Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом , в якому просив стьягнути на його користь з [PERSON] в рахунок матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 411 796,38 грн, та з ПрАТ СК "Альфа Страхування" 100 000 грн страхового відшкодування в рахунок завданої страхувальником шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вналідок порушення [PERSON], цивільна відповідальність якої застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ від 04.09.2015 року ПрАТ СК "Альфа Страхування" та договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності ,від 04.09.2015 року, Правил дорожнього руху України сталася дорожньо транспортна пригода 27 квітня 2016 року та було пошкоджено належний йому автомобіль Тойота Прадо, д\\н ВЕ 5723 ВІ. Витрати на відновлення автомобіля склали 682 813,76 грн, що підтверджується Рахунком від 13.05.2016 року ТОВ "КИТ-Т", а загальна сума збитків відпошкодженого автомобіля становить 511 769,38 грн, що підтверджується висновком експерта № 74/05-16 від 02 червня 2016 року. Страхова компанія неправомірно відмовила у відшкодування збитків у загальній сумі 100000 грн - по 50 000 грн за полісом та договором добровільного страхування , безпідставно посилаючись на неможливість встановити дійсний розмір збитків через від'єднання деяких агрегатів автомобіля. Різнимцю між дійсними збитками та максимальним розміровм відшкодування слід стягнути з винуватця ДТП- відповідаки [PERSON] Також просив відшкодувати витрати на правову допомогу у загальному розмірі 20 000 грн. В травні 2017 року представник відповідачки [PERSON] надав заперечення проти позову, в яких посилався на те, що автомобіль відповідача фактично є фізично знищеним, отже в разі відмови власника пошкодженого ТЗ від визнання його таким, йому повинна бути виплачена різниця між варітістю автомобіля до та після ДТП. Крім того, позивачем взагалі не доведена сума витрат на правову допомогу. Просив відмовити у задоволенні позову у звязку з недоведенням вартості завданої матеріальної шкоди. В судовому засіданні 24 липня 2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги і просила стягнути на користь позивача вартість відновлювального ремонту згідно висновку експертизи. прежставник відповідачки [PERSON]В, позов визнав частково і зазначив, щоне заперечує проти стягнення 100 000 грн страхового відшкодування зі страхової компанії, а решту суми вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу згідно висновку ескпе5ртизи - з [PERSON] Представник відповідача [PERSON] "СК Альфа страхування" в судове засідання не зявився, повідомлявся судом неодноразово належним чином, свою позицію стосовно предмету позову не висловив. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12.12.2016 року у справі відкрито провадження та призначено її до поперпеднього судового розгляду. Ухвалою від 12.12.2016 року за клопотанням позивача відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову. 18 квітня 2017 року відповідача ПрАТ СК "Альфа Страхування" зобовязано в порядку ст. 137 ЦПК України ( в чинній на час вчинення процесуальної дії редакції) налдати матеріали страхової справи за полісом № 042.0907439.404 від 04.09.2015 року . Ухвалою суду від 17.05.2017 року задоволено клопотання представника відповідача про виклик спеціаліста - субєкта оціночної діяльності [PERSON]М, в якості свідка. Ухвалою від 27.06.2017 року за клопотанням представника відповідача у справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час її проведення. Ухвалою від 16.05.2018 року провадження у справі поновлено в звязку з надходженням висновку судової експертизи. За клопотанням представника відповідача ПрАТ СК "Альфа Страхування" судове засідання 14 червня 2018 року відкладено для надання можливості подати відзив на позовну заяву. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, щов позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. З матеріалів справи вбачається, і ці обставини сторонами не заперечуються, що 27 квітня 2016 року о 07 год.40 хв. на 109 км по вул. Фалеєвська в районі нерегульованого перехрестя з вул.Адміральська в м.Миколаєві , [PERSON], керуючи автомобілем "Мітсубіші Оутлендер" , реєстраційний номерний знак [NUMBER], не слідкувала за дорожньою обстановкою , не була уважна при виїзді з другорядної дороги та не надала переваги в русі транспортному засобу "Тойота Прадо" д\\н ВЕ 5723 ВІ, внаслідок чого допустила зіткнення з цим автомобілем, належним на праві власності та під керуванням [PERSON] , що рухався по головній дорозі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ці обставини стверджено постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 14 вересня 2016 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, що встановлений ст. 38 КУпАП. При цьому постанова судді містить чіткий висновок про наявність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто винуватцем ДТП визнано саме її . Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль марки "Тойота Прадо" д\\н ВЕ 5723 ВІ , 2007 року випуску, належить на праві власності позивачу [PERSON]М,, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ , виданого 28.12.2013 року. (а.с. 8) Позивачем надано Рахунок № НФ-0000880 від 13.05.2016 року та Акт виконаних робіт № НФ-0001672 від 08.07.2016 року , згідно яких [PERSON]М, сплачено ТОВ "КИТ-Т" за ремонт автомобіля "Тойота Прадо" д\\н ВЕ 5723 ВІ з урахуванням ПДВ 113 802, 29 грн - 682 813, 76 грн. (а.с. 9-13) Сплата підтверджується квитанціями за період з 25 травня 2016 року по 05 липня 2016 року на загальну суму 682 813, 76 грн. (а.с. 14-15) Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Митсубиши Оутленедер [PERSON] була застрахована у ПрАТ "СК "Альфа Страхування", про що свідчить поліс №АЕ/4918729 від 04.09.2015 року та Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 042.0907439.401 від 04.09.2015 року. Та обставина, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача, є страховим випадком, сторонами не оспорюється. Листом від 09.11.2016 року СК "Альфа Страхування" повідомила [PERSON] , що про страховий випадок було повідомлено компанію 27 квітня 2016 року, письмове повідомлення про ДТП подане 16 травня 2016 року , 23 травня 2016 року було направлено уповноваженого паредставника страхової компанії для проведення огляду пошкодженого ТЗ.Проте на момент здійснення огляду автомобіль Тойота прадо перебував у розукомплектованому стані , що не надало експертові можливості ідентифікувати пошкоджені частини автомобіля , що призвело до неможливості розрахунку вартості відновлювального ремонту і , як наслідок, неможливості визначення вартості спричиненого збитку. Отже, враховууючи п.37.1.3 ст. 37 ЗУ "про обовязкове страхування..." , ПрАТ "СК Альфа страхування" повідомило про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування. (а.с. 16-17). Жодних матеріалів, заперечень, відзиву на позов від відповідача [PERSON] "СК Альфа страхування" до суду не надійшло, хоча судом неодноразово належним чином повідомлявся відповідач, в тому числі відкладалися судові засідання за клопотанням представника відповідача і додатково надавався строк для надання відзиву. Згідно зі Звітом суб'єкта оціночної діяльності [PERSON]Мвід 02 червня 2016 року про визначення вартості збитків, завданих пошкодженням ТЗ , проведеного за замовленням [PERSON], ринкова вартість автомобіля Тойота Прадо станом до ДТП складає 511 769,38 грн, вартість відновлювального ремонту становить 519 841,36 грн., коефіцієнт фізичного зносу становить 0,5407 ( строк експлуатації перевищує 7 років) Оцінювачем зроблено висновок про те, що оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість до пошкодження, то розмір завданих збитків дорівнює його вартості. (а.с. 18-41) Як пояснив допитаний в якості свідка в судовому засіданні субєкт оціночної діяльності [PERSON], він оглядав автомобіль, який вже перебував в розібраному стані на СТО, представник винуватця ДТП при складенні Акту огляду пошкодженого автомобіля не був присутній. Згідно Висновку № 17-774 судової автотоварознавчої експертизи від 26.04.2018 року, проведеної експертом Миколаївського відділення ОНДІСЕ за ухвалою суду , середня ринкова вартість автомобіля Тойота Прадо, р\\н ВЕ 5723 ВІ станом на 27.04.2016 року складає 584 178,98 грн. Оскільки автомобіль після ДТП був повінстю відновлений , його вартість є ріною середній на шуканий момент - 527 490 грн. Вартість відновлювальних робіт зазначеногго автомобіля прозивача станом на 27 квітня 2016 року складає 372 798,14 грн, а вартсть відновлювальних робіт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - це сума м атеріального збимтку станом на оипень 2016 року складає 183 603,65 грн. Як слідує з зазначеного висновку, після експертного огляду та порівняння з наданими матеріалами справи, встановлено, що Акт виконаних робіт не відповідає дійсності , проте з інших документів, що відображають пошкодження, отримані доліджуваним автомобілем, експертом встановлений перелік отриманих автомобілем позивача внаслідок ДТП 27 квітня 2016 року пошкоджень. Сума матеріального збитку складається з вартості оригінальних комплектуючих 337847,30 грн, вартості використаних вживаних деталей 10139 грн , вартості ремонтно-відновлювальних робіт 17954 грн, вартості використаних при ремонті маеріалів 16996,84 грн. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Та обставина, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача, є страховим випадком, сторонами не оспорюється.В порядку передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» повідомлено про ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, про що зазначено в листі відповідача. Суд критично ставиться до наданих позивачем [PERSON] виконаних робіт та Звіту суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] , оскільки викладені в них дані не знайшли свого підтвердження в ході прозгляду цивільної справи, спростовуються висновком судової експертизи. Отже, надані докази суд не може прийняти до уваги. Таким чином, суд бере до уваги Висновок судової експертизи від 26 квітня 2018 року як такий, що є повним і об'єктивним доказом з точки зору економічної обґрунтованості ремонту автомобіля та узгоджується з матеріалами справи. До того ж , Звіт від 02 червня 2016 року не може бути враховано при вирішенні спору, оскільки ним визначено лише матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля позивача , що дорівнює вартості автомобіля до ДТП, а вартість після ДТП не встановлювалася. Згідно з положеннями статті 110 ЦПК України , висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, встановивши фактичні обставини справи, а саме: вартість транспортного засобу до та після ДТП, ступінь вини учасників ДТП, невизнання власником свого автомобіля фізично знищеним (до того ж і висновком судової експертизи не підтверджується твердження відповідача про фізичне знищення спірного автомобіля) , розмір матеріальної шкоди в межах ліміту відповідальності, передбаченої страховим полісом та Договром , суд приходить до висноку про повнее задоволення позовних вимог до страховика і про вчасткове задоволення вимог до винної у ДТП особи, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована. Так, встановивши, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, перевищує максимальний розмір страхового відшкодування, суд доходить висновку про те, що з відповідачки, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданого збитку та розміром стягнутого страхового відшкодуванням у розмірі 272 798,14 грн . При цьому, визначаючи розмір страхового відшкодування, що належить до стягнення - по 50 000 грн максимального ліміту відповідальності за Полісом та Договором від 04.09.2015 року, суд враховує, що відповідачем - страховою компанією не надано суду жодних доказів того, що цей розмір має бути менший заявленого. Задовольняючи позов у визначеному розмірі матеріального збитку , суд враховує принцип повного відшкодування \~шкоди потерпілому, розмір майнової шкоди, яка має бути відшкодована винною особою та не підлягає відшкодуванню \~страховиком. Також суд враховує, що у ст. 979 ЦК, ст. 16 Закону № 85/96-ВР розяснено, що за договором страхування страховик зобовязується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку, або несвоєчасне надання пошкодженого автомобіля для огляду саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обовязок виплатити страхове відшкодування. Слід також враховувати, що закон повязує обовязок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. За такого, відмова відповідача [PERSON] "СК Альфа Страхування" у виплаті позивачеві страхового відшкодування через те, що автомобіль на час огляду страховим комісаром ( який до того ж проводився майже через місяць після повідомлення про страховий випадок) перебував у разукомплектованому стані на стадії ремонту - не може вважатися правомірною , сокільку таке не позбавило страховика можливості визначити подію ДТП як страховий випадок і оцінити розмір завданих збитків. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов'язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із змісту пункту 22.1.\~\~цього Закону вбачається, що при настанні страхового випадку страховик згідно з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим\~\~порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи. Таким чином, у разі недостатності страхової виплати( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою \~виплатою. При вирішенні спорів щодо відшкодування \~шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу, в більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страховик обраховує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. 6. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в сумі 5317,97 грн. Оскільки позов задволено частково , відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, то відповідно до положень сти. 137 ЦПК України у задоволенні цих вимог слід відмовити. Так, позивачем не надано суду жодного доказу про сплату цих витрат, до того ж ним взагалі не надано суду для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Outcome: partial