Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Брокбізнесбанк", в особі керуючого Відділення №1 в м. Рахів, [PERSON], з заявою про відкриття кредитної лінії на споживчі цілі. У відповідності до додаткової угоди №710-36-ЗПКФ від 05.03.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору №710-36-ЗПКФ про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 05.03.2013 року, громадянину [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 20018 гривень, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, на строк з 05.03.2013 року по 04.03.2015 року, зі сплатою 32% річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. Банк свої зобов"язання виконав, що підтверджується розпискою держателя картки, якою [PERSON] засвідчив отримання ним платіжної картки. У відповідності до виписки по рахунку № 26252500022681 відповідача за період з 01.03.2013 року по 07.04.2015 року, датами здійснення операцій за допомогою картки є 21.03.2013 року, 22.03.2013 року, 13.03.2013 року, 15.03.2013 року, 16.03.2013 року, 03.04.2013 року, 22.04.2013 року, 23.10.2013 року. Згідно умов кредитного договору, заборгованість за кредитною лінією та проценти за користування нею, власник рахунку сплачує за рахунок коштів, що надходять на його СКР № 26252500000719 відкритий в АТ "Брокбізнесбанк", як заробітна плата та інші виплати та надходження. Власник рахунку, згідно договору, сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно, не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Відповідач свої зобов"язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 06.04.2015 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 52714,65 гривень, яка складається з наступного: 19973,62 гривень - заборгованість за кредитом; 9817,49 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом; 12206,85 гривень - неустойка за прострочення сплати кредиту; 3054,896 гривень - неустойка за прострочення сплати процентів; 5539,23 гривень - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту; 1407,17 гривень - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; 572,20 гривень - 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту); 143,20 гривень - 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам). Позивач звертався до відповідача з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, однак така була залишена без відповіді та задоволення. У зв"язку з наведеним, просить стягнути з відповідача на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" заборгованість в сумі 52714,65 гривень. Представник позивача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк", в судове засідання не з"явився, в прохальній частині позову просив проводити розгляд справи у відсутності представника товариства, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання, не з"явився. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом визнає у повному обсязі, оскільки через скрутне матеріальне становище не мав можливості своєчасно сплачувати кредит. При винесенні судом рішення просив врахувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України, а також правову позицію викладену у Постанові ВС України у цивільній справі №6-100 цс 14 від 03.09.2014 року та зменшити при цьому розмір неустойки. Суд, вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 05.03.2013 року між АТ "Брокбізнесбанк" в особі керуючого Відділення № 1 в м. Рахів - [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено договір №710-36-ЗПКФ про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE від 05.09.2013 року. У відповідності до додаткової угоди №710-36-ЗПКФ від 05.03.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору №710-36-ЗПКФ про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 05.03.2013 року громадянину [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 20018 гривень, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 05.03.2013 року по 04.03.2015 року зі сплатою 32% річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. Між тим, встановлено, що постановою Правління Національного банку України №339 від 10 червня 2014 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк". Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №45 від 11 червня 2014 року призначено уповноважену особу гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк". \~ У відповідності до ст. ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, а саме не здійснював виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 06.04.2015 року, загальна заборгованість [PERSON] перед банком становить 52714,65 гривень, яка складається з наступного: 19973,62 гривень - заборгованість за кредитом; 9817,49 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом; 12206,85 гривень - неустойка за прострочення сплати кредиту; 3054,89 гривень - неустойка за прострочення сплати процентів; 5539,23 гривень - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту; 1407,17 гривень - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; 572,20 гривень - 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту); 143,20 гривень - 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одночасно, вимогу представника позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати кредиту та неустойки за прострочення сплати процентів на загальну суму 15261,74 гривень суд вважає доцільним задоволити частково, відповідно до\~ЦК України\~та принципів об'єктивності, реальності та справедливості. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ч. 1 ЦК України). Неустойка є засобом забезпечення зобов'язання та засобом цивільно-правової відповідальності за його порушення, відповідно до своєї правової природи неустойка не може розглядатися як засіб збагачення. Згідно п. 15 Кредитного договору укладеного між сторонами у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 додаткової угоди від суми простроченої заборгованості. Частина 3\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за\~\~умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, відповідна правова позиція, що є обов'язковою для застосування (ст.\~214\~ч. 2, ст.\~360-7\~ч. 1\~ЦПК України), висловлена у Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 у справі № 6-100цс14. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року № 5, положення ч.3 ст. ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] подав заяву про зменшення розміру неустойки у зв"язку із складним матеріальним становищем . Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї від 17.09.2015 року, виданого Квасівською сільською радою Рахівського району Закарпатської області та довідок вбачається, що [PERSON] проживає у складних матеріальних умовах, власного житла немає, проживає в будинку матері, яка постійно хворіє потребує стороннього догляду, витрачає кошти на лікування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на загальну суму 40452,91 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 19973,62 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом - 9817,49 гривень; неустойку за прострочення сплати кредиту та прострочення сплати процентів зменшивши її до 3000 гривень, а також сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 5539,23 гривень; сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам -1407,17 гривень; 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) - 572,20 гривень; 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 143,20 гривень. Водночас, банк не надав доказів заподіяння йому збитків зменшенням санкції. Окрім того, враховуючи, що на підставі п.22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати в сумі 404,53 гривень стягує з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області. На підставі наведеного,

Outcome: partial