Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання батьківства, в якій просив визнати його батьком [PERSON]. Зазначав, що проживав однією сім'єю з громадянкою [PERSON], 1980 р.н., і під час цього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При реєстрації народження він був зазначений батьком [PERSON], а при реєстрації дочки батько був записаний згідно з положеннями ст. 135 СК України за вказівкою матері, оскільки він був відсутній в той період через зайнятість по роботі. [INFO] [PERSON] померла і їх дочка [PERSON] стала такою, що офіційно не має батьків. Однак, посилаючись на те, що він її біологічний батько, все життя піклувався про неї, виховував та утримував, тому просив визнати себе її батьком. Під час розгляду справи збільшив свої вимоги та просив додатково зобов'язати орган РАЦС - Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про реєстрацію [PERSON], змінивши запис про батька та змінивши її прізвище на "[PERSON]". В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити. Представник позивача до суду не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву, якою проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача та свідків [PERSON], [PERSON], перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO], її мати [PERSON], а батько - [PERSON]. Реєстрація її народження була вчинена 7 лютого 2007 року Міським відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 397. На час реєстрації народження [PERSON], її мати не перебувала у будь-якому зареєстрованому шлюбі, тому її батько був записаний зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України. За загальним правилом, визначеним ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. В тому разі, коли такої спільної заяви батьків, які не перебувають в шлюбу, немає, то запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ст. 135 СК України). [INFO] [PERSON] померла і рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради її дочці був наданий статус дитини-сироти та тимчасово влаштовано до сім'ї [PERSON] - матері позивача. В той же час, [PERSON] останні близько десяти років постійно проживала однією сім'єю з позивачем, вела з ним спільне господарство, вони разом планували та витрачали бюджет, виховували дітей, в тому числі, він опікувався дочкою [PERSON], виховував її, забезпечував всіх необхідним для повноцінного проживання та розвитку. Це підтверджується довідками із сільської ради та зі школи де навчається дитина, письмовими поясненнями сусідів, показаннями свідків, а також відео- та фото-документами. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON], [INFO], проте він не був зазначений батьком при реєстрації її народження. Статтею 125 СК України визначено, що походження дити від батьків, що не перебувають у шлюбі між собою може також бути визначено за рішенням суду. Це передбачено і статтею 128 СК України, положення якої також визначають, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини, при цьому такий позов може бути прийнятий судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу (її положення зазначені вище). Враховуючи, що під час розгляду справи було встановлено, що позивач є батьком [PERSON] і при реєстрації її народження були дотримані вимоги ст.ст. 125, 128 та 135 СК України, тому його можливо визнати її батьком. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Виходячи з визнання [PERSON] батьком [PERSON] та його бажання повністю узаконити своє батьківство, тому суд вважає за можливим зобов'язати орган реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про її народження, зазначивши його її батьком та змінивши її прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]", а інші записи залишити без змін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved