Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Як видно з позовних заяв, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізької області, де зазначив, що прокурорською перевіркою встановлено, що розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації №139 від 05.03.2010р. «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1га розташовану на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району для індивідуального дачного будівництва. На підставі вищезазначеного розпорядження [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]). Розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації №139 від 05.03.2010р. підлягає визнанню незаконним та скасуванню, державний акт на право власності серії [NUMBER] підлягає визнанню недійсним, а земельну ділянку необхідно повернути за належністю Головному управлінню Держземагентства у Запорізькій області у зв'язку з порушенням вимог ст.ст.60, 61, 84, 122 Земельної кодексу України, ст.ст.85, 88, 90 Водного кодексу України, п.2.9 Порядку погоджені природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок. Проект відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва відповідачу погоджено та затверджено з порушенням водного та земельного законодавства. На підставі постанови прокурора від 08.12.2014р. винесеної в межах кримінального провадження №12014080130005963 Приватним підприємством «Азовгеопроект» проведено геодезичне дослідження розташування спірної земельної ділянки відносно урізу води Азовського моря. Результати вказаного дослідження оформлено у вигляді ситуаційної схеми, відповідно до якої виділена відповідачу розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації №139 від 05.03.2010р. земельна ділянка знаходиться на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району (за межами населеного пункт) в межах визначеної ст.88 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а саме на відстані 229м від урізу води Азовського моря. Відповідно до листів Управління Держземагентства у Бердянському районі від 31.12.2014р. та Новопетрівської сільської ради від 02.12.2014р. проект встановлення прибережної захисної смуги розроблений та затверджений лише на території с.Куликівське Новопетрівської сільської ради. За межами населених пунктів на території Новопетрівської сільської ради проект встановлення прибережної захисної смуги не розроблений та не затверджений. Таким чином, спірна земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність. Крім того, п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого Наказом Мінприроди України від 05.11.2004року № 434, встановлено, що у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96р. № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації. Однак, у затвердженому розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації №139 від 05.03.2010р. проекті землеустрою розміри і межі прибережної захисної смуги Азовського моря не враховано, що унеможливлює відведення такої земельної ділянки. За таких обставин прокурор прийшов до висновку, що Бердянською райдержадміністрацією при прийнятті розпорядження №139 від 05.03.2010р. порушено вимоги земельного та водного законодавства, що вказує на протиправність дій Бердянської райдержадміністрації, а тому зазначене розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку повинен бути визнаний недійсним, а земельна ділянка підлягає поверненню. У зв»язку з цим прокурор просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації №139 від 05.03.2010р. «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки [PERSON]; визнати недійсним державний акт на право власності серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,1га., виданого на ім'я [PERSON] для індивідуального дачного будівництва на території Новопетрівської сільської раді Бердянського району, за межами населеного пункту; та зобов'язати відповідача [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,1га., кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району, за межами населеного пункту, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії [NUMBER], Головному управлінню Держземагентства у Запорізькій області. В судовому засіданні представник прокурора Святенький М.Г. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити, також зазначив, що розпорядження голови Бердянської райдержадміністрації про відведення відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки не врахована прибережна смуга при виділенні спірної земельної ділянки. Також за межами населених пунктів на території Новопетрівської сільської ради проект встановлення прибережної захисної смуги не розроблений і не затверджений, а тому спірна земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність відповідача . Представник позивача Головного управління Держземагенства у Запорізької області Новіков О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явили, причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не надіслали і згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних в ній доказів.( заочне рішення). Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав: Розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації №139 від 05.03.2010р. «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000га розташовану на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації, що підтверджується копією цього розпорядження. На підставі вищезазначеного розпорядження [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 0,1000га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району, за межами населеного пункту і за відповідачем 26.03.2010р. проведена державна реєстрація за реєстраційним номером [NUMBER] державного акту на право власності серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,1000га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району, за межами населеного пункту , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]). Прокурор просить визнати незаконним та скасувати Розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації №139 від 05.03.2010р. у зв'язку з його невідповідністю закону, а також визнати недійсним дер\-жавний акт на право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON] та повернути земельну ділянку за належністю. Такі вимоги прокурора відповідають чинному законодавству частково у зв'язку з наступним. Відповідно до положень ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Відповідно до ст. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, згідно з положеннями ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, крім інших землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті в тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Відповідно до вимог ст. 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації. Згідно зі ст. 88 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води . Відповідно ст. 90 Водного кодексу України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Згідно ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування можуть передавати земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови із земель водного, фонду лише на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Вищенаведені законодавчі норми встановлюють розміри прибережних захисних смуг в залежності від виду водойми та прямо забороняють надання у приватну власність земельних ділянок водного фонду, до яких відносяться прибережні захисні смуги. Крім того, п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого Наказом Мінприроди України від 05.11.2004року № 434, встановлено, що у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96р. № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації. Однак, у затвердженому розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації №139 від 05.03.2010р. проекті землеустрою розміри і межі прибережної захисної смуги Азовського моря не враховано, що унеможливлює відведення такої земельної ділянки. Спірна земельна ділянка розташована в межах двокілометрової зони прибере\-жної захисної смуги Азовського моря, що підтверджується ситуаційної схемою , виготовленою ПП «Азовагеопроект», з якої вбачається, що станом на 25.12.2014р. відстань від урізу води Азовського моря до земельної ділянки, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району, за межами населеного пункту, складає 229метрів. Згідно листа Управління Держземагентства у Бердянському районі № 10-28-0.2-60/2-14 від 31.12.2014р. та листа Новопетрівської сільської ради № 1573 від 02.12.2014р. проект встановлення прибережної захисної смуги розроблений та затверджений лише на території с.Куликівське Новопетрівської сільської ради. За межами населених пунктів на території Новопетрівської сільської ради проект встановлення прибережної захисної смуги не розроблений та не затверджений. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. В своїх позовних вимогах прокурор ставить питання при визнання незаконним та скасування Розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації №378 від 18.06.2012р., однак такі вимоги прокурора є безпідставним з огляду на наступне. Порядок припинення прав на землю регулюється гл. 22 ЗК України. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140-149 ЗК України. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним. Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено. Подібну позицію висловив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 8 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), згідно з яким при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п.5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана його повернути. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно отримане майно в натурі. Згідно з ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012р. у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу. Відповідно до ст.84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до п.1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України Державне агентство земельних ресурсів України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Згідно пункту «є1» ст.151 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у ефі земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно п.1 Наказу Державного агентства земельних ресурсів України №72 від 28.02.2013р. право розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності мають право головні управління Держземагентства в областях. Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Головне управління Держземагентства у Запорізькій області, у зв'язку з чим земельна ділянка підлягає поверненню вказаному органудержавної влади. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про порушення головою Бердянської райдержадміністрації положення чинного законодавства в частині підстав та порядку надання земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] та про необхідність визнання недійсним розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації № 139 від 05.03.2010року в частині передачі у власність земельної ділянки [PERSON] Відповідно, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку повинен бути визнаний недійсним, а земельна ділянка підлягає поверненню за належністю Головному управлінню Держземагенства у Запорізької області На підставі викладеного,

Outcome: partial