Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в обґрунтування якого зазначила наступне. 19 червня 1982 року між сторонами по даній справі був укладений шлюб. У період шлюбу подружжя [PERSON] за спільні сумісні кошти придбали домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Жукова, № 88 та автомобіль [NUMBER], № куз. ХТН241022819689, 1989 р/в. Зазначене домоволодіння було придбано сторонами за договором купівлі продажу № 667, який був укладений між відповідачами по даній справі - [PERSON] та [PERSON], та посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість Південь, в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 667 від 03.06.1997р., а 23.07.1997 року право власності за [PERSON] було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 4907. Через те, що вказаний автомобіль та житловий будинок були оформлені на ім'я відповідача [PERSON], він вважає себе одноосібним власником зазначеного майна, та не бажає в добровільному порядку поділити набуте у шлюбі майно. Посилаючись на викладене позивач просила суд: - визнати дійсним договір купівлі продажу № 667, укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON], і посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість Південь 03.06.1997 року; - поділити майно подружжя та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Жукова, № 88 та на ? частину автомобіля [NUMBER], № куз. ХТН241022819689, 1989 р/в.; - виділити їй частку із майна, що є у спільній сумісній власності, в натурі, а саме ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Жукова, № 88. В судове засідання позивач не зявилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, і остаточно просив суд провести поділ майна подружжя, шляхом визнання за позивачкою [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Жукова, № 88, та на ? частину автомобіля [NUMBER], № куз. ХТН241022819689, 1989 р/в. Крім цього, представник позивача заявив клопотання про залишення без розгляду позовних вимог в частині визнання дійсним договору купівлі продажу № 667, укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON], посвідченого на Товарній Біржі Нерухомість Південь 03.06.1997 року, та виділенні позивачці частку із майна, що є у спільній сумісній власності, в натурі, а саме ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Жукова, № 88. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.05.2017 року позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі продажу № 667 та про виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, в натурі, залишено без розгляду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували щодо визнання за позивачкою права власності на ? частину спірного житлового будинку, а спірний транспортний засіб просили залишити у користуванні відповідача, при цьому позивачці запропонували сплатити компенсацію за належну їй ? частину вартості автомобіля у розмірі 6 000 грн. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.06.1982 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.58). Судовим розглядом встановлено, що у період цього шлюбу подружжя сторони за спільні сумісні кошти придбали домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Жукова, № 88 та автомобіль [NUMBER], № куз. ХТН241022819689, 1989 р/в. Вказаний житловий будинок разом із прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами був придбаний за договором купівлі продажу № 667, укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON], та посвідченого на Товарній Біржі Нерухомість Південь, у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 667 від 03.06.1997р., та 23.07.1997 року право власності за [PERSON] було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 4907. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.09.2016 року зазначений договір купівлі-продажу був визнаний дійсним (а.с.59-60). Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. Враховуючи те, що в судовому засіданні представник позивача погодився на грошову компенсацію у розмірі 6 000 грн., що складає вартість ? частини спірного автомобіля та не заперечував проти того, щоб залишити автомобіль у власності відповідача, суд вважає за необхідним провести поділ майна подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, а автомобіль [NUMBER], № куз. ХТН241022819689, 1989 р/в залишити у користуванні відповідача - [PERSON], стягнувши із нього на користь позивачки грошову компенсацію за належну їй ? частину транспортного засобу, у розмірі 6 000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути судовий збір пропорційно задоволених вимог, у розмірі 927 грн.

Outcome: partial