Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У зв'язку з тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 402-2005-840 (в зв'язку зі зміною програмного забезпечення банку змінено реєстраційний номер Кредитного договору в системі обліку банку на № 10703661000) від 01 вересня 2005 року, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 50000 доларів США за умови повернення наданих кредитних коштів до 31 серпня 2020 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,5% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, передбаченими кредитним договором та додатковими угодами до нього, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і [PERSON] було укладено договір поруки № 1-2005 від 01 вересня 2005 року, згідно якого поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Позичальник за кредитним договором, позивач виконав свої зобов'язання, однак відповідачка [PERSON] не виконує взяті на себе обов'язки по погашенню кредиту, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу по поверненню кредитних коштів та процентів за користуванням кредитом в сумі 22939 доларів США 12 центів, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 86 гривень 68 копійок та судові витрати по справі. Представник позивача, ПАТ "УкрСиббанк", [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що в 2005 році з відповідачами було укладено кредитний договір та договір поруки. З 2014 року почала виникати заборгованість по кредиту, оскільки всі проплати зараховувалися на погашення відсотків. Останній платіж був здійснений 20 січня 2015 року в сумі 15 центів на погашення відсотків. Строк дії кредитного договору до 31 серпня 2020 року, в межах даного строку 17 липня 2015 року банк звернувся з письмовими вимогами до боржника і поручителя про дострокове погашення заборгованості за кредитом, але вимоги банку не було виконано. З того часу почався перебіг строків позовної давності, банк звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути солідарно з позичальника і поручителя заборгованість за кредитним договором, а тому просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в одному із судових засідань позов не визнавала, пояснювала, що коли брала кредит, то в неї була інша життєва ситуація і вона мала змогу його виплачувати. На даний час вона не має доходів від бізнесу, отримує лише пенсію в сумі 1300 грн. Будинок продати не може, оскільки там проживає три сім'ї, де двоє неповнолітніх дітей, її дочка без чоловіка перебуває у декретній відпустці, син працює і їй частково допомагає, а чоловік є військовим пенсіонером. Вона зверталася до банку з пропозиціями частково виплатити суму заборгованості, але банк вимагає сплатити всю заборгованість, яка виникла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнавав, вказував, що вперше фактичне погашення заборгованості за кредитом не відбулося 17.02.2014 року і з цього часу у позивача виникло право вимагати дострокового повернення кредиту. При цьому шестимісячний строк пред'явлення вимоги до нього, як поручителя закінчився 18.08.2014 року, тому на час звернення до суду з даним позовом закінчилися строки позовної давності для звернення з вимогами до поручителя, а тому просить відмовити в задоволення позову про стягнення з нього заборгованості за кредитом та судових витрат по справі в повному обсязі. Представник відповідачів, адвокат [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позов до позичальника за кредитним договором є передчасним, оскільки [PERSON] зверталася до банку з пропозиціями погасити не всю заборгованість, а лише частину, однак на такі умови банк не погодився. З приводу пред'явлення вимоги до поручителя вважає, що строк дії поруки закінчився, оскільки згідно розрахунку позивача остання проплата була здійснена 17.02.2014 року, а з вимогою до поручителя банк звернувся лише в липні 2015 року, тому порука є припиненою у зв'язку із закінченням шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя. Зважаючи на це, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 01 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 402-2005-840 (в зв'язку зі зміною програмного забезпечення банку змінено реєстраційний номер Кредитного договору в системі обліку банку на № 10703661000), згідно якого відповідачці надано кредит в сумі 50000 доларів США за умови повернення кредитних коштів до 31 серпня 2020 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,5% річних, а відповідачка зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, передбаченими кредитним договором В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і [PERSON] було укладено договір поруки № 1-2005 від 01 вересня 2005 року, згідно якого поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Позичальник за кредитним договором. Відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання і своєчасно не сплатила заборгованості по кредиту, за відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 20 жовтня 2015 року становить 22939,12 доларів США. Ця заборгованість складається з кредитної заборгованості в сумі 20470,37 доларів США, заборгованості за процентами в сумі 2468,75 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредиту і процентів в сумі 86,68 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, долученим до позовної заяви. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. А відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, виникла заборгованість, яку вона в добровільному порядку не погашає, тобто в наявності є порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже він підлягає до задоволення і сума заборгованості підлягає стягненню. Крім того, стягнення має бути проведено як з боржника, так і з поручителя, тобто суму заборгованості необхідно стягнути з відповідачів солідарно. Суд не може взяти до уваги посилання відповідача [PERSON] в запереченнях і представника відповідачів в судовому засіданні на те, що порука є припиненою, оскільки банк звернувся з письмовою вимогою до поручителя про дострокове погашення заборгованості 17 липня 2015 року, тобто в межах строку дії кредитного договору, звернення з такою вимогою є правом банку, а не обов'язком, який виникає після того, як почала утворюватися заборгованість. З позовом до суду банк звернувся 02 листопада 2015 року, тобто в межах строків позовної давності, а тому немає підстав вважати поруку припиненою. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON], як позичальника за кредитним договором, належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved