Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Роздільнянської міської ради Одеської області, в які просить визнати за ним право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по [ADDRESS], який належав [PERSON], померлій [INFO]. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, суду позивач пояснив, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок по [ADDRESS]. Заповіт [PERSON] за життя не залишила, а тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач по справі - син померлої [PERSON], інших спадкоємців першої черги за законом не має. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. На підставі його заяви була заведена спадкова справа. Однак в видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме в зв'язку з невідповідністю правовстановлюючого документу на об'єкт нерухомості. Так спадкодавцем було придбана за вказаною адресою квартира, в період життя було зроблено прибудову, здано новий об"єкт в експлуатацію як житловий будинок, отримано державний акт про право власності на земельну ділянку, на якій розташований новостворений об"єкт. Однак при житті спадкодавець на новостворений об"єкт не отримала свідоцтво про право власності та не зареєструвала його в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Тому після відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, за захистом своїх прав звернувся з даним позовом до суду та просив в судовому порядку визнати за ним право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по [ADDRESS], який належав [PERSON], померлій [INFO].(а.с.3-4) Представник відповідача - Роздільнянської міської ради Прибилов О.О., який діяв на підставі доручення, позов визнав та просив його задовольнити. Третя особа - [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги [PERSON], не заперечувала проти визнання за ним права власності на належну [PERSON] квартиру, як на будинок, в суді заявили, що між ними не існує будь-яких спорів стосовно будинку і земельної ділянки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та представлені докази, оглянувши спадкову справу, прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 01.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 178 (а.с.5). При житті [PERSON] належала квартира [ADDRESS], що підтверджується: · випискою з рішення виконкому Роздільнянської міської ради за №21 від 24.02.1992 року, згідно якого на квартиру [ADDRESS] було оформлено право державної власності за виконкомом міської ради та дозволено [PERSON] придбати квартиру [ADDRESS] в особисту власність (а.с.8); · договором купівлі-продажу квартири від 19.03.1992 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №787 (а.с.10-11) Однак згідно рішення від 25.04.1996 року [PERSON] було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель земельну ділянку розміром 0,065 га по [ADDRESS] (а.с.24). На підставі рішення було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) , виданий 29.12.2000 році (а.с.25-27) На належній [PERSON] земельній ділянці вона після отримання всіх необхідних дозволів та затвердження проекту здійснила добудову до будинку та господарчих споруд. Наявність будинку по [ADDRESS], на теперішній час підтверджується технічним паспортом на одноквартирний (садибний) житловий будинок, згідно якого за вказаною адресою розташовані: "А" - житловий будинок та "а" - веранда, загальною площею 85,20 кв.м, в тому числі житловою 38,90 кв.м, "Б" - сарай, «В» - гараж, №1-2 - огорожа, хвіртка (а.с.19-23). Крім цього дані обставини підтверджуються і звітом про проведення технічного обстеження вказаного будинку, виготовлено під час розгляду справи у суді (а.с.54), яким підтверджено безпечність і законність даного будівництва відповідно до нині діючих вимог законодавства (а.с.54). Після реконструкції та добудови [PERSON] 06.02.2003 року отримала акт приймання індивідуального домоволодіння на квартиру [ADDRESS] (а.с.16-18) Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок з господарчими спорудами по [ADDRESS] належав на праві власності померлій [PERSON] ([PERSON]) і входить до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 28.08.1993 року виконавчим комітетом Мігаївської сільської ради В.Михайлівського району Одеської області, [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON], та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]».(а.с.6) 08.12.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. (а.с.7) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок та господарчі споруди по [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не залишила, тому має місце спадкування за законом. В порядку ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є син померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 18.06.1987 року рай ЗАГС м. Роздільна Одеської області (а.с.28), а також син - [PERSON]. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк, на підставі якої була заведена спадкова справа №108/2014, його брат - [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, про що подав відповідну заяву до нотаріуса від 07.05.2014 року (а.с.39). Однак нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, так як відсутні правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме свідоцтво про право власності та відсутністю державної реєстрації права власності в Реєстрі прав на нерухоме майно (а.с.10). Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання судовому порядку. По даній справі судом встановлено, що даний будинок спадкодавець збудував та здав в експлуатацію в 2003 році, тобто до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який вступив в силу з 1 січня 2004 року. В інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст. 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набирання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набирання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок з господарчими спорудами по [ADDRESS] належав на праві власності померлій [PERSON] і входить до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. Оскільки єдиним спадкоємцем померлої, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, є [PERSON], то право власності на зазначений житловий будинок з господарчими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлою [INFO], належить визнати за ним. Судові витрати позивачами сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі. На підставі ст.1216, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 42 ЗК України,

Outcome: approved