Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та приватного підприємства «Тандем» про визнання інформації недостовірною та її спростування, зобов'язавши ПП "Фірма Тандем" опублікувати спростування у триденний строк з дня набрання рішенням законної сили, мотивуючи тим, що [INFO] року у Роменській міській газеті "Тандем-прес" у [NUMBER] на стор. 7 опубліковано статтю під назвою "[INFO]", автором якої є [PERSON] Інформація, викладена автором статті, є недостовірною, наклепницькою та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Оприлюднена інформація в статті "[INFO]" не відповідає дійсності, а саме: "несучі бетонні плити будинку 14 а тріснули в період будівництва 14 б", "багатотонні вантажівки їздили прямо поруч зі стіною 14 а, щоб не витрачати кошти на облаштування дороги на безпечній відстані від нього, як було вказано у проекті". Така сама випадковість спіткала мешканців будинку по вулиці Руденка, 8 Б, поблизу якої зводив [PERSON] свою наступну будівлю. І також з'явились тріщини у помешканнях людей, що продовжують розширюватись, несучи загрозу конструкції будівлі та життю власників квартир", "що забув він відновити зруйновану під час цього ж будівництва проїжджу частину вулиці Руденка". "Так досвід будівництва в нього є, але це сумнівний досвід, омитий сльозами людей, яких спіткало горе поселитись колись поблизу місць його майбутніх будівель. То чи варто вірити в чергові обіцянки. Тим більше, що і підхід у потенційного забудовника не змінився. Знову планована будівля почала зростати, тепер з 7-ми, як вказано у ПДП до 10-ти поверхів, хоча це не затверджено рішенням сесії, міськради..." " незважаючи на будь-які чергові висновки, чергової купленої замовником експертизи". Вимоги, поширені відповідачами не відповідають дійсності та порушують його право на повагу до честі та гідності та право на недоторканість ділової репутації. Викладені у статті факти спростовуються технічними обстеженнями та Актом прийому будинку по вул.Пролетарської солідарності, 14 Б в експлуатацію. Вважає, що на підставі норм ст.ст. 270, 275, 277 ЦК України, має право на спростування недостовірної інформації опублікованій у газеті "Тандем". У ході розгляду справи представник позивача надала заяву про відмову від позовних вимог до [PERSON] та закриття справи в цій частині. (а.с. 44). У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі угоди про надання правових послуг, [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що [PERSON] написала заяву на ім'я керівника газети "Тандем" про спростування інформації, викладеної у її листі, тому вони відмовились від позовних вимог до неї. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності та угоди про надання правової допомоги [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, дав пояснення аналогічні викладеним у письмовому запереченні (а.с. 16-19). Пояснив, що інформація викладена у листі є оціночною стосовно існуючих фактів, тобто тріщин які дійсно є у будинку по вул. Пролетарської солідарності, 14 а. Лист [PERSON] надрукований дослівно, ніякого редагування чи коментарів з боку газети "Тандем" у листі не здійснювалось. Умислу редакції газети на поширення неправдивих відомостей також не було. Редакція не може перевіряти достовірність кожної інформації, яка міститься у листах громадян, крім того в газеті є застереження, що редакція газети не несе відповідальність за достовірність інформації, викладеної в публікаціях громадян. До того ж в газеті "Тандем" була надрукована стаття [PERSON], якою він спростовує думку [PERSON] та висловлює свою думку щодо вищезгаданих фактів. До того ж газета не може без згоди чи звернення автора листа [PERSON] спростовувати інформацію, викладену в її листі, оскільки таким чином порушать її авторське право, [PERSON] з приводу спростування інформації, викладеної в її листі, до редакції газети "Тандем-прес" офіційно не зверталась. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у межах, наданих сторонами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Свідок [PERSON] У судовому засіданні пояснила, що текст спростування підписала власноручно, але вона не згодна на публікацію спростування у запропонованій газетою редакції. Своє спростування вона ще не написала і взагалі не збирається його писати, оскільки тріщини на будинках дійсно є, людям потрібно щось робити, щоб не завалились їх будинки, тому збирається писати доповнення до свого відкритого листа. Чому визнавала позов, будучи по справі відповідачем, не пам'ятає, а заяву щодо спростування написала просто так, для зразку. Не заперечує, що телефонувала до редакції газети "Тандем" і запитувала, чи можна опублікувати спростування, їй пояснили, що доки не буде рішення суду, вони нічого не опублікують. Телефонувала теж просто з цікавості, спростування публікувати не збирається, так як вважає, що тріщини пішли саме через будівництво, це її особиста думка, а технічним експертизам, проведеним на замовлення позивача, вона не довіряє. До того ж так думає уся ініціативна група, головою якої вона є. Судом встановлено, що [INFO] року на сторінці № 7 випуску [NUMBER] газети «Тандем-прес", в рубриці «Новини нашого міста, надруковано статтю голови ініціативної групи [PERSON] "[INFO]", де, наряду з іншими є наступні вислови: "несучі бетонні плити будинку 14 а тріснули в період будівництва 14 б", "багатотонні вантажівки їздили прямо поруч зі стіною 14 а, щоб не витрачати кошти на облаштування дороги на безпечній відстані від нього, як було вказано у проекті". Така сама випадковість спіткала мешканців будинку по вулиці Руденка, 8 Б, поблизу якої зводив [PERSON] свою наступну будівлю. І також з'явились тріщини у помешканнях людей, що продовжують розширюватись, несучи загрозу конструкції будівлі та життю власників квартир", "що забув він відновити зруйновану під час цього ж будівництва проїжджу частину вулиці Руденка". "Так досвід будівництва в нього є, але це сумнівний досвід, омитий сльозами людей, яких спіткало горе поселитись колись поблизу місць його майбутніх будівель. То чи варто вірити в чергові обіцянки. Тим більше, що і підхід у потенційного забудовника не змінився. Знову планована будівля почала зростати, тепер з 7-ми, як вказано у ПДП до 10-ти поверхів, хоча це не затверджено рішенням сесії, міськради..." " незважаючи на будь-які чергові висновки, чергової купленої замовником експертизи" . Судом також встановлено, що [INFO] опубліковано газетою Тандем-прес за зверненням його автора [PERSON] Відповідно Технічного висновку ТОВ "НОМАКПРОЕКТ" про деформацію 9-ти поверхового жилого будинку по вул.Пролетарській, 14 а в м.Ромни від 19 березня 2010 року величина тріщин в окремих панелях будинку по відношенню до зафіксованих у 2007 році не змінилася. Нових тріщин, характерних для деформації конструкції споруди не виявлено. Окремі відлущення шарів декоративного опорядження пов'язані з атмосферними впливами (а.с. 24). Аналогічним обстеженням, проведеним у 2007 році встановлено, що тріщини в панелях не носять силовий характер... на окремих стінових панелях видні сліди ударів і деформацій, пов'язаних з ними, які могли бути здійснені при складуванні та монтажі (а.с. 31) не пов'язані з осадкою, просадкою основанія і динамічним впливанням на грунти основанія від транспорту (а.с. 33). Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в м.Ромни по вул. Пролетарської солідарності, 14 а від 28 липня 2013 року № 5 вбачається, що будинок побудований згідно проекту ДПТ центральної частини міста, затверджений сесією міської ради 27.04.2012 року, містобудівний розрахунок НДПТ містобудування липень 2013 року (а.с. 38 п. 8). з листа-відповіді т.в.о. начальника ДІСГ в Сумській області вбачається, що порушення вимог земельного законодавства щодо виділення та користування земельною ділянкою по вул.Пролетарської Солідарності, 14 В не виявлено (а.с. 39). Ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гласить «Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати i передавати iнформацiю та ідеї без втручання органів державної влади i незалежно вiд кордонiв. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати лiцензування діяльності радiомовних, телевізійних або кiнематографічних пiдприємств". В статті 34 Конституції України «Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя». Стаття 32 Конституції України проголошує, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Ст. 2 ЗУ "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" визначає, що свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації, крім випадків, визначених законом, коли обмеження цього права необхідно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦК України, наряду з іншими правами, фізична особа має право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. Згідно зі ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації у друкованих засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації у тому ж засобі масової інформації; вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію; спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила; у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно ст. 30 Закону України "Про інформацію" 1. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. 2. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. У своїй практиці ЄСПЛ розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється ст. 10 Конвенції (див. наведене вище рішення у справі Lingens v. Austria, § 46). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: «... 11. ...Критична оцінка певних фактів ... не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Однак якщо при цьому допускаються образа чи порушення інших захищених законом прав особи (розголошення без її згоди конфіденційної інформації, втручання в приватне життя тощо), то це може тягти за собою відшкодування моральної шкоди...» Згідно теоретичного визначення Лист ? аналітичний жанр журналістики, у якому у формі звернення до конкретної особи, групи осіб чи громадськості висловлюється авторська позиція, дається оцінка фактам, подіям і явищам, аналізуються і оцінюються вчинки і погляди адресата. Частинами 1, 2 статті 17 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів " передбачено, що у разі розгляду судом спору щодо завданої моральної (немайнової) шкоди між журналістом або засобом масової інформації як відповідачем та політичною партією, виборчим блоком, посадовою особою (посадовими особами) як позивачем суд вправі призначити компенсацію моральної (немайнової) шкоди лише за наявності умислу журналіста чи службових осіб засобу масової інформації. Суд враховує наслідки використання позивачем можливостей позасудового, зокрема досудового, спростування неправдивих відомостей, відстоювання його честі і гідності, ділової репутації та врегулювання спору в цілому. З урахуванням зазначених обставин суд вправі відмовити у відшкодуванні моральної шкоди. Умислом журналіста та/або службової особи засобу масової інформації є таке їх/її ставлення до поширення інформації, коли журналіст та/або службова особа засобу масової інформації усвідомлювали недостовірність інформації та передбачали її суспільно небезпечні наслідки. Згідно з вимогами ч.ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, відносяться витрати, пов'язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Нормою ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої суд ухвалив рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З викладених норм чинного законодавства України та встановлених судом фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач, вважаючи розповсюджену про нього інформацію недостовірною, наклепницькою та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, та маючи право на вибір способу спростування розповсюдженої щодо них негативної інформації у вигляді права на відповідь у друкованому засобі масової інформації та шляхом звернення до суду з позовом, обрав судовий варіант. При цьому позивач також опублікував свій лист у газеті "Тандем-прес" з викладенням свого бачення вищевказаної проблеми, фактично скористався правом на відповідь на лист [PERSON], про що в судовому засіданні пояснив представник відповідача і не заперечувала представник позивача. Суд вважає доведеним той факт, що тріщини на будинках по вул. Пролетарської солідарності, 14 А та Руденка, 8Б дійсно існують, що визнали у судовому засіданні сторони і вбачається з експертних висновків. Думку, викладену у листі [PERSON], що ці тріщини пішли внаслідок будівництва суд вважає оціночною, оскільки у листі висловлене припущення на підставі громадської думки (думки ініціативної групи) щодо причин появи тріщин. До того ж з тексту статті вбачається, що "така сама "випадковість" спіткала мешканців будинку по вул.Руденка, 86, а не 8 Б, щодо якого позивач у позовній заяві просить визнати інформацію недостовірною. Це ж стосується і вислову " багатотонні вантажівки їздили прямо поруч зі стіною, 14 а, щоб не витрачати кошти на облаштування дороги на безпечній відстані від нього, як було вказано у проекті", оскільки те, що вантажівки там їздили сторони не заперечували, тобто такий факт існував, а з якою метою - це припущення ініціативної групи та автора листа. Сумніватись у досвіді позивача також право громадян, яке не може бути визнано недостовірною інформацією. Що ж стосується вислову "незважаючи на будь-які чергові висновки, чергової купленої замовником експертизи", то такий вислів неможливо вважати безперечно неправдивою інформацією, оскільки за поясненням представника позивача експертизи проводились на замовлення позивача та за його кошти оплачувались. Разом з тим суд не встановив умислу відповідача ПП "Фірма "Тандем" щодо поширення неправдивої інформації щодо позивача, а позивач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надав доказів, яка саме шкода завдана честі, гідності та діловій репутації позивача і в чому ця шкода полягала. Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На даний час це питання врегульоване Законом України " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Відповідно до ст. 1 Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивіьних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2014 року становить 1218 грн., відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». У судовому засіданні [PERSON] брав участь як представник позивача за довіреністю та на підставі договору про надання правової допомоги та отримав згідно неї 1500 грн. (а.с. 54). Тому за час, витрачений особою, як надає правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги, на підготовку матеріалів та складання заперечення , а також з урахуванням складності справи та часу, затраченого у судовому засіданні, слід стягнути з позивача на користь відповідача 1200 грн. Витрат на оплату правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved