Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом та в подальшому уточнивши свої позовні вимоги (т.2 а.с. 160) просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за договорами поруки № 5125/3 від 24 листопада 2003 року, №05Е2/1 від 24 листопада 2003 року, № 07QІ/1 від 24 листопада 2003 року, № 05СW/1 від 24 листопада 2003 року у розмірі 494945,11 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1700 грн. На обґрунтування позову зазначено, що 24 листопада 2003 рок між Закритим акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра-клас" була укладена кредитна угода № 1/0300R5Г, відповідно до якої ТОВ "Екстра-клас" отримало від банку кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 1000000 грн. на строк до 23 листопада 2004 року, взявши на себе зобовязання повернути кредит, сплатити відмотки у розмірі 21% річних та комісійну винагороду в строки, обумовлені угодою. Свої зобовязання за кредитним договором ТОВ "Екстра-клас" не виконало. Станом на 15 березня 2011 року існує прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 494945,11 грн. 24 листопада 2003 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року [PERSON] уклав з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки № 5125/3, відповідно до якого взяв на себе відповідальність за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобовязань за кредитним договором по сплаті основного боргу за кредитом в сумі 1000000 грн., сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 2 договору поруки було передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, позичальник ТОВ "Екстра-клас" та поручитель [PERSON] відповідають перед ЗАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники. 24 листопада 2003 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року [PERSON] уклала з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки № 05Е2/1, відповідно до якого взяла на себе відповідальність за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобовязань за кредитним договором по сплаті основного боргу за кредитом в сумі 1000000 грн., сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 2 договору поруки було передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, позичальник ТОВ "Екстра-клас" та поручитель [PERSON] відповідають перед ЗАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники. 24 листопада 2003 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року [PERSON] уклав з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки № 07QІ/1, відповідно до якого взяв на себе відповідальність за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобовязань за кредитним договором по сплаті основного боргу за кредитом в сумі 1000000 грн., сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 2 договору поруки було передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, позичальник ТОВ "Екстра-клас" та поручитель [PERSON]. відповідають перед ЗАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники. 24 листопада 2003 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року [PERSON] уклав з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки № 05СW/1, відповідно до якого взяв на себе відповідальність за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобовязань за кредитним договором по сплаті основного боргу за кредитом в сумі 1000000 грн., сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 2 договору поруки було передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, позичальник ТОВ "Екстра-клас" та поручитель [PERSON] відповідають перед ЗАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники. Непогашення позичальником ТОВ "Екстра-клас" та відповідачами кредиту порушує умови кредитного договору та договорів поруки, що є підставою для звернення до суду. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати договір поруки №05СW/1 від 24 листопада 2003 року, укладений між ним та Дніпродзержинською філією ЗАТ КБ "ПриватБанк", недійсним. На обґрунтування позову зазначив, що 24 листопада 2003 рок між Закритим акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра-клас" був укладений кредитний договір № 1/0300R5Г, відповідно до умов якого ТОВ "Екстра-клас" одержало від банку кредит у сумі 1000000 грн. на строк до 23 листопада 2004 року на умовах сплати відсотків у розмірі 21% річних. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязався повністю погасити заборгованість в строк до 183 днів, тобто до 25 травня 2004 року, але цю умову ТОВ "Екстра-клас" не виконало. Для забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г, банком були укладені договори поруки: з [PERSON] - № 5125/3 від 24 листопада 2003 року; з [PERSON] - №05СW/1 від 24 листопада 2003 року; з [PERSON] - № 07QІ/1 від 08 березня 2004 року. Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним № 1/0300R5Г між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Екстра-клас" було укладено договір застави товару в обороті № 00R5/1 від 25 листопада 2003 року, згідно якого ТОВ "Екстра-клас" надав в заставу належне йому на праві власності (повного господарського відання майно: лист г/к 2,0х1250 в кількості 250 шт., загальною вартістю 393750 грн.; лист г/к 4,0 в кількості 100 шт., загальною вартістю 150000 грн.; лист г/к 6,0 в кількості 50 шт., загальною вартістю 75000 грн., лист г/к 2,0х1000х2000 в кількості 150 шт., загальною вартістю 236250 грн.; лист г/к 3,0х1000х2000 в кількості 40 шт., загальною вартістю 63000 грн.; лист г/к 3,0х1250х2500 в кількості 80 шт., загальною вартістю 393750 грн.; лист г/к 1,2 в кількості 150 шт., загальною вартістю 247500 грн.; лист г/к 2,0х1000х2000 в кількості 150 шт., загальною вартістю 236250 грн.; лист г/к 1,5х1000х2000 в кількості 100 шт., загальною вартістю 165500 грн.; лист г/к 1,5х2500х2500 в кількості 100 шт., загальною вартістю 165000 грн., всього загальною вартістю 1621500 грн. Вказане майно знаходилося на відповідальному зберіганні ЗАТ "Дніпропетровська металобаза" за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Автотранспортна, 2. Підписуючи 24 листопада 2003 року договір поруки, він займав посаду директора ТОВ "Екстра-клас" і знав про фінансовий стан товариства, його грошовий обіг та володів інформацією стосовно належного товариству майна. Він був впевнений у спроможності ТОВ "Екстра-клас" виплатити суму кредиту та відсотків за ним. Він вважав, що підписання зазначеного договору поруки є лише обовязковою формальністю і йому ніколи не доведеться у дійсності відповідати своїм особистим майном за зобовязаннями ТОВ "Екстра-клас". Також йому було відомо, що 25 листопада 2003 року ним, як директором товариства, буде підписаний договір застави товару в обороті, яким забезпечувалося виконання зобовязання ТОВ "Екстра-клас" за кредитним договором. В подальшому [PERSON] та [PERSON], вчинивши шахрайські дії, заволоділи майном ТОВ "Екстра-клас", яке забезпечувало виконання зобовязання перед кредитором. Факт шахрайських дій підтверджується матеріалами кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] Вважає, що договір поруки був підписаний ним під впливом помилки, оскільки [PERSON] та [PERSON] спотворили формування його волі та уяви про обставини, які мають істотне значення для сторін правочину, тобто шляхом шахрайських дій запевнили його про належність майна, що забезпечувало виконання зобовязання за кредитним договором, Товариству "Екстра-клас", що призвело до підписання ним договору поруки. Також вважає, що [PERSON] та [PERSON] навмисно ввели його в оману відносно природи угоди, прав та обовязків сторін, навмисно запевнили його у приналежності майна ТОВ "Екстра-клас". Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за участі її представника [PERSON]С.(т.2 а.с. 220). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за участі його представника [PERSON] (т.2 а.с. 213). Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримувала уточнений позов, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просила задовольнити позовні вимоги. Зустрічний позов [PERSON] не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Також пояснила суду, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] особисто підписували договори поруки. [PERSON] працював директором Дніпропетровської металобази, який, начебто, прийняв на зберігання метал, що належав ТОВ "Екстра-клас", і був предметом застави за кредитним договором. ТОВ "Екстра-клас" частково погасило тіло кредиту, залишок неповернутих коштів за кредитом був переведений на дебіторську заборгованість, на яку було зупинено нарахування відсотків, тому заборгованість за кредитом в розмірі сумі 494945,11 грн. залишається незмінною. Вважає зустрічний позов необґрунтованим, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 203 ЦК України, для визнання недійсним договору поруки, укладеному з [PERSON] На теперішній час ТОВ "Екстра-клас" ліквідовано. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов підтримував, просив його задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, підтримував заявлений ним зустрічний позов та просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні обгрунтуванню зустрічного позову. Пояснив суд також, що він і [PERSON] були засновниками ТОВ "Екстра-клас". Він володів половиною статутного фонду товариства. Посаду директора ТОВ "Екстра-клас" він займав один чи два місяці. Директором ТОВ "Екстра-клас" він став незадовго до підписанням кредитного договору і ним, як директором, підписувався кредитний договір між КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Екстра-клас". Бухгалтер [PERSON] надала йому всі документи про те, що на Дніпропетровській металобазі зберігається заставний метал, що належить ТОВ "Екстра-клас". Він був впевнений, що заставний метал є в наявності. При підписанні кредитного договору на 1000000 грн., він також уклав з банком від свого імені договір поруки, згідно якого поручився за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобов'язань за кредитним договором. Як засновник та директор він мав можливість контролювати діяльність товариства, але не контролював. Рішення про отримання кредиту вони приймали разом з [PERSON], як засновки товариства. Отримані від банку кредитні кошти витратили на господарську діяльність товариства. При укладенні договору поруки КБ "ПриватБанк" не вводив його в оману. Він підписував договір поруки та був ознайомлений з його умовами. Коли він був директором ТОВ, умови кредитного договору виконувалися і кредитні кошти поверталися банку. Після нього директором товариством знову став [PERSON] і залишався на посаді до травня 2004 року. Потім була порушена кримінальна справа. Рішення про прийняття на посаду директора та бухгалтера приймалося засновниками товариства. Питання щодо отримання прибутку та розпорядження ним вирішувалися за статутом. ТОВ "Екстра-клас" не було прибутковим. [PERSON] та [PERSON] заволоділи майном ТОВ "Екстра-клас", що було заставним майном. На початку 2004 року, на вимогу КБ "ПриватБанк", була укладена додаткова угода до договору поруки, точну дату додаткової угоди він не памятає. Він не зясовував, чи є належний ТОВ "Екстра-клас" метал на Дніпропетровській металобазі. Можливо по документам він зберігався на металобазі, а фактичну наявність цього заставного металу він не перевіряв. Він був ознайомлений з умовами договору застави та підписав його, як директор ТОВ "Екстра-клас". Також він підписав договір відповідального зберігання. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] первісний позов в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив суду, що [PERSON] не підписувала договір поруки, що підтверджується висновками експертизи. [PERSON] був підписаний лише договір поруки від 24 листопада 2003 року, а додаткова угода від 02 лютого 2004 року до договору поруки ним не підписувалася. При укладенні кредитного договору ТОВ "Екстра-клас" надало КБ "ПриватБанк" документи про те, що у товариства на складі в м. Дніпропетровську зберігається належне товариству майно - металопрокат, вартістю 1600000 грн., яке буде заставою за договором кредиту. Банк, перевіривши наявність заставного майна та фінансово-господарську діяльність ТОВ "Екстра-клас", прийняв рішення про надання кредиту. Згідно матеріалів кримінальної справи, замість [PERSON] та [PERSON] договори поруки від їх імені були підписані головним бухгалтером ТОВ "Екстра -клас" - [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за шахрайство із фінансовими ресурсами були притягнуті до кримінальної відповідності. Є вина і самого КБ "ПриватБанк", який повинний був протягом дії кредитного договору перевіряти наявність заставного майна. В звязку з ознаками злочину заборгованість за кредитним договором було переведено на дебіторську. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив суду, що на час підписання кредитного договору він не був директором ТОВ "Екстра-клас". Ще до підписання договору, будучи директором ТОВ "Екстра-клас", він по телефону вів перемови з директором металобази [PERSON] з приводу укладення договору зберігання металопрокату, як заставного майна за кредитним договором. Але самого заставного металу в дійсності не було. Він підписував договір про надання послуг на зберігання металу, в якому йшла мова про надання послуг, а не про передачу металу. Він як директор ТОВ "Екстра-клас" домовлявся за зберігання металу, підписував накладні про наявність металу, підписував договори які складала давала йому бухгалтер [PERSON]. Сам кредитний договір від імені ТОВ "Екстра-клас" підписав [PERSON], який на той час став директором ТОВ "Екстра-клас" і який був засновником ТОВ "Екстра-клас". На час укладення кредитного договору на зберіганні Дніпропетровської металобази не було належного ТОВ "Екстра-клас" металу, який був переданий в заставу КБ "ПриватБанк". Такий метал значився тільки по документах, а в дійсності його не було, тому він не міг заволодіти цим металом шляхом шахрайських дій, як про це заявив у судовому засіданні [PERSON] На той період часу підприємство працювало з великими обсягами металу. Відповідно статуту, питання про укладення значних угод вирішувалося не директором, а засновниками ТОВ "Екстра-клас". Після оформлення кредитного договору він від свого імені підписав договір поруки з КБ "ПриватБанк", не звернувши уваги на дату, яка була вказана у договорі. Він не визнає дійсним договір поруки, бо при його укладенні він був введений в оману бухгалтером [PERSON] та [PERSON]. Він притягувався до кримінальної відповідальності за шахрайські дії по цьому кредиту і розуміє, що закриття провадження у кримінальній справі не реабілітує його. Вислухавши представників ПАТ КБ "Приватбанк", відповідачів [PERSON] і [PERSON], представника відповідачів [PERSON]Н і [PERSON] - [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що первісний позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити. Судом встановлено, що 24 листопада 2003 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та Товариство з обмеженою відповідальністю "Екстра - клас" в особі директора [PERSON], уклали кредитний договір №1/0300R5Г, відповідно до якого ТОВ "Екстра - клас" отримало від банку кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 1000000 грн. на поточні виробничі потреби та поповнення оборотних коштів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00% на рік з кінцевим терміном повернення до 23 листопада 2004 року (т. 1 а.с. 14-19). Факт отримання ТОВ "Екстра-клас" кредитних коштів сумі 1000000 грн. підтверджується платіжним дорученням від 26 листопада 2003 року та ордером-розпорядженням на отримання грошових коштів (т.1 а.с. 74, 75). Як зазначив в судовому засіданні [PERSON], він та [PERSON] були засновниками ТОВ "Екстра-клас", рішення про отримання кредиту вони приймали спільно, а отримані кредитні кошти були витрачені на господарську діяльність ТОВ "Екстра - клас". Також судом встановлено, що в забезпечення виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г, 24 листопада 2003 року ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] уклали договір поруки №05CW/1 (т.3 а.с. 73), а також 02 лютого 2004 року додаткову угоду до цього договору поруки (а.с. т.3 а.с. 74). Згідно договору поруки, відповідно до ст. 191 ЦК України (1963 р.), [PERSON] зобовязався відповідати перед КБ "ПриватБанк" своїм особистим майном за виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г в повному обсязі. Згідно додаткової угоди від 02 лютого 2004 року, умови договору поруки від 24 листопада 2003 року були викладені в новій редакції, згідно яких [PERSON], як поручитель, надав поруку КБ "ПриватБанк" і зобовязався відповідати перед банком за виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, в тому ж розмірі, що і ТОВ "Екстра-клас". В забезпечення виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г, 08 квітня 2004 року ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] уклали договір поруки №07QI/1 (т.3 а.с. 72). Згідно договору поруки [PERSON], як поручитель, надав поруку КБ "ПриватБанк" і зобовязався відповідати перед банком за виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, в тому ж розмірі, що і ТОВ "Екстра-клас". Відповідно до п. 3 додаткової угоди від 02 лютого 2004 року та п. 3 договору поруки, [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені з умовами кредитного договору, і при укладенні договорів поруки діяли на підставі власного волевиявлення. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] про те, що вони, начебто, підписали договори поруки внаслідок помилки чи введення їх в оману, оскільки в судовому засіданні вони пояснювали, що добровільно підписували договори поруки, і КБ "ПриватБанк", який був однією із сторін правочину, при підписанні договорів поруки ніяким чином не вводив їх в оману. Суд також не приймає до уваги твердження [PERSON] викладені в обгрунтування його зустрічного позову про визнання договору поруки недійсним та надані ним у судовому засіданні пояснення відносно того, що підписуючи договір поруки він, як директор ТОВ "Екстра-клас", вважав це лише обов'язковою формальністю, оскільки знав про фінансовий стан товариства і був впевнений у спроможності ТОВ "Екстра-клас" повернути суму отриманого кредиту, але з часом ситуація змінилася, бо [PERSON] та [PERSON] начебто вчинили шахрайські дії, заволодівши майном ТОВ "Екстра-клас", що забезпечувало виконання зобов'язання перед кредитором. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] та [PERSON] заволоділи майном ТОВ "Екстра-клас", що було заставним майном за кредитним договором, за рахунок якого повинний був погашений кредит у випадку порушення ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань по поверненню кредитних коштів, нічим не доказаний, а напроти спростовується постановами Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 грудня 2006 року у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] ( т. 3 а.с. 1 - 49). При розгляді вказаної кримінальної справи судом було встановлено, що належного ТОВ "Екстра-клас" заставного металопрокату взагалі не існувало і він не передався на зберігання ЗАТ "Дніпропетровська металобаза". Відсутність майна, яке було предметом застави за кредитним договором від 24 листопада 2003 року, підтвердив в судовому засіданні і відповідач [PERSON], який пояснив, що він не заволодівав будь яким способом заставним майном, бо ТОВ "Екстра-клас" не передавало на зберігання ЗАТ "Дніпропетровська металобаза" металу, який був вказаний як заставне майно і переданий згідно договору ПАТ КБ "ПриватБанк". Цей метал вказувався тільки по документах, а в дійсності його не булло. При вирішенні справи суд враховує, що [PERSON] був одним із двох засновників ТОВ "Екстра-клас" на момент укладення кредитного договору, який приймав рішення про отримання кредиту від ПАТ КБ"ПриватБанк", на той час займав посаду директора товариства, укладав кредитний договір з ПАТ КБ "ПриватБанк", був обізнаний про господарську і фінансову діяльність товариства, наявність належного товариству майна, тому він не міг не знати, що в дійсності металу вартістю близько 2000000 грн., який був вказаний, як заставне майно, і був переданий згідно договору застави ПАТ КБ "ПриватБанк", взагалі не було і такий метал не зберігався в ЗАТ "Дніпропетровська металобаза". Те, що [PERSON] не був притягнутий разом з [PERSON] та бухгалтером ТОВ "Екстра-клас" [PERSON] до кримінальной відповідальності згідно ч.2 ст. 222 КК України за шахрайство з фінансовими ресурсами, не доказує того, що він, як засновник і директор ТОВ "Екстра-клас", не знав про надання ними завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту. Суд вважає, що договір поруки № 05СW/1 від 24 листопада 2003 року та додаткова угода до договору поруки від 02 лютого 2004 року були укладені та підписані [PERSON] з власної волі, без будь якої помилки або обману відносно цієї угоди, тому відсутні підстави передбачені статтями 56, 57 ЦК України (1963 р.), чи статтями 229, 230 ЦК України (2003 року) для визнання вказаного договору поруки недійсним. З урахуванням викладеного вище, зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Згідно заяви представника позивача за первісним позовом розмір заборгованості за кредитним договором № 1/0300R5Г станом на 01 березня 2007 року становить 494845,11 грн. (т.1 а.а. 193). Як пояснив в судовому засіданні представник ПАТ КБ "ПриватБанк", ця сума заборгованості залишається незміною, оскільки переведена банком на дебіторську заборгованість. Згідно статей 161, 162 ЦК України (1963 р.), статей 525, 526 ЦК України (2003 р.) зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 191 ЦК України (1963 р.) за договором поруки поручитель зобовязується перед кредитором іншої особи відповідати за виконання нею свого зобовязання в повному обсязі або в частині. Згідно зі ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В звязку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до договорів поруки взяли на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ТОВ "Екстра-клас", що випливають із кредитного договору №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, суму заборгованості за кредитним договором належить стягнути у солідарному порядку із вказаних відповідачів. Що стосується позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як з поручителів за договорами поруки № 05Е2/1, №5125/3 від 24 листопада 2003 року та додаткових угод до них (т. 3 а.с. 68-71, 80-81), то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №44/04-209 від 28 листопада 2006 року (т.1 а.с. 167-169), підпис від імені [PERSON] в договорі поруки №05Е2/1 від 24.11.2003 року у графі підпис та у додатковій угоді від 02.02.2004 року до договору поруки №05Е2/1 від 24.11.2003 року у графі підпис виконані не [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких зобовязань у [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] договір поруки №05Е2/1 від 24.11.2003 року та додаткова угода від 02.02.2004 року до договору поруки №05Е2/1 від 24.11.2003 року не укладалися. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №4214-15 від 04 листопада 2015 року (т.3 а.с. 151 - 161), підпис у графі "Поручитель" в договорі поруки № 5125/3 від 24.11.2003 року (т.3 а.с. 80) від імені [PERSON], виконаний самим [PERSON]; підпис від імені [PERSON] в графі "Поручитель" у додатковій угоді від 02.02.2004 року до договору поруки № 5125/3 від 24.11.2003 року виконаний не [PERSON], а другою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] Суд вважає, що у [PERSON] теж відсутні зобовязання перед позивачем щодо погашення заборгованості за кредитним договором укладеним мыж ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Екстра-клас"24.11.2003 року, оскільки додаткова угода від 02 лютого 2004 року до договору поруки № 5125/3 від 24.11.2003 року (а.с.81 т.3), якою умови договору поруки від 24 листопада 2003 року (а.с.80 т.3) були викладені в новій редакції, [PERSON] не підписувалася і не укладалася. Згідно підписаного [PERSON] договором поруки він зобов'язався відповідати за зобовязаннями ТОВ "Екстра-клас" тільки у межах належного йому особистого майна, а такі позовні вимоги до нього не заявлялися. Оскільки Додаткова угода, яка є невід'ємною частиною договору поруки від 24.11.2003 року №5125/3, [PERSON] не укладалася і не підписувалася, то він не повинен відповідати за таким договором поруки (в цілому) за борговими зобовязаннями ТОВ "Екстра-клас" . З урахуванням зазначеного вище, суму заборгованості за кредитним договором № 1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року належить стягнути солідарно з відповідачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно також стягнутти на користь позивача судові витрати у справі.

Outcome: partial