Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] [PERSON] "Дружба" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 18.10.2014 року відбулося засідання правління [PERSON] [PERSON] "Дружба", на якому правлінням СК "Дружба" було прийнято рішення про звільнення його з роботи з 20 жовтня 2014 року згідно п.4 ст. 40 КЗпП України в звязку з прогулом без поважних причин. 20.10.2014 року йому було видано трудову книжку, в якій зроблено запис під порядковим номером 9 від 20.10.2014 року: "звільнений з роботи у звязку з прогулом без поважних причин п.4 ст. 40 КЗпП України". Вважає своє звільнення незаконним з наступних підстав. 10.10.2014року голова правління СК "Дружба" [PERSON] безпідставно відсторонив його від виконання службових обовязків начебто за те, що він перебував в нетверезому стані на робочому місці. На слідуючий день, а саме 11.10.2014 року він прийшов на роботу, але голова кооперативу [PERSON] повідомив йому, що працювати з ним не буде, знову не допустив його до виконання службових обовязків та вигнав його з бригади. Свідками описаних ним подій були [PERSON] та [PERSON]. Тобто прогулу, за яким його звільнили, не було. Зазначає, що він є членом [PERSON] [PERSON] "Дружба" і трудові відносини, відповідно до ст. 35 ЗУ "Про сільськогосподарську кооперацію" регулюються законодавством про працю, цим законом, статутом та правилами внутрішнього розпорядку кооперативу. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про сільськогосподарську кооперацію" сільськогосподарський виробничий кооператив - юридична особа, утворена шляхом обєднання фізичних осіб, які є сільськогосподарськими товаровиробниками, для спільного виробництва продукції сільського господарства на засадах обовязкової трудової участі у процесі виробництва. Ст. 3 цього ж закону передбачає обовязкову трудову участь членів у діяльності кооперативу. Звільнивши його з роботи, керівництво кооперативу повинно було б запропонувати йому іншу роботу в СК "Дружба" або прийняти рішення про виключення його з членів кооперативу. Рішення правління про звільнення його з роботи безпосередньо повязане з його членством в кооперативі та повинне прийматись у відповідності з ст. ст. 8-11, 14, 15 ЗУ "Про сільськогосподарську кооперацію", статутом та правилами внутрішнього розпорядку СК "Дружба", а саме на загальних зборах кооперативу. В протоколі засідання членів правління СК "Дружба" не зазначено загальний склад правління кооперативу, кількість присутніх членів правління, не вказано дату та номер протоколу загальних зборів, якими затверджено кількісний та особовий склад правління СК "Дружба". Крім цього, неправомірними діями правління СК "Дружба" та його голови йому заподіяно моральної шкоди, оскільки він добросовісно працював в кооперативі майже 14 років, до дисциплінарних стягнень не притягувався, проте голова кооперативу [PERSON] безпідставно та надумано звинуватив його у пияцтві, неодноразово ображав, зробив прогульником, через що вважає постраждала його репутація та гідність. Прохає: - визнати протиправним рішення правління [PERSON] [PERSON] "Дружба" згідно протоколу № 6 від 18.10.2014 року про звільнення [PERSON]; - поновити його на посаді тракториста-машиніста [PERSON] [PERSON] "Дружба"; стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з часу звільнення з роботи (з 20.10.2014 року) по день постановлення рішення в розмірі 82204, 08 грн. та на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди 5000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. [PERSON] крім того, зазначив, що не перебував 10.10.2014 року на робочому місці в нетверезому стані. В той же день [PERSON] в усному порядку відсторонив його від роботи взагалі, повідомивши, що більше в СК "Дружба" [PERSON] працювати не буде. 11.10.2014 року зранку [PERSON], приїхавши до нього додому, коли він збирався вийти на роботу, знову в усному порядку повідомив [PERSON] про те, що він працювати в СК "Дружба" більше не буде та забрав у нього технічний паспорт на комбайн. 13.10.2014 року, 06.00год., коли він ([PERSON]) М.В. вийшов на роботу, то [PERSON] знову повідомив, що [PERSON] в СК "Дружба" більше працювати не буде взагалі, не допустивши його до роботи. Після цього, ще спроб приступити до роботи [PERSON] вже неробив. [PERSON] вважає, що свідки в судовому засіданні своїми показами підтримують саме відповідача, оскільки працюють в СК "Дружба" і можливо бояться втратити роботу, а [PERSON] ще є й родичем [PERSON] Представники відповідача - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечують проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] вважає дії правління кооперативу по звільненню [PERSON] з посади тракториста-машиніста за прогул законними. [PERSON] Григорович та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що працюють в [PERSON] [PERSON] "Дружба". 10.10.2014 року, на той час коли з ними працював позивач [PERSON], дійсно випили в обідню перерву пляшку горілки і перебували на робочому місці. В той же день голова правління кооперативу [PERSON] відсторонив їх від роботи, але на який період не повідомив. Зі слів [PERSON] [PERSON] відсторонив його від роботи взагалі. Суд заслухавши сторони та їх представників, свідків [PERSON] та [PERSON], перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи зі слідуючого. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2000 року [PERSON] прийнятий в члени [PERSON] [PERSON] "Дружба", прийнятий на роботу на посаду тракториста-машиніста (а.с.20). Рішенням правління [PERSON] [PERSON] "Дружба" згідно протоколу № 6 від 18.10.2014 року звільнено [PERSON] з роботи 20 жовтня 2014 року за п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин)(а.с. 21,22). В трудовій книжці [PERSON] у записі під № 9 від 20 жовтня 2014 року зазначено: «звільнений з роботи у звязку з прогулом без поважних причин п.4 ст. 40 КЗпП України. Протокол № 6 від 18.10.2014 року"(а.с.19,20). Пунктом 4 ч.1 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Абзацом 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 встановлено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Звільняючи позивача із займаної посади на підставі п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, відповідач [PERSON] [PERSON] "Дружба" виходив з того, що 10.10.2014 року [PERSON] перебував на робочому місці (збір врожаю кукурудзи) в нетверезому стані, за що в той день був відсторонений головою правління кооперативу [PERSON] від виконання своїх службових обовязків, після чого [PERSON] був відсутній на робочому місці 11,13-17 жовтня 2014 року і причина його відсутності, як пояснив [PERSON] невідома, що знайшло своє відображення в актах про відсутність на роботі (а.с.81,83-87). Проте, вказані акти суд оцінює критично, оскільки сам [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що причина невиходу на роботу [PERSON] була відома, т.я. він сам не допустив останнього до роботи, забравши в [PERSON] навіть технічний паспорт на комбайн. Згідно п.п. 6.1, 6.2 Статуту [PERSON] виробничого кооперативу "Дружба" трудові відносини членів кооперативу регулюються Законом і Статутом кооператива, а громадян, які працюють за трудовим договором законодавством про працю України; робота в кооперативі виконується переважно особисто працею його членів. В кооперативі допускається прийняття на роботу громадян за трудовим договором (а.с.8). Відповідно до п.9.3 Статуту член кооперативу зобовязаний додержувати Статуту і Правил внутрішнього розпорядку кооперативу, виконувати рішення загальних зборів та правління зміцнювати кооперативну власність, не допускати безгосподарності недбайливого ставлення до неї, раціонально використовувати землі, берегти природу, охороняти флору і фауну; відповідати за результати своєї праці, додержувати трудової та виробничої дисципліни ... (а.с.11). П.9 Статуту передбачено, що за порушення Статуту кооператива і Правил внутрішнього розпорядку на винних осіб, правління кооперативу з урахуванням думки колективу підрозділів накладаються такі стягнення: догана, звільнення з займаної посади (роботи), попередження про виключення з кооперативу ....)(а.с.12). Розпорядження голови кооперативу в усній або письмовій формі у межах його компетенції обовязкові для всіх членів кооперативу, працівників, залучених трудовим договором(п.13.6 Статуту). Згідно п.9 Правил внутрішнього трудового розпорядку (додатку 2 до колективного договору на 2013-2014 р.р.) СК "Дружба" відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі появи на роботі в нетверезому стані ... (а.с.63). Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. У разі появи на роботі в нетверезому стані працівник повинен бути відсторонений від роботи. Такий висновок слід зробити із частини другої ст. 13 Закону "Про охорону праці", що покладає на власника обов'язок здійснювати контроль за виконанням робіт відповідно до вимог охорони праці. За загальним правилом, факт появи в нетверезому стані, який дає підстави для відсторонення працівника від роботи, може бути встановлений не тільки актом медичного обстеження, але й іншими доказами, у тому числі і показаннями свідків, які також можуть стати фактичною підставою для відсторонення працівника. Відповідачем не надані докази порушень трудової дисципліни позивачем, а саме той факт, що позивач [PERSON] 10.10.2014 року перебував на робочому місці в нетверезому стані (акт медичного обстеження, пояснення очевидців, повідомлення до правоохоронніх органів, тощо відсутні). Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], дані в судовому засіданні, суд оцінює критично, так як вони на даний час продовжують працювати в СК "Дружба", та є зацікавленими. Пояснення [PERSON] про відсторонення [PERSON] 10.10.2014 року від роботи в звязку з тим, що останній перебував в нетверезому стані, спростовуються табелем обліку використання робочого часу за жовтень 2014 року(а.с.93), в якому зазначено, що 10.10.2014 року [PERSON] відпрацював 7 год робочого часу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач був незаконно відсторонений від роботи, тому що обєктивних доказів того, що [PERSON] перебував на робочому місці 10.10.2014 року в нетверезому стані відповідачем не надано, а також відсутні докази, що [PERSON] здійснив прогул без поважних причин, т.я. самим [PERSON]М не був допущений до роботи, а тому звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗпП України та рішення правління [PERSON] [PERSON] "Дружба" згідно протоколу № 6 від 18.10.2014 року про його звільнення є протиправними. Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш, як за один рік. Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Середньомісячна заробітна плата позивача згідно довідки про доходи № 24 від 26.11.2014 року, виданої [PERSON] виробничим кооперативом "Дружба", становить 6850 грн. 34 коп., середньоденна - 268 грн. 64 коп. (а.с.135). Час вимушеного прогулу - 12 місяців (з 20.10.2014 року(дата звільнення) по 21.10.2015 року( час винесення судового рішення). Таким чином, загальна сума компенсації за вимушений прогул складає 82204 грн. 08 коп. (6850 грн. 34 коп. х 12 = 82204 грн. 08 коп.). Отже, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 82204 грн. 08 коп. Суд вважає, що діями відповідача [PERSON] спричинена моральна шкода, яка вбачається в моральних стражданнях в звязку з незаконним звільненням з роботи, погіршенням стану здоровя, зусиллями по організації подальшого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 500 грн. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого ... працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Оскільки при подачі позову до суду позивач був звільнений від оплати судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача на користь держави. У відповідності із ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати: судовий збір в розмірі 1796 грн. 44 грн., з них: 822 грн. 04 коп. за вимогу майнового характеру, 974 грн. 40 коп. - за вимоги немайнового характеру. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial