Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] в липні 2016 року заявив позов до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, за яким просив визнати за ним права власності на гаражний бокс [NUMBER] та [NUMBER], що розташовані на території Кооперативу по будівництву та обслуговуванню індивідуальних гаражів "Самара". Позов мотивовано тим, що позивач є власником спірних гаражних боксів, проте через неможливість отримати на них правоустановлюючі документи, не може зареєструвати право власності у відповідних органах державної реєстрації. Ухвалою суду на задоволення клопотання позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Київську міську раду, як представника територіальної громади м. Києва. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що зводяться до викладеного в заяві. Відповідачі своїх представників в суд не направили, заперечень до позову не надходило. Представник третьої особи Будник М.І. на вирішення спору поклався на розсуд суду. Суд, виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження за наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Рішенням Київської міської ради від 02.10.2001 року №42/1476 постановлено відвести Кооперативу по будівництву та обслуговуванню індивідуальних гаражів "Самара" земельну ділянку, площею 2.60 га під будівництво боксових гаражів у Святошинському районі м. Києва по вул. Малинській 22 (а. с. 20-22-копія рішення). 24.04.1999 року зареєстровано статут гаражного кооперативу по будівництву та обслуговуванню індивідуальних гаражів "Самара". (а.с. 26-32) На підставі рішення правління гаражно-будівельного кооперативу "Самара" № 4 від 11.06.2003 року [PERSON] видано ордери № 10 та № 9 на право зайняття гаражів (боксів) [NUMBER] та [NUMBER]. За довідками кооперативу від 19.08.2016 року №№85, 86, [PERSON] є членом ГК «Самара» та власником гаражних боксів [NUMBER], [NUMBER] за адресою: м. Київ, вул. Малинська, 22. пайові внески за бокси сплатив в повному обсязі. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормою ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», в редакції яка діяла на час сплати позивачем пайового внеску та вступу до членів кооперативу, член гаражного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за гараж наданий у користування, набуває права власності на це майно. В пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.91 року «Про практику розгляду судами цивільних справ пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» роз'яснено, що у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває права власності на це майно і в праві розпоряджатися ним на свій розсуд. За таких обставин та вимог закону, суд погоджується, що позивач набув право власності на спірні гаражні бокси. При цьому, на час виникнення такого права, на власника гаражного боксу не покладався обовязок реєструвати таке право. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004 року визнаються дійсними у разі відсутності їх держаної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації прав. Проте, в реєстрації права власності на спірні гаражні бокси позивачу було відмовлено, через відсутність в кооперативі належних правоустановлючих документів на земельну ділянку. Отже, позов підлягає задоволенню. Витрати у справі позивач побажав залишити за собою, що не суперечить приписам ст. 84, 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved