Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 16 липня 2011 року у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16. У шлюбі [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка є неповнолітньою. [PERSON] зазначає, що спільне життя з [PERSON] не склалося, у них часто виникали непорозуміння, суперечки, конфлікти через різні погляди на сімейне життя і виховання дитини, несумісність характерів. Вони втратили почуття любові, поваги одне до одного, її намагання зберегти шлюб ніяких результатів не дали, тому близько 5 років тому припинили спільне проживання. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, його збереження буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, тому просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу та відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ", неповнолітню дочку [PERSON] залишити проживати з нею. Крім того, ставить питання про стягнення з відповідача на її користь витрат за оплату судового збору та витрат за надання правової допомоги в розмірі 4000 грн. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки - адвокат Брайляк Е. Я. на розгляд справи не з`явилась, направила на електронну пошту суду клопотання про проведення судового засідання без її участі та за відсутності її довірительки. Також зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу та щодо проживання дочки після розірвання шлюбу з матір`ю (позивачкою у справі), оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Водночас заперечує щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу, вважає, що заявлений розмір таких є завищеним і не відповідає складності справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2011 року у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16. У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 13). У шлюбі у позивачки та відповідача [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка є неповнолітньою та мешкає разом із матір`ю (а.с. 14, 15). Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже позивачці після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивачка просить залишити неповнолітню дочку після розірвання шлюбу проживати з нею, а відповідач не має заперечень з цього приводу, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина, суд вважає, що неповнолітню [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір`ю (позивачкою у справі). Водночас суд зауважує, що під час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини. Питання розподілу судових витрат суд вирішує наступним чином. Згідно з частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка зазначає, що у зв`язку з розглядом цієї справи вона понесла судові витрати, які складаються з судового збору та витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] надала суду квитанцію №146 від 21 вересня 2021 на вказану суму за надання послуг адвокатом Брайляк Е. Я., договір про надання правової допомоги №1009/21 від 10 вересня 2021 року, розрахунок суми витрат на правову допомогу та копію акта приймання - передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №1009 від 10 вересня 2021 року, в якому зазначена інформація про характер правової допомоги (послуги). Вартість послуг адвоката наведена в розрахунку, а саме: опрацювання матеріалів для подання позову - 500 грн, підготовка справи до суду - 1500 грн, представлення інтересів адвокатом в суді - 2000 грн. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, подане відповідачем заперечення щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу, з огляду на категорію справи, яка є незначною за складністю та не потребує багато часу для її підготовки, беручи до уваги те, що представник позивачки не брала участь у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1500 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На користь позивачки з відповідача слід також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі наведеного, ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial