Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

03.02.2004 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області, третя особа – Дніпропетровська обласна рада про визнання договору дійсним та визнання права власності (т.1 а.с.3-7) Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2004 року позов було задоволено повністю, але ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2006 року вказане рішення було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.29-34, 114) Ухвалою суду постановленою у судовому засіданні 01.12.2006 року до участі у розгляді цивільної справи у якості третьої особи було залучено Комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради (т.1 а.с. 174,176) У судовому засіданні 12.04.2007 року судом в якості третьої особи було залучено [PERSON](т.1 а.с.180,198) Ухвалою суду від 04.06.2007 року до участі у розгляді справи було залучено у якості третьої особи – [PERSON] (т.1 а.с.195,207) 04.02.2011 року за клопотанням позивача судом було замінено відповідача [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області на належного відповідача - Дніпропетровську обласну раду, залучено у якості відповідача – Дніпропетровську міську раду (т.3 а.с. 56-58,64-65) 08.04.2011 року Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] майном комунальної власності територіальних громад Дніпропетровської області, треті особи – Дніпропетровська міська рада, Дніпропетровська обласна рада, КП «ДМБТІ», про визнання договору купівлі-продажу недійсним, крім того за первісним позовом було залучено у якості третьої особи - КП «ДМБТІ» (т.3 а.с.71-87) Ухвалою суду від 16.05.2011 року було об’єднано в одне провадження цивільні справи за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської обласної ради, треті особи – Комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради, [PERSON], [PERSON], КП «ДМБТІ» про визнання договору дійсним та визнання права власності за зустрічним позовом Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради до [PERSON], [PERSON] майном комунальної власності територіальних громад Дніпропетровської області, треті особи – Дніпропетровська міська рада, Дніпропетровська обласна рада, КП «ДМБТІ», про визнання договору купівлі-продажу недійсним та цивільну справу за позовом Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради до [PERSON], треті особи – Дніпропетровська міська рада, [PERSON], КП «ДМБТІ», про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування реєстрації права власності (т.2 а.с.1-24, т.3 а.с. 95) Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2013 року позов [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської обласної ради, треті особи – Комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради, [PERSON], [PERSON], КП «ДМБТІ» про визнання договору дійсним та визнання права власності було залишено без розгляду. Вказана ухвала була скасована ухвало Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.04.2014 року, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду(т.4 а.с.18, 58) Крім того, 12.06.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по справі було ухвалено заочне рішення яким було частково задоволено позови Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, але вказане рішення було скасовано ухвалою суду від 02.07.2014 року, а справу передано судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в якого на розгляді знаходився первісний позов (т.4 а.с.21-23,128) Так, 11 квітня 2014 року суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф. було прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу(т.4 а.с.61, 128) У судовому засіданні 08.10.2014 року судом було замінено КП «ДМБТІ» на належного учасника Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції, а також виключено з числа учасників справи [PERSON] та залучено осіб спадкоємців останнього - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON](т.4 а.с. 194-196) Крім того, у судовому засіданні 08.10.2014 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи по всім позовам було залучено ТОВ «РУТА» (т.4 а.с. 194-196) Ухвалою суду від 10.11.2014 року за ініціативою суду та клопотанням сторін було замінено відповідача за позовом Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, а саме відповідача [PERSON] майном комунальної власності територіальних громад Дніпропетровської області (яке ліквідовано) замінено на Дніпропетровську обласну раду(т.5 а.с.236-237) Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві та його представник у судовому засіданні посились на те, що у відповідності до вимог Закону України „Про приватизацію державного майна” ним були подані заяви до Дніпропетровської обласної ради та [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області щодо приватизації нежитлового вбудованого приміщення № 60, площею 150,3 кв.м., що розташовано на першому поверсі житлового будинку літери А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8, яке входить до спільної власності територіальних громад області на підставі рішення обласної ради від 28.09.2001 року № 453-17/ХХІІІ „Про надання згоди на прийняття житлового фонду та об’єктів соціальної інфраструктури підприємств міста Дніпропетровська до спільної власності територіальних громад області” з органом управління в особі Дніпропетровської обласної ради та утвореного нею [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області. На виконання рішень обласної ради від 24.04.2003 року № 152-8/ХХIV „Про продаж майна, що належить до спільної власності територіальних громад області” у газеті „Біржа” 23.11.2003 року було надруковано повідомлення про проведення конкурсу з продажу вказаного приміщення. 24.12.2003 року комісією з питань відчуження майна та проведення конкурсів позивача було визнано переможцем прилюдних торгів по продажу даного приміщення, як такого, що запропонував найкращу ціну 60 450 грн. та найкращі умови його використання, про що 08.01.2004 року [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області він був повідомлений листом № 1393/01 і в зв’язку з чим 12.01.2004 року [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області був наданий для укладення договір купівлі-продажу вказаного об’єкту нерухомості. Але, в зв'язку з тим, що в подальшому [PERSON] майном спільної власності територіальних громад позивача було проінформовано листом № 23/01 від 19.01.2004 року, про те, що оформлення продажу нежитлового приміщення може мати місце тільки після затвердження сесією обласної ради протоколу засідання комісії з питань відчуження манна - та проведення конкурсів, проект якого депутатами взагалі був знятий з розгляду для доопрацювання на невизначений термін, позивач розцінює це відмовою від укладання договору купівлі-продажу, тому він вимушений звернутись до суду та просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений між позивачем та [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області щодо продажу нежитлового вбудованого приміщення, як переможцю конкурсу, за ціною продажу у сумі 60 450 грн., визнавши його укладеним, згідно запропонованої редакції, з моменту - постанови рішення(т.1 а.с.3-7) Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради у зустрічному позові в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17.01.2003 Дніпропетровською обласною радою прийнято рішення № 126-7/ХХХІV «Про використання майна яке відноситься до загальної власності територіальних громад області», відповідно до якого територіальній громаді м. Дніпропетровська було передано обласні житло-комунальні підприємства «Південне», «Центральний» і «Лівобережжя» з майном, будівлями та спорудами, які знаходяться на їх балансі. Нежитлове вбудоване приміщення № 60, площею 150,3 кв.м., що розташоване на першому поверсі житлового будинку літ. А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна,8 знаходилось на балансі Обласного житлово-комунального підприємства «Південне». На виконання зазначеного рішення Дніпропетровської обласної ради Дніпропетровська міська рада 26.02.2003 року прийняла рішення № 35/7 «Про прийняття майна в комунальну власність громади міста і його подальше використання». Згідно з цим рішенням Дніпропетровська міська рада дала згоду на прийняття територіальною громадою міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний» і «Лівобережжя» з майном, будівлями та спорудами, які знаходяться на їх балансі та 10.09.2004 року за актом прийняття-передачі прийняла у комунальну власність міста ці підприємства та їх майно. Таким чином, власником майна і, зокрема, спірного приміщення, що належало житло-комунальні підприємства «Південне», «Центральний» і «Лівобережжя» є територіальна громада м. Дніпропетровська. Всупереч своєму рішенню від 17.01.2003 року Дніпропетровської обласною радою 24.04.2003 року прийнято рішення № 152-8/ХХІV «Про продаж майна, що належить до спільної власності територіальних громад області» відповідно до якого надано попередню згоду на продаж майна, що належить до територіальної громади області, а саме на продаж спірного майна. На виконання рішення Дніпропетровської обласної ради від 24.04.2003 року за № 152-8/ХХХІV між [PERSON], [PERSON] майна спільної власності територіальних громад області та Придніпровською товарною біржею 13.11.2003 року було укладено угоду № 296/1-03 на проведення експертної оцінки спірного майна. 24.12.2003 комісією з питань відчуження майна та проведення конкурсів [PERSON] було визнано переможцем прилюдних торгів по продажу спірного майна, про що 08.01.2004 року [PERSON] майном комунальної власності територіальних громад Дніпропетровської області своїм листом за № 1393/01 повідомило [PERSON] В подальшому, 12.01.2004 року [PERSON] надав до [PERSON] майном комунальної власності територіальних громад Дніпропетровської області проект договору купівлі-продажу спірного майна, але [PERSON] своїм листом від 19.01.2004 року за № 23/01 інформувало [PERSON] що може оформити договір купівлі-продажу спірного приміщення тільки після затвердження сесією обласної ради протоколу засідання конкурсної комісії з питань відчуження майна та проведення конкурсів від 24.12.2003 року. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Натомість, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що без згоди власника спірного приміщення територіальної громади м. Дніпропетровська було проведено незаконні дії по відчуженню спірного приміщення, тому вважає, що укладений 06.03.2004 року між [PERSON] та [PERSON] майном спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області договір купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення повинен бути визнаним недійсним, про що і просив суд(т.3 а.с.73-78) Крім того, Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому на підтвердження уточнених позивних вимог посилається на те, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по даній справі вже було ухвалене рішення від 06.02.2004 року, яким був визнаним укладеним та дійсним договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області на нежитлове вбудоване приміщення № 60, площею 150,3 кв.м., яке розташоване на першому поверсі житлового будинку літ. А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна,8. На підставі вказаного рішення, 20.07.2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірного нежитлового вбудованого приміщення, в результаті чого останнім за собою було зареєстровано право власності. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2006 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2004 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд, а тому позивач просить суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Дніпропетровська спірне нежитлове вбудоване приміщення та зобов’язати КП «ДМБТІ» скасувати реєстрацію права власності за [PERSON]І.(т.2 а.с.1-5) У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, у задоволені позовів Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради просив відмовити. Представники Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задовольнити позови Департаменту. Представник третьої особи –ТОВ «РУТА» у судовому засіданні заперечував проти позову [PERSON] та просив задовольнити позов Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради. Раніше у судовому засіданні представниками відповідача [PERSON] майном комунальної власності територіальних громад Дніпропетровської області та Дніпропетровської обласної ради було надано пояснення, згідно яких відповідачі визнавали позовні вимоги зазначивши при цьому, що позивач має всі підстави для набуття права власності на спірне майно(т.1 а.с.19-28) Інші сторони у судове засідання не з’явились, свого представника для участі у розгляді справи не направили, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Встановлено, що 17.01.2003 року Дніпропетровською обласною радою прийнято рішенням №126-7/ХХХІV «Про використання майна, яке відноситься до загальної власності територіальних громад області», відповідно до п. 7 якого територіальній громаді м. Дніпропетровська було передано обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний» і «Лівобережжя» з майном, будівлями та спорудами, які знаходяться на їх балансах, що підтверджується копією вказаного рішення (т.1 а.с. 47, т. 5 а.с.193-205) На виконання рішення Дніпропетровської обласної ради 26.02.2003 року Дніпропетровська міська рада прийняла рішення №35/7 «Про прийняття майна в комунальну власність громади міста і його подальше використання», згідно з яким Дніпропетровська міська рада дала згоду на прийняття територіальною громадою міста обласних житлово- комунальних підприємств «Південне», «Центральний» і «Лівобережжя» з майном, будівлями та спорудами, які знаходяться на їх балансах, що підтверджується копією рішення(т.1 а.с. 159-165, т.4 а.с.158-161) Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської обласної ради від 24.04.2003 року № 152-8/XXIV "Про продаж майна, що належить до спільної власності територіальних громад області" була надана згода на продаж нежитлового вбудованого приміщення № 60, площею 150,3 кв.м., що розташовано на першому поверсі житлового будинку літери А-5за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Вокзальна, 8, що належить до спільної власності територіальних громад області, що підтверджується копією витягу з вказаного рішення (т.1 а.с.9) Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 227-9/ХХІУ від 18.07.2003 року було скасовано п. 7 рішення Дніпропетровської обласної ради №126-7/ХХХІV від 17.01.2003 року «Про використання майна, яке відноситься до загальної власності територіальних громад області», що підтверджується копіями рішень(т. 5 а.с. 192) 10.09.2003 року на підставі Розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради від 10.09.2003 року «Про передачу із спільної власності територіальних громад області у власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне» та рішення Дніпропетровської міської ради № 35/7 від 26.02.2003 року було складено акт приймання–передачі даного комплексу, в складі якого знаходився будинок № 8 по вул. Вокзальній у м. Дніпропетровську, що підтверджується копією розпорядження, рішення та акту(т.1 а.с.49-51, 110) 13.11.2003 року на виконання вимог Закону України "Про приватизацію державного майна" та зазначеного рішення обласної ради, між [PERSON], [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області та Придніпровською товарною біржею була укладена трьохстороння угода № 296/1-03 на проведення незалежної експертної оцінки нежитлового вбудованого приміщення № 60, площею 150,3 кв. м., що розташовано на першому поверсі житлового будинку за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8, під літерою А-5. Згідно цієї угоди фінансування зазначеної роботи покладалося на позивача. Згідно з висновком експерта товарної біржі ринкова вартість нежитлового вбудованого приміщення складало 60 000 грн., що підтверджується вказаним договором та протоколом (т.1 а.с. 10-11) Судом встановлено, що згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний» і «Лівобережжя» було вирішено прийняти у комунальну власність територіальної громади міста вказані комплекси та вирішено КП «ДМБТІ» зареєструвати право комунальної власності у встановленому порядку(т.1 а.с.166-167) Встановлено, що 23.11.2003 року на виконання рішення Дніпропетровської обласної ради від 24.04.2003 року № 152-8/XXIV, у газеті "БІРЖА" було надруковано повідомлення про проведення конкурсу з продажу нежитлового вбудованого приміщення № 60, площею 150,3 кв. м., що розташовано на першому поверсі, житлового будинку літери А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8 та 24.12.2003 року комісією з питань відчуження майна та проведення конкурсів переможцем прилюдних торгів по продажу даного нежитлового вбудованого приміщення, визнано [PERSON], як такого, що запропонував найкращу ціну за об'єкт у розмірі 60 450 грн. та найкращі умови його використання, що підтверджується копією протоколу засідання комісії та повідомлення № 1393/01 від 08.01.2004 року(т.1 а.с.9, 12) Судом встановлено, що [PERSON] сплатив повністю вартість нежитлового приміщення за результатами аукціону та грошові кошти на проведення аукціону на загальну суму 66 660 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів та незапереченням данного факту сторонами (т. 4 а.с. 183-191) Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 292-12/ХХІУ від 18.12.2003 року «Про ліквідацію управління майном спільної власності територіальних громад області» підтримано пропозицію постійної комісії обласної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування населення щодо ліквідації управління майном спільної власності територіальних громад області. Зазначеним рішенням обласної ради правонаступника ліквідованого управління майном не визначено, що підтверджується копією рішення та відповіді № 3055/0/2-14 від 05.11.2014 року(т. 3 а.с. 22, т.4 а.с.234) 12.01.2014 року позивач звернувся до [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області з вимогою, щодо оформлення договору купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення № 60, площею 150,3 кв. м., що розташовано на першому поверсі, житлового будинку літери А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8 та надано договір для підписання відповідачем, що підтверджується копією вказаного договору та листом [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області № 23/01 від 19.01.2004 року (т.1 а.с.13-16) Також, встановлено, що [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області своїм листом № 23/01 від 19.01.2004 року, проінформувало [PERSON], про те, що може оформлювати договір купівлі-продажу об'єкту тільки після затвердження сесією обласної ради протоколу засідання Конкурсної комісії з питань відчуження майна та проведення конкурсів від 24.12.2003 року, що в проекті рішення "Про продаж майна, що належить до спільної власності територіальних громад області" це питання буде винесено на розгляд чергової сесії обласної ради, термін проведення якої ще невизначений, що підтверджується копією вказаного листа(т.1 а.с. 17) Встановлено, що 06.02.2004 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 2-1005/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області, третя особа – Дніпропетровська обласна рада про визнання договору дійсним та визнання права власності було ухвалено рішення яким позов було задоволено повністю та визнано дійсним договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області нежитлового вбудованого приміщення № 60, площею 150,3 квадратних метрів, що розташовано на першому поверсі житлового будинку літери А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8, укладеним та дійсним з моменту набрання чинності судового рішення. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2006 року вказане рішення було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.3-7, 29-34, 114) Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2004 року, яке було чинне, було зареєстровано право власності на нежитлове вбудоване приміщення № 60, площею 150,3 квадратних метрів, що розташовано на першому поверсі житлового будинку літери А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8, та 20.07.2004 року було укладено договір купівлі-продажу б/н з [PERSON], який в свою чергу зареєстрував за собою право власності на спірне нерухоме майно, що підтверджується копією інформаційної довідки КП «ДМБТІ» від 19.05.2005 року № 3680 (т.1 а.с. 40-41) Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2004 року по цивільній справі № 2-3942/2004 було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення № 60, площею 150,3 квадратних метрів, що розташовано на першому поверсі житлового будинку літери А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8 укладений між [PERSON]В, та [PERSON], а також визнано право власності на зазначене приміщення за [PERSON], при цьому рішенням суду було встановлено, що спірне приміщення було куплено [PERSON] у [PERSON] за 85 000 грн. шляхом укладання письмового договору. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.11.2004 року та є чинним станом на 10.11.2014 року (т.5 а.с. 39-44) Встановлено, що 31.08.2004 року між [PERSON] житлового господарства міської ради та ТОВ «Рута» було укладено договір оренди комунального майна, а саме нежитлове приміщення, площею 150,3 м2, що розташоване на першому поверсі житлового будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8, та в подальшому вказаний договір переукладався щодо року, в останнє 28.05.2014 року, що підтверджується копіями вказаних договорів та поясненнями сторін у судовому засіданні (т.1 а.с.169-172, т.5 а.с.9-19) Також встановлено, що 17.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення № 60, площею 150,3 квадратних метрів, що розташовано на першому поверсі житлового будинку літери А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8, що підтверджується копією вказаного договору(т.1 а.с.196-197) Встановлено, що 25.04.2006 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, але після його смерті свідоцтва про прав на спадщину на спірне нежитлове приміщення не видавалось, оскільки померлий за життя не зареєстрував право власності у визначеному законодавством порядку, що підтверджується копією спадкової справи (т.1 а.с. 228, т.5 а.с.51-189) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), Цивільного Кодексу України (далі – ЦПК України), Закону України «Про власність»( в редакції закону від 11.04.1995 року), Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції закону від 14.08.2003 року). Суд враховує, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються правилами ЦК України, оскільки період укладання спірного договору між [PERSON] та [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області припадає на січень 2014 року, а також інших договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна на 2004-2005 роки, а тому до вказаного договору застосовуються вимоги ЦК України в редакції від 01.01.2004 року, при цьому до правовідносин сторін в частині підстав, порядку проведення конкурсу, відчуження спірного майна та набуття права власності відповідачем застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР та ЗУ «Про власність». Згідно з ст.ст.6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов’язків цивільного характеру, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було здійснено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.. 12 ЗУ «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст.. 13 Закону об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Статтею 19 Закону передбачено, що громадяни мають право використовувати належне їм майно для ведення господарської та іншої не забороненої законом діяльності. Громадяни мають право передавати належне їм майно у тимчасове користування іншим громадянам, юридичним особам та державі. Громадяни мають право відчужувати належне їм майно. Умови і порядок відчуження національних, культурних та історичних цінностей встановлюються спеціальним законодавством України. Право приватної власності може бути передано у спадщину громадянам, юридичним особам, державі. Статтею 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» (ч.3,5 ст.16) матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об’єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, та закріплює здійснення відповідними радами прав суб’єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад. Відповідно до ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб’єктів. Об’єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб’єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Закон України «Про приватизацію державного майна» встановлює для Дніпропетровської обласної ради, в тому числі [PERSON] майном спільної власності територіальних громад області, підставу, мету повноважень та спосіб в правовідносинах по відчудженню (приватизації) комунального майна. Згідно ст. 12 ЗУ «Про приватизацію державного майна» ініціатива щодо приватизації може виходити від державних органів приватизації, а також покупців, визнаних такими відповідно до статті 8 цього Закону. Покупці цілісних майнових комплексів та інвестори, які бажають придбати контрольний пакет акцій, зобов'язані разом із заявою подати бізнес-план або техніко-економічне обґрунтування післяприватизаційного розвитку об'єкта, що включає план зайнятості працівників підприємства, пропозицію інвестора з зазначенням максимального розміру інвестиції, строків та порядку її внесення, а також декларацію про доходи для покупців - фізичних осіб. Заяви про приватизацію подаються до державних органів приватизації за місцезнаходженням об'єкта, що приватизується, у письмовій формі та в порядку, що встановлюється Фондом державного майна України. Державні органи приватизації протягом місяця розглядають заяви та приймають рішення щодо приватизації об'єкта і в п'ятиденний строк письмово повідомляють про це заявника, адміністрацію та трудовий колектив підприємства, що приватизується, а також відповідний орган виконавчої влади, уповноважений управляти цим майном. У разі відмови в приватизації відповідний орган приватизації повідомляє заявників про причину відмови. Відмова в приватизації можлива тільки у випадках, коли:особа, яка подала заяву, не може бути визнана покупцем відповідно до статті 8 цього Закону; законодавством встановлено обмеження щодо приватизації цього підприємства; майно у встановленому порядку включено до переліку об'єктів (групи об'єктів), що не підлягають приватизації. З моменту прийняття рішення про приватизацію майна державного підприємства: орган, що здійснює управління майном цього підприємства, передає у встановленому порядку функції з управління цим майном державним органам приватизації;стосовно цього підприємства припиняється чинність частин третьої, п'ятої, шостої статті 10, частин першої, третьої статті 12, частини другої статті 24, частини третьої статті 25 Закону України "Про підприємства в Україні" ( 887-12 ) в частині купівлі, продажу, передачі, обміну, здачі в оренду, надання безоплатно, списання майна, випуску та придбання цінних паперів, надання та одержання кредитів у розмірах, що перевищують середньорічний рівень таких операцій за останні три роки з урахуванням рівня інфляції. Якщо ці дії необхідні для ефективного функціонування державного підприємства, майно якого приватизується, вони здійснюються підприємством з дозволу державних органів приватизації. Статтею 15 Закону передбачено, що приватизація державного майна здійснюється шляхом: продажу об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом;продажу акцій (часток, паїв), що належать державі у господарських товариствах, на аукціоні, за конкурсом, на фондових біржах та іншими способами, що передбачають продажу на конкурсній основі цілісного майнового комплексу державного підприємства, що приватизується, або контрольного пакета акцій відкритого акціонерного товариства при поданні покупцем документів, передбачених частиною першою статті 12 цього Закону;викупу майна державного підприємства згідно з альтернативним планом приватизації. Неконкурентні способи продажу майна державних підприємств застосовуються щодо об'єктів, не проданих на аукціоні, за конкурсом. Відповідно до ст. 16 Закону продаж об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом та на фондових біржах здійснюється у порядку, що затверджується Фондом державного майна України, Антимонопольним комітетом України, Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Згідно ст. 27 ЗУ «Про приватизацію державного майна» при приватизації майна державного підприємства як цілісного майнового комплексу шляхом його викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу. Відповідно до ч.2 ст..220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.п.3 п.1 ст.388 ЦК України якщо майно по оплатному правочину придбано у особи, яка не мала право його відчужувати, власник має право витребувати це майно від набувача у випадку, якщо майно вибуло із володіння власника не по його волі, іншим шляхом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], та відмови у задоволенні позовів Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради зважаючи на наступне. Суд при розгляді позовних вимог критично відноситься до посилання Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради на той факт, що спірне приміщення № 60 по вул. Вокзальна 8 опинилося у комунальній власності територіальної громади міста з моменту складання акту передачі 10 вересня 2003 року (тобто за часів дії старого ЦК УРСР 1963 року) (чинне на той час законодавство (ст.128 ЦК УРСР) визначало моментом виникнення права власності саме дату передачі речі), тобто спірне приміщення було власністю територіальної громади міста Дніпропетровська, яка в свою чергу не надавала жодних дозволів та не приймала жодних рішень щодо відчуження спірного приміщення на користь [PERSON], оскільки з матеріалів справи вбачається, що 17.01.2003 року Дніпропетровської обласною радою прийнято рішення в п.7 якого йдеться про передачу у власність територіальній громаді м. Дніпропетровська житловий фонд розташований на території м. Дніпропетровська та об’єкти комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, проте 18.07.2003 року розглянувши протест прокурора Дніпропетровської області, обласна рада прийняла рішення, яким п.7 рішення від 17.01.2003 року скасовано, таким чином, ніяких правових підстав для переходу права власності щодо спірного об'єкту нерухомості до Дніпропетровської міської ради з цього часу остання не мала. Всі подальші дії міської ради про прийняття спірного майна до своєї власності та про розпорядження ним є такими, що не відповідають вимогам закону, тому огляду на наведене, ніяких обмежень щодо розпорядження спірним майном, з тому числі і шляхом продажу з аукціону у Дніпропетровської обласної ради не було. Крім того, необхідно зазначити, що Рішення Дніпропетровської обласної ради від 24.04.2003 року № 152-8/XXIV "Про продаж майна, що належить до спільної власності територіальних громад області" яким була надана згода на продаж нежитлового вбудованого приміщення № 60 за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Вокзальна, 8 не скасовано, як і не оскаржені порядок проведення конкурсу з продажу нерухомості та результати конкурсу, який відбувся 24.12.2003 року, а тому конкурс проведено відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент їх проведення, тобто правомірно. Отже, аналізуючи вищезазначені рішення обласної ради та конкурсної комісії, дії [PERSON] майном спільної власності територіальних громад, запропонований для укладання договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] щодо спірного нежитлового приміщення, суд виходить з того, що вони в повному обсязі відповідають вимогам Закону України "Про приватизацію державного майна" та Цивільного кодексу України. Суд також враховує, що частина 3 статті 12 Закону України "Про приватизацію державного майна" надано виключний перелік обставин відмови в приватизації, де не передбачено такої підстави як наявність чи відсутність доручень відповідних рад, а тому Дніпропетровською обласною радою та її [PERSON] майном спільної власності територіальних громад повинні бути прийняті зазначені рішення та здійснені відповідні дії, що відповідають вимогам статті 3, частини 2 статті 19 Конституції України, частини 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" . Наданий для укладення договір купівлі-продажу нежитлового приміщення повинен бути визнаний дійсним, так як у відповідності до статті 638 ЦК України він вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Суттєвою умовою договору купівлі-продажу, у відповідності зі статтями 655, 656, 632, 691 ЦК України, є його предмет - майно, яке ,продавець зобов'язується передати покупцю і його ціна, що знайшло своє відображення у розглянутій угоді. Зазначені істотні та інші умови договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] майном спільної власності територіальних громад відповідають вимогам чинного законодавства, рішенням обласної ради та конкурсної комісії, що знайшло своє підтвердження при розгляді справи, а тому останній повинен бути визнаний укладеним з моменту набрання чинності постановленого судом рішення. Відносно форми угоди, яка у відповідності зі статтями 209, 657 ЦК України, частини 4 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна", наказу Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (п. 27 Інструкції), повинна бути нотаріально оформлена, суд вважає, що можливе застосування частини 2 статті 220 ЦК України, так як у судовому засіданні було встановлено факт виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, з однієї сторони - [PERSON] та факт безпідставного ухилення від нотаріального оформлення угоди, з іншої сторони - [PERSON] майном І спільної власності територіальних громад. У відповідності з положеннями статей 11, 202, 207, 208, 509, 620 І ЦК України та пунктів 3.1, 3.2, 4.5 договору [PERSON] майном спільної власності територіальних громад зобов'язано здійснити підписання цього договору та передачу предмета договору за актом прийому-передачі покупцю. Крім того, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на нежитлове вбудоване приміщення № 60, площею 150,3 кв.м., що розташовано на першому поверсі житлового будинку літери А-5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8, на підставі статтей 41 Конституції України, статтей 11, 16, 316, 319, 321, 325 ЦК України, статтей 2, 3, 4, 11, 12, 13, 19 Закону України "Про власність", при цьому зазначивши станом на яку дату, а саме 11.06.2004 року, оскільки позивач [PERSON] вже розпорядився своїм правом власності, так як уклав договір купівлі-продажу об’єкту нерухомості з [PERSON], який в свою чергу уклав договір купівлі-продажу з [PERSON], а дата 11.06.2014 року була встановленою судом в рішенні при визнанні дійсним договору купівлі-продажу укладеному між [PERSON] та [PERSON] Отже, зважаючи на підстави задоволення позовних вимог [PERSON], суд вважає необхідним відмовити Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради у позовних вимогах про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення укладеного між [PERSON] та [PERSON] майном спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області, оскільки вони є необґрунтованими, безпідставними та не підтвердженими доказами. Крім того, суд при розгляді позовних вимог Департаменту до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, виходить з того, що Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2004 року по цивільній справі № 2-3942/2004 було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення № 60 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8 укладений між [PERSON]В, та [PERSON], а також визнано право власності на зазначене приміщення за [PERSON] та вказане рішення суду набрало законної сили 07.11.2004 року і є чинним станом на 10.11.2014 року, що спростовує доводи Департаменту щодо неправомірності набуття [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно, а тому у задоволені даних позовних вимог необхідно відмовити, як і вимог про зобов’язання Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (КП «ДМБТІ») скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з Дніпропетровської обласної ради на користь [PERSON] у рахунок повернення судових витрат – 605 грн.(т.1 а.с.2) На підставі викладеного,

Outcome: approved