Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Південне" (далі - ДП "Південне") про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,0325 га, кадастровий номер 4825781700:16:000:0019, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 05 серпня 2014 року між нею та ДП "Південне" було укладено договір оренди б/н належної їй земельної ділянки строком на 15 років. На підставі акту приймання-передачі від 05 серпня 2014 року відповідач прийняв в оренду земельну ділянку. Відповідно до пункту 37 дійсного договору, листом від 24 грудня 2020 року вона письмово попередила відповідача про бажання розірвати договір оренди землі в односторонньому порядку, на що відповіді не отримала. Оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обов"язку щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки, вона звернулася до суду з вказаним позовом. 22 червня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги заявлені позивачем не визнав посилаючись на те, що визначене у договорі положення пункту 37 про можливість одностороннього розірвання договору є нікчемним, оскільки при укладенні договору дії сторін не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме сторони не досягали домовленості щодо правових наслідків розірвання договору в частині визначення умов та порядку повернення земельної ділянки у разі його одностороннього розірвання. Крім того, не настали умови, визначені ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" для дострокового розірвання договору за рішенням суду, а в односторонньому порядку розірвання договору законодавстом не передбачено. Випадки припинення дії договору та виключні шляхи його розірвання передбачені п.35 та п.36 Договору (а.с. 22-26). В судове засідання сторони не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Позивач у своїй заяві від 24.08.2021 року (вх.№ЕП 1696/21 від 25.08.2021 року) просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив здійснити розгляд справи у відсутність сторін, згідно ч.1 і п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України, враховуючи, що позиції сторін у справі викладені у заявах по суті справи, заяв чи клопотань не надійшло. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,0325 га, кадастровий номер 4825781700:16:000:0019, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2013 року у справі № 2/485/770/13. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно за позивачем проведена державним реєстратором Реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області Князєвим Д.О. 12 травня 2014 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 357558448257, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 21499522, сформованого 12 травня 2014 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 12968474 від 12 травня 2014 року (а.с. 5-6). Відповідно до укладеного договору оренди землі б/н від 05 серпня 2014 року [PERSON] передала в оренду належну їй вище вказану земельну ділянку ДП "Південне" строком на 15 років (а.с. 7-8). На підставі акту приймання-передачі від 05 серпня 2014 року відповідач прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 7,0325 га (а.с. 9). Право оренди за відповідачем було зареєстроване 08 листопада 2014 року державним реєстратором Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області Корженком О.Ю., номер запису про інше речове право: 7619647, про що свідчить надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 260347693 від 07 червня 2021 року (а.с. 17-18). Жодна із сторін не оспорювала факт укладення вказаного правочину та його чинність. Так, пунктом 37 договору оренди передбачено, що дострокове розірвання договору оренди землі має здійснюватись за умови письмового попередження зацікавленої особи не пізніше, ніж за 4 місяці. Тобто, даний пункт договору містить можливість одностороннього розірвання договору, не обумовлюючи таке розірвання настанням будь-яких подій та умов, в тому числі невиконаннями орендарем умов договору, а отже лише за бажанням однієї з сторін. 24 грудня 2020 року позивач звернулася до відповідача з письмовим попередженням про те, що вона бажає розірвати договір оренди земельної ділянки від 05 серпня 2014 року в односторонньому порядку у відповідності до п. 37 договору, яке відповідач отримав 26 грудня 2020 року (а.с. 10). Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини четвертої статті 31 Закону України "Про оренду землі" розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Тлумачення частини четвертої статті 31 Закону України "Про оренду землі" свідчить, що за загальним правилом не допускається розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Проте сторони в договорі оренди можуть встановити як умову про одностороннє розірвання договору оренди землі, так і процедуру її реалізації. Оскільки пунктом 37 договору оренди землі від 05 серпня 2014 року сторони передбачили умову про одностороннє розірвання договору, на виконання якої позивач направила відповідачу письмове попередження від 24 грудня 2020 року, яке отримано останнім 26 грудня 2020 року, то є наявними підстави для розірвання договору. Аналогічна правова позиція була висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 14 квітня 2021 року (справа № 61-744св21), від 30 січня 2019 року (справа № 623/2422/16-ц), від 16 січня 2019 року (справа № 420/550/16-ц). Посилання відповідача про нікчемність вказаного положення договору про одностороннє розірвання, як таке, що не спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не знайшли свого підтвердження належними доказами. Судом встановлено, що договір підписаний обома сторонами, зареєстрований у встановленому порядку, сторонами протягом тривалого часу виконувалися його умови, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою на підставі договору, дане положення є чітким та зрозумілим для його виконання. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved