Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області звернувся із позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення останніх батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що 14 вересня 2007 року відповідачами усиновлено малолітню [PERSON]. За час перебування у сім'ї відповідачів дитина постійно зазнавала побиття, приниження, виконувала всю хатню роботу, не зважаючи на вік. 25 грудня 2012 року [PERSON] привела малолітню [PERSON] до Броварського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, і у присутності спеціалістів центру ображала дитину, принижувала її гідність та погрожувала, після чого лишила дитину у центрі, посилаючись на те, що [PERSON] її дратує, і у подальшому вона не збирається її виховувати. Коли [PERSON] привела дитину до центру, остання була в брудному одязі, неохайна та плакала. На даний час дитина перебуває у дитячому соціально-реабілітаційному центрі «Сонячне світло». Крім того, у провадженні суду вже перебувала позовна заява щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, однак її залишено без розгляду, так як відповідачі обіцяли змінити свої ставлення до дитини, виховувати її. Однак, до цього часу відповідачі не змінились, за весь час перебування дитини у центрі, батьки тільки декілька разів навідувалися до дитини. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що відповідачі належним чином не виконують своїх батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON], позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнути із них кошти у твердій грошовій сумі по 500 грн. з кожного на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], які перераховувати щомісяця і до досягнення дитиною повноліття на рахунок ДСРЦ «Сонячне світло». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі, просили не позбавляти їх батьківських прав, оскільки люблять свою дитину та хочуть щоб вона повернулася в сім'ю. Також зазначили, що повністю усвідомили неприпустимість своєї негативної поведінки до дівчинки та стали на шлях виправлення. Прокурор Гармаш В.В. у судовому засіданні позовні вимоги також підтримала, вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачів, врахувавши думку прокурора, вивчивши надані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2007 року оголошено [PERSON] та [PERSON] усиновлювачами [PERSON]. Прізвище дитини із «[INFO]» змінено на «[PERSON]», по-батькові із «[INFO]» змінено на «[PERSON]», також змінено дату народження дівчинки із «[INFO]» на « [INFO]» (а.с. 4-5). Із копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 17 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, вбачається, що її батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). Зі змісту акта про дитину, покинуту у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забирати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину, вбачається, що 25 грудня 2012 року о 10 год. 30 хв. до БРЦСССДМ (м. Бровари, вул. Шевченка, буд. 21, каб. 7) прийшла громадянка [PERSON] зі своєю малолітньою донькою [PERSON], [INFO], та у присутності спеціалістів центру та служби у справах дітей залишила дитину. Обставини відмови від дитини мотивувала тим, що дитина її дратує, не слухає, тому у подальшому жінка не має бажання займатись вихованням та утриманням доньки (а.с. 8). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.12.2012 року [PERSON], [INFO], при первинному огляді дівчинки встановлено, що на тілі дівчинки у великій кількості були синці різних розмірів й форми (а.с. 10). При складанні 27 грудня 2012 року акту опитування малолітньої [PERSON], [INFO], спеціалісту служби у справах дітей та спеціалістів центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді зі слів малолітньої [PERSON] стало відомо, що матір постійно ображала та била її (а.с. 11). Матеріалами справи встановлено, що після залишення [PERSON] у центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді малолітньої [PERSON], останню влаштовано до складу вихованців Дитячого соціально-реабілітаційного Центру «Сонячне світло», про що свідчить копія наказу № 13, виданого 27 грудня 2012 року директором ДСРЦ «Сонячне світло» (а.с. 18). Згідно наявних у матеріалах справи копій звітів про відвідування за весь час перебування [PERSON], [INFO], а саме з 27 грудня 2012 року по теперішній час, відповідачі лише сім разів відвідували дитину. У ході бесіди 02 березня 2016 року начальника служби у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації [PERSON] із малолітньою [PERSON] встановлено, що останній раз своїх батьків дівчинка бачила у минулому році, коли саме не пам'ятає. Після того вони жодного разу їй не телефонували і не приїздили до неї. З новорічними та різдвяними святами не вітали, до центру не навідувалися. На питання чи хотіла б дівчинка поїхати до батьків, остання відповіла відмовою. Категорично відмовлялася від спільного проживання з батьками, пояснила, що за останніми зовсім не сумує. Про вищесказане малолітньою [PERSON] начальником служби у справах дітей та сім'ї 02 березня 2016 року складено відповідний акт (а.с. 59). Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала позовна заява щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, однак ухвалою суду від 02 вересня 2013 року даний позов залишено без розгляду. Також із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 12.03.2012 року притягалася до відповідальності за адміністративне правопорушення, а саме, за ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до висновку Броварської районної державної адміністрації Київської області від 13 січня 2016 року за № 41/01-12, відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню дитини, тому є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а. с. 38). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що у грудні 2012 року [PERSON] привела дитину до Броварського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, із проханням забрати її так як дитина їй не потрібна. При цьому, дівчинка плакала та була в неохайному вигляді. Після чого, [PERSON] покинула дитину й пішла, після цього більше не приходила й не телефонувала з метою забрати дитину назад. Також, свідок пояснила, що після того як [PERSON] покинула дитину, останню відвели до лікаря на обстеження, де стало відомо, що на тілі дівчинки є синці від побиття. Згодом, працівники центру ходили додому до відповідачів щоб отримати речі [PERSON], однак речі дівчинки були всі брудні та занедбані. Свідок [PERSON], вихователь ДСРЦ «Сонячне світло», є вихователем [PERSON], пояснила, що дівчинку привезли перед Новим 2013 Роком, вона була в синцях, розповідала, що її закривали в погребі, заставляли тримати тазик над головою. Батьки до дитини приїжджають дуже рідко, 1-2 рази на півроку, на день народження. За батьками дівчинка не сумує, але сумує за братом і племінницею. Також пояснила, що працівники центру ніколи не чинили перешкод у спілкування батьків із [PERSON], однак у них є певні правила та розпорядок дня. У розмові дівчинка ніколи не висловлювала бажання повернутись до батьків. Свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON], так як їхні старші діти вчились в одному класі, а потім її дочка була в одному класі із [PERSON]. Повідомила, що часто бачила [PERSON], яка завжди була охайно одягненою та причесаною. Також зазначила, що на зібраннях Свідків [PERSON] плаче та каже, що хоче забрати дитину додому. У судовому засіданні була заслухана думка дитини [PERSON], яка висловилась про те, що не знає чи любить вона своїх батьків та чи хоче повернутись до них і проживати із ними, але впевнено відповіла, що їй подобається жити у ДСРЦ «Сонячне світло». За змістом ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 241 СК України якщо усиновлювач був записаний матір'ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У судовому засіданні відповідачі неодноразово пояснювали, що вони змінились, шкодують за випадок, який мав місце наприкінці 2012 року, люблять свою дитину та просять не позбавляти їх батьківських прав. Разом з тим, відповідачі в обґрунтування своїх доводів заперечення не надали жодних доказів, а всі пояснення зводяться, що того, що їм начеб то перешкоджали у спілкуванні та побаченнях із дитиною працівники соціальних служб та Центру. Водночас, матеріалами справи встановлено, що після того, як мати сама привела дитину до соціальних служба та покинула її там, вперше батьки навідались до дитини лише у травні 2013 року. Крім того, у провадженні суду з квітня по вересень 2013 року уже перебувала цивільна справа про позбавлення [PERSON] батьківських прав, яка ухвалою суду від 02 вересня 2013 року залишена без розгляду. З того часу, на протязі 2,5 років, відповідачі не вчинили жодних активних дій, щоб повернути дитину до дому, а провідували її лише декілька разів на рік та частіше перед тим, які їх викликали на засідання опікунської комісії. Такі дії не свідчать про покращення поведінки відповідачів по відношенню до дитини. На підставі викладеного вбачається, що відповідачі належним чином не виконують свої обов'язки по утриманню дитини [PERSON], не займаються її вихованням, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечують, не проявляли бажання зустрічатися з дочкою, тобто ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, враховуючи характер поведінки відповідачів, їх відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, тривалий час ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків, суд не вважає можливим обмежитися попередженням відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини [PERSON], а вважає, що відповідачі повинні бути позбавлені батьківських прав. Частиною 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі а при визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. До суду не надано жодних доказів про офіційне працевлаштування відповідачів та отримання ними стабільного щомісячного заробітку, тому, взявши до уваги стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, матеріальне становище відповідачів, наявність у них на утриманні ще однієї малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню у розмірі по 500 грн. з кожного. За змістом ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню із відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп. з кожного. На підставі викладеного, та

Outcome: partial