Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

28 грудня 2020 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», в якій позивач, в особі свого представника, просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за електричну енергію у сумі 17592,10 грн, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у зв`язку з відокремленням функції із розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017, з 01.01.2019 ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2018 №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області відповідно до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. На виконання вимог Закону та «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, розроблені форми договорів, які розміщені на офіційному сайті ПрАТ «Харківенергозбут» - zbutenergo.kharkov.ua. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 Закону). Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. [PERSON] зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS] . Враховуючи факт споживання електричної енергії за вказаною адресою та проведені оплати, [PERSON] приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції № 10/1 для побутових споживачів. За період з 01.01.2019 по 23.12.2020 за вказаною адресою згідно з переданими відомостями даних приладу обліку 037757 (на 29.01.2019) та 053621 (на 09.12.2020) проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 17592,10 грн. Проте в порушення умов договору відповідач вказану суму боргу не сплатив, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися зі вказаним позовом до суду, сплативши судовий збір. У судове засідання з`явився представник позивача за довіреністю від 18.12.2020 №01-15/298 Топчій В.О. , який заявлені вимоги підтримав з мотивів, наведених у позові, зазначивши, що [PERSON] має заборгованість перед ПАТ «Харківенергозбут». Крім того, уточнив, що показники із лічильника знімають представники АТ «Харківобленерго», які вводять вказані дані у електронну систему, з якої вони встановлюють розмір заборгованості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Свої заперечення проти позовних вимог виклав у заяві про відвід судді, зазначивши, що за вказаною адресою: [ADDRESS] , він не проживає з 2017 року, проживаючи без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Водночас повідомив, що проти нього є змова організованої злочинної групи, яка підроблює документи та вчиняє інші злочини. У нього викрадає електроенергію організована злочинна група, яка також сприяла тому, щоб він не з`явився до суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює контролером Золочівського РРЕ АТ «Харківобленерго». Вона щомісяця перевіряє показники на лічильниках електроенергії. Вказані дані потім переносяться у загальну базу і їх використовує ПАТ «Харківенергозбут» для встановлення плати за поставлену електроенергію. Лічильник б. [ADDRESS] за територією домоволодіння, оскільки раніше лічильник був на фасаді будинку і не завжди можна було зняти показники із лічильника. Щоб розгледіти цифри та циферблаті вказаного лічильника, вона підсвічує ліхтариком. Приєднатися чи якось умисно накрутити показники вказаного лічильника, щоб збільшити плату за електроенергію, неможливо. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Пономарьов проти України» 3 квітня 2008 року заява N 3236/03). Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за такої явки. Вислухавши пояснення представника позивача та свідка, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] , який був споживачем електроенергії. За зазначеною адресою відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до договору про користування електричною енергією № 40709Д від 20.02.2014 його було укладено між [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , та начальником Золочівського РОЕ Лола П.В. на підставі заяви [PERSON] .. Згідно з довідкою про розрахунки за спожиту електроенергію абонента № [NUMBER] , у відповідача існує заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 17592 грн 10 коп. станом на 23.12.2020. Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» вже зверталося до Золочівського районного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію, проте ухвалою судді Золочівського районного суду Харківської області Квітки О.О. було скасовано судовий наказ від 08.10.2020 у справі № 622/923/20 (провадження № 2-н/622/72/20) за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про стягнення заборгованості за електричну енергію в розмірі 13228 грн 72 коп. та судового збору в розмірі 210 грн 20 коп. Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. На виконання вимог Закону та "Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, розроблені форми договорів, які розміщені на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 Закону). Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики є товаром, призначеним для купівлі-продажу. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2)управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4,6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно із ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1ст.509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. ст.525 ЦК України). Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом. Враховуючи те, що відповідно до ст.162 ЖК УРСР тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на основного наймача (власника) приміщення та членів його сім`ї, а також з огляду на доведеність заявленого позивачем розміру заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно із ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2102 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved