Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що їй на праві власності належить автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER]. 04 квітня 2011 року вона передала у користування відповідачу [PERSON] автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], та, відповідно, видала йому нотаріально посвідчену довіреність на керування вказаним транспортним засобом та вчинення інших дій, пов»язаних, в тому числі, з подальшим ремонтом та експлуатацією цього автомобіля. 30 жовтня 2012 року нею, [PERSON], було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3117/256/000067 з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна». Згідно Договору страхування вона застрахувала належний їй на праві власності автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER]. 12 березня 2013 року о 18 год. на підставі виданої нею довіреності на право керування транспортним засобом [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], по пр. Перемоги, 66 в м. Києві здійснив пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Caddy», внаслідок падіння дерев»яної конструкції з вантажного автомобіля, що рухався попереду. У зв»язку із тим, що автомобіль був застрахований, вона, [PERSON], звернулась до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування на ремонт її автомобіля, а також подала до страхової компанії заяву про безготівковий перерахунок страхового відшкодування на ремонт автомобіля [PERSON], який на той час користувався вказаним автомобілем і взяв на себе усне зобов»язання за отримані ним кошти відремонтувати вказаний автомобіль до червня 2013 року, оскільки автомобіль був пошкоджений саме під час керування ним транспортним засобом та на той період знаходився також виключно у його користуванні. Під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди від 12 березня 2013 року згідно складеного страховиком акту огляду транспортного засобу застрахований автомобіль зазнав чисельні механічні пошкодження. Відповідно до складеної страховиком калькуляції дефектів та ремонтних робіт № 15012К/Пsb від 29 березня 2013 року та страхового сертифікату, вартість відновлювального ремонту автомобіля була визначена у розмірі 18 746 грн. 70 коп.. Із суми страхового відшкодування згідно умов Договору страхування страховиком було утримано на користь страховика несплачений нею черговий страховий платіж у розмірі 1844 грн.. Таким чином, згідно страхового акту № 15012/К/П від 22 квітня 2013 року та додатку № 1 до страхового акту № 15012/К/П від 22 квітня 2013 року у вигляді розрахунку суми страхового відшкодування на підставі поданої нею, як страхувальником, заяви про сплату страхового відшкодування, страховиком було прийнято рішення про виплату їй коштів у сумі 16 372 грн. 30 коп.. Оскільки на той час її автомобіль знаходився у користуванні [PERSON], який мав право на керування автомобілем на підставі виданої довіреності, а також у зв»язку з тим, що [PERSON] зобов»язався перед нею особисто виконати усі ремонтні роботи по відновленню автомобіля, що були спричинені під час його керування транспортним засобом до червня 2013 року, між нею і [PERSON] була досягнута домовленість про те, що кошти страхового відшкодування на ремонт автомобіля будуть перераховані йому, [PERSON], на вказаний ним рахунок в АТ «УкрСиббанк», а останній зобов»язувався перед [PERSON] за ці кошти здійснити ремонт транспортного засобу. 23 квітня 2013 року на підставі наданих [PERSON] реквізитів, з метою виконання досягнутої домовленості між нею і відповідачем, для виконання ремонтних робіт її автомобіля, на підставі поданої нею заяви до страховика про безготівковий перерахунок страхового відшкодування, її грошові кошти у вигляді страхового відшкодування для ремонту автомобіля у розмірі 16 372 грн. 30 коп. були перераховані на особистий рахунок [PERSON], відкритий в АТ «УкрСиббанк». Всупереч досягнутим домовленостям та взятим на себе [PERSON] зобов»язанням по ремонту автомобіля, про що свідчить прийняття [PERSON] отриманих від страхової компанії коштів на ремонт автомобіля, відповідач [PERSON] ремонт автомобіля до даного часу не зробив, взяті на ремонт автомобіля кошти їй не повернув , чим завдав їй і її майну матеріальну шкоду і збитки. У зв»язку із непорядними діями [PERSON] та невиконанні ним взятих на себе зобов»язань по ремонту автомобіля вона 12 жовтня 2013 року анулювала видану [PERSON] довіреність на право керування транспортним засобом. [PERSON] повернув їй автомобіль без проведеного ремонту та у пошкодженому стані. На момент подання позову до суду з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час невиконання зобов»язання та утримання коштів, з урахуванням встановленого індексу інфляції, борг відповідача [PERSON] (сума заборгованості з врахуванням індексу інфляції) збільшилась і становить 28 154,46 грн. (16 372,30 грн. (сума боргу)х1,71909 (сукупний рівень інфляції)=28 145,46 грн.. Розрахунок 3% річних від простроченої суми до сплати становить 1760 грн. 44 коп.. Сума заборгованості-28 145 грн. 46 коп., кількість прострочених днів за утримання коштів [PERSON] у період часу з 24 квітня 2013 року по 25 травня 2015 року становить 761 день. Розмір пені за невиконання зобов»язання -3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 28 145,46 грн. поділено на 100% , помножено на 3% річних, поділено на 356 днів у році та помножено на 761 день (загальна кількість прострочених днів). Таким чином, загальна сума для стягнення з відповідача становить 29 905 грн. 90 коп.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 11, 15, 16, 22, 386, 509, 526, 610-615, 623, 625, 1166 ЦК України, просила стягнути з [PERSON] на її користь кошти у розмірі 29905,90 грн. у зв»язку з невиконанням взятого зобов»язання по ремонту автомобіля, з яких: 16 372,30 грн.-грошові кошти [PERSON], які були перераховані [PERSON] 23 квітня 2013 року страховою компанією на ремонт автомобіля, 11 773 грн. 16 коп.-різницю в сумі виплати на момент подання позову до суду з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час утримання [PERSON] її коштів з травня 2013 року, 1760 грн. 44 коп. -у вигляді трьох процентів річних за користування коштами позивача з моменту їх отримання до подання позову до суду. У липні 2015 року позивач [PERSON] подала суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій зазначала, що станом на 23 липня 2015 року, моменту подання даної заяви до суду, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час невиконання зобов»язання та утримання коштів, з урахуванням встановленого індексу інфляції борг відповідача збільшився і становить 28 880 грн. 25 коп.. Розрахунок 3% річних від простроченої суми до сплати становить 1946 грн. 45 коп.. Таким чином, загальна сума коштів для стягнення з відповідача за користування її коштами з 23 квітня 2013 року по 23 липня 2015 року становить 30 826,70 грн.. Крім цього, станом на 07 липня 2015 року вартість відновлювальних робіт по ремонту автомобіля становить 45 325 грн. 80 коп., а відповідно різниця між коштами, якими користувався відповідач за весь цей час та коштами, які необхідні на виконання відновлювальних робіт з ремонту автомобіля на даний час та підлягають також стягненню з відповідача, становить 14 499,10 грн. (45325,80 грн.-30826,70 грн.). Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 11, 15, 16, 22, 386, 509, 526, 610-615, 623, 625, 1166, 1212 ЦК України просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь кошти у розмірі 45325,80 грн. у зв»язку з невиконанням взятого зобов»язання по ремонту автомобіля, з яких: 16 372,30 грн.-грошові кошти [PERSON], які були перераховані [PERSON] 23 квітня 2013 року страховою компанією на ремонт автомобіля, 12507,95 грн.-різницю в сумі виплати на момент подання позову до суду з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час утримання [PERSON] її коштів з 23 квітня 2013 року у розмірі 16 372,30 грн., 1946,45 грн. у вигляді трьох процентів річних за користування коштами позивача з моменту їх отримання до 23 липня 2015 року, 14 499,10 грн.-різницю між коштами, якими користувався [PERSON] весь цей час, та коштами, які необхідні на виконання відновлювальних робіт з ремонту автомобіля на даний час. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER]. 04 квітня 2011 року [PERSON] передала у користування відповідачу [PERSON] автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], та, відповідно, видала йому нотаріально посвідчену довіреність на керування вказаним транспортним засобом та вчинення інших дій, пов»язаних, в тому числі, з подальшим ремонтом та експлуатацією цього автомобіля. 30 жовтня 2012 року нею, [PERSON], було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3117/256/000067 з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна». Згідно Договору страхування вона застрахувала належний їй на праві власності автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER]. Як вказувала позивач [PERSON], 12 березня 2013 року о 18 год. на підставі виданої нею довіреності на право керування транспортним засобом [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], по пр. Перемоги, 66 в м. Києві здійснив пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Caddy», внаслідок падіння дерев»яної конструкції з вантажного автомобіля, що рухався попереду. У зв»язку із тим, що автомобіль був застрахований, вона, [PERSON], звернулась до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування на ремонт її автомобіля, а також подала до страхової компанії заяву 28 березня 2013 року про безготівковий перерахунок страхового відшкодування на ремонт автомобіля [PERSON]. Під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди від 12 березня 2013 року згідно складеного страховиком акту огляду транспортного засобу застрахований автомобіль зазнав чисельні механічні пошкодження. Відповідно до складеної страховиком калькуляції дефектів та ремонтних робіт № 15012К/Пsb від 29 березня 2013 року та страхового сертифікату, вартість відновлювального ремонту автомобіля була визначена у розмірі 18 746 грн. 70 коп.. Позивач [PERSON] зазначала, що із суми страхового відшкодування згідно умов Договору страхування страховиком було утримано на користь страховика несплачений [PERSON] черговий страховий платіж у розмірі 1844 грн.. Таким чином, згідно Страхового акту № 15012/К/П від 22 квітня 2013 року та додатку № 1 до страхового акту № 15012/К/П від 22 квітня 2013 року у вигляді розрахунку суми страхового відшкодування на підставі поданої [PERSON], як страхувальником, заяви про сплату страхового відшкодування, страховиком було прийнято рішення про виплату їй коштів у сумі 16 372 грн. 30 коп.. Як вказувала позивач [PERSON], оскільки на той час її автомобіль знаходився у користуванні [PERSON], який мав право на керування автомобілем на підставі виданої довіреності, а також у зв»язку з тим, що [PERSON] зобов»язався перед нею особисто виконати усі ремонтні роботи по відновленню автомобіля, що були спричинені під час його керування транспортним засобом до червня 2013 року, між нею і [PERSON] була досягнута домовленість про те, що кошти страхового відшкодування на ремонт автомобіля будуть перераховані йому, [PERSON], на вказаний ним рахунок в АТ «УкрСиббанк», а останній зобов»язувався перед [PERSON] за ці кошти здійснити ремонт транспортного засобу. 23 квітня 2013 року на підставі наданих [PERSON] реквізитів, з метою виконання досягнутої домовленості між нею і відповідачем, для виконання ремонтних робіт її автомобіля, на підставі поданої нею заяви до страховика про безготівковий перерахунок страхового відшкодування, її грошові кошти у вигляді страхового відшкодування для ремонту автомобіля у розмірі 16 372 грн. 30 коп. були перераховані на особистий рахунок [PERSON], відкритий в АТ «УкрСиббанк». Як зазначала позивач [PERSON], всупереч досягнутим домовленостям та взятим на себе [PERSON] зобов»язанням по ремонту автомобіля, про що свідчить прийняття [PERSON] отриманих від страхової компанії коштів на ремонт автомобіля, відповідач [PERSON] ремонт автомобіля до даного часу не зробив, взяті на ремонт автомобіля кошти їй не повернув, чим завдав їй і її майну матеріальну шкоду і збитки. У зв»язку з цим 12 жовтня 2013 року анулювала видану [PERSON] довіреність на право керування транспортним засобом, і як вказувала [PERSON], [PERSON] повернув їй автомобіль без проведеного ремонту та у пошкодженому стані. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно вимог ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов»язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За правилами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов»язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до вимог ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодовувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов»язання має бути виконане, а якщо вона не була задоволена добровільно, -у день пред»явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно платіжного доручення № 33645 від 23 квітня 2013 року Страховою компанією «Універсальна» на рахунок отримувача [PERSON] були перераховані грошові кошти в розмірі 16 372 грн. 30 коп. в рахунок страхового відшкодування за автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], який належить [PERSON]. Як зазначила позивач [PERSON] вказані кошти не були спрямовані на ремонт належного їй автомобіля. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково і з [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 16 372 грн. 30 коп. грошових коштів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позивачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не доведено заявлені позовні вимоги та не надано в обгрунтування своїх доводів належні докази, що між нею і відповідачем [PERSON] існували договірні зобов»язання, умови яких не виконувались відповідачем [PERSON], та що позивачка зверталась до відповідача про належне їх виконання, а тому позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] на її користь грошових коштів у зв»язку з невиконанням взятого зобов»язання по ремонту автомобіля, а саме 12507,95 грн., різницю в сумі виплати на момент подання позову до суду з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час утримання [PERSON] її коштів з 23 квітня 2013 року у розмірі 16 372,30 грн., 1946,45 грн. у вигляді трьох процентів річних за користування коштами позивача з моменту їх отримання до 23 липня 2015 року, 14 499,10 грн.-різницю між коштами, якими користувався [PERSON] весь цей час, та коштами, які необхідні на виконання відновлювальних робіт з ремонту автомобіля на даний час, не підлягає задоволенню. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача в розмірі 163 грн. 72 коп.. Враховуючи викладене та

Outcome: partial