Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернуся із зазначеною заявою, яку в судовому засіданні частково підтримав просив стягнути з відповідача майнової шкоди в розмірі 999,66 гривень та моральної шкоди в розмірі 1 000 гривень. Заявлені вимоги обґрунтовував наступним. Автомобіль був придбав у відповідача і в ході дії гарантії вийшов з ладу генератор та акумулятор. Звернувшись до відповідача із вимогою здійснити гарантійний ремонт, отримав часткову відмову. Генератор по гарантії було замінено, однак в заміні акумулятора було відмовлено, на переконання позивача, безпідставно. Представник відповідача вимоги не визнав та дав пояснення наступного змісту. Дійсно, позивач володіє автомобілем придбаним у відповідача на який розповсюджувалась гарантія. Однак, в зв'язку із порушенням умов договору автомобіль був знятий з гарантії. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними документи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 30 липня 2009 року між ТОВ "УкрАвтоЗаз-Сервіс" та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки "Шевроле Авео" реєстраційний номер "[NUMBER]" (а.с.4-7). Додатком № 2 до зазначеного правочину є гарантійні зобов'язання (а.с.8-11). Пунктами 1.1.; 1.9.; 1.9.2.; 1.11 - передбачено, наступне: "продавець надає покупцеві нового автомобіля гарантію, яка діє протягом 60-ти місяців від дня продажу автомобіля або 100 000 км його пробігу в залежності від того, що настане раніше (з обмеженнями дії гарантії на окремі деталі, вузли та агрегати після перших 24-х місяців експлуатації автомобіля); гарантійні зобов'язання продавця втрачають силу у разі не проходження, проходження не в повному обсязі або недотримання періодичності (строків проходження) регламентованого технічного обслуговування автомобіля; перелік деталей, вузлів і агрегатів, на які дія гарантії продовжується поширюватись протягом третього, четвертого і п'ятого року експлуатації автомобіля, якщо його пробіг з початку експлуатації не перевищує 100 000 км, в тому числі (1.11.8.) генератор. Акумуляторна батарея в даний перелік не входить. 13 квітня 2013 року двигун автомобіля, керованого позивачем, зупинився і виключилось усе електрообладнання, що не оспорювалось сторонами. Позивач звернувся до відповідача і автомобіль було доставлено на сервіс відповідача евакуатором за рахунок останнього. Даний факт також не спростовувався сторонами і був підтверджений обома сторонами. В ході перевірки було діагностовано вихід з ладу генератора автомобіля. Сторони не заперечували факт того, що генератор на автомобіль керований позивачем було замінено по гарантії, тобто за рахунок відповідача 8 травня 2013 року. Крім цього, на підтвердження даного факту представником відповідача були надані відповідні і підтверджуючі документи (а.с.48, 49). Перше технічне обслуговування позивач пройшов 14 вересня 2010 року з пробігом автомобіля 11 530 км (а.с.33, 44). Відповідно до специфікації автомобіля перше технічне обслуговування мало відбутися через 1 рік з дати продажу або в інтервалі 9 500 - 10 500 км (а.с.44). Два наступних технічних огляди були пройдені позивачем також у відповідача, відповідно 8 вересня 2011 року та 3 жовтня 2012 року (а.с.44). 15 квітня 2013 року позивачем було сплачено 999,66 гривень за здійснення робіт по заміні та придбання акумуляторної батареї на зазначений транспортний засіб (а.с.12). Позивач є інвалідом 2-ої групи (а.с.22,23). Представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що автомобіль було знято з гарантії в зв'язку із проходженням технічного огляду автомобіля поза пробігом визначеним специфікацією. При визначеному документацією коридорі допуску пробігу 9 500 - 10 500, позивачем було пройдено перший технічний огляд з пробігом автомобіля 11 530 км, тобто із перебільшенням пробігу на 1 530 км. Аналогічна інформація відображена і в листах інспекції з прав захисту споживачів на звернення позивача (а.с.18, 20). Так само, представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що акумуляторна батарея не була поміняна за гарантійним ремонтом, адже відповідно до умов гарантійних зобов'язань на дану деталь не розповсюджується гарантія із використанням автомобіля після продажу більш як два роки (пункт 1.11. гарантійних зобов'язань). Позивач зазначав і наполягав на тому факті, що причина виходу з ладу акумуляторної батареї є поломка генератора, заміна якого була здійснена по гарантії. Якби вийшов з ладу один акумулятор позивач би не звертався до відповідача із вимогою проводити гарантійний ремонт, продовжував пояснювати позивач. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував надані ними документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Продавець надає покупцю нового автомобіля гарантію, яка діє протягом 60-ти місяців від дня продажу автомобіля або 100 000 км його пробігу в залежності від того, що настає раніше (з обмеженням дії гарантії на окремі деталі, вузли та агрегати після перших 24-х місяців експлуатації автомобіля). Гарантія, протягом першого і другого року експлуатації автомобіля, поширюється на всі його оригінальні деталі, вузли й агрегати, за виключенням випадків, зазначених у пунктах 1.9 і 1.10 гарантійних зобов'язань. Перелік деталей, вузлів і агрегатів, на які дія гарантії продовжує поширюватись протягом третього, четвертого і п'ятого року експлуатації автомобіля, якщо його пробіг з початку експлуатації не перевищує 100 000 км наведений у пункті 1.11 гарантійних зобов'язань (пункти 1.1.; 1.2. та 1.3. гарантійних зобов'язань а.с.8). Як було встановлено, автомобіль був придбаний 30 липня 2009 року. Станом на день звернення позивача, а саме 13 квітня 2013 року автомобіль не пройшов 100 000 км. Таким чином, вимоги відповідача щодо гарантійних вимог до автомобіля були дотримані позивачем в цій частині. Представник відповідача стверджує, що оскільки позивач не пройшов у визначений документацією період пробігу автомобіля перший технічний огляд його автомобіль був знятий з гарантії. Аналогічне відображене і у листі № 486 від 23 квітня 2013 року (зворот а.с.36). Однак, навіть після припинення гарантійних зобов'язань відповідача, щодо автомобіля керованого позивачем, як виходить з суті зазначених документів відразу після проведення першого технічного обслуговування, що мало місце 14 вересня 2010 року, станом на 8 травня 2013 року відповідач, саме за гарантійними зобов'язаннями, а не як комерційний ремонт, виконав за власний кошт, як заміну так і придбав сам генератор на автомобіль керований позивачем. Тобто здійснив саме гарантійний ремонт. Такі обставини дають підстави суду дійти висновку, що гарантійні зобов'язання все ж таки продовжували свою дію станом на 8 травня 2013 року. Іншого представником відповідача не було пояснено в судовому засіданні і на запитання головуючого. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що акумуляторна батарея вийшла з ладу разом із генератором, суд вважає, що і заміна акумуляторної батареї мала бути здійсненою за гарантією, а не як комерційний ремонт. До такого висновку суд прийшов враховуючи, що за функціональним призначенням акумуляторна батарея автомобіля слугує для запуску двигуна автомобіля та тимчасового живлення електрообладнання автомобіля до моменту запуску двигуна, коли дану функцію починає виконувати генератор автомобіля. Останній, в свою чергу, підживлює акумуляторну батарею, в тому числі. Враховуючи, що генератор автомобіля вийшов з ладу та не перебирав на себе функції акумуляторної батареї після запуску двигуна, вихід з ладу генератора, на переконання суду, знаходиться у зв'язку із виходом з ладу акумуляторної батареї. Зазначене в останньому абзаці спростовує доводи відповідача щодо того, що акумуляторна батарея не підлягала ремонту за закінченням дворічного гарантійного ремонту, адже вихід з ладу акумуляторної батареї стало наслідком поломки генератора. В свою чергу нормами ЦК України визначено наступне. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Враховуючи зазначену і суперечливу позицію відповідача щодо виниклих правовідносин та встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідачем були порушені умови гарантійного зобов'язання на автомобіль керований позивачем, в зв'язку з чим з нього підлягають до стягнення витрати позивача понесені на придбання нової акумуляторної батареї та витрати пов'язані із її заміною, а доводи та вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають до часткового задоволення. Одночасно, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду. Судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання не провівши гарантійний ремонт за наявності на те підстав. Такими і неправомірними діями, як пояснював позивач, йому було спричинено моральної шкоди, адже він є інвалідом 2-ої групи і гроші йому конче необхідні на лікування, однак відповідач змусив його сплатити гроші своїми протиправними діями. Суд погоджується із такими доводами позивача та враховуючи характер правопорушення, глибину страждань, ступень вини відповідача, а також інвалідність позивача, суд вирішує стягнути грошової компенсації в розмірі 500 гривень якої, на переконання суду, буде достатньо для відшкодування спричиненої моральної шкоди. Одночасно, заявлена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, не відповідає дійсним обставинам справи і не може бути задоволена судом. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. ст. 15, 16, 23, 611 ЦК України. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вирішує наступне. Позивач був звільнений від сплати судових витрат за звернення до суду із даним позовом, оскільки є інвалідом 2-ої групи. Одночасно позивач міг бути звільненим від сплати судових витрат за звернення до суду із даним позовом в рамках дії Закону "Про захист прав споживачів". Позов підлягає до часткового задоволення, а отже з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог на підставі положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України. З відповідача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 487,20 гривень, як витрати за дві вимоги майнового характеру визначені підпунктом 1) пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial