Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати за ним право власності на майно : два крісла коричневого кольору б/в вартістю 500 грн , радіолу " Білорусь" в неробочому стані б/в вартістю 500 грн., швейну машинку " Подольськ" № С5261604 б/в вартістю 300 грн., телевізор " Samsung slim lit " б/в вартістю 1200 грн ., а також стягнути на його користь судові витрати. Мотивує вимоги тим, що у відділі державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції у Сумській області на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 51522847 від 01.07.2016 року по виконанню виконавчого листа № 2/577/448/15, виданого 16.06.2016 року Конотопським міськрайонним судом, про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 26 051,00 гривень. В межах даного провадження 5 серпня 2016 року ст. державним виконавцем Передерою Г.В. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 липня 2016 року , був здійснений огляд його жилого приміщення та складений акт опису й арешту майна а саме: два крісла коричневого кольору б/в вартістю 500 грн. , радіолу " Білорусь" в неробочому стані б/в вартістю 500 грн., швейну машинку " Подольськ" № С5261604 б/в вартістю 300 грн., телевізор " Samsung slim lit " б/в вартістю 1 200 грн ., всього на 5 250 грн. Вважає, що старшим державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській область Передерою Г В. порушені норми чинного законодавства , так як його не було повідомлено і не роз"яснено, що описане майно арештоване та підлягає реалізації, описане майно йому на зберігання не здавалося, про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна він не був попереджений , свого підпису не ставив. Дії державного виконавця вважає незаконними, так як по виконавчому провадженню боржником є його син [PERSON] і виконавчі дії проводяться за місцем проживання, перебування , роботи боржника або за місцезнаходження його майна , але не за місцем його реєстрації . Однак, державний виконавець Передера Г.В. 5 серпня 2016 року прийшла до його помешкання та незаконно описала та наклала арешт на майно, не звернувши увагу на те, що боржник з ним не проживає і майно, належне сину, у нього відсутнє. [PERSON] близько 10 років з ним не проживає, однак зареєстрований по [ADDRESS], де мешкає і він, а фактично син проживає по [ADDRESS] .Описане майно придбано особисто ним, а не сином. 31 березня 2007 року він придбав телевізор, 20 червня 2016 року придбав крісла, що документально підтверджується , все майно належить йому, тому вказані обставини змусили його звернулася до суду з таким позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав. Пояснив, що на даний час майно перебуває в нього і він нікому його не віддасть. До свого сина він претензій не має , як і до інших третіх осіб. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, прохає суд визнати за позивачем право власності на два крісла коричневого кольору , радіолу " Білорусь" , швейну машинку " Подольськ" та телевізор " Samsung slim lit " та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, решту вимог не підтримує. Відповідач старший державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Передера Г. В. проти позову заперечує, вказує, що заявлені вимоги необгрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, та пояснила, що арешт , накладений державним виконавцем на майно боржника, здійснений з метою безпосереднього спрямування на виконання рішення суду. Майно було описане за адресою, яку вказав боржник [PERSON] ,а саме : [ADDRESS]. Під час опису майна був присутній позивач, однак, жодних зауважень чи клопотань не надав і не повідомив, що майно належить саме йому, підтверджуючих документів не пред"являв. У зв"язку зі спливом строків на оскарження вчинених виконавчих дій, майно було передано на реалізацію і шляхом проведення електронних торгів майно реалізовувалось на веб-сайті електронних торгів СЕТАМ. Всі акти про проведення електронних торгів були направлені сторонам та учасникам виконавчого провадження , зокрема боржникові за адресою : [ADDRESS] , було направлено рекомендованим листом. Акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Акт про проведені електронні торги є документом , що підтверджує виникнення права власності на придбане майно , у випадках, передбачених законодавством. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи , що придбала рухоме майно. Тобто, станом на 25 квітня 2017 року власниками, згідно актів про проведені електронні торги на вказане майно є фізичні особи , які його придбали, тому відповідачами повинні бути вони, а не державний виконавець. Представник відповідача Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області , за довіреністю [PERSON], проти позову заперечує , пояснила, що , враховуючи, що представник позивача зменшив позовні вимоги, то ті, які залишилися, не можуть бути звернені до ні державного виконавця, ні до відділу ДВС, оскільки вони не є власниками майна, тому, просять відмовити [PERSON] в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які витікають з вимог Закону України "Про виконавче провадження". Позивачем заявлялися вимоги, крім визнання права власності на майно, зняття арешту з майна, який накладений державним виконавцем 05 серпня 2016 року. Після уточнення позовних вимог, позивач залишив вимогу про визнання права власності на майно два крісла коричневого кольору б/в вартістю 500 грн , радіолу " Білорусь" в неробочому стані б/в вартістю 500 грн., швейну машинку " Подольськ" № С5261604 б/в вартістю 300 грн., телевізор " Samsung slim lit " б/в вартістю 1200 грн ., всього на суму 2500 грн. І ці вимоги пред"являє до первісних відповідачів. Судом встановлено, що відповідно до постанови про арешт майна боржника від 12.07.2016 року, державним виконавцем накладений арешт на все майно, яке належить боржнику [PERSON], [INFO], який виступає в справі в якості третьої особи, ( а.с.5), згідно акту опису й арешту майна, складеного, 5 серпня 2016 року старшим державним виконавцем Конотопського міськрайвідділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Передерою Г. В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/577/448/15 , виданого 16.06.2016 року Конотопським міськрайонним судом, в [ADDRESS] , після встановлення фактичного місця проживання боржника [PERSON], описано і накладено арешт на таке майно : два крісла коричневого кольору б/в вартістю 500 грн , радіолу " Білорусь" в неробочому стані б/в вартістю 500 грн., швейну машинку " Подольськ" № С5261604 б/в вартістю 300 грн., телевізор " Samsung slim lit " б/в вартістю 1200 грн ., всього на суму 2500 грн. (а.с.6,7) . Постановою від 17.03.2017 року державний виконавець зняв арешт з вказаного майна , оскільки стягувач [PERSON] не побажала залишати за собою нереалізоване майно(а.с. 66). Позивач змінив позовні вимоги, на їх підтвердження посилається на норми ЦК України. (а.с.71). Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач, заявляючи вимоги про визнання права власності на майно, яке перебуває у його володінні і знаходиться за місцем його проживання , саме до державного виконавця та до відділу ДВС , не надав суду доказів тому, що саме ці відповідачі мають право володіння чи розпорядження зазначеним майном. Як вбачається з наданих суду доказів, державний виконавець виконував свої посадові обов"язки та обов"язки, визначені Законом України "Про виконавче провадження", і при цьому його дії щодо опису, арешту майна позивач не оскаржив, тому їх рішення набрали чинності. В судовому засіданні позивачем не ставиться питання про визнання їх дій неправомірними , чи таке інше. Пред"являючи позов до державного виконавця та відділу ДВС, позивач залучив до участі в справі боржника, який доводиться йому сином, третьою особою , а в судовому засіданні зазначив , що ніяких претензій до нього не має, як не має ніяких претензій і до інших третіх осіб, яких суд за клопотанням сторін залучав саме в якості третіх осіб, а не відповідачів, а позивач не ставив питання про залучення цих осіб у якості відповідачів. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. В судовому засіданні встановлено і вказана обставина не оспорюється сторонами, що позивач на даний час володіє майном, про яке просить визнати право власності і яке перебуває за місцем його проживання, позивач не надав доказів що будь які особи перешкоджають реалізації права власності, а тому в позові слід відмовити повністю . В силу ст. 88 ЦПК України не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення судових витрат, оскільки в позові відмовлено повністю. Відповідно до ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України, ст. ст.10, 60, 212 ЦПК України,-

Outcome: dismissed