Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 28 липня 1979 року, який зареєстровано Плосківською сільською радою Свалявського району Закарпатської області. Від перебування в шлюбу в сторін народилося четверо дітей, які на даний час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу зазначає те, що вже більше десяти років не проживають подружнім життям, не спілкуються та не підтримують ніяких відносин, постійні непорозуміння призвели до того, що сімейне життя стало неможливим. Вважає, що подальше збереження сім"ї та примирення є неможливим, а тому просить шлюб розірвати, залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Позивач в судове засідання не з"явилася. Адавокат позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 126,19,21). Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило У зв"язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися главою 11 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України, передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 липня 1979 року зареєстрованого Плосківською сільрадою Свалявського району, запис №16, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER] виданого 28 липня 1979 року (а.с. 5). Від перебування в шлюбі в сторін народилося четверо дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.6-9). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов"язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що сім"я розпалась і поновити її не має можливості, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved