Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , третя особа, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ "Альфа-Банк", а саме двокімнатна квартира [ADDRESS] , накладений постановою б/н від 11 серпня 2010 року, відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23 квітня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено договір кредиту № 179Д. Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" 14 червня 2010 року, було приведено у відповідність до Закону України "Про акціонерні товариства" назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", а з 10 серпня 2018 року ПАТ "Укрсоцбанк" змінило найменування на Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (скорочено - АТ "Укрсоцбанк"). Також, 23 квітня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено Іпотечний договір 179Д-1/396Д-1, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов"язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 грудня 2018 року, іпотекодержателем квартири виступає саме ПАТ "Укрсоцбанк". У зв"язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 30 листопада 2018 року право власності на майно було зареєстроване за АТ "Укрсоцбанк", згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою б/н, 11 серпня 2010 року, відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2019 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 16 серпня 2019 року. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Захожого Т.В. про витребування доказів. Витребувано від Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (код ЄДРПОУ: 00030019) оригінали наступних документів: останньої чинної редакції статуту Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"; передавальний акт від Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК"; рішення єдиного акціонера Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" № 5/2019 від 15 жовтня 2019 року (про затвердження передавального акту від Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"до Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК"); протокол Загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" № 4/2019 від 15 жовтня 2019 року (про затвердження передавального акту від Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК"). Ухвалою суду від 30 січня 2020 року залучено до участі у справі за позовом Акціонерного Товариства "Укрсоцбанк" до [PERSON] , третя особа, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про звільнення майна з-під арешту, як правонаступника Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (юридична адреса: м. Київ вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714). Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 год. 16 жовтня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання подав клопотання, в якому просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання подав клопотання, в якому просив справу розглянути у відсутність представника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що між АКБ "Укрсоцбанк" надалі Кредитор (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк") та [PERSON] надалі Позичальник укладено договір кредиту № 179Д, за умовами якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 16000 доларів США зі сплатою 14 % річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку №1 до цього Договору, що є його невід"ємною частиною. У забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором АКБ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк") та [PERSON] було укладено Іпотечний договір 179Д-1/396Д-1, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов"язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS] . У зв"язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору та наявності заборгованості, ПАТ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк") було розпочато процедуру звернення стягнення на іпотечне майно, і 30 листопада 2018 року право власності на іпотечне майно було зареєстроване за ПАТ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк"). Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна вбачається, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 11 серпня 2010 року, видавник: відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження відносно квартири [ADDRESS] . АТ "Укрсоцбанк" припинило свою діяльність та його правонаступником є Акціонерне товариство "Альфа-Банк". Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ "Укрсоцбанк" правонаступником усього майна, майнових права та обов"язків за передавальним актом є Акціонерне товариство "Альфа-Банк" з 15.10.2019 року, рішення № 5/2019. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, шо власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов"язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15. 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред"явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved