Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір фінансового лізингу № 001901 від 22 січня 2015 року ( далі - договір ), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" та [PERSON], та стягнути з відповідача 41 865,00 грн. комісії за організацію, 209325 грн. авансового платежу та 12559 грн. комісії за передачу. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Крім того, пояснив, що на виконання укладеного між сторонами договору лізингу позивачем було сплачено на рахунок відповідача комісію за організацію, авансовий платіж та комісію за передачу предмета лізингу. За умовами договору відповідач протягом не більше 90 робочих днів з моменту сплати авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу зобовязаний був передати позивачу предмет лізингу. Однак, всупереч умовам договору відповідач своїх зобов'язань по поставці транспортного засобу не виконав, чим допустив істотне порушення договору лізингу, внаслідок чого позивач позбавляється того, на що розраховував, зокрема, на отримання у власність транспортного засобу. Про зміну ціни транспортного засобу позивача не повідомляли. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. У поданих до суду письмових запереченнях відповідач просить справу розглянути у відсутності представника. Позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, оскільки позивачем не виконані зобовязання за договором лізингу в частині одноразової сплати до моменту купівлі предмета лізингу різниці вартості предмета лізингу у разі збільшення його вартості. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 22 січня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" було укладено договір фінансового лізингу № 001901. Відповідно до п.1.1 договору лізингу лізингодавець зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно ( предмет лізингу ), а лізингоодержувач зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. Предметом лізингу по даному договору є автобус Богдан А-092 ( Е-3 ) ( п.3.1 договору ). Згідно із ч.1 та ч.2 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона ( лізингодавець ) передає або зобов'язується передати другій стороні ( лізингоодержувачеві ) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем ( прямий лізинг ), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця ( постачальника ) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов ( непрямий лізинг ), на певний строк і за встановлену плату ( лізингові платежі ). Спірний договір є договором непрямого лізингу. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм ( оренду ) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Аналогічне передбачено і ч.1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг». Пунктом 3.2 договору сторони визначили вартість предмета лізингу на момент укладення договору та розмір авансового платежу в розмірі 418650 грн. та 209325 грн. відповідно, що відображено в додатку № 1 до договору. 22 січня 2015 року позивачем було сплачено комісію за організацію в розмірі 41865 грн. на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією № к13/М/144. На виконання вимог договору 29 січня 2015 року позивачем додатково було сплачено авансовий платіж в розмірі 209325 грн. та 12560 грн. комісії за передачу предмета лізингу, а всього - 221885 грн., на підтвердження чого було видано квитанцію № 0.0.343351660.1. Відповідно до п.5.1. договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. Таким чином, виходячи з положень п.5.1 договору, лізингодавець повинен був передати лізингоодержувачеві у фактичне користування предмет лізингу не пізніше 11 червня 2015 року. Однак, відповідач свої зобов'язання в строки, встановлені договором, не виконав та транспортний засіб позивачу не передав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За таких обставин суд вважає, що невиконання відповідачем у передбачені договором строки умов договору щодо поставки замовленого позивачем предмета лізингу є істотним порушенням умов договору та позбавляє позивача можливості отримати те, на що він розраховував при укладенні договору, а, отже, позовні вимоги про розірвання договору фінансового лізингу є обґрунтованими. В своїх запереченнях відповідач зазначає, що поставка транспортного засобу не відбулась з вини позивача, оскільки його вартість значно зросла, а за умовами договору позивач зобов'язаний здійснити доплату вартості транспортного засобу одним платежем. Згідно із п.5.4 договору у разі збільшення вартості предмета лізингу лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного в додатку № 1 до договору, фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також - одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором та законом. Згідно із ч.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є, крім іншого, розмір лізингових платежів. Відповідно до п.8.2 договору лізингові платежі складаються з першого лізингового платежу, до якого належать комісійна винагорода лізингодавця за організаційні заходи, аванс ціни предмета лізингу ( авансовий платіж ), комісійна винагорода лізингодавця за передачу предмета лізингу, періодичний авансовий платіж ціни предмета лізингу, та другого лізингового платежу, до якого належать періодичні лізингові платежі. Пунктом 8.15 договору передбачено укладення сторонами додаткової угоди до договору у разі зміни розмірів лізингових платежів, а також підписання на вимогу лізингодавця акта коригування вартості предмета лізингу. Статтею 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін у цивільному процесі, який полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених законом. Аналогічне передбачено і ст.60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення у справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Суду не було надано належних та допустимих доказів отримання позивачем повідомлення про зростання ціни транспортного засобу, тобто, збільшення вартості предмета лізингу та, відповідно, розміру авансового платежу та комісії за організацію, які входять до складу лізингових платежів. Згідно із ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. У відповідності до ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація про продукцію повинна містити, крім іншого, дані про ціну ( тариф ). З огляду на наведене суд вважає, що у випадку зміни вартості предмета лізингу відповідач повинен був повідомити про це позивача шляхом направлення пропозиції про укладення додаткової угоди. Відтак, покликання відповідача на належне виконання умов договору не заслуговують на увагу. Згідно із ч.5 ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до вимог ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено право лізингоодержувача вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Таким чином, підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача сплачених позивачем сум комісії за організацію в розмірі 41865 грн., авансового платежу в розмірі 209325 грн. та комісії за передачу предмета лізингу в розмірі 12559,50 грн. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач, як споживач, на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. Відтак, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved