Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача. У позові зазначає , що 02.04.1990 р. з дозволу власника [PERSON] вона вселилася в належне йому домоволодіння по [ADDRESS] та за згоди власника прописалася у ньому , що підтверджується штампом про прописку в її паспорті та Актом проведення перевірки факту проживання від 12.10.2014 р. складеного депутатом Миколаївської сільської ради Безкровним Ю.І. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] у віці 58 років помер в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 25.03.2005 р. Відповідно до довідок Миколаївської сільської ради № 1797 та № 1801 від 22.08.2014 р. вона дійсно з 02.04.1990 р. зареєстрована та проживає за адресою - [ADDRESS] в будинку , який належить померлому [PERSON] згідно погосподарської книги № 7 , номер господарського обліку 0637-1. Вона добросовісно заволоділа приміщенням будинку [ADDRESS] і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном як своїм власним протягом більше 13 років. В зв"язку з необхідністю оформлення субсидії вона вирішила оформити право власності на нерухоме майно , але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння по [ADDRESS] до складу якого входять : 1. Житловий будинок літ. " А" , з сіньми літ. " а" і навісом літ. "а1" площею 104.7 кв. м. ; 2. Сарай літ. " Б" - площею 7.9 кв.м. ; 3. Літня кухня літ. " Г" з гаражем літ. "В" - площею 50.5 кв. м. ; 4. Сарай літ. "Д" - площею 32.4 кв.м. ; 5. Вбиральня літ. " Е" з душем літ " Є" - площею 4.6 кв. м. Сторони в судове засідання не з'явилися . В своїх заявах просять суд справу заслухати у їхню відсутність. Позивач позов підтримує . Відповідач позов визнає . Суд ухвалив справу розглянути у відсутність сторін на підставі ст. 174 ЦПК України , так як відмова відповідача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що [INFO] у віці 58 років помер [PERSON] в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області ( свідоцтво серії [NUMBER] ) . Довідкою Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 22.08.2014 р. ( вих. № 1797 ) зазначається , що домоволодіння за адресою - [ADDRESS] належало померлому [PERSON] відповідно до погосподарської книги № 7 господарського обліку 0637-1. Іншою довідкою вищезазначеної сільської ради від 22.08.2014 р. ( вих. № 1801 ) зазначається , що [PERSON] дійсно з 02.04.1990 р. зареєстрована за адресою - [ADDRESS] , в будинку , який належить померлому [PERSON] згідно погосподарської книги № 7 , номер господарського обліку 0637-1. Актом проведення перевірки факту проживання від 21.10.2014 р. встановлено , що [PERSON] дійсно проживає [ADDRESS]. Висновком суб"єкта оціночної діяльності ринкова вартість спірного домоволодіння становить 45945 ( сорок п"ять тисяч дев"ятьсот сорок п"ять ) грн. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Факт добросовісного , відкритого та безперервного володіння спірного домоволодіння підтверджується вищезазначеними доказами. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 (десяти) років, набуває право власності на це майно. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Доказів визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України та ухвалення такого судового рішення Миколаївська сільрада не подала. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надав достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтував свій позов. Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: approved