Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BL ЖГ00007982. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти в національній валюті України - гривні у розмірі 2500,00грн. шляхом відкриття відкличної кредитної лінії, а останній зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції.За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 20,00 % річних. Кредитні кошти надаються строком до 11 січня 2012 року. За управління кредитом встановлюється плата у розмірі 1,50 % від суми кредиту.Банк свої зобовязання за договором банківського обслуговування № BL ЖГ00007982 виконав у повному обсязі, відкривши [PERSON] відкличну не відновлювальну кредитну лінію на суму 2500,00 грн., але остання умови зазначеного договору порушив, надані в кредит грошові кошти не повернув. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 26.08.2015 року має заборгованість 5\~358,26 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (далі - ПАТ «[PERSON]), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Судом встановлено, що 11 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BL ЖГ00007982. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти в національній валюті України - гривні у розмірі 2500,00грн. шляхом відкриття відкличної кредитної лінії, а останній зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції.За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 20,00 % річних. Кредитні кошти надаються строком до 11 січня 2012 року. За управління кредитом встановлюється плата у розмірі 1,50 % від суми кредиту.Банк свої зобовязання за договором банківського обслуговування № BL ЖГ00007982 виконав у повному обсязі, відкривши [PERSON] відкличну не відновлювальну кредитну лінію на суму 2500,00 грн., але остання умови зазначеного договору порушив, надані в кредит грошові кошти не повернув. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 26.08.2015 року має заборгованість 5\~358,26 грн., яка складається з наступного: прострочена до повернення сума кредиту 1\~069,52 грн.;прострочені проценти за користування кредитом 354,92 грн.;прострочена комісія за управління кредитом 187,50 грн.;пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3\~746,32 грн.;штраф за несвоєчасно погашення кредиту - 0.00 грн.. Відповідно до положень ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що [PERSON] не виконав умов договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, проте суд вважає, що позов про стягнення з відповідача заборгованості необхідно задовольнити частково. Позивачем зазначено, що згідно пункту 4.3. Договору, у випадку прострочення позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини Договору. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права. Судом встановлено, що загальний розмір заборгованості складає 5\~358,26 грн., з яких 3\~746,32 грн. - пені. Проте, порядок, графік розрахунку пені позивачем не обґрунтований, а її розмір виходить за межі розумності та справедливості. З наданих до позовної заяви документів немає можливості встановити правову природу цього платежу та правильність його нарахування,тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи зазначене та

Outcome: partial