Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та просив суду зобов'язати Відповідача надати уточнюючу довідку про заробітну плату для перерахунку щомісячної страхової виплати. Уточнивши заявлені позовні вимоги 27 жовтня 2016 року просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» надати уточнюючу довідку про заробітну плату починаючи з липня 2010 року по грудень 2010 року включно для перерахунку щомісячної страхової виплати та скасувати Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25.09.2014 року № 0407/22207/22207.1/2 та від 25.09.2014 року № 0407/22207/22207.1/3, постановити стягнення нових сум з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України , згідно уточнюючої довідки . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у позові зазначив , що [PERSON] з 12.10.1983 року по 25.06.2011 рік працював в Публічному акціонерному товаристві «АрселорМітгал Кривий Ріг», формувальником машинного формування фасоносталеливарного цеху ливарно-ковальського виробництва. Позивач отримав професійне захворювання, а саме вегетативну полі невралгію рук. Остеоартроз і пері артрез ліктьових суглобів ПФ справа 2. зліва 1 ст., правобічний плечолопатковий пері артроз ПФС 1 ст., стійкий больовий синдром. Люмбоішіалгія вертеброгенна справа в фазі нестійкої ремісії. .З 23 червня 2014 року Позивач перебуває на обліку в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробницгві та професійних захворювань України. За висновком МСЕК від 17 липня 2014 року серія АБ № 0004869 Позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 30% та 3-тя група інвалідності. Відповідно до поданих Позивачем документів, у тому числі довідки про заробітну плату (дохід) потерпілого №811-15/1-6067 від13.08.2014р., виданої відповідачем . Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України винесено Постанову від 25.09.2014 року № 407/2220'7/22207.1 /З про призначення щомісячної страхової виплати; та Постанову 25.09.2014 року №0407/22207/'22207.1 /2 про призначення однопалої: ої допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності. Так в довідці виданій Відповідачем 1 зазначено заробітну плату з грудня 2010 року по травень 2011 року, так, як розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень), та добровільно застрахованих осіб), є останні 6 календарних місяців (з першого по перше число), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. У зв'язку з тим, що Позивач з січня 2011 року по червень 2011 року виконував роботи які не пов'язані з шкідливими умовами праці, але у цьому ж цеху, він мав малий заробіток, що лягло в основу виведення середньомісячної заробітної плати,та як наслідок вплинуло на призначення як одноразової допомоги, так і призначення щомісячної страхової виплати. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 6 місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Таким чином вважає, що підприємство повинно було брати заробітну для вичеслення середньомісячної зарплати не з дня звільнення з цеху ливарно- ковального виробництва 25.06.2011 року, а з моменту, коли Позивача вже не було допущено до професії, через яку він втратив здоров'я, а саме згідно довідки ВКК з 22.12.2010 року, адже допомога потерпілому - є компенсацією за втрачене здоров'я саме на посаді формувальника машинного формування, а не тимчасової посади різноробочого. У зв'язку з вище викладеним, просили суду задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням їх уточнень. Присутній у судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити позов з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог та зазначили , що відповідно до п. 16 Акту розслідування професійного захворювання від 13.05.2014 року за формою П-4 визначено що в період з 02.01.2002р. по23.05.2007р [PERSON] працював формувальником машинного формування фасоносталеливарного цеху ливарно-ковальського виробництва ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг », виробничі операції пов*язані з впливом шкідливих факторів вібрації, а п. 4. ст.. 14 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV „ Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначено, що до професійного захворювання належить захворювання , що виникло в наслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів , пов*язаних з роботою. Даний акт, на теперішній час, позивачем не оскаржено і заперечень щодо не правильності вказаної на час проведення розслідування професії не надано. Крім того, запис в акті розслідування професійного захворювання повністю відповідає відомостям трудової книжки .Відповідно до п. 10 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV „ Про загально обов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" зазначено -„Середньомісячний заробіток для' обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв"язку із втраченим ним заробітком ( або відповідної 'його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат загально обов"язковим державним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Також представник відповідача , зазначила , що особисту заробітну плату [PERSON] яку він отримував за фактично відпрацьовані календарні місяці ( з першого до першого числа ) за період з грудня 2010 року по травень 2011 року, тобто за шість місяців до дати звільнення зі шкідливих умов, і яка склала 2942,88 грн. Данні довідки в повній мірі відповідають даними відомостей підприємства по нарахуванню заробітної плати. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» також заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог та зазначила , що враховуючи, що професійне захворювання [PERSON] виникло в період роботи формувальником машинного формування фасоносталеливарного цеху ливарно- ковальського виробництва в період з 12.10.1983 по 25.06.2011, що підтверджується записом у трудовій книжці та встановлено Актом № 21 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.05.2014, то розрахунковим періодом для обчислення середньої плати є останні шість місяців, що передували переводу [PERSON] на іншу посаду, а саме з 01.12.2010 року по 01.06.2011 року. Окрім цього зазначили , що Позивач - [PERSON] 27.10.2014 року звернувся до керівництва ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» про надання довідки про нарахування заробітної плати саме за період з 01.12.2010 року по 30.05.2011 року, таким чином, у ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» відсутні правові підстави для надання уточнюючої довідки про заробітну плату [PERSON] для перерахування щомісячної страхової виплати. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи дійшов висновку , що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню . Так у судовому засіданні встановлено , що Позивач, перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» і будучи застрахованою особою, отримав професійне захворювання, про що складено акт за формою П-4 № 21 від 16.05.2014 року (а.с.7-8). За висновком МСЕК від 17 липня 2014 року позивачеві було встановлено третю групу інвалідності та 30% втрати професійної працездатності, що підтверджується випискою із акту огляду МСЕК до довідки серії АБ № 0004869 (а.с. 11) . Відповідач ПАТ «АрселоМіттал Кривий Ріг» 13 серпня 2014 року надав позивачу довідку про заробітну плату № 811-15/1 -6067 за грудень 2010 року - травень 2011 року і постановою від 25.09.2014 року №0407/22207.1/2 та від 25.09.2014 року №0407/22207.1/3 призначив страхові виплати позивачеві у вигляді одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат на підставі довідки відповідача про середню заробітну плату (дохід) позивача (а.с. 17-19). Також в ході судового розгляду встановлено, що позивача було переведено за його згодою на більш легку роботу за станом здоров"я, оскільки за висновком заключної комісії по профоглядам 22.12.2010 року, Позивачу було рекомендовано працевлаштування з виключенням важкості праці та впливу виробничих вібрацій. На думку позивача, підприємство повинно було брати заробітну для вичеслення середньомісячної зарплати не з дня звільнення з цеху ливарно- ковального виробництва 25.06.2011 року, а з моменту, коли Позивача вже не було допущено до професії, через яку він втратив здоров'я, а саме згідно довідки ВКК з 22.12.2010 року, адже допомога потерпілому - є компенсацією за втрачене здоров'я саме на посаді формувальника машинного формування, а не тимчасової посади різноробочого. В матеріалах справи, відсутні докази , що підтверджують виникнення конфлікту з приводу незгоди позивача щодо призначення страхових виплат відповідно до заробітної плати перед переведенням на іншу роботу, його звернення з проханням розглянути це питання та надати остаточне рішення щодо вирішення спірного питання. Тому, вважаємо передчасним звернення позивача до суду, за вирішенням цього питання в судовому порядку. Так, статтею 1 Закону України №1105 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ( у редаакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1105) передбачено, що одним із завдань страхування від нещасного випадку є відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків. Згідно з вимогами п.1 ст.34 Закону №1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Стаття 13 Закону №1105 передбачає, що страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, які спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну або психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат, є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001 року (далі - Порядок), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для застрахованих осіб є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Відповідно до п.22 Порядку довідка про середню заробітну плату видається роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчої дирекції Фондів на підставі платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001року №1266 (далі постанова КМУ № 1266). Згідно пунктів 3, 4 вказаної постанови КМУ розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат, є період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески. Розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Згідно ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, що діяла на час призначення страхової виплати) середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується КМУ. Під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески. Відповідно до п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», та підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Згідно абзаців першого та третього пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для застрахованих осіб, є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок; місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з пологами та вагітністю та ін.), виключаються з розрахункового періоду. Розрахунок середньої заробітної плати для призначення страхових виплат, відповідно до п. 14 Порядку проводиться виходячи з кількості робочих днів у розрахунковому періоді. Дні, які особа не відпрацювала з поважних причин не враховуються при визначенні середнього заробітку. Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, позивач 29 жовтня 2014 року звернувся до відповідача із заявою про надання йому довідки про його заробітну плату за період з 01 грудня 2010 року по 30 травня 2011 року (а.с. 19). На його вимогу підприємством відповідача була видано довідка саме за період, який просив сам позивач (а.с. 18). Таким чином, довідка видана ПАТ "АМКР" - відпоідачем у справі, - саме за той період, про який клопотав позивач. Інших належних та допустимих доказів того, що позивач просив надати уточнююючу довідку про заробітну плату з матеріалів справи не вбачається. Середня заробітна плата за відповідний період була обчислена, виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати з урахуванням вимог постанови КМУ № 1266. Посилання позивача та його представника про те, що [PERSON] в телефонному режимі звертався з проханням надати іншу довідку, а саме за період роботи до переведення, в ході судового розгляду не підтверджено належними доказами в розумінні ст. 57-60 ЦПК України. Також судовим розглядом встановлено, що на підставі виданої довідки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань виніс постанои від 25.09.2014 року № 0407/22207/22207.1/2 та 25.09.2014 року № 0407/22207/22207.1/3 про призначення страхових виплат (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, з урахуванням способів здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тобто, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Статтями 3, 4 ЦПК України передбачено право кожної особи, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд захищає у спосіб, визначений законом. Однак, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Слід також зазначити, що за ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується з довідкою про заробітну плату (дохід) потерпілого, яку йому видало підприємство - відповідач у справі - ПАТ "АМКР". Однак, в ході судового розгляду встановлено, що вказана довідка видана підприємством на вимогу позивача саме за той період, який вказав позивач. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що права позивача при видачі довідки були порушені, не визнані чи оспорені, оскільки в довідках, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що в них вказана заробітна плата потерпілого саме за той період, за який сам запитував позивач. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов"язання надати уточнюючу довідку про заробітну плату. Що стосується позовних вимог про скасування постанов Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 25.09.2014 року № 0407/22207/22207.1/2 та 25.09.2014 року № 0407/22207/22207.1/3 , то вони також не підлягають задоволенню , оскільки на думку суду вони винесенні відповідно до вимог закону , зважаючи на те, що взято ту довідку про заробітну плату [PERSON], яку він надав, а саме за фактично відпрацьовані календарні місяці ( з першого до першого числа ) за період з грудня 2010 року по травень 2011 року, тобто за шість місяців до дати звільнення зі шкідливих умов, і яка склала 2942,88 грн. Данні довідки в повній мірі відповідають даним відомостей підприємства по нарахуванню заробітної плати. У подальшому, позивач не звертався із заявами про здійснення перерахунку призначених страхових виплат, та нових довідок до Фонду не надавав. У свою чергу, відповіач - Фонд, не отримував заяв позивача про здійснення перерахунку раніше призначених страхових виплат, довідки про розмір заробітної плати, яку він отримував до ушкодження здоров"я не надавав, та відмова Фонду в перерахунку таких виплат відсутня, а отже й відсутнє порушене, не визнане, чи оспорюване право позивача, тобто відсутні підстави для застосування способів захисту, визначених ст. 16 ЦК України.. Оскільки вимоги про стягнення нових сум з Фонду є похідними від вимог щодо скасування постанов про раніше призначені страхові виплати, підстав для задоволення цих вимог не вбачається у зв"язку з їх передчасністю. Крім того, позивачем взагалі не наведено розрахунок страхових виплат, які він просить стягнути з відповідача - Фонду. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення витрат на правову допомогу відсутні. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судоустрій», тому на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір за розгляд справи підлягає компенсації за рахунок коштів державного бюджету. Оскільки позивачем в уточненому позові заявлено три вимоги немайнового характеру, а вимога про стягнення сум є похідною від вимог про скасування постанов, відповідно судовий збір підлягає компенсації у розмірі 1633,60грн. з розрахунку (551,20*3). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed