Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивач 08.06.2021 року звернувся до суду з позовною заявою і просить визнати поважними наведені ним причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] (далі - спадкодавець). В обґрунтування позову посилається на те, що причиною пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після спадкодавця є те, що він перебував на лікуванні. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 17.06.2021 позовна заява прийнята судом до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 15.07.2021 справу призначено до розгляду. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Судові витрати просив йому не відшкодовувати. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в яких просить справу розглянути за відсутності представника відповідача. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що сторони, їх представники не прибули в судове засідання і позивач, представник відповідача подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] (арк.с 10), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована зі своїм сином [PERSON] (арк.с 12, 13), який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкові права (арк.с 23). Спадкодавець помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть (арк.с 14). На момент смерті спадкодавець постійно проживав і був зареєстрований за адресою Комунального закладу "Стародобровільський психоневрологічний інтернат "ДОР", що підтверджується довідкою №34 від 26.06.2020 (арк.с 16). На ім`я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю (арк.с 18) на земельну ділянку, площею 8.3031 гектарів, розташовану на території Миколаївської селищної ради Широківського району, яка увійшла до спадкової маси. Вищевказаній земельній ділянці було присвоєно загальнодержавний кадастровий номер 1225855300:09:003:0216, що підтверджується довідкою від 11.07.2008, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (арк.с 19, 20-22). Постановою державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори від 17.07.2020 (арк..с 23) позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого через порушення позивачем 6-місячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини та відсутність реєстрації позивача разом зі спадкодавцем. Заява про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] подавалась [PERSON] (арк.с 52). Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (арк.с 52,54). Свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] не видавалися (арк.с 52, 53). Заява про прийняття спадщини за законом після померлого спадкодавця подавалась [PERSON] (арк.с 52). Свідоцтва про право на спадщину після померлого спадкодавця не видавалися (арк.с 52, 55). Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався (арк.с 52, 56). З 21.10.2016 по 29.10.2016 позивач перебував на лікуванні (арк.с 38). ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до передбачено, що суди застосовують при розгляді справ 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Ст. 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статті 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд приходить до висновку, що причини пропуску строку прийняття спадщини (хвороба) є поважними, тому позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить з 01.01.2021 року 2 270 грн. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн (арк..с 29). Оскільки позивач просив не відшкодовувати йому понесені судові витрати, судові витрати не підлягають відшкодуванню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved