Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень - квітень 2017 року, грошової компенсації за невикористану відпустку в сумі 10044,26 грн. та середнього заробітку за затримку розрахунку з 28 квітня 2017 року по 14 серпня 2018 року в розмірі 94539,30 грн. та дорахувати по день фактичного розрахунку. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 вересня 2016 року вона була прийнята на посаду бухгалтера у виробничий підрозділ «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 27 квітня 2017 року звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України. На день її звільнення була нарахована, але по теперішній час не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по 24 квітня 2017 року, відповідно до наданих відповідачем розрахунків заробітна плата складає: за березень 2017 року - 3583,19 грн., за квітень 2017 року - 6461,07 грн., що разом становить 10044,26 грн. Сума середнього заробітку за період затримки з 28 квітня 2017 року по 14 серпня 2018 року складає за 474 дні 94539,30 грн. Представник відповідача звернувся в суд з відзивом на позовну заяву з якого вбачається, що з позовними вимогами не погоджуються та просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, посилаються на те, що ПАТ «Укрзалізниця», як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Указом Президента України №405-2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи» щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей». Згідно наказом керівника Антитерористичного центру при службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку та Луганську область з 07 квітня 2014 року також визначено районами проведення антитерористичної операції. У зв'язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об'єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих в м.Ілловайськ у відповідача з 20 березня 2017 року відсутній доступ до документації підприємства, до комп'ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. За цим фактом порушено кримінальне провадження. Висновком торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі м.Ілловайськ. Відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників, що знівелювало можливість відповідача виконати зобов'язання перед працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115 та ст.. 116 КЗпП. Початок дії форс мажорних обставин є 20 березня 2017 року. Вважають, що у відповідача відсутня вина у нездійсненні виплат на користь позивача, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб. Щодо компенсації за невикористану відпустку, то посилаються на те, що в розпорядженні відповідача відсутні накази про надання відпусток позивачу з яких можливо б було встановити кількість днів відпустки, які не були використанні позивачем та які б підлягали компенсації у зв'язку зі звільненням. (а.с.31-52) Позивач в судовому засіданні надала письмове заперечення на відзив з якого вбачається, що 28 липня 2017 року на адресу структурного підрозділу «Дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» цінним листом з описом вкладення було направлено пакет документів для остаточного розрахунку. Позивач у судовому засідання позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просила його задоволити повністю. Представник відповідач у судовому засідання позов заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення учасників процесу, встановив такі обставини. Із записів трудової книжки [PERSON] вбачається, що з 1999 року позивач працювала на різних посадах в Донецькій залізниці Донецькій станції цивільних споруд. На підставі Наказу ПАТ «Укрзалізниця» №75/ос від 31 серпня 2016 року [PERSON] була переведена бухгалтером на посаду бухгалтера у структурний підрозділ «Виконавчого пункту дільниці з ремонту та утримання службово-психологічних будівель №2. 05 вересня 2016 року н Державне підприємство «Донецька залізниця» на підставі Закону України від 23 лютого 2012 року №4442-IV, Постанови КМУ від 25 червня 2014 року №200 реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця». 05 вересня 2016 року Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління «Державного підприємства» «Донецька залізниця» на підставі наказів ПАТ «Укразалізниця» від 15 квітня 2016 року №303 та №2/ос від 02 вересня 2016 року реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 27 квітня 2017 року на підставі наказу №29/ос від 27 квітня 2017 року [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. (а.с. 11-17) На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі та її розміру позивачем до позовної заяві надані розрахунки по заробітній платі за лютий-квітень 2017 року, які видані ВП БМЕУ Донецтк СП «ДДЗП» філії «Донецька залізниця » ПАТ ЄРДПОУ 40150216. (а.с.17-19) Згідно розрахунку заробітної плати за лютий 2017 року [PERSON] нараховано 4658,33 грн., аванс - 1898 грн., сума до виплати - 1806,22 грн. (а.с.17) Згідно розрахунку заробітної плати за березень 2017 року [PERSON] нараховано 4506,14 грн., сума до виплати 3583,19 грн. (а.с.18) Згідно розрахунку заробітної плати за квітень 2017 року [PERSON] нараховано 8125,26 грн., в тому числі і компенсація за невикористану відпустку на суму 5645,64 грн., сума до виплати становить 6461,07 грн. (а.с.19) Суд звертає увагу, що відповідачем не оспорюється надані позивачем суду розрахунки по заробітній платі за березень-квітень 2017 року та вказані в ній суми. Відповідачем не надано суду будь-яких документів ні про нараховану заробітну плату, ні про наявність чи відсутність заборгованості по ній. А тому суд бере до уваги надані позивачем розрахунки по заробітній платі. Згідно із ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до положень ст.ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Крім того факт наявності заборгованості перед позивачем представник відповідача ні у відзиві, ні в усних поясненнях в судовому засіданні не заперечував та не спростовував. Враховуючи, що судом встановлено факт перебування позивача в трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця», який відповідачем не оспорюється, наявність заборгованості підтверджено наданими позивачем розрахунками по заробітної плати позивачки за березень - квітень 2017 року, які як стверджує позивач вона не отримала, а відповідач протилежного не підтвердив та не спростував доводів позивачки, то суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з березень по квітень 2017 року, та компенсацію за невикористану щорічну відпустку, на загальну суму 12631,4 (4506,14+8125,26) грн., з вирахуванням суми до оподаткування, що в сукупності становить 10 044,26 (3583,19 + 6461,07) грн. Згідно з частиною 1 статті 117 КЗпПУ передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 1 статті 113 Кодексу законів про працю України передбачено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо поважності причин виникнення заборгованості по заробітній платі перед позивачем з приводу того, що ПАТ «Укрзалізниця» утворена як нова юридична особа. Правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі, визначено Законом України від 23.02.2012 № 4442-VI «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» (далі Закон № 4442-VI). Згідно п.6 ст.2 Розділу ІІ Закону № 4442-VI, товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Відповідно до Закону № 4442-VI постановою № 200, утворено ПАТ «Укрзалізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено ДП «Донецька залізниця». Відповідно до частини 4 ст.36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. За змістом частини 1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Отже, ПАТ «Укрзалізниця» у повному обсязі несе обов'язок оплати праці перед позивачем. Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то апеляційний суд виходить з наступного. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. До відзиву відповідачем надано Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2. Як вбачається із пункту 7 вказаного вище Науково-правового висновку, втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS], у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, компютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов'язання перед вивільненими працівниками згідно з ст. ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Це свідчить про відсутність вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», у невиконанні своїх обов'язків. Пунктом 10 вказаного вище Науково-правового висновку передбачено, що унеможливлення виконання Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» обов'язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов'язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця». Таким чином, суд приймає, як доказ відсутності вини ПАТ «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати, Науково-правовий висновок, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 2014 року і станом на 27 квітня 2017 року вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з робітниками немає. Що узгоджується з позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 408/5985/17-ц провадження № 61-36747св18. Таким чином, суд приходить до висновку, що вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з робітниками немає, а тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід відмовити. Норм ст. 67 Конституції України покладає обов'язав на кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI саме на роботодавця покладається обов'язок із нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці (ст. 14.1.222). Відповідно до ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок (ст. 168.1.1). Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Тобто, при виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі у розмірі 12631,40 (4506,14+8125,26) грн., відповідач зобов'язаний утримати з цієї суми податки та інші обов'язкові платежі. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків по заробітній платі [PERSON] за березень - квітень 2017 року сума до виплати з вирахуванням утриманої суми в сукупності становить 10 044,26 (3583,19 + 6461,07) грн., яку і просить стягнути позивач в її користь з відповідача. А тому суд вважає, що вірним буде стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість по заробітній платі, яка нарахована без утримань у розмірі 12631,4 (4506,14+8125,26) грн., а відповідача зобов'язати утримати з цієї суми податки та інші обов'язкові платежі. Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 430 ЦПК України у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішень, але не більше ніж за один місяць, у зв'язку з чим суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за один місяць - за березень 2017 року у розмірі 4506,14 грн. Враховуючи, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача за ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial