Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до ОС «Степове», яким просила суд визнати дії відповідача по відключенню електропостачання до садового будинку неправомірними, зобовязати відповідача поновити електропостачання до садового будинку позивача за власний рахунок, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 30000 грн. На обгрунтування свого позову [PERSON] зазначила, що відповідачем у липні 2016 року безпідставно та неправомірно відключено електропостачання до належного їй садового будинку, при цьому жодних попереджувальних приписів, та в решті акту на відключення абонента не надано позивачці. Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, труднощів у користуванні садовим будинком та земельною ділянкою, необхідності застосування додаткових зусиль для організації існування. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином про дату, час та місце його проведення, надавав раніше клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає, що відповідач з власної ініціативи не скористався доступом до справедливого суду, не надав доказів на обгрунтування правомірності своїх дій, тому, суд, своєю протокольною ухвалою, на підставі письмової згоди позивача на заочний розгляд справи за наявними в ній матеріалами, ухвалив розглянути дану справу у заочному порядку. Дослідивши зібрані по справі докази, вислухавши в судовому засіданні позивача, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних правових підстав: [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0599 га, цільове призначення «для ведення садівництва», яка розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський (Лиманський) район, Красносільська сільська рада, ОС «Степове», вул. Сорок Перша, ділянка № 2266 (за межами населеного пункту, (а.с.5)). На цій земельній ділянці розташований садовий будинок. [PERSON] є членом ОС «Степове» з 27.05.2005 року, що вбачається з членської книжки садовода № 008376. [PERSON] зідйснює платежі за спожиту електроенергію, що підтверджується численними квитанціями за 2014-2016 роки, які оглянуті в судовому засіданні. Судом встановлено, що електропостачання на садову земельну ділянку яка належить [PERSON] припинено 24.03.2016 року, що вбачається зі змісту звернення [PERSON] до Начальника ГУ НП в Одеській області, реєстраційний номер Г-3614 від 22.04.2016 року (а.с.7). Так само, саме припинення електропостачання у березні 2016 року вбачається з листа- відповіді Держенергонагляду у Південному регіоні № 28/10-10-445 від 18.04.2016 року (а.с.8). Факт відключення електропостачання садового будинку належного [PERSON] підтверджений актом за підписом трьох сусідів (акт від 29.12.2017 року). Згідно листа Національної комісії регулювання електроенергетики України №2495/09/17-11 від 11.04.2011 року всі питання щодо умови використання електричної енергії членами СТ та розрахунків за неї регулюються установчими документами товариства. Правовідносини між сторонами також врегульовані правилами Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 «Про затвердження правил користування електричною енергією для населення». Відповідно до п.п. 9.2 "Правил користування електричною енергією для населення" у разі заборгованості споживача за спожиту електроенергію власник мереж відключає електроустановки споживача у терміни і на строк, установлені та доведені постачальником електричної енергії. Відповідно до п. 36 Правил відновлення постачання електричної енергії здійснюється протягом 3 днів та у сільській місцевості 7 днів після усунення порушень. Відповідач не подав суду обгрунтованих пояснень та доказів на підтвердження правомірності своїх дій по відключенню садового будинку [PERSON] від електропостачання навесні 2016 року. Не надано доказів того, що [PERSON] має істотну заборгованість за спожиту електроенергію, навпаки, [PERSON] надала суду квитанції з яких вбачається, що вона оплачувала рахунки за спожиту електроенергію протягом 2014-2016 років. Судом встановлено з пояснень [PERSON], що електропостачання на її земельну ділянку поновлено відповідачем у грудні 2016 року, але пізніше знов припинено, і цей факт є предметом розгляду справи № 504/2450/17-ц (суддя Добров П.В.). В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, суд знаходить обгрунтованими вимоги позову в частині визнання відключення електропостачання садового будинку [PERSON] відповідачем неправомірним. Як наслідок, суд вважає правильним захист прав споживача електроенергії шляхом зобовязання відповідача, за власний рахунок, поновити електропостачання до садового будинку [PERSON] за епізодом відключення електропостачання у березні 2016 року. Вирішуючи питання стянення моральної шкоди з відповідача, суд виходить з наступного: Згідно із ч. ч. 1, 3, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У п. 9 Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернув увагу, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. [PERSON] у своєму позові послалась на те, що завдана їй моральна шкода полягає у моральних стражданнях, труднощів у користуванні садовим будинком та земельною ділянкою, необхідності застосування додаткових зусиль для організації існування. Крім того перебування у будинку протягом певного часу без електропостачання впливає на наявну у неї очну хворобу. Суд, враховуючи термін моральних страждань позивача, характер немайнових втрат, засилля, які необхідні для їх відновлення, стан здоровя позивача, вважає, що справедливою сатисфакцією завданої моральної шкоди буде відшкодування позивачу у сумі 1000 грн. Таким чином позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. За правилом ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір за вимоги немайнового характеру повністю, та пропорційно задоволеній частці вимог майнового характеру. Решту судового збору слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід ІІ групи (пенсійне посвідчення № [NUMBER]). На підставі наведеного,

Outcome: partial