Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 11393626000 від 12 вересня 2008 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк", яке згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" було перейменовано на ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON], останній було надано кредит у розмірі 82.000 дол. США 00 центів на строк до 12.09.2018 року, зі сплатою 15,5% річних. Оскільки відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, її заборгованість перед позивачем станом на 24.09.2012 року становить 1 066 147 грн. 69 коп. (сума еквівалентна 133 385,17 дол. США), а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом. Представники позивача - Хлустуненко А.А., Лагута М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" не визнав у повному обсязі, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання терміну повернення кредитних коштів таким, що настав 11 вересня 2009 року та визнання договору споживчого кредиту розірванням внаслідок спливу терміну виконання зобов'язання по даному кредитному договору, просив суд про задоволення зустрічних позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 11393626000 від 12 вересня 2008 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк", який згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" був перейменованим у ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON], останній було надано кредит у розмірі 82.000 дол. США 00 центів на строк до 12.09.2018 року, зі сплатою 15,5% річних. Мета кредиту - споживчі потреби (а.с. 18-19). Згідно п. 1.2.4 кредитного договору, надання кредиту було здійснено у наступний термін: "12" вересня 2008 року. Пункт 1.2.8 передбачає кінцевим терміном остаточного повного погашення кредитної заборгованості - 12 вересня 2018 року Як вбачається з п.1.2.10 кредитного договору, розмір ануїтентного платежу складає 1350 дол. США 00 центів, день сплати ануїтентного платежу - 12 число кожного місяця протягом строку кредитування. Згідно додаткової годи № 1 від 12 вересня 2008 року розмір ануїтентного платежу змінено і встановлено у 1110 дол. США 00 центів (а.с. 26). Як вбачається з матеріалів справи, на адресу [PERSON] банком було направлено вимогу № 135-28/101 від 10.08.2009 року про погашення існуючої заборгованості за кредитним договором (а.с. 39). Згідно ст.3 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 р. із наступними змінами та доповненнями споживачі, які перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання послуг (робіт, товарів) для задоволення своїх побутових потреб мають право на: державний захист своїх прав; гарантований рівень споживання, належну якість послуг (робіт, товарів), інших видів обслуговування, відшкодування збитків, завданих послугами (роботами, товарами) неналежної якості, а також майнової та моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей послугами (роботами, товарами) у випадках передбачених законодавством; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав... Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з зустрічною позовною заявою, відповідач [PERSON] просила суд визнати термін повернення кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту таким, що настав 11.09.2009 року та визнати договір про надання споживчого кредиту № 11393626000 від 12 вересня 2008 року, укладений між нею та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", розірваним у зв'язку зі спливом терміну виконання зобов'язання по даному кредитному договору, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.08.2009 року позивачем їй було вручено вимогу, в тексті якої було зазначено: у випадкуне усуненняя порушень на 31-й день з дня отримання цієї вимоги АКІБ "УкрСиббанк" вважає термін повернення кредиту за кредитним договором, таким, що настав та вимагає дострокового виконання боржником своїх зобов'язань в повному обсязі, а відтак термін повернення кредиту позивачем був встановленим 11 вересня 2009 року, і за таких обставин позовна давність сплаває 11 вересня 2012 року, а позивач звернувся до суду тільки 09.11.2012 року, а відтак вищезазначений договір підлягає розірванню у зв'язку зі спливом терміну виконання зобов'язання по даному кредитному договору та пропуском позивачем строку позовної давності при зверненні до суду за захистом своїх прав. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлений договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з п. 1.2.4 кредитного договору, надання кредиту було здійснено у наступний термін: "12" вересня 2008 року, з кінцевим терміном остаточного повного погашення кредитної заборгованості - 12 вересня 2018 року. Згідно з п.1.2 додаткової годи № 1 від 12 вересня 2008 року, змінено кінцевий термін повернення кредиту з 12 вересня 2018 року на 12 вересня 2028 року (а.с. 26). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що згідно погоджених сторонами умов кредитного договору та додаткової годи № 1 від 12 вересня 2008 року, змінено кінцевий термін повернення кредиту на 12 вересня 2028 року, на момент звернення позивача до суду за захистом порушеного права, кінцевий термін повернення кредиту не настав, а саму по собі вручену вимогу відповідачу з зазначенням, що у випадку не усунення порушень на 31-й день з дня отримання цієї вимоги АКІБ "УкрСиббанк" вважає термін повернення кредиту за кредитним договором, таким, що настав та вимагає дострокового виконання боржником своїх зобов'язань в повному обсязі, суд розцінює, як сповіщення відповідача про наявність заборгованості за зобов'язаннями та повідомленням боржника про намір реалізування свого права на дострокове виконання зобов'язань в повному обсязі, а не встановлення АКІБ "УкрСиббанк" кінцевого терміну повернення кредиту таким, що настав 11 вересня 2009 року, а відтак зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо визнання терміну повернення кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту таким, що настав 11.09.2009 року та визнання договору про надання споживчого кредиту № 11393626000 від 12 вересня 2008 року, укладеного між нею та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", розірваним у зв'язку зі спливом терміну виконання зобов'язання по даному кредитному договору не підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до розрахунку, заборгованість позичальника перед банком станом на 24.09.2012 року становить 133.385,17 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1.066.147 грн. 69 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 81.414,58 дол. США, що еквівалентно 650.746,74 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 46.187,79 дол. США, що еквівалентно 369.179,01 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 4.260,84 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 41.961,10 грн. (а.с. 6-17). Суду не надано доказів, які б свідчили про менший розмір заборгованості відповідача. За таких обставин пред'явлений банком позов підлягає задоволенню у повному обсязі, заборгованість у розмірі 1.066.147 грн. 69 коп., підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк». Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 3 219 грн. 00 коп., згідно вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved