16 березня 2017 року, складеного головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] майно, саме: телевізор " SAMSUNG " білого кольору за - [PERSON]. Зупинити виконавче провадження № 53285638 про конфіскації майна [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 06 грудня 2017 року ( а. с. 153 ) [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити заявлений позов з підставі зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 07 березня 2018 року за вх. № 12172 до загальної канцелярії суду від відповідача [PERSON] в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просить суд їх задовольнити. Відповідач Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Суд, вислухавши пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 25 січня 2017 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 86 762 гривень. 16 лютого 2017 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника. 16 березня 2017 року, головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] на підставі постанови від 16 лютого 2017 року на виконання виконавчого провадження № 53285638 з квартири за адресою: [ADDRESS] було вилучено майно, що начебто належить [PERSON] [INFO] ІПН [NUMBER], в тому числі: - телевізор " SAMSUNG " білого кольору, який належить позивачу та куплений на її з чоловіком кошти, а саме за 17 799 гривень. Згідно ст. 56 Закону України « Про виконавче провадження » та постанови державного виконавця від 16 лютого 2017 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON], а не його родичів та співмешканців, тобто позивача [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 59 Закону України « Про виконавче провадження » Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 серпня 1976 року № 6 « Про судову практику в справах про виключення майна з опису » за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачами по справі, і відповідачами в справі суд притягує боржника та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 " Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження " роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до ст. 387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно доЗакону № 475 / 97 - ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на вище вказані автомобілі набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами чч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції « Про захист прав людини і основоположних свобод ». Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Враховуючи наведене, наявні законні підстави, щодо для усунення перешкод у здійсненні позивачкою Що стосується позовної вимоги [PERSON] про зупинення виконавчого провадження, то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки по своїй правовій природі є одним із видів забезпечення позову, що передбачений ст. 150 ЦПК України, застосування якого вирішується на підставі відповідної заяви позивача. У світлі викладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, з наведених вище підстав та міркувань. На підставі викладеного,

Outcome: partial