Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500302262 від 03 вересня 2012 року па суму 14958,00 грн. 30.09.2014 між ПАТ "Альфа-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата Майнінг Груп" було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата Майнінг Груп" перейшло право грошової вимоги до Відповідача, в тому числі за кредитним договором № 500302262 від 03 вересня 2012 року 1010.2016 року між ТОВ "Дата Майнінг Груп" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому Право вимоги до Відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата Майнінг Груп", а ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від Відповідача. Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від10.10.2016 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 42771,56 грн., з яких: 14609,63 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 13661,93 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 14500,00 грн. - пеня, штраф, неустойка. Просять стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" суму заборгованості за кредитним договором № 500302262 від 03 вересня 2012 року в розмірі 42771,56 грн. та судові витрати , судовий збір в сумі 1600 грн. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засідання заявлений позов визнала частково, та пояснила, що дійсно брала кредит на лікування сина, та через важкй матеріальний стан не мала можливості його погасити, разом з тим відповідач не погодилась з нарахуванням пені та просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500302262 від 03 вересня 2012 року па суму 14958,00 грн.(а.с.9) 30.09.2014 між ПАТ "Альфа-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата Майнінг Груп" було укладено Договір факторингу( а.с.23-24), відповідно до умов якого до ТОВ "Дата Майнінг Груп" перейшло право грошової вимоги до відповідача, в тому числі за кредитним договором № 500302262 від 03 вересня 2012 року. 10.10.2016 року між ТОВ "Дата Майнінг Груп" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ (а.с.26-28), у відповідності до умов якого, ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому Право вимоги до Відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата Майнінг Груп", а ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від Відповідача. Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від10.10.2016 року ТОВ "ФК "ЄАПБ"( а.с.30) набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 42771,56 грн., з яких: 14609,63 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 13661,93 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 14500,00 грн. - пеня, штраф, неустойка. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Також відповідно до постанови судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежа. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. В підпункті 7 пункту 1 розділі XIII «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України. Якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії суддів або палаті (об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії суддів (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Таким чином, фактично, висновки Верховного Суду України повинні враховуватись судами так само як і висновки Верховного Суду, оскільки, якщо суд у своєму рішенні застосує норму іншим чином, ніж передбачено висновком Верховного Суду України і справа дійде до суду касаційної інстанції, Верховний Суд, виходячи з положення підпункту 7 пункту 1 розділі XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі, якщо вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах Верховного Суду України, зобов'язаний буде передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, або, в іншому випадку - скасувати таке рішення, як таке, в якому неправильно застосовано норму матеріального або процесуального права . Як вбачається з розписки про отримання кредитної карти відповідач [PERSON] отримала карту 03.09.2012 року, строк дії карти 3 роки, закінчився 03.09.2015 року, позивач звернувся до суду 13.12.2017 року тому строк позовної давності на думку суду не пропущено. Разом з тим ст. 258 ЦК України передбачає наявність спеціальних строків позовної давності, для окремих видів вимог, та відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). З розрахунку наданого суду вбачається, що пеня по даному позову нарахована станом на 10.10.2016 року. Як зазначалось раніше позивач звернувся до суду 13.12.2017 року тому строк спеціальної позовної давності (щодо нарахування 14500,00 грн. - пені, штрафу, неустойки) позивачем пропущений. Позивач в судовому засіданні заявила клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до вимог ч. 4 ст.267 ЦК України Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, на думку суду в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн. за подачу позову до суду першої інстанції, що підтверджується платіжним дорученням № 1026 від 02.12.2017 року (а.с. 1). Позов задоволено на 66,1 відсотка заявлених вимог 28 271,56: (42771,56: 100)= 66,1, таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600: 100 х 66,1 %=1057,60 грн.. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial