Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON], [INFO], у сумі 39 508,49 грн., зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що від зареєстрованого шлюбу з [PERSON] [INFO] у сторін народився син [PERSON], але 19.09.2012 року рішенням Деснянського районного суду міста Києва цей шлюб було розірвано та з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини з 28.08.2012 року у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але, як зазначає позивач, на даний момент матеріальної допомоги відповідач на утримання неповнолітнього сина не надає, з 2012 року всі витрати в тому числі і додаткові на їх спільного сина вона несе з власних доходів. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, звернувшись до суду з заявою, в якій просив відкласти розгляд справи. Відповідно ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі: першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно ст. 169 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів. Розглянувши заяву відповідача, враховуючи строки розгляду справи, дослідивши доводи про причини неявки, суд не визнає їх поважними, оскільки ці причини суду доведені не були, тому суд вважає, що неявка відповідача у судове засідання відбулась без поважної причини. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 879, зареєстрований шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Рішенням Деснянського районного суду від 19 вересня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.08.2012 р. до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11). 01 липня 2013р. Приватна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів "Фортуна" та батьки [PERSON], [PERSON] уклали контракт №18/2013 про співробітництво в процесі навчання та виховання учня Приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів "Фортуна", за умовами якого початок оплати за навчальний рік з 01 липня 2013р., оплата проводиться поквартально, оплата здійснюється у грошовій одиниці України в сумі 2100,00 грн. щомісячно, згідно додатку до контракту, що підтверджується копіями Контракту з додатком та квитанцій (а.с. 12-17). Суд вважає, що на підтвердження фактичного понесення додаткових витрат на навчання дитини в сумі 18900,00 грн. позивачем надані належні та допустимі докази. [PERSON], [INFO], відвідує гуртки: карате, хореографія, театральна студія, шахи, плавання, ізостудія, хор, програмовий матеріал засвоює на достатньому та високому рівні, поглиблено вивчає англійську мову. Суд вважає, що заслуговує на увагу те, що дитина всебічно інтелектуально розвивається, те, що вона артистична, має добру пам'ять, із великим задоволенням і старанністю виконує ролі у театральній студії, гарно, каліграфічно пише, любить трудове навчання, образотворче мистецтво, що свідчить про наявність особливих здібностей цієї дитини, які потребують розвитку. Адміністрація школи та класний керівник з батьком [PERSON], незнайомі, до школи він жодного разу не приходив, що підтверджується характеристикою Приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів "Фортуна" (а.с. 83). Позивачем надано медичну документацію історії розвитку дитини [PERSON], [INFO], що підтверджує необхідність додаткових витрат на дитину у зв'язку з його станом здоров'я (а.с. 84 - 88). На підтвердження фактичного понесення додаткових витрат на лікування дитини в сумі 1654,52 грн. позивачем надано належні та допустимі докази (а.с. 18, 21, 22). Як вбачається з заперечення на позовну заяву відповідача, він вважає, що додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами, у даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини, зазначивши, що в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо), якщо потрібні значні додаткові витрати, розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат, вважає, що отримання загальної середньої освіти у приватній школі не може розглядатись як додаткові трати на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України, навчання в учбовому закладі на комерційній основі безпосередньо не пов'язані з особливостями розвитку здібностей дитини. Згідно довідки про доходи [PERSON] загальна сума доходів за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 за винятком аліментів становить 18000,00 грн (а.с. 57). Згідно довідки про доходи [PERSON] загальна сума доходів за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 за винятком аліментів становить 18000,00 грн (а.с. 56). [PERSON] сплачує аліменти на дитину у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.58-61). Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно ч. 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, з боку відповідача суду не надано жодних належних та допустимих доказів на заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд вважає, що за наявності особливих обставин, викликаних розвитком та здібностями дитини, які мають істотне значення у цій конкретній справі, ураховуючи право дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та відповідно відповідальність батьків за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved