Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

07 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору оренди №15 від 03 квітня 2012 року, укладеного між ним та ПП "Бая" він передав останньому в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку площею 4,11 га. строком на 15 років. Відповідач систематично не сплачує орендну плату згідно умов укладеного договору і має перед ним заборгованість у розмірі 8642,90 грн. Просить розірвати вказаний договір оренди, стягнути з відповідача суму боргу, суму індексу інфляції у розмірі 1066,28 грн., 3% річних у розмірі 240,28 грн., пеню у розмірі 292,37 грн. та судові витрати, а земельну ділянку повернути йому у користування. В судове засідання представник позивача не з"явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на заочне рішення погоджується. Відповідач за належного повідомлення у судове засідання не з"явився двічі, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання договірних цивільно-правових зобов"язань. Судом встановлено, що 03 квітня 2012 року між [PERSON] та ПП "Бая" було укладено договір оренди землі №15 (а.с.5-6). За умовами укладеного договору позивач передав в оренду відповідачеві земельну ділянку площею 4,11 га, кадастровий номер 4825780700:12:000:0016, 4825780700:13:000:0016, яка розташована в межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яка належить йому на праві власності згідно державного акту серія I1-МК № 046074, виданого Баратівською сільською радою 22 червня 2001 року (а.с.7). Факт передачі земельної ділянки підтверджено відповідним актом прийому-передачі (а.с.8). Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Снігурівському районі 23 жовтня 2012 року. Пунктом 12.3.2 указаного договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї сторони лише у разі невиконання іншою стороною обов'язків, випадкового знищення земельної ділянки, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно з п. 12.4 спірного договору оренди землі розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до п.п.4.1,4.2,4.3 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, що становить 2 455,14 грн. за один рік, що складає не менше ніж 5% нормативної грошової оцінки ділянки станом на 1 січня календарного року, у якому укладається цей договір; обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням офіційного коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель, а орендна плата вноситься до 01 листопада кожного року за період фактичної оренди. Згідно із ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Офіційний коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки ріллі встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року й складає 1,756. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок на час укладення договорів становила 49 017,31 грн., тобто щорічний розмір орендної плати мав би складати 49 017,31 грн.х1,756 = 86074,40 грн.х5%=4303,72 грн. Як вбачається з розрахунку наведеного позивачем у позові, відповідач має заборгованість по сплаті орендної плати позивачеві за 2012 рік у розмірі 1852.85 грн., за 2013 рік - 4303,72 грн, за 2014 рік - 2487,33 грн. Всього, за 2012, 2013 та 2014 рік відповідач заборгував позивачеві - 8642,90 грн. орендної плати. Згідно із ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Доказів відсутності вказаної заборгованості відповідач суду не надав, до суду не з"явився. За такого підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення 8642 грн. 90 коп. заборгованості з орендної плати. Крім того, статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов"язання. У ч.2 зазначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора забов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суму, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача 1066,28 грн. суми індексу інфляції та 240,28 грн. 3% річних. Оскільки відповідач порушив грошове зобов"язання, передбачене договором, він має нести відповідальність у вигляді інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних, що підлягають стягненню на користь позивача у заявленому розмірі на захист його майнового права. Крім того, оскільки судом встановлено, що відповідач систематично не виплачував позивачу орендну плату у встановленому розмірі за три роки - 2012 , 2013, 2014 роки, то це є підставою для розірвання договорів оренди земельної ділянки. Оскільки підстава користування земельною ділянкою відпала, обгрунтованою також є вимога позивача про зобов"язання відповідача повернути їй спірну земельну ділянку, як наслідок припинення договірних правовідносин. Крім того, пунктом 4.5 Договорів передбачено відповідальність у вигляді пені у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором у розмірі 0,01% за кожен день прострочення від суми несплаченого платежу. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позивач надав розрахунок пені по заборгованій орендній платі за 2012 та 2013 рік у розмірі 240,28 грн., тоді як строк позовної давності про стягнення пені за вказаним боргом сплив 01 листопада 2014 року, до суду позивач звернувся 07 листопада 2014 року. Так як, позивач звернувся з вимогами про стягнення суми пені після спливу строку позовної давності підстави для стягнення пені відсутні. За такого, позов підлягає до часткового задоволення, у частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 8642,90 грн., 1066,28 грн. інфляційних та 240,28 грн. 3% річних, а всього 9949,46 грн., розірвання договору оренди й зобов"язання повернення земельної ділянки позивачу. На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 236 грн.62 коп.

Outcome: approved