Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

03 червня 2021 року Житомирський районний суд Житомирської області ухвалив рішення про часткове задоволення вище вказаного позову [PERSON] та вирішено питання щодо стягнення судового збору. 11 червня 2021 року представником позивача [PERSON] подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів понесених витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 11000,00 грн. Ухвалою від 15.06.2021 року зазначену заяву судом залишено без руху з метою усунення недоліків (а.с. 150). 07.07.2021 року представником позивача [PERSON] були усунені вказані недоліки (а.с.152), до розгляду заяву було призначено на 15.07.2021 року. Сторони в судове засідання не з`явилися; про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить супровідний лист суду від 08.07.2021 р. (а.с. 154); про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання, в якому вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалось. Дослідивши вказану заяву, суд дійшов наступних міркувань. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати. За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Під час розгляду справи у судовому засіданні 03.06.2021 року представником позивача було повідомлено про подання на протязі встановленого строку заяви про ухвалення додаткового рішення та відповідних доказів, що знайшло своє відображення у протоколі судового засідання (а.с. 128). За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 11000,00 грн підтверджено наступними доказами: - договором про надання правової допомоги №01.12/1 від 01.12.2020 року, який укладено між Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія "Триарії" та позивачем (далі договір) (а.с. 142-143); - додатком №1 до вказаного договору від 01.12.2020 року, укладеним між [PERSON] та АО "Юридична компанія "Триарії" (а.с. 144); - актом від 03.06.2021 року прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №1 від 03.06.2021 року, який підписаний адвокатом Гарієвським В. М. та [PERSON] . Загальна вартість наданих послуг становить 11000,00 грн. (а.с.145-146); - звіт (розрахунок) про надані послуги правової допомоги за вказаним договором, складений 03.06.2021 року адвокатом Гарієвським В. М. (а.с. 147). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що представник відповідача не надав суду належних доказів на підтвердження факту їх оплати (квитанцій, чеків, інших розрахункових документів, тощо), а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат слід відмовити.

Outcome: dismissed