Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

24.12.2019 р. [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Посилається на те, що [PERSON] є членом Обслуговуючого кооперативу "Автогаражний колектив «САДИ», який розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням восьмої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 29.11.2016 року Обслуговуючому кооперативу "Автогаражний колектив «САДИ» - надано в довгострокову оренду земельну ділянку кадастровий номер 531013700060:18:003:02, площею 34029 кв.м. терміном на 5 років для обслуговування гаражів. На частині зазначеної земельної ділянки в Обслуговуючому кооперативі "Автогаражний колектив «САДИ» позивач побудувала гараж, що стверджується технічним паспортом. Гараж [NUMBER] , який, згідно з технічним паспортом, виготовленим 10.01.2019 року ФОП [PERSON] , побудований в 1987 році та складається з гаража Г-1 площею 19.5 м2 (1 поверх), погреба Г1-1 18.6 м2 (підвал) загальною площею: 38,1м2 та знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 531013700060:18:003:02 за адресою: 36023, м. Полтава, вул.. Ярошенка, 25-г , гараж [NUMBER]. Відповідно до висновку експерта № 60, виконаного 11.12.2019 року у порядку ст. 106 ЦПК України, судовим експертом Авдєєвою Н.М. гараж [NUMBER], перший ряд: відповідає вимогам ДБН В.2.3.-15:2007. «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» в частині об`ємно планувального рішення та п. 7.50 (4) ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських селищ» в частині розташування гаражу [NUMBER] по відношенню до будівель та споруд іншого призначення. Технічний стан гаражу задовільний. По несучій спроможності та умовам експлуатації відповідають стану І, але маються дефекти та пошкодження, які не можуть понизити довговічність конструктивних елементів будівлі, при цьому необхідні роботи по захисту конструкції. Документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт Гараж було збудовано у 1987 році, проте земельна ділянка під будівництво гаражу була виділена не позивачу, а її вітчиму, який не здійснював фактично будівництво гаражу. Внески як член кооперативу сплачувала також позивач. Гараж [NUMBER], перший ряд як новостворена річ є власністю позивача, але для реєстрації права власності на нього як об`єкта нерухомого майна Прохала визнати за [PERSON] (рнокпп [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] ) право власності на гараж [NUMBER], побудований в 1987 році, загальною площею: 38,1м2 та який складається в цілому з гаражу Г-1 площею 19.5 м2 (1 поверх), погреба Г1-1 18.6 м2 (підвал), розташований в Обслуговуючому кооперативі "Автогаражний колектив «САДИ» за адресою: 36023, м. Полтава, вул. Ярошенка, 25-г . 26.12.2019 р. судом відкрито спрощене позовне провадження по справі. 09.01.2020 р. на адресу суду надійшов відзвив на позов від Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний колектив « САДИ» в якому вони вказали, що гараж побудований позивачем та її чоловіком, а землю під нього виділяли дійсно [PERSON] , який помер ще у 1994 році. [PERSON] є членом кооперативу, жодних претензій з боку третіх осіб або спорів щодо гаражу [NUMBER] не існує. 09.01.2020 р. позивач уточнила свої вимоги та прохала вважати вірним назву відповідача- Обслуговуючий кооператив « Автогаражний колектив « САДИ», оскільки при написанні позову сталася технічна помилка, та в назві відповідача помилково вказано не колектив, а кооператив « САДИ». Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без їх участі. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення посилаючись на таке. Встановлено, що [PERSON] є членом Обслуговуючого кооперативу "Автогаражний колектив «САДИ», який розташований за адресою: 36023, м. Полтава, вул.. Ярошенка, 25-г . Рішенням восьмої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 29.11.2016 року Обслуговуючому кооперативу "Автогаражний колектив «САДИ» - надано в довгострокову оренду земельну ділянку кадастровий номер 531013700060:18:003:02, площею 34029 кв.м. терміном на 5 років для обслуговування гаражів. На частині зазначеної земельної ділянки в Обслуговуючому кооперативі "Автогаражний колектив «САДИ» позивач побудувала гараж, що стверджується технічним паспортом. Гараж [NUMBER] , який, згідно з технічним паспортом, виготовленим 10.01.2019 року ФОП [PERSON] , побудований в 1987 році та складається з гаража Г-1 площею 19.5 м2 (1 поверх), погреба Г1-1 18.6 м2 (підвал) загальною площею: 38,1м2 та знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 531013700060:18:003:02 за адресою: 36023, м. Полтава, вул.. Ярошенка, 25-г , гараж [NUMBER]. Відповідно до висновку експерта № 60, виконаного 11.12.2019 року у порядку ст. 106 ЦПК України, судовим експертом Авдєєвою Н.М. гараж [NUMBER], перший ряд: відповідає вимогам ДБН В.2.3.-15:2007. «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» в частині об`ємно планувального рішення та п. 7.50 (4) ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських селищ» в частині розташування гаражу [NUMBER] по відношенню до будівель та споруд іншого призначення. Технічний стан гаражу задовільний. По несучій спроможності та умовам експлуатації відповідають стану І, але маються дефекти та пошкодження, які не можуть понизити довговічність конструктивних елементів будівлі, при цьому необхідні роботи по захисту конструкції. В той же час, до набрання чинності ЦК та законом «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно» від 1.07.2004 №1952-IV виникнення у особи права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, і відповідно до стст.90, 101 Земельного кодексу УРСР 1970 року разом з правом власності на будівлю до громадянина переходило права користування земельною ділянкою, якщо будівля розташована на землях міст та селищ міського типу. Виготовлений на ім`я позивача технічний паспорт не містить відміток про самочинність будівництва; чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна. Відповідно до п.3.2 розд.3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 24.05.2001 №127, гараж не належить до самочинного будівництва. Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05.08.92 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449 (втратила чинність). Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, гаражі збудовані в період до 05.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). В даному випадку гараж було збудовано у 1987 році, проте земельна ділянка під будівництво гаражу була виділена не позивачу, а її вітчиму, який не здійснював фактично будівництво гаражу. Внески як член кооперативу сплачувала також позивач, а тому враховуючи колізійність даної ситуації, виникла необхідність звернення до суду з метою захисту інтересів позивача. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч.ч.1,2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Виходячи з положень ст.ст.331, 415 ЦК України гараж [NUMBER], перший ряд як новостворена річ є власністю позивача, але для реєстрації права власності на нього як об`єкта нерухомого майна, є необхідність у встановлені судом обставин щодо дотримання позивачем при будівництві гаража архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно з законодавством, а також, що збудований гараж може експлуатуватись за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожній особі надано право на звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 16 ЦК України суд захищає невизнані, оспорюванні або порушені цивільні права кожної особи. Враховуючи те, що судом встановлено, що нежитлова будівля - гараж [NUMBER] за адресою: м. Полтава, вулиця Ярошенка, 25г , побудований позивачем на земельній ділянці, що перебуває в оренді, та який побудований відповідно до будівельно-технічних вимог, що діють на території України та висуваються до індивідуальних гаражів, не порушує права інших осіб, використовується позивачем за його господарським призначенням, то позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved