Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Криворізької міської ради, Центрально - Міської районної ради м. Кривого Рогу, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", треті особи: Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими вона проживає за адресою [ADDRESS] , де є зареєстрованою з 26 лютого 1998 року. Позивачка проживає у квартирі [ADDRESS] , яка складається із наступних приміщень: коридор III площею 5,8 кв.м., коридор 2-1 площею 5,8 кв.м., кухня 2-2 площею8,5 кв.м., житлова кімната 2-3 площею 16,2 кв.м., житлова кімната 2-4 площею 10,4 кв.м. Вказане житло у 1998 році було надане чоловіку позивачки [PERSON] , який працював на залізниці, як відомче житло. Чоловік позивачки працював заступником керівника охорони мосту у П`ятихатській дистанції колії Укрзалізниці. Згідно з листом-клопотанням П?ятихатської дистанції колії Придніпровської залізниці № 289 від 19.02.1998 року, позивачку, її чоловіка і доньку прописано за адресою цього житла. У 2003 році чоловік помер. Після смерті чоловіка у квартирі [ADDRESS] проживали його дружина позивачка [PERSON] і його донька [PERSON] . [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] , яка також зареєстрована за цією адресою. Вказане доводиться : копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , копією свідоцтва про народження [NUMBER] , поясненнями позивачки і [PERSON] , копією паспорту [PERSON] , копією довідки про реєстрацію [PERSON] . Додатково позивачка користується літньою кухнею «Б» із прибудовою до неї «б» загальною площею 23,17 кв.м. В іншій частці будинку А-1, яка складається із приміщень 1-5,1-4,1-2,1-3,1.1,1, II проживає [PERSON] , яка , до того ж, користується спорудами «В» літня кухня, «Д» сарай , «Г» вбиральня, «Е» літній душ. Згідно листа Криворізького БТІ № 888 від 22.05.2017 року, право власності на це нерухоме майно не зареєстроване станом на 31.12.2012 року, інформація щодо балансоутримувача відсутня, користувачами нерухомості є фізичні особи. Згідно з листом виконкому Криворізької міської ради від 22.05.2017 року № 3059/3 вказаний будинок на балансі управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради не значиться. Згідно з листом Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 338 від 03.02.2016 року, зазначено, що житлова будівля «Казарми 57 км» на балансі не обліковується. Позивачка [PERSON] безперервно, відкрито володіє і користується нерухомим майном з 1998 року, тобто вже 19 років. Вона підтримує житло в належному стані, сплачує житлово-комунальні послуги. До того ж, позивачка добросовісно заволоділа цим майном, і проживає в ньому як колишня дружина робітника залізниці. До того ж, на цей час відсутній власник цього майна: ні залізниця, яка надавала це житло своїм співробітникам, ні органи місцевого самоврядування, на чиїй території це майно розташовано не визнають себе власниками і не здійснюють будь-яких повноважень власника по відношенню до цього майна. Позивач та її представник, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, позивач просила розглянути справу у їх відсутність, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Криворізької міської ради в судове засідання не з`явився, у своєму відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечував, зазначив, що за набувальною давністю може бути набуто майно, яке належить на праві власності іншій особі, тому вважає необхідним встановити або власника житла, або визнати майно безхазяйним. Представник відповідача - Центрально - Міської районної ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з`явився, у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що виконком проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає її безпідставною та необгрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів правомірності отримання відомчого приміщення у найм, не надано доказів постійного користування, вчинення робіт по утриманню території у належному стані, просить відмовити у її задоволенні. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову заперечує, оскільки спірне майно на їх балансі не перебуває, а отже вони не є належними відповідачами. Представник третьої особи - Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явився, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечення проти задоволення позовної заяви. Третя особа [PERSON] , яка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Відповідно до копії паспорта громадянина України зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS] , де є зареєстрованою з 26 лютого 1998 року (а.с.6), де вона проживає разом із донькою [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с.7,11). Квартира [ADDRESS] , складається із наступних приміщень : коридор III площею 5,8 кв.м.,коридор 2-1 площею 5,8 кв.м.,кухня 2-2 площею8,5 кв.м., житлова кімната 2-3 площею 16,2 кв.м., житлова кімната 2-4 площею 10,4 кв.м., що підтверджується планом будинку [ADDRESS] . Казарм 57 км., який є складовою технічного паспорту БТІ (а.с.12-14). Згідно листа-клопотання Пятихатської дистанції колії Придніпровської залізниці № 289 від 19.02.1998 року, позивачку, її чоловіка і доньку прописано за адресою цього житла (а.с.10). У 2003 році чоловік позивача [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Згідно листа Криворізького БТІ № 888 від 22.05.2017 року, право власності на це нерухоме майно не зареєстроване станом на 31.12.2012 року, інформація щодо балансоутримувача відсутня,користувачами нерухомості є фізичні особи (а.с.15). Згідно листа виконкому Криворізької міської ради від 22.05.2017 року № 3059/3 вказаний будинок на балансі управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради не значиться (а.с.16). Згідно листа Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 338 від 03.02.2016 року, зазначено, що житлова будівля «Казарми 57 км» на балансі не обліковується (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право. Відповідно до положення ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 328 ЦК України та п.5,37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яке вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно(набувальна давність). Згідно ч.4 статті 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. При цьому безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю (ч. 3 статті 335 Цивільного кодексу України). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 статті 344 Цивільного кодексу України). Таким чином враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] безперервно, відкрито володіє і користується нерухомим майном з 1998 року, тобто вже 19 років. Вона підтримує житло в належному стані, сплачує житлово-комунальні послуги, добросовісно заволоділа цим майном, і проживає в ньому як колишня дружина робітника залізниці, до того ж, приймаю до уваги, що на цей час відсутній власник цього майна: ні залізниця, яка надавала це житло своїм співробітникам, ні органи місцевого самоврядування, на чиїй території це майно розташовано не визнають себе власниками і не здійснюють будь-яких повноважень власника по відношенню до цього майна, позовні вимоги позивача вважаються судом обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved