Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

21.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання та встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що 04 серпня 1979 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділ реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова. З цього часу вона з [PERSON] постійно спільно проживали разом. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . [INFO] народилась дочка [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . 12.08.2020 року [PERSON] звернулась із заявою до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з ціллю перерахунку пенсії по втраті годувальника. За час їх спільного життя з [PERSON] заявник отримувала від чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобу до існування, так як [PERSON] був військовим та отримував велику заробітну плату і пенсію. Заявник є пенсіонеркою за віком, однак її пенсія має бути мінімальною. Тому вона звернулась до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова. Однак, їй було відмовлено у на рахунку пенсії по втраті годувальника. Вона отримала рішення про призначення пенсії в разі втрати годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 07.09.2020 року. Де зазначено, що розглянуто її заяву стосовно призначення їй пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, у зв`язку з тим, що в наданих документах відсутня довідка про спільне проживання, призначити пенсію в разі втрати годувальника немає законних підстав. До суду надійшла заява заявника та її представника про розгляд справи за їх відсутності із зазначенням щодо підтримання доводів заяви. Представник заінтересованої особи - Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без їх участі. Проти встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. 02 червня 1980 року [PERSON] був виданий талон до ордеру № 804 про те, що [PERSON] з сімє`ю, що складається з жінки, [PERSON] , 1961 р.н., дочки [PERSON] , 1980 р.н. має право займати одну кімнату № 1 плошею16,74/32,32 кв.м. в квартирі [ADDRESS] . Документ підписаний Харківською КЕЧ району. Також згідно копії витягу з послужного списку особової справи ФХ-113943 підполковника [PERSON] , [INFO] про проходження ним військової служби у Збройних Силах, починаючи з Харківського військового авіаційного технічного училища Ленінського комсомолу України, 17 повітряної армії, Київського військового округу. Де зазначено в пункті 21 сімейний стан жінка [PERSON] . Для підтвердження фактів заявник додавала свій паспорт громадянина СРСР зі своїм сімейним станом та пропискою за адресою [ADDRESS] , де вони з чоловіком та дітьми почали постійно проживали з 2000 року. Тобто заявник з її чоловіком з 2000 року і по день його смерті постійно проживали за адресою: [ADDRESS] та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. [INFO] чоловік заявника [PERSON] помер. Заявник за власні кошти поховала чоловіка. Факт постійного проживання заявника з чоловіком підтверджує заява з підписами сусідів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 319 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 316 ЦПК України, Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другійстатті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченогостаттею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Приймаючи рішення по суті заяви, суд враховує усі вищезазначені обставини, на які посилається заявник, та які мають безпосереднє відношення до справи. Таким чином, оцінюючи досліджені докази у сукупності, суд приходить до висновку про те, що є підстави для визнання того факту, що [PERSON] , [INFO] спільно сумісно проживала з [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] та факту перебування [PERSON] , [INFO] на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved