Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну частку пай в порядку спадкування за заповітом, в якому просив визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,55 га - багаторічних насаджень та площею 0,15 га - пасовищ, які розташовані на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], посилаючись на те, що 04 лютого 2008 року помер [PERSON], якому за життя згідно сертифікату № 0535949 від 28 січня 1998 року, належало право на земельну частку ( пай ) розміром 7,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі з земель, переданих у колективну власність колишнього ВАТ " Ударний" в смт. Тарутине Тарутинського району Одеської області, які складалися з ріллі, багаторічних насаджень та пасовищ, розташованих на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області. Так, померлий [PERSON] за життя на підставі зазначеного вище сертифікату отримав у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 5.88 га ріллі, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ОД № 085524, виданим [PERSON] районною державною адміністрацією 12 серпня 2004 року. Позивач зазначив, що після смерті [PERSON] він на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 07 листопада 2008 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області отримав у спадщину зазначену земельну ділянку площею 5.88 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, зазначив позивач, на підставі протоколу № 2 загальних членів ВАТ " Ударний" " Про паювання земель переданих у колективну власність", [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,55 га багаторічних насаджень та 0,15 га пасовищ з земель, переданих у колективну власність колишнього ВАТ "Ударний", на які він не встиг оформити документи, що підтверджують право власності на зазначені земельні ділянки. При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що належали за життя [PERSON], позивач отримав відмову, оскільки не надав правовстановлюючих документів. Реалізуючи своє право спадкоємця він звернувся до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області з заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,55 га багаторічних насаджень та 0,15 га пасовищ, а всього 0,70га, проте також отримав відмову з рекомендацією звернутися за захистом порушеного права до суду, оскільки він є спадкоємцем, а померлий не розпочав процедуру приватизації спірних земельних часток (паїв). У звязку з викладеним виникла необхідність звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не зявився. На розгляд суду надійшла заява від позивача з проханням розглянути справу в його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, про те, що заперечень проти позову не має та зазначив , що відповідно до [PERSON] робочої комісії про визначення земельного паю ВАТ " Ударний" від 15 січня 1998 року розмір земельного паю на кожного члена ВАТ " Ударний " в умовних кадастрових гектарах складає 7,31 га в тому числі: рілля 6,61 га, багаторічні насадження - 0,55га, пасовищ - 0,15 га. На момент виготовлення державних актів на право власності на ріллю багаторічні насадження та пасовища не подрібнювались на окремі ділянки у зв'язку з тим, що земельні ділянки під багаторічними насадженнями повинні використовуватись сумісно до їх розкорчовування. Станом, на день розгляду справи у суді багаторічні насадження списані та розкорчовані. Тому, тільки після проведення робіт з розкорчовування виникла необхідність розпаювання цих земельних ділянок між членами ВАТ " Ударний", а саме багаторічних насаджень по 0.55 га та пасовищ по 0,15 га, та отримання вказаних земельних ділянок останніми в натурі (а.с.36-37). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п.2 Указу президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємстввам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. [PERSON] Державного акту на право колективної власності на землю ВАТ " Ударний", що розташований в смт. Тарутине Одеської області, на підставі рішення [PERSON] селищної ради народних депутатів від 05 вересня 1997року № 3 передано землю у колективну власність розміром 2385,6 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.48-53). [PERSON] Протоколу № 2 загальних зборів членів ВАТ " Ударний" від 1998 року було вирішено провести паювання земель колективної власності з визначенням розміру і вартості земельної частки ( паю) без виділення земельної ділянки в натурі ( а.с.13). [PERSON] робочої комісії по визначенню розміру земельного паю від 15 січня 1998 року розмір земельного паю в умовних кадастрових гектарах склав 7,31 ( а.с.13). Відповідно до списку громадян членів ВАТ " Ударний " Тарутинського району Одеської області [PERSON] ( № 275) отримав право на земельну частку( пай ) ( а.с. 14-18). [PERSON] сертифікату № 0535949 від 28 січня 1998 року [PERSON] належить право на земельну частку ( пай ) розміром 7,31 в умовних кадастрових гектарів у землі яка перебуває у колективній власності ВАТ "Ударний", що розашований на териорії [PERSON] селищної ради Одеської області ( а.с.12). 12 серпня 2004 року [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 29 березня 2004 року № 107/А-2004 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №085524, згідно якого став власником земельної ділянки площею 5.88 га, що розташована на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.47). 09 листопада 2005 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області, яким заповідав [PERSON], [INFO] все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому, та на що він за законом матиме право (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 141805, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Одеської області - [PERSON] помер 04 лютого 2008 року (а.с.7). [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМА №555733 від 07 листопада 2008 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної кантори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі під № 4989, спадкоємцем майна [PERSON], померлого 04 лютого 2008 року є [PERSON] (а.с.8). Також, на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] отримав у спадок після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 5.88 га, з них ріллі 5.88 га, яка розташована на території [PERSON] селищної Ради Тарутинського району Одеської області та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №085524. 17 березня 2011 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМА №555733 від 07 листопада 2008 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної кантори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі під № 4989 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №478188 та став власником земельної ділянки площею 5.8838 га, що розташована на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.19-23). [PERSON] ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спрадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Аналізуючи вищезазначене судом встановлено, що померлому [PERSON] за життя згідно сертифікату № 0535949 від 28 січня 1998 року належало право на земельну частку ( пай ) розміром 7,31 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі у землі яка перебуває у колективній власності ВАТ " Ударний". Крім того, встановлено, що померлий частково оформив право власності на частину зазначеного майна, а саме на земельну ділянку площею 5.88 га розташовану на території [PERSON] селищної Ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №085524, виданим [PERSON] районною державною адміністрацією 12 серпня 2004 року, а позивач [PERSON] прийняв спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] також частково, а саме у вигляді земельної ділянки розміром 5.88 га. Тож, на частину права на земельну частку ( пай ) без визначення меж в натурі у вигляді багаторічних насадженнь площею 0,55 га та пасовища площею - 0,15га, що належала померлому [PERSON] за життя згідно сертифікату № 0535949 від 28 січня 1998 року та не заперечувалось відповідачем - останній не встиг виготовити правовстановлюючі документи. При зверненні до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) площею 0.55 га пашні та 0.15 га пасовища позивачу було розяснено, що для цього йому необхідно надати в нотаріальну контору документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.5). При зверненні до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі позивач отримав лист з зазначенням про те, що він не є власником цих земельних ділянок, та рекомендацію звернутись до суду ( а.с.6). Відповідно до приписів ст.1275 ЦК України у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв всю спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved