Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з\~зазначеним позовом\~з вимогою\~стягнути з\~відповідача 48409\~гривень 96\~копійок заборгованості\~за кредитним\~договором про\~надання банківських\~послуг б/н\~від 28.09.2017\~року.\~Вказана заборгованість\~виникла у\~зв"язку\~з порушеннями\~зобов"язань\~за кредитним\~договором відповідача\~та складається,\~зокрема,\~з наступного\~-\~40554\~гривень 05\~копійок заборгованість\~за тілом\~кредита,\~ 7855\~гривень 91\~копійок заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті АТ КБ «ПриватБанк», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач порушив умови договору, а саме не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Просив стягнути на його користь зазначену суму боргу та понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач, надав відзив на позов, зазначивши що є інвалідом 2 групи та з доводами, викладеними ПАТ "Приватбанк" у позовній заяві не згоден, оскільки сторонами не було погоджено умов кредитного договору, не повідомлено, які саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку будуть застосовані до нього, також зазначив про протиправне списання банком грошових коштів за період з 01.01.2019 року по 1.03.2020 року у сумі 47148 гривень 04 копійки, оскільки банк самостійно таким чином збільшив суму кредитної заборгованості. Також не згоден з розміром тіла кредиту, оскільки кредит у розмірі, зазначеному позивачем не отримував.(а.с.93) У відповідності до ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 280 ч.1 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 28.09.2017 року відповідачем було підписано анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» (а.с.16). Кредитний ліміт відповідачу був встановлений у сумі 500 гривень 2.10.2017 року; в подальшому розмір кредитного ліміту змінювався шляхом збільшення - 5.12.2017 року до 1200 гривень, 9.08.2018 року до 3000 гривень, 22.10.2018 року - до 6500 гривень, 26.10.2018 року - до 10500 гривень, 6.11.2018 року до 14500 гривень, 14.11.2018 року до 16000 гривень; 16.05.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0 гривень. (а.с.14). Згідно розрахунку позивача за даним договором виникла заборгованість, яка станом на 10.12.2020 року становить 59677 гривень 44 копійки (40554 гривень 05 копійок заборгованість за тілом кредита, 7855 гривень 91 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, 11267гривень 48 копійок заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625) Разом з тим позивач прохав стягнути лише (40554 гривень 05 копійок заборгованість за тілом кредита, 7855 гривень 91 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Вивчивши заяву - анкету, підписану відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність у її змісті умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання та визначеного розміру відсотків як плати за отримані кошти. Дана заява є стандартним бланком та не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами та їх повернення. В змісті зазначеної анкети - заяви взагалі не зазначено, що відповідач прохав банк надати йому будь - які банківські послуги, в тому числі і користування кредитною карткою "Універсальна".(а.с.16). При цьому в обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на Умови та правила надання банківських послуг та на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", як невід`ємні частини спірного договору. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та у розмірі, що зазначені в документах, що додані банком до позовної заяви. А тому, відповідно, вказані Умови та Тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 28.09.2017 року. Крім того, відповідно розрахунку заборгованості за договором від 28.09.2017 року, станом на 31.08.2019 року, зазначено що заборгованість за поточним тілом кредита становить 37128 гривень 35 копійок, в т.ч. за поточним тілом кредита 32125 гривень 06 копійок, за простроченим тілом кредита 5003 гривні 29 копійок. (а.с.6-9). Натомість відповідно розрахунку заборгованості за договором від 28.09.2017 року, станом на 10.12.2020 року, зазначено що заборгованість за поточним тілом кредита становить вже 40554 гривні 05 копійок та цей розмір заборгованості є простроченим тілом кредита. (а.с.10) Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, порядку користування кредитними коштами, а тому в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по нарахованих відсотках суд відмовляє. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позивач у розрахунках, наданих суду, визначив різну заборгованість за тілом кредиту, а також за простроченим тілом кредиту, хоча в позовній заяві позивач зазначає про розмір кредиту в вигляді кредитного ліміту який було збільшено до 16000 грн., також про зазначене свідчить довідка про зміну умов кредитування. При цьому у заяві про надання банківських послуг взагалі не містяться дані щодо бажаного розміру кредитного ліміту. Відповідаючи на відзив відповідача в частині невизнання [PERSON] розміру наданого кредитного ліміту, представником зазначено, що відповідач 23.12.2018 року скористався послугою "Миттєва розстрочка", що і стало підставою збільшення розміру тіла кредиту над розміром кредитного ліміту. (а.с.113-114) Разом з тим, на обгрунтування зазначеного банк не надав до відповіді на відзив жодних відповідних доказів та навіть не зазначив суми, на яку відповідачу була надана відповідна послуга. Матеріали цивільної справи також не містять доказів отримання відповідачем послуги "Миттєва розстрочка" як і доказів отримання відповідачем кредитних коштів у визначеному позивачем розмірі. До того ж заборгованість за тілом кредиту (40554 гривні 05 копійок), а відповідно і за простроченим тілом кредиту (40554 гривні 05 копійок) є більшою за розмір зазначеної у позовній заяві суми отриманих позичальником кредитних коштів (16000 грн). При цьому, жодного належного доказу на підтвердження отримання відповідачем коштів у розмірі, що перевищує 16000 грн. позивач не надав. Враховуючи викладене, матеріали справи не містять, а позивач не довів належними доказами наявність вказаної у розрахунку заборгованості та простроченої заборгованості за тілом кредиту, оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості та її розміру є обов`язком позивача. Виходячи із наведеного суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі фактично отриманих 16000 грн., оскільки із розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що відповідач користувавсь кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав суду доказів що він повністю погасив розмір отриманого кредитного ліміту, не спростував розрахунок позивача щодо наявності заборгованості в цій частині. Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку. З огляду на викладене, виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства та встановлених по справі обставин, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості частково, задовольняючи вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі фактично отриманих коштів, а саме 16000 грн..

Outcome: partial