Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

У лютому 2018 року Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» звернувся до суду з зазначеним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] 6 193 грн. заборгованості за утримання гаражного боксу, 3 874 грн. 94 коп. інфляційних втрат, 483 грн. 83 коп. - 3% річних, а всього 10 551 грн. 77 коп. В обґрунтування позову вказують, що [PERSON] є власником гаражного босу [NUMBER] на території Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», при цьому в порушення статуту кооперативу та цивільного законодавства України не виконує зобов'язання щодо сплати внесків до кооперативу. Заборгованість за утримання гаражного боксу обрахована з 01.01.2011 року до 01.01.2018 року і склала 6 193 грн. З огляду на зазначене, просили про задоволення позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні подав заяву в якій здійснено перерахунок заборгованості за період з 01.02.2015 року по 30.10.2017 року у розмірі 2 855 грн., також перераховано з 01.02.2015 року по 01.10.2018 року інфляційні втрати у розмірі 798 грн., та 3% річних у розмірі 186 грн. 41 коп. Представник відповідача заперечив проти позову подавши до суду заяву про застосування строків позовної давності, крім того зазначив, що гаражний бокс [NUMBER] в Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» 31.10.2017 року був проданий [PERSON], а отже останній не має нести витрати по його утриманню. Суд, вивчивши позовну заяву, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази встановив наступне. Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» знаходиться за адресою [ADDRESS]. Земельна ділянка кадастровий номер: [NUMBER] знаходиться в користуванні кооперативу згідно договору оренди від 22.12.2004 року Київської міської ради, посвідченому 16.11.2004 року зареєстрований в реєстрі за №17-11464. Згідно ст. 6 Закону України «Про кооперацію», кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до ст.ст. 8, 15 Закону України «Про кооперацію», статут кооперативу є правовим документом, що регламентує його діяльність. Згідно Статуту від 28.02.2008 року Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахункові та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося учасниками справи, що [PERSON] був членом Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» та власником гаражного боксу [NUMBER] і згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно лише 30.10. 2017 року продав вказаний гаражний бокс. Відповідно до п.9.3 статуту Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», член кооперативу зобов'язаний дотримуватися положень статуту, рішень загальних зборів, правління, ревізійної комісії кооперативу: -вчасно і в повному обсязі вносити встановлені статутом і загальними зборами внески; -нести тягар витрат на утримання, ремонт гаражного приміщення, що належить членові кооперативу на правах особистої власності. За правилами ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, обов'язок сплати експлуатаційних внесків у [PERSON], як власника гаражного боксу був по 30.10.2017 року. Згідно витягів з протоколів за підписом голови правління, розмір сплати щомісячних експлуатаційних внесків встановлювався рішеннями загальних зборів Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» і за 1,2 квартал 2015 року складали 60 грн; за 3,4 квартал 2015 року складали 80 грн., з 12.04.2017 року складали 125 грн. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» володів інформацією про неналежну оплату по утриманню гаражного боксу [NUMBER], при цьому звернувся до суду з позовом до [PERSON] лише в лютому 2018 року. Згідно з положеннями ч. 3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, враховуючи зміст заяви про застосування строку позовної давності, поданий розрахунок, час звернення до суду та дату відчуження відповідачем гаражного боксу [NUMBER], суд вважає, що заборгованість зі сплати коштів за експлуатацію вказаного гаражного боксу з [PERSON] може бути стягнута лише за період з 05.02.2015 року до 30.10.2017 року. З огляду на зазначене, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість зі сплати коштів за експлуатацію гаражного боксу [NUMBER] в Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» в межах строку позовної давності, а саме за період з 05.02.2015 року до часу відчуження гаражного боксу у розмірі 2 855 грн. За ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку за період з 05.02.2015 року по 01.10.2018 року інфляційні втрати із суми заборгованості склали 797 грн. 80 коп., а 3% річних складають 186 грн. 41 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи зазначене, час звернення до суду, надані розрахунки, позовні вимог підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. За таких обставин, з огляду на часткове задоволення позову, звільнення відповідача від сплати судових витрат, питання розподілу судових витрат, понесених позивачем вирішується в порядку ст. 141 ЦПК України і компенсується позивачу за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial