Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

09 березня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути солідарно з ТОВ «Охорона «Респект», TOB ВКЦ «КРОК» та ДП «КРОК-1» на користь [PERSON] 61292грн.57коп. відшкодування матеріальної шкоди; стягнути солідарно з ТОВ «Охорона «Респект», TOB ВКЦ «КРОК» та ДП «КРОК-1» на користь [PERSON] 7000грн. відшкодування моральної шкоди; стягнути солідарно з ТОВ «Охорона «Респект», ТОВ ВКЦ «КРОК» та ДП «КРОК-1» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу - вартість послуг адвоката у сумі 6250грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 жовтня 2016р. близько 17год.45хв., [PERSON], який керував транспортним засобом ЗАЗ Деу-Ланос державний номер [NUMBER], у порушення вимог п.1.3, 15, 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, перед початком руху не переконався в безпечності свого маневру та рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю [NUMBER], що рухався по головній дорозі під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] На підставі вищевказаних обставин, постановою судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2016р. у справі 204/6847/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно інформації, що містилася в матеріалах справи щодо притягнення [PERSON] до відповідальності, а також згідно полісу страхування ПрАТ «СТ «Іллічівське», автомобіль [NUMBER] належить ТОВ ВКЦ «Крок». Крім того, [PERSON] здійснював керування автомобілем, виконуючи трудові обовязки, оскільки працює у ТОВ ВКЦ «Крок» водієм-охоронцем та перевозив інших працівників ТОВ ВКЦ «Крок». При зіткненні автомобіль [NUMBER] отримав значні технічні ушкодження, для усунення яких позивач вимушений витратити велику кількість коштів (матеріальна шкода), а також позивачу була завдана значна моральна шкода. Для захисту своїх порушених прав та відшкодування завданих ДТП матеріальної і моральної шкоди позивач звертається до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська із цим позовом. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобілю [NUMBER] є позивач. Оскільки ДТП сталося в вечірній час, та були серйозно пошкоджені радіатор та підвіска автомобілю, то автомобіль не мав можливості пересуватися власним ходом і представник позивача був змушений замовляти послуги евакуатора. Витрати власника на послуги евакуатора з міста ДТП до місця проживання власника авто становлять 650грн. Вартість послуг експерта-оцінювача за виконані роботи з оцінки розміру матеріальної шкоди завданої позивачу, становить 1400грн. Згідно із висновком №4202 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 23 листопада 2016р. вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Chery Elara, державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер VIN LVVDC14B58D010270, пошкодженого внаслідок ДТЦ, становить 59242грн.57коп. Таким чином, завдана позивачу матеріальна шкода, що підлягає відшкодуванню відповідачами, складає 61292грн.57коп. Внаслідок вчиненого ДТП позивачу було заподіяно суттєву моральну шкоду, яка полягає у душевних та тілесних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з ушкодженням власності - автомобілю [NUMBER], та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих звязків. Мотивами для придбання цього автомобілю для позивача стали хвороба серцево-судинної системи та опорно-рухового апарату. Так, навесні 2015р. позивачу проведено операцію на серці, їй протипоказано фізичні навантаження, однак через відсутність власного авто, вона була змушена носити важкі сумки з продуктами, іншими покупками додому, оскільки відсутній маршрут суспільного транспорту який проходить через місце роботи та місце проживання позивача. Оскільки позивач працює простим інспектором відділу кадрів Дніпропетровської державної медичної академії України та отримує невелику заробітну плату, а крім того змушена витрачати більшість доходів на ліки та комунальні платежі, то збір коштів для придбання власного автомобілю був довгим і важким. Вже після придбання автомобілю, позивач згідно рішення медико-соціальної експертної комісії п/р153 встановлено інвалідність 3-ої групи за хворобою опорного-рухової системи, позивачу стало ще важче здійснювати пересування містом та до місця роботи, оскільки користування громадським транспортом спричиняє їй фізичний біль. Крім того, позивач, був змушений займатися пошуком авто-майстрів, станцій технічного обслуговування та ринку автомобільних запчастин для пошуку необхідних для ремонту запчастин. Вищевказані обставини, відсутність відповідних знань та вмінь, небажання відповідачів, третьої особи, ПрАТ «СТ «Іллічівське» співпрацювати з питань ремонту автомобілю, невизначеність строків простою автомобілю в неопалюваному гаражі, початок корозії кузову автомобілю та неможливість власним коштом відремонтувати автомобіль викликають у позивача значні душевні страждання. На підставі викладених обставин, розмір відшкодування моральної шкоди позивач визначає у розмірі 7000грн. Згідно укладеного між позивачем та адвокатом [PERSON] договору про надання юридичних послуг від 30.12.2016р., разом з додатками адвокат надав юридичні послуги з підготовки позовної заяви, адвокатських запитів, претензій щодо стягнення матеріальної шкоди завданої ДТП, а позивач зобовязався сплатити винагороду у розмірі 6250грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та просив задовольнити позов. Представник відповідача-1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на заперечення долучені до матеріалів справи та просив у задоволенні позову до ТОВ «Охорона «Респект» відмовити. Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Директор ТОВ ВКЦ «Крок» надав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ТОВ ВКЦ «Крок» повністю. Представник відповідача-3 у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заступник директора ДП «Крок-1» надав до суду міркування щодо спору, де зазначено, що ДП «Крок-1» не повинно відшкодовувати шкоду позивачу, оскільки цивільно-правова відповідальність водія, що керує автомобілем [NUMBER] застраховано компанією ПрАТ «СТ «Іллічівське». Треті особи у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Що стосується позовної вимоги про солідарне стягнення з ТОВ «Охорона «Респект», TOB ВКЦ «КРОК» та ДП «КРОК-1» на користь [PERSON] 61292грн.57коп. відшкодування матеріальної шкоди, необхідно зазначити таке. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2016р. у справі №204/6847/16-п (3/204/1575/16) встановлено, що 18.10.2016 року, водій [PERSON], рухаючись на перехресті вул.Н.Алексеєнко та вул.Уральської у м.Дніпро, керуючи автомобілем ЗАЗ Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], перед початком руху не переконався в безпечності свого маневру, та рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю Chery Elara, державний номер [NUMBER], що рухався по головній дорозі під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Chery Elara, який від цього скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110206, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілям завдані механічні ушкодження. Таким чином водій [PERSON] порушив п.1.3, 1.5, 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України. В судовому засіданні водій [PERSON] вину визнав в повному обсязі, просив суд його суворо не карати. Вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №068252 від 18.10.2016 року; схемою до місця ДТП, фототаблицею до схеми місця ДТП, поясненнями свідка [PERSON], [PERSON], які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.с.18-19). Згідно із зазначеною постановою [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яка набрала законної сили 14.11.2016р. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобілю [NUMBER] є [PERSON] (а.с.9). TOB ВКЦ «КРОК» на дату ДТП, а саме 18.10.2016 року не було власником автомобіля [NUMBER], як зазначає позивач у позові, оскільки 01 жовтня 2016 року автомобіль [NUMBER] був переданий в оренду строком на один рік підприємству ДП «Крок-1», що підтверджується копією договору оренди №421 від 01.10.2016р. (а.с.124-126), копією акту прийому-передачи автотранспортного засобу в оренду від 01.10.2016р. (а.с.127). 18 жовтня 2016р. автомобілем [NUMBER] керував [PERSON], що підтверджується відповіддю заступника директора ДП «Крок-1» [PERSON] №334/17 від 15.03.2017р. (а.с.129). Згідно з наказом ДП «Крок-1» №К-114 від 10.10.2016р. [PERSON] було прийнято водієм за сумісництвом з 13 жовтня 2016р. зі строком випробування один місяць (а.с.98). Як зазначено у наказі ДП «Крок-1» №З-54 від 13.10.2016р. за [PERSON] було закріплено службовий автомобіль ЗАЗ DAEWOO Lanos, д.н./з АЕ 1596 НІ (а.с.99). Відповідь МТСБУ від 23.02.2017р. №7/2-28/4554 підтверджує, що по відношенню до автомобіля [NUMBER] станом на 18.10.2016 року існує договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспор\-тних засобів серія №АК №0258387 оформлений страховиком ПрАТ «СТ «Іллічівське» (а.с.66,67). Дорожньо-транспортна пригода відбулась у період дії поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з висновком №4202 від 23.11.2016р. експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Chery Elara, державний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) LVVDC14B58D010270, пошкодженого у наслідок від ДТП, становить 59242грн.57коп. (а.с.23-24). Крім того, позивач зазначає, що ним було здійснено витрати на оплату послуг евакуатора з місця ДТП до місця проживання власника авто у розмірі 650грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №34 від 18.10.2016р. (а.с.26) та актом виконаних робіт №34 від 18.10.2016р. (а.с.27), також ним було здійснено витрати на оплату послуг експерта-оцінювача за виконані роботи з оцінки розміру матеріальної шкоди у розмірі 1400грн., що підтверджується копіє квитанції до прибуткового касового ордеру №4202 від 15.11.2016р. (а.с.22). Таким чином, майнова шкода, що спричинена [PERSON] внаслідок ДТП скоєного з вини [PERSON], становить 61292грн.57коп., з яких: послуги евакуатора у розмірі 650грн., послуги експерта-оцінювача у розмірі 1400грн. та вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Chery Elara, державний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер VIN LVVDC14B58D010270, пошкодженого внаслідок ДТП у розмірі 59242грн.57коп. Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У силу приписів ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Частиною 2. ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) врегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 ст.1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах; власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із наданих суду заступником директора ДП «Крок-1» міркувань щодо спору 18 жовтня 2016 року випливає, що [PERSON] на орендованому автомобілі [NUMBER] за завданням ДП "Крок-1" виїхав на патрулювання у м.Дніпрі. Водій ДП "Крок-1" [PERSON] при виконанні трудових обовязків 18 жовтня 2016 року потрапив в ДТП (а.с.138). Вирішуючи спір про стягнення з юридичної особи шкоди, завданої її працівником під час виконання трудових обов'язків (ст.1172 ЦК України), суду необхідно встановити, чи перебував відповідний працівник у трудових відносинах із відповідачем під час дорожньо-транспортної пригоди, та чи виконував він у цей період часу свої трудові (службові) обов'язки. Матеріали справи містять належні та допустимі докази щодо того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах із ДП "Крок-1" та виконував свої службові обов'язки. Таким чином, виходячи із вищевикладеного позовна вимога про солідарне стягнення з ТОВ «Охорона «Респект», TOB ВКЦ «КРОК» та ДП «КРОК-1» на користь [PERSON] 61292грн.57коп. відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а вищевказана сумма шкоди підлягає стягнення з ДП «Крок-1», враховуючи спричинення цієї шкоди [PERSON] - особою, яка перебувала із ДП «Крок-1» у трудових правовідносинах. За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно із вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Як роз'яснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї Постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов'язково повинен з'ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в душевних та тілесних стражданнях, яких позивач зазнала у звязку з ушкодженням власності - автомобілю [NUMBER], та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих звязків, вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для підготовки та подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, розмір заподіяної шкоди майну, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково та з відповідача-3 необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 3000грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу вартість послуг адвоката у розмірі 6250грн., суд доходить висновку що ця вимога підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. Згідно із ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені у справі судові витрати (ст.88 ЦПК). До судових витрат належать і витрати на правову допомогу (ст.79 ЦПК). Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у звязку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, які беруть участь у справі. Поняття правової допомоги, адвоката та фахівця у галузі права надано у ст.ст.12, 56 ЦПК України. Відповідно до ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно із ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, враховуючи зміст вказаної статті, при відшкодуванні витрат на правову допомогу, сторона повинна надати суду документ в якому буде зазначено, скільки часу було витрачено при наданні таких послуг. Зазначено, які саме дії (участь в судовому засіданні, складання процесуальних документів, тощо) з боку адвоката були вчинені в конкретній справі. Також особа, якій надається правова допомога, повинна підписати акт прийому-передачі наданих послуг, який складається адвокатом чи фахівцем в галузі права (які можуть виступати самостійно чи від імені адвокатського обєднання або юридичної фірми). Після підписання акта приймання передачі сторона повинна сплатити кошти за надані послуги і предявити всі ці документи в суді. 30 грудня 2016р. між позивачем та адвокатом [PERSON] було укладено договір-доручення про надання правової допомоги та додаток до договору-доручення про надання правової допомоги від 30 грудня 2016 року (а.с.11-12, 13-14). За наслідками виконання умов договору, 25 січня 2017р. сторони підписали акт наданих послуг до договору-доручення про надання правової допомоги від 30 грудня 2016 року, відповідно до якого обєм наданих послуг у часовому еквіваленті становить 16,5год. та узгоджена сторонами винагорода адвоката, станом на 25 січня 2017 року становить 6250грн. (а.с.15-16). Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем частково були доведені обставини, які викладені у позовній заяві, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial