Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

22 травня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" (далі - ТОВ МСП "Ніка-Тера") звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просив визнати дії приватного нотаріуса ММНО Нікітіна Р.В. з вчинення виконавчого напису від 22 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 186, про стягнення з ТОВ МСП "Ніка-Тера" на користь компанії "Sandypool Limited" заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 628 992,08 доларів США та 1607,05 євро за період з 02 березня 2015 року по 22 березня 2015 року за кредитним договором № V/03/08/04 від 03 серпня 2004 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142 000 грн. протиправними; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 365 грн. 40 коп. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при вчиненні зазначеного виконавчого напису, нотаріусом були проігноровані надані ЗУ "Про нотаріат" повноваження та порушені вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін'юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, а саме вчинив виконавчий напис за відсутності підтвердження безспірності вимог та за відсутності підтвердження, що минуло не більше року з дня виникнення права вимоги стягувача. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала з викладених в ньому та письмових поясненнях підстав, просила про задоволення позову. Представник відповідача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову з викладених в письмових запереченнях підстав. Дослідивши матеріали прави, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 22 березня 2015 року до приватного нотаріуса ММНО Нікітіна Р. В. від компанії "Sandypool Limited" надійшла заява про вчинення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 186, про стягнення з ТОВ МСП "Ніка-Тера" на користь компанії "Sandypool Limited" заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 628 992,08 доларів США та 1607,05 євро за період з 02 березня 2015 року по 22 березня 2015 року за кредитним договором № V/03/08/04 від 03 серпня 2004 року із змінами та доповненнями . В заяві представник стягувача вказує, що всього за період дії кредитного договору - з 04 жовтня 2004 року по 01 грудня 2014 року заборгованість позичальника по нарахованим та несплаченим відсоткам становить 628 992,08 доларів США та 1607,05 євро. Останній платіж нарахованих відсотків позичальником був сплачений 02 грудня 2014 року, що свідчить про визнання позичальником свого боргу та перериває строк позовної давності. Враховуючи вищенаведене , представник стягувача просить скласти виконавчий наис нотаріуса про стягнення з ТОВ МСП "Ніка Тера" заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам за вказаним кредитним договором за період з 02 березня (долари США) та з 27 лютого (євро) 2015 року по 22 березня 2015 року . До заяви стягувачем було додані наступні документи: - оригінал кредитного договору № V/03/08/04 від 03 серпня 2004 року, укладений між боржником та стягувачем, а також додаткових угод до нього №1-12, які були зареєстровані в установленому чинним законодавством України порядку в управлінні НБУ в Миколаївській області, про що видано Реєстраційні Свідоцтва та відповідні додатки до нього ( завірені копії зазначених Свідотств також додані до заяви). За умовами договору кредитор надає позичальнику (ТОВ МСП "Ніка-Тера" ) кредит на суму 3 000 000 доларів США та 160 000 євро строком з 03.08.2004 року по 31 грудня 2020 року включно. Пунктом 2.3 вказаного Договору обумовлено відсоткову ставку за користування кредитом у встановленому розмрі річних відсотків, які розраховуються щомісяця, виходячи з фактичного періоду користування кредитними коштами на фактичну суму заборгованості за кредитом. - оригінал виписки № 11 та 1\\2 по кредитному рахунку по кожній валюті окремо від 17 лютого 2015 року, але з зазначенням, що станом на 01.12.2014 року . - оригінал Висновку № 1\\08\\12 від 19 січня 2015 року старшого судового експерту МВ ОНДІСЕ Дзюбак К.М. експертного економічного дослідження документів фінансово-кредитних операцій за заявою представника кредитора від 08.12.2014 року, в якому міститься висновок , що "...розмір заборгованості за нарахованим та несплаченим відсотками за кредитним договором №V/03/08/04 за період з моменту його укладення по 01 грудня 2014 року з урахуванням строку позовної давності документально та нормативно підтверджується у зазначеній сумі" - довіреність представника компанії "Sandypool Limited" Тригуба В.І. - Свідоцтво від 19 березня 2015 року , видане приватним нотаріусом ММНО Димовим О.С. в тому, що ним на підставі ст. 84 ЗУ "По нотаріат" 03 березня 2015 року передано заяву компанії "Sandypool Limited" ТОВ МСП "Ніка-Тера" . Заява містила відомості щодо необхідності перерахування суми заборгованості за кредитним договором № VIL/18/05/05 в семиденний термін після одержання заяви. Заява була передана поштою та 06 березня 2015 року була отримана . 22 березня 2015 року приватним нотаріусом Нікітіним Р.В. на підставі зазначеної заяви та доданих до неї документів був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 186, про стягнення з ТОВ МСП "Ніка-Тера" на користь компанії "Sandypool Limited" заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі628 992,08 доларів США та 1607,05 євро за період з 02 березня 2015 року по 22 березня 2015 року за кредитним договором № V/03/08/04 від 03 серпня 2004 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142 000 грн. Згідно довідки про результати проведення позапланової перевірки приватного нотаріуса ММНО Нікітіна Р.В. за зверненням, яка проведена за дорученням Міністерства Юстиції України комісією Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в травні 2015 року, виконавчі написи вчинені відповідно до Глави 14 Закону України Про нотаріат, Переліку документів ..., затв. Постановою КМУ № 1172, глави 16 розділу ІІ Порядку. Неодноразові порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій або грубе порушення закону, що завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян відсутні. Підстави для вжиття заходів реагування, передбачених ст.12 ЗУ «Про нотаріат», відсутні. Роз'яснено право на оскарження виконавчих написів виключно у судовому порядку. В той же час, з листа Міністерства Юстиції України від 26.05.2015 року «Про результати розгляду скарги ТОВ «МСП Ніка-Тера», вбачається, що перевіркою встановлені певні порушення приватним нотаріусом Нікітіним Р.В. положень глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні зазначених виконавчих написів (в тому числі за реєстровим номером № 188), а також роз'яснено, що питання щодо законності вчинених нотаріальних дій та визнання їх недійсними вирішуються в судовому порядку. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а також те, що відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, і кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як визнання дій нотаріуса з вчинення виконавчого напису протиправними. Згідно ч.2 статті 50 Закону України «Про нотаріат» особа має право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта, якщо такі дії чи акти стосуються її прав та інтересів. Таким чином належним способом захисту є звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні. При цьому, відповідно до абзаців 2 та 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» (із змінами), з урахуванням вимог ЦПК, у резолютивній частині рішення по таким справам, зокрема, при задоволенні позову про оскарження нотаріальних дій суд має зазначити, які саме нотаріальні дії, коли і ким вчинені, скасовуються. Задовольняючи позов про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії, суд в резолютивній частині рішення зазначає про скасування постанови (іншого відповідного акта) про це (з наведенням дати і органу, що її прийняв) і яку нотаріальну дію та хто повинен вчинити. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не було вжито всіх дій, наданих йому в межах повноважень Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, щодо перевірки необхідних і обов'язкових умов, за яких може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса, а саме - підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, а також що з дня виникнення права вимоги минуло не більше одного року. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженої постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи усі вказані документи були надані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії . Відповідно до правової позиції щодо того яким чином підтверджується безспірність заборгованості висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15, з якої вбачається, що безспірність заборгованості підтверджують виключно документи, передбачені Переліком (постанова КМУ від 29.06.1999 року № 1172), нотаріус лише перевіряє наявність цих документів, а не вирішує спір між стягувачем та боржником. А відтак, нотаріус не тільки не зобов'язаний, а взагалі не має повноважень встановлювати та перевіряти наявність заборгованості з наданих стягувачем документів, в тому числі наданої виписки по рахунку боржника. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. За такого, нормами діючого законодавства не передбачений саме обов'язок нотаріуса при наявності вищевказаних, передбачених законодавством документів, додатково пересвідчитись у наявності усіх необхідних умов для вчинення нотаріальної дії, в тому числі і відкласти вчинення нотаріальної дії для перевірки відповідності наданих заявником документів та перевірки відсутності зацікавлених осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Посилаючись на вказану норму закону, позивач звернувся до суду з позовом. Але фактично зміст позовної заяви свідчить про оспорювання позивачем суми та факту заборгованості перед компанією за відсотками по кредитному договору -таким чином, фактично предметом позову є спір про право. У п. 16 Постанови Пленуму ВССУ N 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" зазначено: "Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону N 3425-XII). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства". У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. При цьому для суду не є важливим який предмет позову визначив позивач. Суд має право визначити предмет позову відповідно до вимог закону, якщо саме на це спрямована підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні). Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, заявлений позов є за своєю цивільно- процесуальною природою позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачем заперечується наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому напису і за період, який вказаний у виконавчому напису. Захист порушеного права за таких обставин, мав би здійснюватися судом в позовному порядку за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тобто в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права (шляхом визнання протиправними дій нотаріуса) не має такого необхідного і передбаченого цивільним законодавством правового наслідку, як захищене судом порушене право позивача. Оскільки при задоволенні позову і визнання дій нотаріуса протиправними, чинність виконавчого напису не припиняється і він підлягає виконанню до того часу, поки не буде виконаний, або визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Встановлення правомірності дій нотаріуса при вчиненні виконавчого напису, є наряду з іншим тільки однією з правових підстав для захисту порушеного в зв'язку з цим конкретно визначеного права під час розгляду справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а не способом захисту права як таким. Як пояснили представники сторін в судовому засіданні , позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до Компанії «Sandypool Limited» про визнання виконавчого напису нотаріуса № 186 від 22 березня 2015 року таким, що не підлягає виконанню. Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі та законодавчі акти, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, у їх сукупності, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання дій приватного нотаріуса з вчинення виконавчого напису протиправними не відповідає вимогам закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог з зазначених вище підстав, що не перешкоджає позивачу звернутися до суду за захистом своїх прав у визначений законом спосіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 365, 40 коп. , сплачений при подачі позову, стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed