Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

04 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 19 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "АктаБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0862753901/Т/301650. 23 березня 2018 року між ПАТ "АктаБанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 111941 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позову відмовити на підставі поданих письмових пояснень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "АктаБанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0862753901/Т/301650, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 12575 грн у вигляді безготівкового перерахування на рахунок продавця зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, з кінцевим терміном повернення - 20 вересня 2015 року, що є останнім днем терміну надання кредиту. У зв`язку з недотриманням позичальником взятих на себе зобов`язань утворилась заборгованість у сумі 11941 грн, яка складається із: 7552 грн заборгованості за основним боргом; 4 грн заборгованість за процентами; 2735 грн заборгованість за комісією; 1650 грн штрафи, пені. Відповідно до договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "АктаБанк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (Новий кредитор), банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців, та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору. Згідно витягу до додатку № 1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 року, в ньому міститься кредитний договір № 0862753901/Т/301650 від 20.03.2014 року укладений з [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). У кредитному договорі сторони погодили, що строк дії договору встановлений до 20 вересня 2015 року. Відповідачем було заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. З урахуванням встановлених обставин справи, умовами договору передбачено погашення процентів за користування кредитом періодичними щомісячними платежами та кредитного ліміту в повному обсязі не пізніше закінчення строку дії кредитного договору. Згідно зі статтями ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України). Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Відповідно до ст. 262 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно частини четвертої статті 267 наведеного Кодексу, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права. У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, за якою позивач набув всіх прав кредитора у зобов`язаннях, які виникли між Банком та відповідачем за договором, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. В той же час, встановлено, що відповідач в ході розгляду справи заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Відтак виходячи із положень ст.262 Цивільного кодексу України , заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Вказані висновки відповідають позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 904/3280/18. Оскільки останній платіж за кредитним договором був внесений в жовтні 2014 року, згідно умов договору повинен бути внесений відповідачем до 20 вересня 2015 року включно, а з позовом до суду ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулося 04 грудня 2019 року, суд приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, що з урахуванням заяви відповідача про її застосування, відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахованої за період з 19.03.2014 року по 20 вересня 2015 року включно. Що стосується посилання позивача на п.3.24, 3.25 кредитного договору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Строк дії договору, у даній справі термін дії кредитного ліміту згідно п.3.24, 3.25 кредитного договору, та строк виконання зобов`язання, не є тотожними поняттями. Тому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним. Продовження дії кредитного ліміту або картки, на яке посилався позивач обґрунтовуючи підстави позову, не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже продовження дії кредитного ліміту або картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Відтак, посилання позивача на п.3.24, 3.25 кредитного договору не є підставою для відмови в застосуванні позовної давності, як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, оскільки вказані пункти не продовжують строк виконання зобов`язання. Крім того, суд звертає увагу, що згідно витягу до додатку № 1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 року, в ньому міститься кредитний договір № 0862753901/Т/301650 від 20.03.2014 року укладений з [PERSON] . Проте згідно наданих суду позивачем письмових доказів та згідно змісту позову, кредитний договір № 0862753901/Т/301650 укладений з [PERSON] 19.03.2014 року, а не 20.03.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просить в прохальній частині позову стягнути заборгованість за кредитним договором № 0862753901/Т/301650 від 20.03.2014 року. Таким чином, у суду відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed