Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

17.04.2015 року позивач звернувся з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, [PERSON] про дострокове часткове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг «[INFO]» [NUMBER] від 25.06.2011 р. стосовно товарів 07 класу за МКТП, а саме: кухонні комбайни електричні; кухонні машини електричні; м'ясорубки електричні побутові; пилососи; подрібнювані (дробарки) електричні побутові; пральні машини; пральні машини з передоплатними автоматами; хліборізальні машини; посудомийні машини; міксери (змішувачі) електричні побутові: соковичавниці електричні побутові: блендери електричні побутові та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність". В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що торговельна марка «[INFO]» за оспорюваним свідоцтвом не використовується відповідачем [PERSON] понад 3 роки на території України без поважних причин, а тому в силу п.4 ст.18 ЗУ "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дія оспорюваного свідоцтва має бути достроково частково припинена відносно товарів 07 класу МКТП. В обґрунтування права на звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що невикористання [PERSON] знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України [NUMBER] порушує право та охоронюваний законом інтерес позивача. На підтвердження чого позивач наводить доводи про те, що 14.03.2014р. позивач звернувся до Державної служби інтелектуальної власності України з заявою на реєстрацію на території України позначень «[INFO]» відносно товарів 07 класу МКТП, а саме посудомийні машини. На реєстрацію позивачем подавалось наступне комбіноване зображення знаку: 14.08.2014 року від Державного підприємства «Укрпатент» надійшов висновок формальної експертизи заявки на знак для товарів і послуг за вихідним № 30625/3, в якому зазначалось, що за результатами формальної експертизи, проведеної згідно зі ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та п. 4.2. Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг» заявка відповідає вимогам ст. 7. ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Проте, вже 14.02.2015 року позивач був попереджений Державним підприємством «Укрпатент» про можливу відмову у реєстрації заявленого позначення з причини наявності схожої торговельної марки «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] від 25.06.2011 р., що належить [PERSON], яку було зареєстровано раніше щодо споріднених товарів. Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник Державної служби інтелектуальної власності України в судовому засіданні проти позову заперечував. Надав письмові заперечення, та зазначає, що позовні вимоги не обґрунтовані позивачем належними доказами у справі, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Заслухавши пояснення представника позивача та представника Державної служби інтелектуальної власності України, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 червня 2011 року відповідач-1 - Державна служба інтелектуальної власності України зареєстрував словесну торговельну марку «[INFO]» для товарів 07 класу МКТП, про що видав свідоцтво України [NUMBER] на ім'я відповідача-2 - [PERSON]. Наведене підтверджується випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг станом на 23 квітня 2015 року № 294. Відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" [PERSON] належить право на використання торговельної марки за свідоцтвом України [NUMBER] та інші права, надані законом. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Комплексний аналіз положень п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дозволяє стверджувати, що підставою для дострокового припинення дії свідоцтва України є невикористання торговельної марки в Україні протягом трьох років від дати її реєстрації або від іншої дати після такої реєстрації. Статтею 17 Закону встановлено, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва. Отже, за змістом наведених норм підставою для дострокового припинення свідоцтва України на торговельну марку є відсутність на ринку України товарів та/або послуг, маркованих нею, невикористання зареєстрованої торговельної марки її власником або іншою особою, що здійснює таке використання під контролем з боку власника, протягом визначеного законом трирічного строку та відсутність поважних причин такого невикористання. При цьому обов'язок з доказування наявності поважних причин невикористання торговельної марки покладено на власника торговельної марки. Водночас, згідно з пунктом 4 статті 18 Закону підставами для відмови в достроковому припиненні дії свідоцтва є: фактична наявність на ринку України спірних товарів і послуг; невикористання зареєстрованої торговельної марки менше визначеного законом трирічного строку; наявність поважних причин такого невикористання. У своєму позові позивач посилається, що відповідач-2 без поважних причин не використовує торгівельну марку «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] у спосіб передбачений статтею 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» протягом останніх трьох років, оскільки на території України не виявлено жодних відомостей про використання торговельної марки «[INFO]» для товарів 07 класу МКТП його власником, тобто [PERSON] та/або особою, яка здійснює використання при умові контролю з боку власника. Таким чином, для правильного вирішення спору по суті в ході розгляду справи має бути доведено факт використання чи невикористання торговельної марки «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] протягом останніх 3-х років, що передує даті звернення до суду. Згідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. В процесі розгляду спору суд дійшов висновку, що належними у справі доказами позивачем доведено, що словесний знак «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] для товарів 07 класу МКТП не використовувався в Україні протягом останніх трьох років. Так, у якості належного доказу на підтвердження того, що відсутні записи про товарні позиції, у складі назв або описів яких є позначення «[INFO]» позивачем було надано лист Асоціації товарної нумерації України «ДжіЕс 1 Україна» (GS1 Ukraine) від 24.03.2014 року № 0065/01 який підтверджує, що у Реєстрі Асоціації «ДжіЕс 1 Україна» відсутні записи про товарні позиції, у складі назв або описів яких є позначення «[INFO]». Це означає, що Асоціація товарної нумерації України «ДжіЕс 1 Україна» (GS1 Ukraine) не присвоювала номерів GS1 товарним позиціям, у складі назви або описів яких заявлено позначення «[INFO]» (а.с. 32). При цьому суд зазначає, що відповідно до Постанови КМУ «Про впровадження штрихового кодування товарів» від 29.03.1996 № 574 з 01.01.1997 року в Україні запроваджено маркування суб'єктами підприємницької діяльності товарів, які виробляються або реалізуються в Україні, штриховими кодами GS1. Суд також бере до уваги, довідку від 23.04.2014 № 20 ДП «Моніторинг ЗМІ України», в якій зазначено, що товари 07 класу МКТП під торговельною «[INFO]», в період з 17.03.2011 року 17.03.2014 рекламувались виключно на пресі у кількості 17 виходів (а.с. 29-31). Викладене дозволяє суду дійти висновку про те, що в Україні відповідачем 2- [PERSON] словесне позначення «[INFO]» за Свідоцтвом України [NUMBER] від 25.06.2011 року для товарів 07 класу МКТП не використовувалось протягом останніх трьох років, а відповідач-2 протягом останніх трьох років не здійснював жодної з дій, які визнавалися і визнаються використанням знака відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», оскільки, виходячи з аналізу норм законодавства, що стосуються знаків для товарів і послуг, та з правової сутності знака для товарів і послуг, умовою його використання є використання саме стосовно товарів і послуг, для яких знак було зареєстровано, та використання його особою, на ім'я якої знак зареєстровано або під її контролем іншою особою. В порушення вимог ст.60 ЦПК України, відповідач-1 не подав належних доказів на підтвердження протилежного, а саме факту використання словесного знаку «[INFO]» за Свідоцтвом України [NUMBER] для визначених у позовній заяві товарів 07 класу МКТП на території України протягом останніх трьох років, як і не надав відомостей щодо поважних причин такого невикористання. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналізуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає, що з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва України на торговельну марку може звернутися лише особа, яка, подаючи такий позов, має намір захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Тобто, обов'язковою передумовою звернення до суду має бути наявність у особи порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу, яке (порушене право) вона намагається захистити у судовому порядку, та таке порушене право має бути наявне саме на момент звернення особи до суду. Встановлено, що позивач отримав попередню відмову в реєстрації, у якості знаків для товарів і послуг, словесних позначень «[INFO]» (заявка №m 2014 03560) на території України для товарів 07 класу МКТП. На підтвердження даної обставини, позивачем надані відповідні копії повідомлень, надіслані Державною службою інтелектуальної власності України. Причиною відмови стала схожість заявлених позначень Позивача «[INFO]» «[INFO]» (заявка №m 2014 03560) з торговельною маркою «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER], раніше зареєстрованою відповідачем-2 на території України для однорідних товарів 07 класу МКТП. Суд звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник знаку для товарів і послуг повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із даної реєстрації. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» одним із основних прав власника знаку є право на використання торговельної марки. Отже, за змістом ст. 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», власник спірного знаку зобов'язаний використовувати торговельну марку. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй актами цивільного законодавства. Відтак зловживаючи правами, які випливають з національної реєстрації торговельної марки «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER], а саме не використовуючи торговельну марку за спірним свідоцтвом для товарів 07 класу МКТП, протягом більш як дозволеного законом трирічного строку без поважних причин, відповідач-2, [PERSON], створює перешкоди позивачу у набутті ним прав інтелектуальної власності на торговельну марку «[INFO]» (заявка №m 2014 03560) на території України. Таким чином, порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до суду відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, полягає в тому, що дія Свідоцтва [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]» щодо товарів 07 класу МКТП є перешкодою для реєстрації на ім'я позивача схожого позначення «[INFO]» (заявка №m 2014 03560) на території України. За таких обставин, суд вважає, що у розумінні вимог ст. 3 ЦПК України у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом для поновлення порушеного права та охоронюваного законом інтересу. Враховуючи те, що підставою для припинення дії свідоцтва України [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]» є невикористання останньої, а також те, що належними у справі доказами доведено факт невикористання відповідачем-2 торговельної марки «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] на території України, суд, виходячи з меж заявлених вимог, приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з чинним законодавством України, зокрема, п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 року № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково та дострокового припинення його дії, і такі відомості в силу п. 1.3. вказаного положення Державна служба публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність». З огляду на це суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення дії свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, враховуючи ту обставину, що в діях відповідача - Державної служби інтелектуальної власності України не вбачається порушень прав позивача, вважає за доцільне стягнути судові витрати з відповідача-2 - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved