Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

03 червня 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", в якому просить стягнути грошові кошти за договором банківського вкладу № 307231/27131/5-14 Депозит "Стандарт" в розмірі 200 000,00 грн. та нараховані проценти. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 06 листопада 2014 року між нею та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" укладений Договір строкового банківського вкладу № 307231/27131/5-14 Депозит "Стандарт", відповідно до умов якого, вона внесла грошові кошти в національній валюті у розмірі 200 000,00 грн. строком дії договору до 06 квітня 2015 року включно із виплатою 24 % річних. Після закінчення строку дії договору відповідач в порушення умов зазначеного договору, вказаний вклад не повертає, незважаючи на неодноразові її звернення щодо повернення зазначених грошових коштів. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 200 000 грн. вкладу та проценти за вкладом від моменту закінчення строку дії договору до моменту рішення суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові. Статтями 526 та 1058 ЦК України встановлено, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Відповідно до п. 6 укладеного між сторонами договору після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", які разом із договором-заявою, укладеним сторонами, складають договір банківського вкладу і є його невід'ємними частинами (п. 9 договору). Згідно із п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається Вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Судом встановлено, що 06 листопада 2014 року за умовами договору, укладеного сторонами відповідно до ст.ст. 634, 1058 ЦК України у формі приєднання вкладником до Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з підписанням договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» № 307231/27131/5-14, позивач передав банку кошти в сумі 200 000 гривень, терміном до 06 квітня 2015 року (п. 1 договору), а банк зобов'язався повернути кошти та сплатити 24 % річних за користування ними. Як вбачається з матеріалів справи, в день закінчення строку дії договору та повернення депозиту вкладнику - 06 квітня 2015 року, позивач звернулася до банку з заявою про повернення їй депозиту (а.с. 9), чим засвідчила свій намір припинити дію договору. 08 квітня 2015 року позивач подала до банку заяву про перерахування їй депозиту на її особистий рахунок, відкритий у ТВБВ ІІ типу № 10003/0528 філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" (а.с. 10). У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти, однак кошти за банківським вкладом позивачу повернуті не були (а.с. 12). 19 травня 2015 року позивач знову звернулась до банку з вимого про повернення їй депозиту готівкою негайно (а.с. 11), яка також залишилась без задоволення. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути депозитні кошти в розмірі 200 000 грн. Вирішуючи спір в частині стягнення суми відсотків, суд приходить до висновку, що проценти за банківським вкладом стягуються за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику. Така правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 29 травня 2013 року та 28 січня 2015 року (справа № 6-39цс13 та 6-247цс14 відповідно). Таким чином, проценти за банківським вкладом, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за прострочений строк до дня ухвалення рішення у даній справі, тобто з 07 квітня 2015 року до 07 липня 2015 року, складають 12 098 грн. 63 коп., виходячи з добутку 200 000 грн. суми вкладу, 92 днів простроченого строку повернення вкладу (з моменту закінчення строку дії договору до моменту ухвалення рішення у справі) та 24% річних, поділеного на 365 календарних днів та на 100. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 120,99 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved