Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 25 липня 2003 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення сином двадцяти трьох років. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2003 року по 08 квітня 2019 року. У шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 30 листопада 2018 року на утримання дітей з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку із досягненням [INFO] старшим сином [PERSON] повноліття стягнення аліментів на його утримання припиняється. Проте він продовжує навчатися в Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя на першому курсі факультету інженерії машин споруд та технологій денної форми навчання. Влаштуватись на роботу і отримувати заробіток, щоб самостійно себе забезпечувати, син не має змоги з огляду на денну форму навчання. У зв`язку із навчанням син потребує додаткових витрат на придбання навчального приладдя, підручників, відвідування додаткових занять у репетитора, продуктів харчування, оплати за проїзд та оренду житла. Утримувати сина самостійно їй вкрай тяжко, оскільки постійного місця роботи не має, а незначних і нерегулярних заробітків не вистачає для забезпечення потреб сина. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, проходить службу в Краматорському прикордонному загоні на території Донецької області в складі Збройних сил України, де має стабільний високий заробіток, інших утриманців не має. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 04 серпня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням встановленого строку зберігання, ухвалою від 28 вересня 2021 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач жодних заяв чи клопотань, у тому числі стосовно процедури розгляду справи, не подала. Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому порядку, у тому числі, по місцю проходження служби та шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2003 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 08 квітня 2019 року (набрало законної сили 10 травня 2019 року). У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Любомльського районного суду від 30 листопада 2018 року на утримання неповнолітніх дітей з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із копією довідки Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя від 16 березня 2021 року старший син сторін [PERSON] навчається у цьому університеті на першому курсі денної форми навчання факультету інженерії машин, споруд та технологій, на держбюджетній основі. Термін навчання - до 30 червня 2024 року. Із довідки Краматорського прикордонного загону (в/ч 2382) від 06 серпня 2020 року № 12/691 та рішення Любомльського районного суду від 30 листопада 2018 року встановлено, що відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій, проходить службу у вказаному прикордонному загоні, з 08 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області, з 01 травня 2018 року бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. Згідно із ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Виходячи зі змісту статті 182 СК України, до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім цього, при визначенні розміру таких аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, законодавець покладає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання лише за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Також при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід. У справі встановлено, що старший син сторін [PERSON] з 01 вересня 2020 року навчається в Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя. У зв`язку із досягненням [INFO] [PERSON] повноліття стягнення аліментів з відповідача на його утримання за рішенням суду від 30 листопада 2018 року припинено. Син сторін [PERSON] навчається на денній формі навчання. Отже, очевидним є те, що повнолітній син сторін у зв`язку з навчанням на денній формі позбавлений можливості працювати та матеріально себе забезпечувати, тому потребує матеріальної допомоги від батьків на своє утримання (придбання речей першої необхідності, продуктів харчування, одягу, оплати житла). При визначені розміру аліментів на рівні 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача позивач у позовній заяві, серед іншого, зазначає, що відповідач працевлаштований і отримує велику заробітку плату, інших утриманців не має, необхідність орендування житла для сина. Проте доказів щодо розміру отримуваної відповідачем заробітної плати (доходу) та вартості орендованого для сина житла позивач до позову не додала. Не відповідає дійсності факт відсутності у відповідача інших утриманців, оскільки після досягнення старшим сином [PERSON] повноліття з відповідача на підставі ч.3 ст.183 СК України продовжують стягуватися аліменти на утримання меншого сина [PERSON] в розмірі 1/6 його заробітку (доходу) за рішенням суду від 30 листопада 2018 року. Крім цього, позивач не надала доказів отримання сином [PERSON] стипендії і її розміру або ж не отримання стипендії, адже, як встановлено у справі, він навчається на держбюджетній основі. Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях З огляду на викладене, позивач не довела належними і допустимими доказами існування обставин, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у визначеному нею в позові розмірі - 1/3 заробітку (доходу) відповідача. Крім цього, суд враховує те, що сімейне законодавство України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відтак, сторони у справі мають рівний обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що старший син сторін [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків у зв`язку із продовженням навчання, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки працевлаштований (проходить службу в Краматорському прикордонному загоні (в/ч 2382), тому має регулярний дохід. Через ненадання позивачем доказів про розмір отримуваної відповідачем заробітної плати суд при визначенні розміру аліментів приймає до уваги розмір стягуваних з відповідача аліментів до досягнення старшим сином [PERSON] повноліття на рівні 1/6 (1/3 : 2) частки його заробітку (доходу) і вважає необхідним стягувати з відповідача саме такий розмір аліментів на утримання сина у зв`язку із його навчанням, оскільки він підтверджує факт можливості відповідача надавати матеріальну допомогу сину в такому розмірі. На переконання суду, такий висновок цілком відповідає загальним засадам цивільного законодавства щодо його справедливості та розумності. За викладених обставин заявлений [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст.ст.191, 201 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду. Цей позов поданий 22 липня 2021 року, проте з огляду на предмет спору аліменти на утримання сина сторін [PERSON] підлягають стягненню з 25 липня 2021 року, тобто з дня досягнення ним повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 50 % таких вимог.

Outcome: partial