Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обгрунтував тим, що [INFO] помер [PERSON], який приходився йому [PERSON], рідним батьком. Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. У визначений законодавцем шестимісячний строк позивач спадщину прийняв за законом, попередньо відмовившись від спадкування за заповітом, однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що на об'єкт нерухомості, який увійшов до складу спадкової маси відсутній правовстановлюючий документ. 16.02.2015 року в порядку ст.27, 31 ЦПК України позивач збільшив обсяг позовних вимог, обгрунтовуючи підставність такої заяви тим, що перешкодою для оформлення спадщини є й те, що не підтверджується факт родинних відносин між ним, [PERSON], та його батьком - [PERSON] Встановлення такого факту має для нього юридичне значення, оскільки від встановлення цього факту залежить його право на спадщину за законом після смерті батька в порядку споріднення першої черги, іншого порядку його встановити законом не передбачено, тому позивач просив суд встановити факт родинних відносин та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання позову, в якій просив суд позов задовольнити із урахуванням уточненої позовної заяви, а розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача - селищний голова Турбівської селищної ради Липовецького району Бондар О.І. в судове засідання також не з'явився, в адресованій суду заяві зазначив, що позов визнає з урахуванням додаткової позовної заяви у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, просив здійснювати розгляд справи за без участі їх представника. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд справи без їх участі, за таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено наступні факти та відпровідні їм правовідносини. [INFO] в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина. На виконання положень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 "Про судову пррактику у справах про спадкування" судом було витребувано матеріали Спадкової справи №577/06 до майна померлого [PERSON], відповідно до яких було з'ясовано, що своїм правом на прийняття спадщини скористався син [PERSON], подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини за законом в межах шестимісячного строку, при цьому відмовившись від права на спадщину за заповітом вчиненим спадкодавцем за життя 17.03.1995 року. [PERSON], будучи дружиною спадкодавця, а відтак маючи право на спадкування як спадкоємець першої черги за законом, відмовилась від спадщини після смерті чоловіка на користь сина [PERSON] Повідомивши нотаріуса про те, що житловий будинок за [ADDRESS] є особистою приватною власністю її чоловіка [PERSON], а тому вона на нього як на об'єкт спільної сумісної власності не претендує. Інші спадкоємці за матеріалами Спадкової справи - відсутні. В підтвердження факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем суду надано наступні докази: свідоцтво про народження позивача [NUMBER], відповідно до якого його батьком зазначено російською мовою "[PERSON]"; свідоцтво про одруження [NUMBER], згідно якого шлюб було зареєстровано 01 квітня 1950 року Горбовецькою сільською радою депутатів трудящих село Горбівці - між [PERSON] та [PERSON]; витягом із записів Домової книги, згідно якої [PERSON] та [PERSON] проживали в одному житловому будинку; довідками виданими виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району вцід 05.02.2015 року за №535 - 538, згідно яких [PERSON] приходився сином [PERSON], згідно старого паспорта прізвище [PERSON] значилось як "[PERSON]", а також що син [PERSON] проводив похорони батька [PERSON] Вказані докази підтверджують факт про встановлення якого позивач просить суд, від встановлення цього факту залежать його права на прийняття спадщини, іншого порядку встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем чинним законодвавством не передбачено, відтак позов в цій частині підлягає до задоволення. Зрештою здобуті у справі докази свідчать про те, що єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого [PERSON] є позивач - його син [PERSON] Що ж стосується вимог про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, то варто вказати на наступне. Як убачається із Технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду виданого 11.07.1990 року, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району від 09.01.2015 року за №20, констатовано, що користувачем житлового будинку [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO]. Отже, до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшов об'єкт нерухомості, ціна якого згідно Довідки агенства нерухомості станом на 29.12.2014 року склала 23 000 гривень. Реалізувати свої спадкові права позивач позбавлений можливості у визначеному законодавством порядку через нотаріуса, на що вказує постанова винесена 29.01.2011 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори [PERSON] відповідно до якої [PERSON] було відмовлено у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON], оскільки заявником нотаріусу не було пред'явлено документа, який би посвідчував право власності [PERSON] на об'єкт нерухомості. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справі про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.г. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З даного питання Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист справа власності та інших речових прав» від 21 грудня 2012 року зазначив наступне. «У судовій практиці поширеними є випадки звернень до суду громадян, яким у встановленому законом порядку надано земельні ділянки для будівництва житлових будинків. Фактично збудувавши їх до 1992 року, громадяни своєчасно не оформили право власності на них. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена.» Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка діяла на час виникнення таких правовідносин, ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Вищевказана інструкція втратила чинність 19 січня 1996 року. Із здобутих у справі доказів було встановлено, що об'єкт нерухомості спадкодавцем було збудовано до 1992 року та складено відповідний висновок БТІ, відповідно до якого державою визнавалось право власності [PERSON] на житловий будинок за [ADDRESS] Липовецького району, відтак останній був власником цілого житлового будинку, оскільки дружина [PERSON], перебуваючи із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, таке право особистої приватної власності [PERSON] не оспорювала, про що надала нотаріусу заяву відповідного змісту. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім цього, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, за яких порушене його право підлягає захисту судом у спосіб, що ним обраний, так як він грунтується на нормах чинного законодавства. За таких обставин позовні вимоги підлягають до повного задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved