Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач просить зобов»язати Геринську сільську раду Долинського району Івано-Франківської області облаштувати по ширині вулицю Чорновола в с. Гериня Долинського району між господарствами [PERSON] та [PERSON] у відповідності до генерального плану розвитку села та рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Долинського районного суду від 22.01.2014 року Геринську сільську раду зобов»язано встановити межі вулиці Чорновола в с. Гериня між господарствами [PERSON] та [PERSON] відповідно до генерального плану забудови с. Гериня з врахуванням умов, що склалися. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.03.2014 року дане рішення залишено без змін. В ході виконання даного рішення [PERSON] перешкоджала виконанню його, не допускавши службових осіб сільської ради та виконавчої служби на територію свого господарства, не даючи можливості здійснювати обміри землі, забивати кілки для визначення меж вулиці. 23.07.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у звязку із його виконанням. Зазначив, що на даний час не можливо облаштувати ширину вулиці у відповідності до нормативів щонайменше у 3.5 м по тій причині, що зі сторони [PERSON] у визначеному для вулиці Чорновола місці ростуть окремі дерева та чагарники, які вона категорично відмовляється зрізати. При цьому права власності на земельну ділянку, де ростуть дерева, насадження та яка входить в межі вулиці, вона не має. На його вимогу облаштувати належним чином вулицю Чорновола Геринська сільська рада надала відповідь, згідно якої саме він повинен звернутися до суду щодо зобов»язання [PERSON] зрізати дерева та інші насадження, які ростуть на визначеній генеральним планом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснив, що орган місцевого самоврядування відмовляється в позасудовому порядку встановити межі вулиці. Вони неодноразово намагалися врегулювати спір, проте [PERSON] не дає можливості це зробити. Категорично відмовляється від проведення обмірів для визначення ширини вулиці Чорновола згідно генерального плану. Посилається на те, що дана вулиця розташована на її земельній ділянці. Позивач неодноразово звертався і у сільську раду, і до суду, однак врегулювати даний спір немає можливості. Просив позов задоволити. Представник відповідача Геринської сільської ради Макар В.З. позовні вимоги визнав та пояснив, що у генеральному плані запроектована вулиця Чорновола, але щоб забезпечити її ширину, потрібно вирішити ряд питань. [PERSON], підвозячи матеріал до своєї будови, неодноразово ламав паркан [PERSON], тому між ними виник конфлікт. Вони намагалися вирішити дані питання зі сторонами, проте у зв"язку з існуванням між ними неприязних стосунків, добровільно вирішити спір не вдалося. [PERSON] користується своєю земельною ділянкою давно. Генеральний план села складено у 1986 році, в якому будівлі співвідповідачів зазначені правильно. У [PERSON] наявний державний акт на свою земельну ділянку, іншого заїзду до його ділянки, крім спірного, у нього немає. Вислухавши пояснення сторін, дослiдивши та оцiнивши здобутi й перевiренi в судовому засiданнi докази в їх сукупностi, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Положеннями ст. 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Як встановлено у п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема щодо: здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Аналогічні норми містяться у Земельному кодексу України. Так, ч. 1 ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів. Згідно ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. П "а" ч. 4 цієї ж статті кодексу передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Ч. 3 ст. 103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Як вбачається з ст. 107 цього кодексу основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 152 вказаного кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи [PERSON] у встановленому порядку набув у власність земельну ділянку по вул. Чорновола в с. Гериня Долинського району Івано-Франківської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що підтверджується ситуаційними схемами та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 602056 від 10.07.2012 року . Із ситуаційних схем розміщення земельної ділянки [PERSON] та схем забудови цієї ділянки вбачається, що єдиним заїздом до господарства [PERSON] є заїзд по вул. Чорновола, що знаходиться між земельними ділянками третіх осіб [PERSON] та [PERSON]. Дана обставина підтверджується також викопіюванням з генерального плану забудови села Гериня. Із генерального плану вбачається, що ширина вулиці Чорновола повинна становити 12 м. В судовому засіданні встановлено, що на даний час ширина вулиці Чорновола, яка є власністю територіальної громади с. Гериня, становить не більше 3 м, що перешкоджає позивачу у повній мірі використовувати її для заїзду до своєї земельної ділянки та суперечить встановленим нормам. Згідно п. 3.22 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" у районах садибної забудови при потребі, крім вуличної мережі (розділ 7), слід формувати мережу внутрішньоквартальних проїздів. Ширина їхньої проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5 м, з двома - 5,5 м. На односмугових проїздах передбачаються роз'їзди (п. 3.11). До житлових і громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин. П. 3.11 зазначених норм передбачено, що на другорядних (односмугових) проїздах треба передбачати роз'їзні майданчики завширшки 6 і завдовжки 15 м на відстані не більше 75 м один від одного. Факт неможливості вільно і у повній мірі користуватся проїздом по вул. Чорновола підтверджують представлені позивачем фотознімки, з яких вбачається, що розмір проїжджої частини є недостатнім для проїзду великогабаритного транспорту, а як наслідок, унеможливлює, утруднює такий проїзд та призводить до пошкодження огорож суміжних з дорогою господарств. З даного приводу [PERSON] звернувся до суду. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2014 року його позов задоволено, зобов»язавши Геринську сільську раду встановити межі вулиці Чорновола в с. Гериня Долинського району Івано-Франківської області між господарствами [PERSON] та [PERSON], що знаходяться в [ADDRESS] та №27, відповідно до генерального плану забудови села Гериня з врахуванням умов, що склалися. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.03.2014 року зазначене рішення Долинського районного суду залишено без змін. Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.07.2014 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 343/3285/13-ц, виданого Долинським районним судом про зобов»язання Геринської сільської ради встановити межі вулиці Чорновола в с. Гериня Долинського району Івано-Франківської області між господарствами [PERSON] та [PERSON], що знаходяться в [ADDRESS] та №27, відповідно до генерального плану забудови села Гериня з врахуванням умов, що склалися, закрити. Проте, не зважаючи на це, ширина вулиці залишилася незмінною, оскільки, як вбачається з листа Геринської сільської ради Долинського району від 29.08.2014 року за № Х-67, на даний час на вулиці Чорновола зі сторони [PERSON] ростуть дерева, які не дають змоги облаштувати дану вулицю, а тому комісія рекомендувала для вирішення даного питання звернутися до суду, щоб суд зобов»язав [PERSON] зрізати дерева на вул. Чорновола. З даним твердженням Геринської сільської ради суд не погоджується, оскільки аналізуючи згадані вище норми закону, саме до компетенції сільської ради в даному випадку відноситься облаштовуваня по ширині вулиці Чорновола в с. Гериня Долинського району між господарствами [PERSON] та [PERSON] згідно генерального плану розвитку села та рішення суду Долинського району Івано-Франківської області, яке набрало законної сили, та не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд визнає порушення прав позивача та вважає, що оскільки ширина вулиці Чорновола в с. Гериня Долинського району не відповідає нормам, встановленим генеральним планом забудови села та нормам закону, що не дає можливості в повному обсязі користуватися земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності, оскільки іншого заїзду до ділянки, окрім оспорюваної вулиці, у нього немає, а тому позов [PERSON] слід задовольнити, зобов»язати Геринську сільську раду Долинського району Івано-Франківської області облаштувати по ширині згадану вулицю між господарствами [PERSON] та [PERSON] відповідно до генерального плану забудови села Гериня та рішення Долинського районного суду. На підставі викладеного та ст.ст. 13-14, 19 Конституції України, ст.ст. 26, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 12, 38-39, 83, 103, 106-107, 125, 126, 152-153 Земельного кодексу України, п.п. 3.11, 3.22 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень",

Outcome: approved