Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

25.06.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 10.07.2018 з уточненою позовною заявою, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з вимогами: усунути від права на спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] - спадкоємця першої черги [PERSON] , спадкоємців другої черги [PERSON] та [PERSON] ; зобов`язати повернути фотокартки та всі документи [PERSON] на будинок та інше майно [PERSON] , обладнання будинку та господарських будівель в строк 1 місяць, з встановленням його за їх рахунок; стягнути з [PERSON] та [PERSON] понесені збитки, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 876,50 грн., витрат по сплаті судового збору за забезпечення доказів у розмірі 352,40 грн., виготовлення замовлення №4605 в КП "Зміївське БТІ" у розмірі 917,45 грн., виготовлення замовлення №1605 в КП "Зміївське БТІ" у розмірі 250,10 грн., витрати за виконання робіт по визначенню вартості нерухомого майна у розмірі 500 грн., а всього по 1448,22 грн. з кожного. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] До складу спадщини, що залишилася після її смерті, входить житловий будинок [ADDRESS] . За життя мати заповіту не складала. Окрім нього, спадкоємцем першої черги є дочка померлої [PERSON] , спадкоємцями другої черги є онуки померлої - [PERSON] та [PERSON] Після смерті матері він прийняв спадщину, звернувся у встановлений шестимісячний строк із заявою до Зміївської державної нотаріальної контори. [PERSON] , з метою не дати можливості залишити матері заповіт на його ім`я, були незаконно вилучено її паспорт та всі правовстановлюючі документи на будинок. Тому, він вимушений був нести витрати по виготовленню дубліката технічного паспорту та довідки з інформацією кому належить житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] умисно перешкоджала своїми діями спадкодавцю [PERSON] висловити свою волю і її дії свідчать про корисливий мотив з метою наживи та позбавлення спадкоємця за законом не лише особистого майна спадкодавця, а й всіх предметів побуту, домашніх тварин та птахів, всього металобрухту та частини житлового будинку з надвірними будівлями, включаючи металеву загороду для курей. Майно частково було вивезено ще за життя матері без її згоди, коли вона перебувала на лікуванні в Зміївській ЦРЛ, інша частина вже після її смерті. Ці дії [PERSON] та її сина [PERSON] були направлені для збільшення частки у спадщині. На сьогоднішній день він є спадкоємцем, який прийняв у встановленому законом порядку, однак не може оформити свої спадкові права за відсутності правовстановлюючих документів, які утримує в себе відповідач [PERSON] . Крім того, саме відповідач [PERSON] винна в смерті матері [PERSON] , оскільки без волі останньої хотіла влаштувати її в Зміївський геріатричний пансіонат, шантажувала, залякувала, не доглядала за нею, внаслідок таких дій у матері стався інсульт і вона померла, що є підставою для усунення її від спадкування. Ухвалою від 19.07.2018 відкрито провадження в справі, призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання. 27.08.2018 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов попередній відзив на позов, де зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Ухвалою від 08.11.2018 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Він вказав, що [PERSON] не піклувалася про матір, яка перебувала у безпорадному стані. При цьому, не заперечував проти того, що під час лікування матері в Зміївській ЦРЛ вона відвідувала її, придбавала ліки. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона є спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON] За життя матері вона постійно здійснювала догляд за нею, допомагала по господарству. Коли мати перебувала на лікуванні в Зміївській ЦРЛ, вона постійно приїздила та оплачувала всі витрати по лікуванню. Наміру влаштували матір до Зміївського геріатричного пансіонату у неї не було і [PERSON] не надано будь-яких доказів протилежного. [PERSON] , в свою чергу, близько 20 років взагалі не спілкувався з матір`ю, не відвідував її, не піклувався про неї. Представник відповідача [PERSON] вказав, що вимоги [PERSON] є безпідставними, необгрунтованими, тому, задоволенню не підлягають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Таранівської сільської ради у судове засідання не з`явився, сільський голова Юрченко Ю.В. направив лист про розгляд справи за відсутності представника ради. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років в м. Зміїв Харківської області, про що складено відповідний актовий запис 15.01.2018 №5. (а. с. 30). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00019996414 від 20.04.2018, де містяться відомості про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу №00020082839 від 04.05.2018, де містяться відомості про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 24, 25, 26). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про прааво на спадщину за законом, посвідченого нотаріусом Алексеюк Н.М. Готвальдівської державної нотаріальної контори 12.03.1991 року, зареєстровано в реєстрі за №1-465. (а. с. 53). [PERSON] звернувся до Зміївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] у зв`язку з чим було зареєстровано спадкову справу №62368617, що підтверджується даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а. с. 28). З довідки Тараніської сільської ради №467 від 19.04.2018 вбачається, що [PERSON] з 04.03.1999 по день смерті [INFO] була зареєстровано та проживала за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 27). Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до положень частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Вищенаведений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 в справі № 390/1635/15-ц. Як вбачається з листа головного лікаря Зміївської ЦРЛ Лисака М.П. , вих. №1368 від 16.10.2018, [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в об`єднаному відділенні терапевтичного профілю Зміївської ЦРЛ з 18.12.2017. З 28.12.2017 була переведена в палату інтенсивної терапії, знаходилася в безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги, а [INFO] померла. (а. с. 163). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами не заперечувалося, тому не підлягає доказуванню те, що відповідач [PERSON] в період часу, коли мати [PERSON] перебувала у безпорадному стані в Зміївській ЦРЛ відвідувала її, придбавала необхідні ліки. Стосовно тверджень позивача про намір [PERSON] влаштувати матір [PERSON] в Зміївський геріатричний пансіонат, то даний факт спростовується інформацією, наданою директором установи про те, що [PERSON] до пансіонату не поступала, зареєстрована не була, пакет документів та путівку на її оформлення до пансіонату не надавалися. (а. с. 231). У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що в інший період часу, окрім перебування на лікуванні в Зміївській ЦРЛ з 28.12.2017 по день смерті [INFO] , спадкодавець [PERSON] була у безпорадному стані, потребувала допомоги, зверталася до дочки з проханням надати таку допомогу, а відповідач [PERSON] умисно ухилялася від надання такої допомоги спадкодавцю. З огляду на викладене, підстав для задоволення вимог в частині усунення від права на спадкування спадкоємця першої черги [PERSON] не вбачається. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Щодо вимог [PERSON] про усунення від права на спадкування онуків померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , то за наявності спадкоємців першої черги, дітей померлої [PERSON] , які прийняли спадщину, вони визнаються судом безпідставними, оскільки вони не є спадкоємцями другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України, і, у разі відсутності спадкоємців перших чотирьох черг, вони б мали право претендувати на спадщину. При цьому, позивачем не надано доказів того, що будь-хто з них у встановлений шестимісячний термін звернувся із заявою про прийняття спадщини або взагалі на неї претендують. Не підлягають і задоволенню вимоги в частині зобов`язання [PERSON] та [PERSON] повернути фотокартки, правовстановлюючі документи та інше майно, яке знаходилося на території домоволодіння та у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки будь-яких доказів про наявність вищезазначеного та факту перебування саме у відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] також не надано. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивачем було заявлено клопотання про допит свідків, при цьому, він зобов`язався забезпечити їх явку у судове засідання. Однак, в день розгляду справи свідки не були забезпечені явкою, оскільки, на думку позивача, закінчення розгляду справи по суті в призначений день неможливе. Така поведенка позивача нівелює основний принцип цивільного судочинства, як неприпустимість зловживання процесуальними правами. У справі Руїс Торіха проти Іспанії, Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року). Інші доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, не спростовують встановлених висновків суду та не є юридично визначальними. Щодо стягнення з відповідачів понесених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, слід зазначити наступне. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на те, що у задоволенні позову позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed