Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду просила зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно неї недостовірну інформацію шляхом видалення дописів зі своєї сторінки у соціальній мережі "Facebook" та опублікування наступного тексту: "29.03.2020 року мною, [PERSON] , озвучувались недостовірні і неправдиві відомості відносно [PERSON] та її родини" та стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що вона зареєстрована та проживає разом із родиною за адресою [ADDRESS] . [PERSON] колись проживала на сусідній вулиці зі співмешканцем [PERSON] . Він був одинокий і родина позивача доглядала за ним та надавала матеріальну підтримку. Тому у 2016 році він подарував позивачу житловий будинок по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, поминки та поховання вона провела за власний рахунок. Проте [INFO] в соціальній мережі "Facebook" [PERSON] на своїй сторінці розмістила пост з наклепом на неї особисто та її сім`ю в цілому. Вказана інформація щодо позивача була поширена у соціальній мережі невизначему колу осіб. Про неї дізналися її родичі, знайомі, колеги по роботі. Також зазначена інформація є недостовірною, оскільки договір дарування був посвідчений нотаріально та ніким не оскаржувався, звернень до поліції з приводу її неправомірних дій не було. Відповідач [PERSON] проживає на території Російської Федерації та ніколи не була у родинних відносинах з покійним. Поширення окресленої інформації порушує її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, тому сума моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. є розумною і справедливою, достатньою для відшкодування її душевних страждань та лікування і реабілітації після перенесеного сердечного нападу. Таку поведінку відповідача вважає недопустимою та змушена звернутись до суду з питанням про захист своєї честі та гідності та відшкодування моральної шкоди. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судові засідання 04.06.2020 року, 27.08.2020 року не прибула. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації. У встановлений строк відзив на позов не подала, заяв, клопотань до суду не надійшло. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та позивач в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що вона постійно проживала в будинку по [ADDRESS] . Спочатку вона винаймала житло у [PERSON] , а наразі у [PERSON] . Відповідача [PERSON] знає особисто, вона була співмешканкою [PERSON] . Наразі проживає на території Російської Федерації. Повідомлення на сторінці [PERSON] про непорядні дії сім`ї [PERSON] вона бачила. Стид на все місто. Впевнена, що ці повідомлення писала саме [PERSON] , оскільки пам`ятає, як вона говорить і остання підтримує з нею зв`язок в вказаної сторінки у соціальній мережі "Facebook", вітає її зі святами. Заслухавши пояснення позивача, її представника, показання свідка, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає разом з чоловіком та трьома неповнолітніми дітьми по [ADDRESS] . Позивач працює на посаді медичної медсестри у ТОВ "Одена" з 2002 року. Також 31.03.2020 року [PERSON] звернулася до лікаря кардіолога та їй було встановлено діагноз: Міокардитний пролапс, призначено лікування (а.с. 3). [INFO] у соціальній мережі "Facebook" на сторінці [PERSON] була поширена фото позивача [PERSON] та її чоловіка. Зазначено (мовою оригіналу): «Не проходите мимо! Запомните лица мошенников! [PERSON] и [PERSON] проживают в г. Новоград-Волынский Житомирской области, Украина. Он работает заместителем главного инженера РЭС. Она работает в стоматологии «ОДЭНА». Семейная пара аферистов. Воспользовавшись безпомощным и неадекватным состоянием пожилого соседа, обманным путем склонили его подписать дарственную на дом. Человека не стало, а эта парочка завладела чужим жильем, причинив боль родным и близким покойного» (а.с. 10). Вказане повідомлення було опубліковане на особистій сторінці [PERSON] в соціальній мережі "Facebook", тобто поширене серед широкого загалу. Суд приходить до переконання, що позивачем доведено, що сторінка [PERSON] належить відповідачу [PERSON] , оскільки на це однозначно вказала у своїх поясненнях свідок [PERSON] , а також враховує той факт, що з сторінки [PERSON] позивач отримувала і приватні повідомлення у особисту пошту від відповідача (а.с. 11). Поширена у статті інформація щодо незаконних дій позивача по заволодінню чужим майном є фактичним твердженням, вона не має характеру оціночного судження подій відповідачем. Це повідомлення автора публікації про конкретні факти для широкого загалу користувачів соціальної мережі "Facebook". Позивач зазначає, що відповідачем не оспорено договір дарування у судовому порядку, кримінальне провадження з цього приводу не також не порушено. На підтвердження достовірності інформації, зазначеної у статті, відповідачем не долучено жодного документу, оскільки у зазначеній категорії справ обов`язок доведення правдивості викладених фактів покладений саме на відповідача. Також з опублікованого тексту повідомлення чітко зрозуміло, що вказана інформація стосується позивача [PERSON] та її чоловіка, оскільки зазначено їх ім`я та прізвище, місце проживання. Долучено їх спільне фото та зазначено місце роботи кожного з них. Тому суд приходить до висновку, що вказана стаття порушила особисті немайнові права позивача: право на повагу до її честі та гідності, кинула тінь на її ділову репутацію, оскільки зазначено її місце роботи. Таким чином, судом встановлено, що інформація, викладена на особистій сторінці [PERSON] в соціальній мережі "Facebook" від 29.03.2020 року щодо родини [PERSON] є неправдивою та недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача та членів її родини. Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право, зокрема, на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Тому вимоги [PERSON] щодо зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом видалення дописів зі своєї сторінки у соціальній мережі "Facebook" та опублікування наступного тексту: "29.03.2020 року мною, [PERSON] , озвучувались недостовірні і неправдиві відомості відносно [PERSON] та її родини" ґрунтуються на положеннях закону. Також ст. 280 ЦК України встановлює, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації. Судом встановлено неправомірні дії відповідача (поширення недостовірної інформації), несприятливі наслідки для відповідача (моральну шкоду), яка вказану публікацію сприйняла хворобливо, зверталася до медичної установи, отримувала лікування, змушена була пояснювати знайомим, що така інформація є недостовірною, та прямий причинний зв`язок між такими діями відповідача та негативними наслідками для позивача. Тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачу завданої моральної шкоди. Заявлений розмір моральної шкоди 50 000 грн. позивач пов`язує зі глибиною своїх моральних страждань, витратами на лікування та реабілітацію. При обрахуванні моральної шкоди суд приймає до уваги нервовість та страждання, які остання зазнала у зв`язку з протиправними діями відповідача, дратівливість, порушений ритм життя позивача. Виходячи з засад із засад розумності, виваженості та справедливості суд визначає достатнім і необхідним розмір моральної шкоди 2000 грн. До такого висновку прийшов суд зважаючи на пояснення позивача, що вона не ставить на меті особисте збагачення, лише бажає відновити своє чесне ім`я та ділову репутацію. Відтак суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial