Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та третьої особи - Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства шляхом знесення огорожі, мотивуючи тим, що суміжні землекористувачі [PERSON] та [PERSON] встановили огорожу на земельній ділянці (громадській стежці), яка відноситься до земель загального користування Жизномирської сільської ради Бучацького району, що перешкоджає їй у вільному проході до земельної ділянки та її використанні. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що в серпні 2012 року [PERSON], донька суміжного землекористувача [PERSON], без жодної на те правової підстави (відповідних дозвільних та правовстановлюючих документів на земельну ділянку) встановила металеву огорожу по [ADDRESS], на земельній ділянці (громадській стежці), яка відноситься до земель загального користування Жизномирської сільської ради Бучацького району. Громадська стежка між її земельною ділянкою та господарською будівлею відповідачів, шириною близько 1 м, існувала впродовж десятків років. Нею користувалися жителі с.Жизномир, проходячи до школи, магазину, дитячого садка, тощо. Вона також користувалася вказаною стежкою, зокрема, проходила до належного їй городу, вивозила з городу сільськогосподарські культури. Встановлена [PERSON] огорожа перешкоджає вільно проходити до належної їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та користуватися нею. 22 листопада 2012 року вона зверталася до Жизномирського сільського голови Винника Д.М. із заявою про вжиття заходів до [PERSON], яка самовільно встановила огорожу і закрила доступ до громадської стежки, на що отримала необгрунтовану відповідь про відсутність в сільській раді документів, які б підтвердили, що між її земельною ділянкою та земельною ділянкою [PERSON] проходить громадська стежка. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] позов заперечили, суду пояснили, що огорожа, яку позивачка просить знести, ніяким чином не перешкоджає їй у володінні чи користуванні земельними ділянками, адже крім огорожі (металевої бляхи), встановленої відповідачами, позивачка також встановила металеву сітку, що унеможливлює захід до земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів - відповідачів. Позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні громадським проходом не стоять. Таким чином, у користуванні земельними ділянками, які знаходяться у власності позивачки, будь-які перешкоди відсутні. Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки [PERSON], суміжним землекористувачем є [PERSON], а не сільська рада. Разом з тим, позивачка стверджує, що між її та відповідачами земельними ділянками знаходяться землі загального користування. Позивачкою не вказується площа земельної ділянки, на яку потрібно усувати перешкоди, що унеможливлює об'єктивно вирішити даний спір та прийняти законне рішення. Оскільки відсутні будь-які дані щодо встановлення громадського проходу по [ADDRESS], орган місцевого самоврядування в межах закону передав земельну ділянку у приватну власність [PERSON] в тій площі і в тих межах, що зазначені в кадастрових планах технічної документації, на підставі якої [PERSON] видано свідоцтва про право власності на земельні ділянки. Представник третьої особи - Жизномирський сільський голова Винник Д.М. суду пояснив, що в сільській раді відсутні документи, які б підтверджували, що між земельними ділянками сторін проходить громадська стежка. Із акта обстеження земельної ділянки [PERSON] ([PERSON]) від 26 березня 2012 року вбачається, що комісія Жизномирської сільської ради Бучацького району рекомендувала [PERSON] та [PERSON] дійти згоди щодо безперешкодного проходу [PERSON] на свою земельну ділянку по прилеглій території, яка тимчасово перекрита [PERSON] Відповідно до рішення Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області від 12 липня 2012 року №191 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,29 га, яка знаходиться у її користуванні в с.Жизномир Бучацького району. Із кадастрового плану земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,2306 га, виготовленого ПП "Земельні справи" у 2012 році, вбачається, що він погоджений Жизномирським сільським головою Винником Д.М. замість суміжного землекористувача [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.06.2013 року [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2306 га, розташованої по [ADDRESS]. Відповідно до рішення Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області від 25 січня 2009 року №339 [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,05 га, яка знаходиться у її користуванні в с.Жизномир Бучацького району. Із кадастрового плану земельної ділянки [PERSON] для обслуговування житлового будинку площею 0,0850 га, виготовленого ПП "Земельні справи" у 2012 році, вбачається, що він погоджений Жизномирським сільським головою Винником Д.М. замість суміжного землекористувача [PERSON] Згідно рішення Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області від 24 березня 2013 року №286 "Про внесення змін в рішення Жизномирської сільської ради внаслідок проведеної інвентаризації" [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0850 га, яка знаходиться у її користуванні в с.Жизномир Бучацького району. З викопіровки із матеріалів аерофотозйомки с.Жизномир Бучацького району за 1963 рік вбачається, що між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], які позначені №№[NUMBER],[NUMBER], проходить громадська стежка. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], жителі с.Жизномир Бучацького району, суду показали, що приблизно півтора роки тому [PERSON] перекрила громадську стежку, приєднала її до своєї земельної ділянки, встановивши металеву огорожу впритул до огорожі [PERSON] Стежка була частково грунтовою, а частково з бетонних плит, ширина її була приблизно 1 м. Вони та інші жителі села користувалися тією стежкою, виходили нею до території колишньої тракторної бригади, скорочуючи шлях до роботи, школи, магазину, дитячого садка, тощо, а зараз змушені проходити більшу відстань. Допитаний в судовому засіданні як свідок - працівник відділу держземагенства в Бучацькому районі [PERSON] суду показав, що раніше між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] не було огорожі. Там була стежка, якою він, як житель с.Жизномир Бучацького району, ходив. То були землі загального користування, які можуть передаватися тільки в оренду. Сільська рада повинна була внести зміни і тільки після того передати земельну ділянку, на якій була стежка, у власність [PERSON] Допитаний в судовому засіданні як свідок - спеціаліст відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Бучацької районної державної адміністрації [PERSON] суду показав, що згідно картографічних даних по с.Жизномир Бучацького району за 1963 рік, з якими він ознайомився коли у жовтні 2012 року розглядав на місці колективне звернення жителів села про перекриття [PERSON] громадської дороги, між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] проходила громадська стежка. Допитаний в судовому засіданні як свідок - директор ПП "Земельні справи" [PERSON] суду показав, що у жовтні 2012 році спеціалістом підприємства [PERSON] були розроблені кадастрові плани земельних ділянок [PERSON] Коли проводились геодезичні роботи, то огорожа уже була встановлена і спеціаліст зафіксував фактичний стан земельних ділянок. Кадастрові плани земельних ділянок [PERSON] двічі перероблялись, так як при першій геодезичній зйомці у 2009 році спірна межа земельної ділянки проходила по стіні господарської будівлі [PERSON], а у 2011 році межа земельної ділянки змістилась та до складу присадибної земельної ділянки відповідачки будо включено спірну громадську стежку. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін та третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] проходила громадська стежка шириною близько 1 м; У серпні 2012 року відповідачка [PERSON] самовільно встановила металеву огорожу на земельній ділянці (громадській стежці) загального користування, яка межує, з однієї сторони, із земельною ділянкою позивачки для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], та з іншої, із земельною ділянкою відповідачки [PERSON] для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]; Позивачка є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2306 га, розташованої по [ADDRESS], хоч рішенням Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області від 12 липня 2012 року №191 їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,29 га; В результаті виготовлення ПП "Земельні справи" у 2012 році кадастрового плану, площа земельної ділянки [PERSON] для обслуговування житлового будинку становить 0,0850 га, хоч відповідно до рішення Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області від 25 січня 2009 року №339 їй безоплатно передано у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,05 га; Внаслідок встановлення відповідачкою [PERSON] огорожі на громадській стежці позивачка позбавлена можливості вільно користуватись своєю земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства та громадською стежкою, яка відокремлювала її земельну ділянку від земельної ділянки відповідачки. Згідно ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Статтею 108 ЗК України передбачено, що у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Відповідно до ст.152 цього Кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що порушені права позивачки на землю, які підлягають захисту шляхом відновлення стану земельної ділянки, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved