Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» звернулася до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по тілу кредиту в розмірі 60082, 68 доларів США( що по курсу НБУ еквівалентно 1273541, 51 грн.); заборгованість по сплаті відсотків 45196,41 доларів США (що по курсу НБУ еквівалентно 958004,99 грн.); пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 849 459,08 грн., а всього стягнути 105279, 09 доларів США ( сто п»ять тис. двісті сімдесят дев'ять доларів 9 центів США , що по курсу НБУ еквівалентно 2 231 546, 5 грн. двом мільйонам двісті тридцять одній тис. п'ятсот сорок шести грн. 50 коп.) та 849 459,08 грн.. ( вісімсот сорок дев'ять тис. чотириста п'ятдесят дев'ять грн. 8 коп.). Свої вимоги мотивувала тим, що 25 червня 2007 року з відповідачем-1 [PERSON] було укладено кредитний договір № 215/МК/06/2007/840. Відповідно до якого позивач надав відповідачу - 1 кредит на загальну суму 80 000,00 доларів США., строком до 25 червня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4 %. Банк виконав свої зобов'язання, щодо надання кредитних коштів в повному обсязі. В свою чергу відповідач-1 зобов'язувався повернути отриманий кредит до 25 червня 2012 року, однак належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором. З метою забезпечення зобов'язань позичальника по кредитному договору між банком та відповідачем [PERSON], 25 червня 2007 року був укладений договір поруки № б/н. 08 грудня 2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», [PERSON] про визнання поруки припиненою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що до основного зобов'язання кредитного договору від 25 червня 2007 року № 215/МК/06/2007/840, були внесені зміни та збільшено обсяг відповідальності без згоди поручителя. Представник позивача в судовому засіданні підтримав в повному обсязі, з викладених в позовній заяві підстав, проти зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечував, вказуючи на відсутність підстав для їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. Додатково надав пояснення викладенні в запереченнях на позовну заяву, які долученні до матеріалів справи. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог за первісним позовом заперечував в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, щодо зустрічного позову, просив його задовольнити на підставі пояснень викладених в ньому. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. 25 червня 2007 року з відповідачем-1 [PERSON] було укладено кредитний договір № 215/МК/06/2007/840. Відповідно до якого позивач надав відповідачу - 1 кредит на загальну суму 80 000,00 доларів США., строком до 25 червня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4 %. ( а.с. 5,6). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 25 червня 2007 року № 215/МК/06/2007/840, загальний розмір заборгованості станом на 13 липня 2015 року становить 3 302 020,57 грн.(а.с 3) Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів відповідачу 1. В той же час, відповідачем-1 були порушені зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З метою забезпечення зобов'язань позичальника по кредитному договору між банком та відповідачем [PERSON], 25 червня 2007 року був укладений договір поруки № б/н. (а.с. 7). Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Однак, Відповідачем - 1 не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості представник Відповідача -1 суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання [PERSON] умов кредитного договору. Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Крім того, з метою забезпечення зобов'язань позичальника по кредитному договору між банком та відповідачем [PERSON], 25 червня 2007 року був укладений договір поруки № б/н. (а.с. 7). Відповідно до п. 1.2 договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника так і від Поручителя разом, так від кожного окремо. Відповідно до п. 2.1 договору поруки, Банк набуває право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання, що витікає з договору від 25 червня 2007 року № 215/МК/06/2007/840, при умові, якщо в установлений вказаним договором строк виконання Позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, не будуть виконанні, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Як визначено у ст.. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Так, у договорі від 25 червня 2007 року № 215/МК/06/2007/840, встановлено строк виконання [PERSON] зобов'язання за цим договором 25.06.2012 року. Проте, у вказаний строк взяті на себе за зазначеним договором зобов'язання [PERSON], не виконав, відтак, Разом з тим, ПАТ «КБ «Надра» не надало належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження направлення відповідачу [PERSON] вимоги виконати зобов'язання за договором від 25 червня 2007 року № 215/МК/06/2007/840. Встановлено також, що останній платіж позичальником було внесено 22.11.2012 р. Проте кредитор на після вказаної дати, ні після закінчення строку дії договору до поручителя із вимогою про виконання зобов'язань у встановлений ст. 559 ЦК України термін не звернувся. Так, як визначено у ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленимистаттями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.. 253 ЦПК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Також в судовому засіданні встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] 12.08.2010 року було укладено Додаткову угоду №1 до договору мікрокредитування від 25 червня 2007 року № 215/МК/06/2007/840, в результаті чого було змінено істотні умови основного договору та збільшено обсяг відповідальності поручителя. Таким чином, матеріали справи не містять доказів про ознайомлення відповідача [PERSON] з даною додатковою угодою №1 від 12.08.2010 року, що є підставою для припинення договору поруки укладеного між банком та відповідачем [PERSON], 25 червня 2007 року № б/н. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», [PERSON] про визнання поруки припиненою підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial