Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У лютому 2018 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 270,70 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту № 0070 від 05 червня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою процентної ставки у розмірі 24% річних, з кінцевим терміном повернення 04 грудня 2008 року. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 05.12.2017 року виникла заборгованість у розмірі 14 270,70 грн., яка складається з наступного: 3 436,93 грн. заборгованість з повернення кредитних коштів; 5 067,10 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами; 1 677,22 грн. пеня за прострочення основної суми заборгованості; 1 589,44 грн. пеня за несплачені відсотки; 2 500,00 грн. - штраф. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористалася правом подати до суду відзив на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 05 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 0070, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою процентної ставки у розмірі 24 % річних, з кінцевим терміном повернення 04 грудня 2008 року. За умовами кредитного договору № 0070 від 05.06.2007 року, пункт 3.4.1, відповідач зобовязана погашати заборгованість перед банком про надання кредиту та нарахованим відсоткам згідно графіку. Однак, відповідач в порушення умов договору не виконувала взятих на себе обовязків, у звязку з чим, станом на 05.12.2017 року виникла заборгованість у розмірі 14 270,70 грн., яка складається з наступного: 3 436,93 грн. заборгованість з повернення кредитних коштів; 5 067,10 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами; 1 677,22 грн. пеня за прострочення основної суми заборгованості; 1 589,44 грн. пеня за несплачені відсотки; 2 500,00 грн. штраф. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Одночасно, суд звертає увагу на вимоги позивача щодо стягнення пені та штрафу. Як зазначено в правовій позиції у справі N 6-2003цс15 (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 р.), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За вказаних обставин, суд вважає, що стягнення штрафу в розмірі 2 500,00 грн. призведе до подвійної відповідальності, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з повернення кредитних коштів у розмірі 3 436,93 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 5 067,10 грн., пені за прострочення основної суми заборгованості в розмірі 1 677,22 грн., пені за несплачені відсотки в розмірі 1 589,44 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial