Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом. В обґрунтування позову зазначив, що 31.07.2019 року між\~Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та [PERSON] був укладений кредитний договір, шляхом надання\~підписаної позичальником заяви про приєднання до Публічного договору комплексного обслуговування клієнтів - фізичних осіб в\~АТ "КОНКОРД"\~№60.15.001108 та акцептованої банком про надання кредитних коштів шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 100 000 грн. строком на 24 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35% річних. Підписавши Заяву про надання кредиту/кредитний договір та приєднавшись до публічного договору, відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб\~ПАТ "АКБ "КОНКОРД"\~на умовах, зазначених в Публічному договорі та розміщених на офіційному сайті\~ПАТ АКБ "АКБ "КОНКОРД", а також підтвердив ознайомлення та згоду з тарифами позивача та погоджується з ними. Відповідно до кредитного договору банк надав клієнту споживчий кредит на задоволення поточних потреб, оплату послуг\~АТ "АКБ "КОНКОРД"\~та супутніх послуг. 31.07.2019 року [PERSON] активовано картковий рахунок. На виконання взятих на себе зобов`язань за договором про надання овердрафту №60.15.001108 від 31.07.2019 року банк надав кредит відповідачу в межах встановленого ліміту в розмірі 100000,00 грн., шляхом оплати платіжних документів позичальника, а також здійснення договірного списання грошових коштів. Між Банком та [PERSON] було укладено договір платіжної картки №92.15.016489 від 31.05.2019 року. В графі тип карти вказаної заяви визначено тип карти: Visa Infinite та тарифний пакет Visa Infinite. Поданням та підписанням заяви про надання кредиту/кредитний договір №60.15.001108 від 31.07.2019 року [PERSON] погодилася, що Публічний договір та тарифи банку складають кредитний договір. Натомість, відповідач взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості не дотримався, у зв`язку з чим станом на 04.02.2021 року заборгованість за кредитним договором №60.15.001108 від 31.07.2019 року складає 132297,66 гривень, з яких: прострочені відсотки за кредитом - 14611,30 грн., поточна заборгованість за відсотками - 3260,26 грн., поточний борг за кредитом - 100000,00 грн., плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 3625,66 грн., санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором - 732,20 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 5068,24 грн., заборгованість за\~щорічну плату\~- 5000,00 грн.. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» заборгованість у сумі 132297,66 гривень, судові витрати у сумі 2270,00 гривень, а також розірвати укладений між сторонами кредитний договір №60.15.001108 від 31.07.2019 року у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договору. Представник відповідача адвокат Добринь Я.О. надав до суду відзив у якому значив, що надані до позовної заяви зокрема копії публічного договору комплексного банківського фізичних осіб та тарифного пакету на випуск обслуговування елітних банківських карток не можуть бути визнані судом достовірними доказами, оскільки вони не встановлюють дійсні обставини справи, так як не містять підпису відповідача та з них неможливо встановити, що саме ці умови публічного договору та тарифи діяли на час виникнення договірних відносин та саме з цими умовами договору та тарифами погодився відповідач. Щодо вимог про стягнення плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - \~ \~ \~ \~3625,66 грн., санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором - 732,20 грн., прострочена заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 5068,24 грн., заборгованість за щорічну плату 5000,00 грн. Підставою для нарахування та стягнення вказаних сум позивач посилається на норми публічного договору, зокрема п.6.12.7, п. 5.5.5, п. 2.7, 6.12.16.2, та на тарифи банку зокрема п.8.4., однак, вказані документи не можуть бути визнані судом доказами, оскільки вони не відповідають ст.79 ЦПК України. Крім цього вказані складові заборгованості не ґрунтуються на нормах законодавства України, а саме ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Крім цього зазначив, що відповідно до виписки по особовому рахунку з 31.07.2019 по 04.02.2021 року, наданого позивачем, вбачається, що відповідач у вказаний період користувався кредитною картою, знімав кошти та поповнював картку, розраховувався карткою тощо. У свою чергу, позивач внесені на картку кошти розподіляв частково на погашення процентів, часткового на плату за супроводження простроченої несанкціонованої заборгованості, плату за обслуговування рахунку, та частково на погашення основної заборгованості. Відповідач з вказаним розрахунком не погоджується, оскільки позивач неодноразово списував кошти на сплату платежів, які прямо заборонені законом, отже остаточна заборгованість має бути перерахована з вирахуванням безпідставних платежів. Посилаючись на вказані обставини, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, її представник адвокат Добринь Я.О. надав до суду заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2019 року між\~Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та [PERSON] був укладений кредитний договір, шляхом надання\~підписаної позичальником заяви про приєднання до Публічного договору комплексного обслуговування клієнтів - фізичних осіб в\~АТ "КОНКОРД"\~№60.15.001108 та акцептованої банком про надання кредитних коштів шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 100 000 грн. строком на 24 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35% річних. На виконання взятих на себе зобов`язань за договором про надання овердрафту №60.15.001108 від 31.07.2019 року банк надав кредит відповідачу в межах встановленого ліміту в розмірі 100000,00 грн., шляхом оплати платіжних документів позичальника, а також здійснення договірного списання грошових коштів. Між Банком та [PERSON] було укладено договір платіжної картки №92.15.016489 від 31.05.2019 року. В графі тип карти вказаної заяви визначено тип карти: Visa Infinite та тарифний пакет Visa Infinite. На підставі Заяви позичальника від 31.05.2019 року [PERSON] відкрито особовий рахунок у гривні, тип картки "VISA-Infinite_001". До кредитного договору №60.15.001108 від 31.07.2019 року банк додав Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб\~АТ "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "КОНКОРД"\~та тарифні пакети на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток\~АТ "АКБ "КОНКОРД". Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 04.02.2021 року заборгованість за кредитним договором №60.15.001108 від 31.07.2019 року складає 132297,66 гривень, з яких: прострочені відсотки за кредитом - 14611,30 грн., поточна заборгованість за відсотками - 3260,26 грн., поточний борг за кредитом - 100000,00 грн., плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 3625,66 грн., санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором - 732,20 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 5068,24 грн., заборгованість за\~щорічну плату\~- 5000,00 грн.. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку\~АТ "АКБ "КОНКОРД"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до розрахунку\~сукупної\~вартості кредиту та реальної процентної ставки за обраним видом кредиту, який підписано відповідачем [PERSON] , сума кредиту - 100000,00 гривень, термін користування -24 місяці, процентна ставка 35% річних, комісія за надання кредиту -3005,00 гривень. Разом з тим, банком в позові порушено питання про стягнення з відповідача й плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 3625,66 грн., санкцій за порушення зобов`язань за кредитним договором - 732,20 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 5068,24 грн., заборгованість за\~щорічну плату\~- 5000,00 грн.. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31.07.2019 року, посилався на Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб\~АТ "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "КОНКОРД"\~та тарифні пакети на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток\~АТ "АКБ "КОНКОРД". При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб\~АТ "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "КОНКОРД"\~та тарифні пакети на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток\~АТ "АКБ "КОНКОРД",\~розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву про надання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати коштів за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та тарифних пакетів на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток в\~АТ "АКБ "КОНКОРД", відсутність у заяві домовленості сторін про сплату коштів за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, надані банком тарифні пакети на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток в\~АТ "АКБ "КОНКОРД"\~не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії", заява N 28342/95, § 61). Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та тарифні пакети на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток в\~АТ "АКБ "КОНКОРД", які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.07.2019 року шляхом підписання Заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок та розмір плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за розрахунково-касове обслуговування, заборгованість за\~щорічну плату\~- 5000,00 грн.. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі "Кантоні проти Франції", заява N 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України", заява N 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі "S. W. проти Сполученого Королівства", заява N 20166/92, § 36). В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до ч.4\~ст.42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII "Про захист прав споживачів"\~(далі -\~Закон N 1023-XII). У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року N 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року N 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"\~від 11 липня 2013 року у справі N 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа N 342/180/17-ц) зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем\~АТ "АКБ "КОНКОРД"\~дотримався вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону N 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відтак, вимоги позивача про сплату за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 3625,66 грн., санкцій за порушення зобов`язань за кредитним договором - 732,20 грн., заборгованості за розрахунково-касове обслуговування - 5068,24 грн., заборгованості за\~щорічну плату\~- 5000,00 грн. на вимогах Закону не ґрунтуються та їм не відповідають, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти й визначені договором відсотки за користування ними в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та погоджених сторонами відсотків та штрафних санкцій. Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з [PERSON] прострочених відсотків за кредитом - 14611,30 грн., поточну заборгованість за відсотками - 3260,26 грн., поточний борг за кредитом - 100000,00 грн.. Окрім того, згідно з п. 15.2.2 Публічного договору комплексного обслуговування фізичних осіб\~АТ "ФКБ "Конкорд", затвердженого рішенням Правління банку №5 від 09.01.2019 року (діє з 16.01.2019 року), розірвання Публічного договору здійснюється в односторонньому порядку за ініціативою банку шляхом письмового повідомлення банком клієнта про розірвання публічного договору за 1 (один) місяць до дати розірвання публічного договору. Натомість, матеріали справи доказів наявності такого повідомлення банком (позивачем) клієнта (відповідача) про розірвання публічного договору за 1 (один) місяць до дати його розірвання, а тим більше доказів отримання відповідачем даного повідомлення, не містять. Наведене, на думку суду, є підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги про розірвання кредитного договору. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки заявлена позивачем сума стягнення задоволена частково, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у повному обсязі у сумі 2022,47 гривні.

Outcome: partial