Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

12 березня 2018 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» звернулось до суду з позовом до [PERSON], яким просили \~стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за послуги з газопостачання в розмірі 2 838 грн. 33 коп., 3% річних в розмірі 232 грн. 50 коп. та інфляційній витрати в розмірі 1 026 грн. 54 коп. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач є споживачем послуг по газопостачанню, які позивач надає за адресою [ADDRESS]. Проте в порушення зобовязання відповідач ухиляється від сплати наданих послуг, в зв'язку з чим у відповідача як споживача побутового газу виникла заборгованість перед позивачем за надані до її квартири послуги з газопостачання. Крім того, за невиконання відповідачем зазначених зобовязань вона має сплатити позивачу 3 % річних та інфляційні витрати. Представника позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив про їх задоволення.\~ Представником відповідача надано до суду відзив на цивільний позов, в якому позовні вимоги визнає частково, а саме борг, що виник з 01.01.2015 року, оскільки позивачем подано позов з порушенням строку позовної давності. До відзиву долучено клопотання про звільнення від сплати судового, оскільки відповідач є інвалідом першої групи інвалідності та звільнений від його сплати. Дослідивши надані учасниками справи докази в сукупності, суд встановив таке. Відповідно до Типового договору від 23.10.2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» та [PERSON], на підставі заяви відповідача, остання є споживачем послуг які є позивач надає за адресою [ADDRESS]. На ім'я відповідача позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідно до п. 1 Типового договору постачальник зобовязується постачати газ Споживачеві членам його сімї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, житловому будинку, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати наданні послуги з газопостачанню за встановленими цінами, у строк і на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п. 9 Типового договору споживач вносить платежі не пізніше 01 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, а у разі отримання платіжного документа, який виписує постачальник, оплачує його протягом 10 днів з дати, зазначеної у такому платіжному документі. Відповідно до п. 13 Типового договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором споживач сплачує за вимоги постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла на період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Свої зобов'язання за договором ПАТ "Миколаївгаз" виконало. Відповідно до абз.1 п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01.01.2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показами лічильників газу. Відповідно до п. 17 Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Відповідно до п.п.4 п. 29 Правил споживач зобов'язується вносити своєчасно плату за надані послуги з газопостачання. В порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач зобов'язання щодо сплати вартості послуг з газопостачання не виконувала, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 4 097 грн. 37 коп., яка складається з: основного боргу за період з 01.10.2014 року по 30.06.2015 року у розмірі 2 838 грн. 33 коп., інфляційних втрат в розмірі 1 026 грн. 54 коп., 3 % річних в розмірі 232 грн. 50 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, і серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, відповідач згідно наданого позову позовні вимоги визнавав лише частково та просив застосувати строк позовної давності до заявлених вимог,. Як вбачається із матеріалів справи, 25.01.2018 р. позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01.10.2014 року по 01.07.2015 року. Відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, оскільки листопад та грудень 2014 року, за які йому нараховано заборгованість, виходять за межі строку позовної давності, що відповідає змісту частини четвертої\~статті 267 ЦК України. Крім того, у\~статті 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі\~статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257\~ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судовий наказ відповідно до частини першої\~статті 161 ЦПК України, є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. \~\~\~\~ Отже, датою пред'явлення заяви про видачу судового наказу є 25.01.2018 р., з цієї дати перервалася позовна давність і необхідно відраховувати строк позовної давності. Оскільки, позивачем суду не надано доказів поважності причини пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову за межами строку позовної давності, і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вартість необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу за період з січня 2015 року по червень 2015 року, який складає 2 580 грн. 14 коп. З огляду на викладене, підлягають перерахунку і розмір інфляційних втрат та 3% річних, які складають 364 грн. 85 коп. та 212 грн. 69 коп. відповідно розраховуються наступним чином. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення"\~індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Частина перша статті 4 із змінами, внесеними згідно із\~Законом № 911-VIII від 24.12.2015 р., передбачає, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Інфляційні втрати підлягають обрахуванню за період з лютого 2015 року (наступного за місяцем, в якому виникла заборгованість) по грудень 2017 року, з урахуванням положень ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення", а саме: за лютий 2015 року - 9,76 грн. ( (184,07 грн.х105,3/100) - 184,07 грн.), за березень 2015 року - 39,76 грн. ((368,14х110,8/100) - 368,14 грн.), за квітень 2015 року - 77,31 грн. ((552,21 грн.х114,0/100)-552,21 грн.), за травень 2015 року - 36,78 грн. ((1671,60 грн.х102,2/100)-1671,60 грн.), за вересень 2015 року 59,34 грн. (2580,14 грн.х102,3/100)-2580,14 грн.), за листопад 2015 року - 51,60 грн. ((2580,14 грн.х102,0/100)-2580,14 грн.), за квітень 2016 року - 90,30 грн. ((2580,14 грн.х103,5/100)-2580,14 грн.), що разом складає 364 грн. 85 коп. За решту місяців у спірному період інфляційні витрати не нараховуються, оскільки індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації, визначений законодавцем. Разом з тим, 3% річних підлягають обрахуванню за період з лютого 2015 року по грудень 2017 року, за формулою ? = Сх3хД/365/100, де С - сума боргу, Д - кількість днів прострочки, та складають: за лютий 2015 року (28 днів прострочення) - 0,14 грн., за березень 2015 року (31 день прострочення) - 0,94 грн., за квітень 2015 року (30 днів прострочення) - 1,36 грн., за травень 2015 року (31 день прострочення) - 4,26 грн., за червень 2015 року (30 днів прострочення) - 5,72 грн., та за період з 01.07.2015 р оку по 31.12.2017 року - 194,04 грн., а всього 206 грн. 46 коп. Враховуючи вищевикладене та оцінивши всі надані докази та доводи сторін в сукупності, суд дійшов висновку, про можливість задоволення позову частково. З матеріалів справи судом вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом першої групи по зору, що підтверджується Довідкою МСЕК № 011077, а тому на підставі п. 9 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнена від стягнення судового збору. Згідно ст. 141 ЦПК України позивачу необхідно компенсувати витрати по оплаті судового збору за рахунок держави, в межах суми, зазначеної в квитанції, долученої позивачем до позову, а саме в розмірі 1 585 грн. 80 коп.

Outcome: partial