Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області, [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» про відшкодування матеріальної шкоди. В обгрунтування позову вказував, що 29.03.2016 року, повертався з м. Полтава до м. Кременчук на належному йому автомобілі «Хонда» д.н.з. [NUMBER] та проїзжаючи 43 км. автодороги Полтава Олександрія, за відсутності попереджувальних знаків про ямковість, потрапив у вибоїну та пошкодив автомобіль, а саме переднє ліве колесо та зявився стук в підвісці автомобіля. Зупинившись, позивач одразу викликав працівників поліції, які на місці ДТП склали схему дорожньої транспортної пригоди. Зазначає, що відповідно до схеми дорожньої транспортної пригоди стан покриття проїзної частини щебінь, протяжність відсутності асфальтового покриття 10 м., наявність на всій цій площі численних ям та вибоїн, а також відсутність горизонтальної розмітки та відсутність попереджувальних знаків. Вказував, що за даний відрізок дороги відповідає посадова особа Кобеляцької філії «Райавтодор», якого на підставі проведення весняного обстеження вказаної автодороги було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та накладено адміністративний штраф. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження розмір матеріального збитку належному йому автомобілю (з урахуванням зносу) складає 7092,36 грн., та за виготовлення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 400 грн., таким чином загальна сума матеріальних збитків складає 7492,36 грн. (7092,36 грн. + 400 грн.), які просив стягнути з відповідачів солідарно. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, причин неявки у судове засідання не повідомив. Представник відповідача [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» у судове засідання не зявився, про час та дату судове засідання повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання не повідомив, попередньо надав заперечення проти позову, в яких просив в позові до [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» відмовити. В обгрунтування заперечень проти позову вказував, що їх вини у виникнені даної дорожньо транспортної пригоди немає, вказував, що позивач сам міг порушити швидкісний режим, що і могло стати причиною дорожньо транспортної пригоди. Також вказував, що [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» не є власником дороги, де мала місце дорожньо транспортна пригода, а лише здійснює її експлуатаційне утримання, оскільки вказана дорога відповідно до Постанови КМУ від 16.09.2015 року за №712 включена до переліку автомобільних доріг загального користування та знаходиться на балансі [PERSON] автомобільних доріг України у Полтавській області. Вказував, що між [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» та [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області було укладено договір №01-58-15, який за своєю суттю є договором підряду, та відповідно до якого [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» мав діяти виключно на підставі завдань [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області та лише в межах затвердженої кошторисної документації. Також вказує про те, що 04.02.2015 року їх працівниками було встановлено попереджувлаьні знаки в кількості 6 шт. на вказаній автодорозі, та один з таких знаків розповсюджував свою дію на 43 км автодороги, де було пошкоджено автомобіль позивача. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Матеріалами справи підтверджєуться, що транспортний засіб Хонда ВІ0031ВТ, належить позивачу, відповідно до свідоцтва про державну реєєстрції №САО 812136. З матеріалів справи, зокрема з відповіді командира взводу 2 роти ДПС ГУ НПУ у Полтавській області від 19.05.2016 року, довідки ДАІ про пошкодження автомобіля Хонда днз ВІ0031ВТ, належного позивачу, складеної на місті ДТП, схеми дорожньо транспортної пригоди, вбачається, що 29.03.2016 року, приблизно о 21:10, на 43 км.+900 м автодороги Полтава Олександрія, було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб Хонда днз ВІ0031ВТ. Вказаний факт було також зафіксовано через лінію «102» в книзі ЖЄО Кобеляцкого ВП ГУНП у Полтавській області від 29.03.2016 року за №1257. Відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження №50 від 19.04.2016 року, експертом встановлено наступні пошкодження транспортного засобу: покришка автомобільна передня ліва (заміна), диск колеса передній лівий (заміна), підшипник ступеці передньої лівої (заміна) та роботи з розвал сходження. Вказані ушкодження повністю узгоджуються з первиною довідкою ДАІ, яка була видана на місці, та в якій зафіксовані візуально доступні пошкодження, та зі схемою ДТП, а саме вказано про пошкодження переднього лівого колесу транспортного засобу, належного позивачу. Відповідно до автотоварознавчого дослідження №50 від 19.04.2016 року розмір матеріального збитку (з урахуванням зносу) складає 7092,36 грн. За виготовлення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 400 грн., що підтверджуєьться оригіналом квитанції, наявної в матеріалах справи, таким чином загальна сума матеріальних збитків складає 7492,36 грн. (7092,36 грн. + 400 грн.). У матеріалах справи містять докази виклику відповідачів на огляд пошкодженого транспортного засобу, який було проведено 14.04.2016 року, проте останні на огляд не прибули, у судовому засіданні заперечень проти розміру шкоди та характеру їх виникнення не висловлювали. Відповідно до ст.1166 ч.2 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, тобто у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Таким чином, відповідачі по справі для звільнення їх від відповідальності мають довести, що шкода заподіяна не з їх вини. В той же час, досліджуючи матеріали справи, суд вважає що [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області не спростовано відсутності своєї вини у пошкоджені транспортного засобу позивача. Так, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про неналежне утримання автомобільної дороги, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб позивача, відсутність попереджувальних знаків 1.12 Вибоїна на вказаній ділянці автодороги та критично відноситься до заперечень відповідача [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» про те, що 04.02.2015 року на вказаній ділянці дороги було встановлено дорожній знак 1.12 «Вибоїна» та дорога знаходилася у належному стані з огляду на наступне. Відповідно до п.33 ПДР України, знак 1.12 "Вибоїна" встановлюється перед ділянкою дороги з вибоїнами чи просіданнями дорожнього покриття на проїзній частині. Дорожній знак 1.12 «Вибоїна» є попереджувальним дорожнім знаком. Відповідно до п.10.3.16. ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування» знак 1.12 Вибоїна потрібно встановлювати в разі наявності на ділянках доріг вибоїн, просідань дорожнього покриття, величина яких перевищує допустимі значення згідно з ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху». Відповідно до п.3.1.1 ДСТУ 358797 «Безпека дорожнього руху» покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1. Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1, тобто не більше 5 діб, для доріг 1,2 категорії, груп А,Б, до якої відноситься автодорога, на якій було пошкоджено траспортний засіб позивача. Зі схеми дорожньо транспортної пригоди, складеної на місці ДТП, вбачається, що дорожнє покриття у вигляді асфальту в місці пошкодження транспортного відсутнє, натомість мається вибоїна, розміром 40 см на 52 см, розмір якої перевищує граничні розміри, встановлені ДСТУ 3587 «Безпека дорожнього руху». Відповідно до ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами. Тобто, вказані обовязки відповідно до закону покладаються на [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області. Відповідно до п.10.3.39 ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування» знаки 1.10 «Нерівна дорога» та 1.12 «Вибоїна» тимчасові, і їх установлюють на час, необхідний для проведення відповідних робіт на дорозі, вони повинні мати лише жовте тло. З матеріалів справи вбачається, що на момент пошкодження транспотного засобу позивача (на дату 29.03.2016 року) будь які дорожні роботи на вказаній ділянці автодороги (43 км + 900 м) не проводились, про що свідчать як надані відповідачем [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» акти виконаних робіт за 2016 рік так і власні письмові пояснення з цього приводу, з яких вбачається, що станом на 29.03.2016 року (дата пошкодження транспортного засобу) дорожні роботи не проводились, а проводились 29.01.2016 року та 04.02.2016 року, згідно наданих відповідачем журналів виконання робіт. Таким чином, посилання відповідача, на те, що 04.02.2015 року було встановлено 6 дорожніх знаків 1.12Вибоїна, які розповсюджували свою дію 29.03.2016 року, в тому числі і на 43 км + 900 м, в якому сталося пошкодження транспортного засобу позивача не заслуговують на увагу, оскільки знак 1.12 Вибоїнає тимчасовим знаком та може бути встановлений лише на час, необхідний для проведення відповідних робіт на дорозі, а як було встановлено у судовому засіданні на момент пошкодження транспортного засобу позивача (29.03.2016 року) будь які дорожні роботи не проводились. Відповідно до п.10.3.10 ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування» поза населеними пунктами попереджувлаьні знаки, крім знаків 1.4.1 1.4.3, 1.29-1.31.6, потрібно встановлювати на відстані від 150 м до 300 м, а в населених пунктах на відстані від 50 м до 100 м від початку небезпечної ділянки Відповідно до п.10.9.5. ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування» Табличку 7.2.1 Зона дії потрібно застосовувати із попереджувальними знаками 1.3.1, 1.3.2, 1.6, 1.7, 1.9, 1.10, 1.11, 1.13-1.18, 1.33, 1.36, 1.37, 1.37, 1.39 і 1.41 для зазначення довжини небезпечної ділянки, але якщо знак установлюють повторно, табличку потрібно встановлювати під повторним знаком. Аналізуючи викладені положення, суд приходить до висновку, що дорожній знак 1.12 «Вибоїна» повинен бути встановлений безпосередньо перед вибоїнами, просіданням дорожнього покриття за межами населених пунктів на відстані від 150 м до 300 м, а табличка 7.2.1. «Зона дії» зі знаком 1.12 «Вибоїна» не встановлюється, оскільки знак 1.12 «Вибоїна» відсутній в переліку дорожніх знаків, наведених в п.10.9.5 ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування». Так, з матеріалів справи, зокрема, зі схеми дорожньої транспортної пригоди, вбачається, що в радіусі 900 м до місця ДТП будь які дорожні знаки, в тому числі і знак 1.12 Вибоїна відсутні. Відповідно до п.10.1.2 ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування» установлення чи демонтаж дорожніх знаків без погодження з МВС відповідно до ЗУ Про дорожній рух заборонено. Як вбачається з відповіді Управління превентивної діяльності ГУ НП у Полтавській області до підрозділів національної поліції в Полтавській області протягом 2016 року звернень стосовного погодження встановлення дорожніх знаків 1.12 «Вибоїна» на автошляху не надходило, а отже такі погодження не проводились. Судом окремо витребовувалась від відповідача [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області схема ділянки дороги від 41 км до 44 км (в напрямку м. Кременчука, де сталася ДТП) зі встановоленими на ній дорожніми знаками, але [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області на запит суду було надано відповідь, що стан дорожнього покриття, наявність дорожніх знаків, горизонтальної розмітки, іншого обладнання автомобільної дороги, що безпосередньо стосуються обставин ДТП, повинні бути відображені працівниками відповідних підрозділів МВС в акті обстеження місця її скоєння. Так, відповідно до схеми місця ДТП, складеної на місці ДТП працівниками поліції, встановлено, що стан покриття проїзної частини щебінь, протяжність відсутності асфальтового покриття 10 м., наявність на всій цій площі численних ям та вибоїн, відсутність горизонтальної розмітки, та наявність ями, в якій було пошкоджено транспортний засіб позивача розмірами 40 см на 52 см, що перевищує допустимі розміри, встановлені ДСТУ 358797 «Безпека дорожнього руху». Крім того, відповідно до схеми місця ДТП вказано, що наявні недоліки в утримані вулично шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП, а саме ямковість, вибоїни. Відносно позивача протокол про порушення правил дорожнього руху, в тому числі і за ст.124 КУпАП України не складався, тобто наявність порушень\~Правил дорожнього руху\~України з боку позивача, які б могли стати у причинному зв'язку зі скоєнням ДТП працівниками поліції, які прибули на місце ДТП, не було встановлено. Не встановлено таких порушень в діях позивача і в судовому засіданні. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано заяву до Кобеляцького взводу з обслуговування стаціонарного посту №2 роти ДПС від 05.05.2016 року з проханням притягнути до адміністративної відповідальності посадову особу дорожньої служби за ст.140 КУпАП України (Порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт). Відповідно до письмової відповіді командира взводу 2 роти ДПС ГУ НПУ у Полтавській області від 19.05.2016 року за відрізок дороги, на якому було пошкоджено транспортний засіб позивача, відповідає посадова особа, а саме начальник Кобеляцької філії «Райавтодор» [PERSON], якого на підставі проведення весняного обстеження вказаної автодороги було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та накладено адміністративний штраф в розмірі 1020 грн. (постанова ПС2 №542870 від 10.05.2016 року), а відповідно до відповіді Кобеляцького районного ВДВС від 21.11.2016 року на виконанні у відділі із 07.07.2016 року перебуває відкрите виконавче провадження з примусового виконання постанови №ПС2/542870 від 10.05.2016 року, виданої Полтавською ротою ДПС про стягнення з начальника Кобеляцької філії «Райавтодор» [PERSON] на користь держави штрафу, станом на 21.11.2016 року штраф стягнуто частково в розмірі 352,60 грн. Згідно з ч.3\~ст. 386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ч.1, 3\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. Збитки відшкодовуються в повному обсязі. Частиною 3 ст.\~14\~і ч. 1 ст.\~16 Закону України «Про дорожній рух»\~визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про дорожній рух»\~власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що виходячи із положень ч. 3 ст.\~386, ч. 1 ст.\~1166 ЦК України\~та ч. 3\~ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»\~позивачу належить право на відшкодування завданої шкоди. Вирішуючи питання щодо належного відповідача по справі суд виходить з наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації. Відповідно до ст.10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. Згідно Переліку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №865 від 24.06.2006 року, автомобільна дорога М-22 «Полтава - Олександрія» відноситься до автомобільних доріг загального користування державного значення. Таким чином, згідно Закону України «Про автомобільні дороги», власником усіх автодоріг загального користування України є держава Україна, а уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є Держслужба автодоріг України та її органи управління на місцях, зокрема у межах територіальної юрисдикції Полтавської області - служба автомобільних доріг у Полтавській області. Дорога, на якій сталось ДТП є автомобільною дорогою загального користування. Відповідно до Положення про службу автомобільних доріг в Полтавській області, служба автомобільних доріг в Полтавській області є державною неприбутковою організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, яке відповідно до\~Указу Президента України від 13.04.2011 року №456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України»\~є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України, здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування. Предметом діяльності служби автомобільних доріг в Полтавській області є організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд, таким чином, вбачається, що на [PERSON] автомобільних доріг в Полтавській області покладено обовязок утримання автомобільних доріг у належному стані. Відповідно до ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення. Тобто, обовязок по відшкодуванню збитків користувачам автомобільних доріг має нести орган державного управління автомобільними дорогами у порядку визначеному, зокрема,\~главою 82 ЦК України. Також, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області уклала із [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» угоди відповідно до яких, [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області передає, а відповідач приймає для експлуатаційного утримання та ремонту автомобільні дороги загального користування, в тому числі на 2016 рік (договір №01-58-15 від 20 квітня 2015 року з додатковою угодою №10 від 15.01.2016 року, якою термін дії договору було продовжено на 2016 рік). Частина 2\~ст. 1172 ЦК України\~передбачає, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Згідно правової позицій Верховного Суду України у Постанові по справі № 6-1083цс15 від 16 вересня 2015 року,\~у разі коли шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини другої\~статті 1172 ЦК України\~відшкодувати її повинен замовник. Враховуючи зазначене, суд вважає що [PERSON] підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні України» не являється належним відповідачем по даній справі, а відшкодувати шкоду повина [PERSON] автомобільних доріг у Полтавській області, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволення.

Outcome: partial