Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ПАТ «Терра Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року по справі [PERSON] до публічного акціонерного товариства «ТЕРРА Банк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, позивача поновлено на роботі на посаді начальника управління методології ПАТ «Терра Банк», відповідача зобов'язано виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць підлягало негайному виконанню. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.02.2015 року рішення апеляційного суду від 03 грудня 2014 року скасовано в частині вирішення спору щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральних збитків і направлено справу в скасованій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в інший частині - залишено без змін. Рішенням апеляційного суду м. Києва по зазначеній справі від 07.04.2015 року стягнуто з ПАТ «Терра Банк» на користь [PERSON] 130 393, 12 грн середнього заробітку (визначивши середньоденну заробітну плату у розмірі 911,84 грн) за час вимушеного прогулу та 3000 грн моральної шкоди. Рішення відповідачем не виконувалось, отже за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання суду про поновлення на роботі за період з 03.12.2014 р по 17.02.2015 р та відшкодування моральної шкоди. ПАТ «ТЕРРА Банк» в стані припинення наказом №74-ос від 05.05.2015 року на виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015р по справі №22-ц/796/5736/2015 поновили [PERSON] на посаді начальника Управління методології з 12.05.2014 року, однак рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу на її користь не виконано. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача 1 на свою користь грошові кошти за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.02.205 року по 05.05.2015 року (по дату фактичного поновлення на роботі) у сумі 45592,00 грн., виходячи з розміру середньоденної заробітної плати у сумі 911,84 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 5000 грн. Також позивач просила суд зобов'язати відповідача 2 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконати рішення суду та провести всі необхідні розрахунки з нею та визнати, що зазначена заборгованість виникла на підставі невиконання рішення суду від 03.12.2014 р уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА банк». Зобов'язати відповідачів визнати, що зобов'язання по виплаті середнього заробітку при затримці виконання рішення суду, про поновлення на роботі виникає на підставі закону, а не на підставі винесення судового рішення. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач ПАТ «ТЕРРА банк» у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. 06 липня 2015 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом було відмовлено за необґрунтованістю. Відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. 03 липня 2015 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом було відмовлено за необґрунтованістю. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року по справі за позовом [PERSON] до ПАТ « Терра банк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, позов [PERSON] задоволено частково, позивача поновлено на посаді начальника управління методології «Терра Банк», стягнуто з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 121622,33 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання. Рішення Апеляційного суду міста Києва про поновлення позивача на посаді набуло законної сили 03 грудня 2014 року. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.02.2015 року рішення апеляційного суду від 03 грудня 2014 року скасовано в частині вирішення спору щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральних збитків і направлено справу в скасованій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в інший частині - залишено без змін. Рішенням апеляційного суду м. Києва по зазначеній справі від 07.04.2015 року стягнуто з ПАТ «Терра Банк» на користь [PERSON] 130 393, 12 грн середнього заробітку (визначивши середньоденну заробітну плату у розмірі 911,84 грн) за час вимушеного прогулу та 3000 грн моральної шкоди. Наказом №74-ос від 05.05.2015 року ПАТ «ТЕРРА Банк» в стані припинення, на виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015р по справі №22-ц/796/5736/2015 поновили [PERSON] на посаді начальника Управління методології з 12.05.2014 року Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом під час її розгляду, рішення суду в частині стягнення з ПАТ «ТЕРРА банк» на користь позивача грошових коштів відповідачем не виконано. Заочним рішенням Оболонського районного суду від 17.02.2015 року по справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Терра банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та стягнення компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні та моральної шкоди задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання суду про поновлення на роботі за період з 03.12.2014 р по 17.02.2015 р та відшкодування моральної шкоди. Рішення набрала законної сили 28.02.2015 року. За правилами ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Позивач просить розрахувати середній заробіток за час затримки розрахунку, виходячи з розміру середньоденного заробітку, який встановлений у мотивувальній частині рішення апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015р. Середньоденна заробітна плата позивача становить 911,84 грн (а.с.19). Враховуючи рішення Оболонського районного суду від 17.02.2015 року, яким стягнуті кошти з ПАТ «Терра банк» на користь [PERSON] за період з 03.12.2014 р по 17.02.2015 р , час затримки виконання рішення суду за період з 18.02.2015 року по 05.05.2015 року (дата поновлення позивача на роботі) складає 50 робочих дня. Отже, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі дорівнює у загальній сумі 45592,00 грн. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Матеріалами справи підтверджено, що позивача було незаконно звільнено з займаної посади, за рішенням суду апеляційної інстанції [PERSON] поновлено на роботі. Незважаючи на набуття судовим рішенням законної сили, таке не було вчасно виконано відповідачем-1, позивач на роботі поновлена лише 05.05. 2015 року, а також на її користь не виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Такими діями банку позивачу були завдані моральні страждання, нею втрачені нормальні життєві зв'язки, принижено її гідність та честь позивача, підірвано ділову репутацію, що в цілому вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] у сумі 2000,00 грн., яке підлягає стягненню з відповідача 1 на користь позивача. Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача 2 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконати рішення суду та провести всі необхідні розрахунки з нею та визнати, що зазначена заборгованість виникла на підставі невиконання рішення суду від 03.12.2014 р уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА банк», а також зобов'язання відповідачів визнати, що зобов'язання по виплаті середнього заробітку при затримці виконання рішення суду, про поновлення на роботі виникає на підставі закону, а не на підставі винесення судового рішення, а також про зобов'язання відповідача -2 визнати уповноважену особу фонду на ліквідацію ПАТ «Терра банк» відповідальною за недотримання законодавства за своєю суттю є вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення. Проте серед способів захисту прав чи інтересів, визначених у ст. 16 ЦК України, не передбачено такого способу захисту права, як зобов'язання виконання рішення суду, визнання винної особи за невиконання рішення суду та визнання особи, яка відповідає за зазначені обставини. Отже, позивач, посилаючись на положення нормативних актів, які на його думку, наділяють його правом, обрав спосіб захисту порушеного права та реалізував свій намір захистити це право у спосіб, не передбачений чинним законодавством України. Вказане унеможливлює задоволення його позовних вимог в цій частині. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача-1 на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.02.2015 року по 05.05.2015 року у загальній сумі 45592,00 грн., та 2000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав наведених вище.

Outcome: partial