Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі зареєстровані за адресою [INFO] (особовий рахунок 311716), їм надаються послуги з теплопостачання. Однак, відповідачі не у повному обсязі здійснюють оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з червня 2006 року по 01 травня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 12096,70 грн. Зазначав також, що позивач для стягнення заборгованості звертався до суду з заявою про видачу судового наказу № 264/5225/15-ц від 12.08.2015 р., який, після його видачі, за заявою відповідача був скасований ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.09.2015р. У звязку із чим ККП «Маріупольтепломережа» був вимушений звернутися до суду із позовом та, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідачів заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 12096,70 грн., 3% річних в сумі 1498,65 грн., інфляційні втрати в сумі 7586,97 грн., внаслідок порушення зобов'язань відповідачами перед ККП «Маріупольтепломережа», а також судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1378 грн. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 серпня 2017 року притягнуто до участі в якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів 3% річних та суми інфляційних витрат і просить стягнути за період з 12.08.2012 р. по 01.10.2016 р. 3% річних у розмірі 326,88 грн. та інфляційні витрати в сумі 2081,72 грн.. в іншій частині позовні вимоги залишити без змін. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала . Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась надала суду заяву, якою просила застосувати позовну давність відповідно до ст. 257 ЦК України. Як зазначено в позовній заяві борг у розмірі 12096,70 грн. утворився за період з червня 2006 року по 01.05.2016 року. Це свідчить про те, що частина суми боргу, яку вимагає позивач, нарахована ним за період до 01.05.2013 року, тобто більш ніж за три роки до часу подання позивачем позову, що суперечить чинному законодавству.( а.с.27-28). Відповідачі будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибули з невідомих причин. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] у рівних частка на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.1994 року. 12 серпня 2015 р. Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області був винесений судовий наказ, яким з відповідачів на користь ККП «Маріупольтепломережа» було стягнуто заборгованість за користування тепловою енергією та судовий збір. 25 вересня 2015 р. ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області вказаний судовий наказ за заявою відповідачів був скасований. 26 травня 2016 року позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідачів заборгованість за користування тепловою енергією за період з червня 2006 року по 01.05.2016 року у сумі 12096,70 грн. , 3% річних у розмірі 1498, 65 грн. та інфляційні втрати у сумі 7586,97 грн., та судовий збір ( а.с. 5, 7,27-28). На підставі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно ст. 68 ЖК України, наймачі квартир зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за житлово-комунальні послуги, що також передбачено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», за якою споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобовязує. Згідно ч.1 ст. 322 ЦК України власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд вважає,що відповідачі , як власники майна, мають нести тягар з його утримання у частках, які належать їм, а саме по 1\\4 частці кожний. Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню з відповідачів, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено,що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, та враховуючи,що позивачем заявлені вимоги за період з червня 2006 року, а відповідачкою [PERSON] надала заяву, якою вона просила застосувати позовну давність відповідно до ст. 257 ЦК України , суд вирішує питання стягнення заборгованості у межах позовної давності. Верховним Судом України у справі №6-116цс13 було надано правовий висновок, за яким зазначено, що відповідно ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які впливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу щомісячними платежами починається стосовно кожної окремої частини від дня коди відбулося це порушення. Позовна давність у цих випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів. В судовому засіданні було встановлено, що судовий наказ Іллічівським районним судом був винесений 12.08.2015 року. Таким чином, позовна давність має відраховуватися з серпня 2012 року. Сукупний розмір несплачених відповідачем послуг з гарячого водопостачання та центрального опалення в період з 12 серпня 2012 року по 16 травня 2016 року, складає 6606,00 грн., що підтверджено відповідними тарифами та розрахунками представників ККП «Маріупольтепломережа» за особовим рахунком № 311716, [ADDRESS]. Зі свого боку відповідачі не довели відсутність та погашення ними предявленої суми заборгованості в розмірі 6606,00 грн. за вказаний період по отриманих послугах з теплопостачання. На підставі наведеного суд встановив, що відповідачі за період з 12 серпня 2012 року по 16 травня 2016 року заборгували позивачу вартість послуг з надання теплової енергії в загальному розмірі 6606,00 грн.та ця сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Також однією з позовних вимог ККП «Маріупольтепломережа» є стягнення суми 3% річних в розмірі 1498,65 гр. та інфляційні витрати в сумі 7586,97 гр.. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, яка передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, відповідачі мають нести відповідальність за неналежне викоання зобовязання, але в межах позовної давності. Відповідно до розрахунку , наданому відповідачем, за період з 12 серпня 2012 року 3% річних складає 376, 70 грн., сум інфляційних втрат складає 2622,97 грн. .( а.с.74-76) та ці суми підлягають стягненню з відповідачів у рівних частка з кожного по 1\\4 частці. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір в розмірі 1378,00 грн. на користь позивача, сплачений представниками ККП «Маріупольтепломережа» при поданні до суду вказаного позову, оскільки він сплачений в мінімальних межах, визначених Законом України «Про судовий збір».. На підставі викладеного та

Outcome: partial