Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

22.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до відповідачів та просила позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що її малолітній онук [PERSON], [INFO] проживає разом з нею по [ADDRESS]. Батьки дитини [PERSON], [PERSON] розлучилися в 2007 році. Мати - [PERSON] бродяжить, зловживає алкоголем, вихованням дитини не займається. Батько - [PERSON] проживає окремо від дитини, вихованням не займається. Позивач просила позов задовольнити в повному обсязі з викладених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову, оскільки має намір займатися вихованням дитини та в минулому році один раз відвідувала школу, де навчається її син. Відповідач [PERSON] позов визнав. Представник третьої особи просив позов задовольнити. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. 14.08.2007 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], яка змінила прізвище на «[PERSON]». Від шлюбу у відповідачів є дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно довідки від 08.12.2016 року, виданою Чернігівською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5, впродовж останніх років бабуся [PERSON] відвідувала батьківські збори, цікавилась здоров'ям та навчанням онука [PERSON] Зі слів класного керівника мати [PERSON] під час навчання дитини до школи не приходила, навчанням не цікавилась. Згідно довідки Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 21 від 06.12.2016 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Відповідно до заяви, завіреної приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, [PERSON] надав згоду на відмову від батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", встановлено обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] по відношенню малолітнього сина - [PERSON], [INFO], затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 27 лютого 2017 року № 36 виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню сина [PERSON] Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, суд, оцінивши всі докази у їхній сукупності, вважає доцільним позбавити відповідачів батьківських прав, оскільки судом достовірно встановлено, що батьки свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки вони не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON], зокрема: не спілкуються з сином; не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не мають авторитету перед сином; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не піклуються про його здоров'я, [PERSON] підтвердила, що працювала в ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» з 08.08.2016 року по 30.11.2016 року та в даний час не працює, що суд оцінює як свідоме ухилення та небажання виконувати відповідачами своїх батьківський обов'язків щодо сина [PERSON]

Outcome: approved