Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

У травні 2015 року прокурор Іллічівського району м.Маріуполя звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом до Донецького державного університету управління, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби Донецької області про стягнення недоплачених та невиплачених сум, зобовязання проводити виплати стипендії. Вимоги обґрунтовує тим, [PERSON] з 01.10.2012 року навчається в Донецькому державному університеті управління. З першого курсу навчання [PERSON] отримує щомісячно державну стипендію, розмір якої не відповідає розміру, встановленому ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Зазначає, що батько останньої [PERSON] на момент вступу дочки на навчання до Донецького державного університету управління мав стаж роботи підземних робіт 18 років 7 місяців, а тому, у відповідності до вищевказаної норми, [PERSON] має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. З огляду на викладене, прокурор просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму недорахованої та невиплаченої стипендії за період з жовтня 2012 року по червень 2014 року включно в розмірі 8291,00грн., суму невиплаченої стипендії за період з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2015 року в розмірі 8526,00грн., зобов'язати відповідача у подальшому проводити [PERSON] виплати стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення нею навчання. В ході розгляду справи прокурором уточнені позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] недоотриману стипендію за період з жовтня 2012 року по червень 2014 року в розмірі 9183,00грн., інші вимоги залишити без змін. В судовому засіданні прокурор Мікаєлян Ф.С. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що дійсно, відповідно до ч.5 ст.51 Закону України «Про освіту», ст.62 Закону України «Про вищу освіту» студенти мають гарантоване право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На теперішній час зміни, що враховують вимоги ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у частині призначення студентам певних категорій стипендій у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб до вищезгаданого порядку не внесені, оскільки виплата цих стипендій не забезпечується коштами державного бюджету ні в попередні роки, ні на 2015 рік. За таких обставин, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.36 ч.3 ЦПК України суд повідомляє третю особу про справу, направляє їй копію заяви про залучення третьої особи і роз'яснює її право заявити про свою участь у справі. Копія заяви надсилається особам, які беруть участь у справі. Якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, приходить, до висновку, що позов підлягає частковому задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є студенткою Донецького Державного університету управління денної (бюджетної) форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямком підготовки 6.030508 «Фінанси та кредит» та отримує стипендію щомісячно, розмір якої наведено в наданій розрахунково-платіжній відомості за видами оплати №52 з вересня 2012 року по березень 2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дмитровського міського управління юстиції Донецької області, серії I-НО №312715, [PERSON] є дочкою [PERSON]. Згідно копії довідки ОП «Шахта «Центральна» [PERSON] працює на посаді електрослюсар підземний, його стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем складає 18 років 7 місяців. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та сторонами в судовому засіданні не оспорювались. Відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Таким чином, положеннями ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що дітям, батьки яких мають стаж підземної роботи не менше 15 років, дітям шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, що не суперечить також ст.3 Закону України «Про вищу освіту», згідно якої держава гарантує особам , які навчаються у вищих навчальних закладах , пільги та соціальні гарантії у порядку, встановленому законодавством. Отже, позивачці, що є дочкою шахтаря зі стажем підземної роботи більше 18 років, з початку навчання мала бути призначена стипендія в розмірі, встановленого на той час прожиткового мінімуму для працездатних осіб з коригуванням цього розміру зі зміною прожиткового мінімуму. Суд, звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на Донецький державний університет управління зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України"). Положення «Порядку призначення і виплати стипендій», затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Згідно ст.12 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2012 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.10.2012 року по 01.12.2012 року- 1118,00грн., з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року- 1134,00грн. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб за період з 01.01.2013 року по 31.11.2013 року- 1147,00грн., з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року- 1218,00грн. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року- 1218,00грн. Згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб за період з 01.01.2015 року по 01.02.2015 року- 1218,00грн. Таким чином, за період з 01.10.2012 року по 01.02.2015 року [PERSON] мала б отримати стипендію у розмірі 33039,00грн. Отже, недоотримана сума стипендії з 01.10.2012 року по 01.12.2012 року складає 338,00грн. кожного місяця, усього 776,00грн., з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року- 404,00грн., з 01.01.2013 року по 31.11.2013 року- 417,00грн. кожного місяця, усього 4587,00грн., з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року- 488,00грн., з 01.01.2014 року по 31.06.2014 року- 488,00грн. кожного місяця, усього 2928,00грн. Таким чином, загальна сума недоплаченої стипендії за вказаний період складає 9183,00грн. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період з 01.07.2014 року по 01.02.2015 року [PERSON] взагалі не отримувала стипендію, яка повинна була нарахована та сплачена відповідачем в розмірі 1218грн. щомісячно, у звязку з чим, заборгованість відповідача перед [PERSON] за період її навчання з 01.07.2014 року по 01.02.2015 року становить 8526,00грн. (1218,00грн.х7). Отже, загальна сума недоврахованої та невиплаченої [PERSON] стипендії за період з жовтня 2012 року по червень 2014 року становить 9183,00грн., сума невиплаченої стипендії за період з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2015 року становить 8526,00грн., тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути дані суми стипендії . Стосовно заявлених вимог про зобов'язання відповідача в подальшому проводити [PERSON] виплати стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення нею навчання , суд вважає,що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 214, 215 ЦПК України суд під час ухвалення рішення з'ясовує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яка правова норма підлягає до застосування. Виходячи зі змісту вищезазначених положень процесуального закону , судовому захисту підлягають порушені права особи, а не можливість їх порушення в майбутньому та судове рішення ухвалюється щодо прав особи, які порушені, невизнані або оспорені. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2007 року у справі переглянутій за винятковими обставинами за позовом до Управління праці і соціального захисту населення Червоногвардійської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення не донарахованих сум на оздоровлення. Так, Верховним Судом України зазначено, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання, воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Тому, з огляду на викладене, суд вважає за можливе зобовязати Донецький державний університет управління виплачувати [PERSON] стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», починаючи з 01 лютого 2015 року, оскільки заборгованість по стипендії стягнута за період по 01 лютого 2015 року включно, і по день ухвалення судом рішення, тобто по 17 липня 2015 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн

Outcome: partial