Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] з 06 грудня 2006 р. по 2008 р. перебував у трудових правовідносинах з ТОВ "Синтез", працюючи електрогазозварником. Тому саме ця професія стала причиною розвитку у позивача професійного захворювання - хронічного обструктивного захворювання легенів пилової етіології 3 ст., пневмосклерозу, легенної недостатньості. 23.09. 2009 року [PERSON] вперше пройшов медичний огляд у Міжрайонній МСЕК №1 м. Донецька, згідно з висновком якої йому була встановлена 3 група інвалідності, з втратою професійної працездатності 40 % у зв'язку з професійним захворюванням. 26.01.2012 року [PERSON] повторно пройшов медичний огляд у Міжрайонній МСЕК №1 м. Донецька,згідно з висновком якої йому була встановлена 3 група інвалідності, з втратою професійної працездатності 60 % у зв'язку з професійним захворюванням. Пошкодженням здоров'я позивачу завдано тяжкі фізичні та моральні страждання, було змінено його звичний уклад життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та матеріального забезпечення. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги до ТОВ "Синтез", пославшись у їх обґрунтування на обставини, викладені в позові, просить позов задовольнити, вважає, що саме відповідач повинен відповідати за позовом, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, оскільки в ТОВ "Синтез" [PERSON] відпрацював лише 1 рік 8 місяців 20 днів, профзахворювання отримано позивачем під час роботи на підприємствах вугільної промисловості, де він працював тривалий час у тяжких умовах і піддавався шкідливому впливу несприятливих факторів; вважають, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди з відповідача, оскільки відсутній причинний зв»язок між діями підприємства та профзахворюванням, відсутня провина ТОВ "Синтез". З наведених підстав, просять суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчив законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 06 грудня 2006 р. по 26.09. 2008 р. працював в ТОВ "Синтез", електрогазозварщиком, що підтверджується наданою копією трудової книжки позивача. Відповідно до висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Інстітут медицини праці АМН України» від 04.08.2009 року, [PERSON] було встановлено діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів , захворювання професійне, даний діагноз було підтверджено Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 20 серпня 2009 р. (а.с. 6,8). Відповідно до довідки МСЕК від 23.09.2009 року [PERSON] встановлена 3 група інвалідності та 40 % втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, професія газоелектрозварник. Відповідно до довідки МСЕК від 26.01.2012 року [PERSON] встановлена 3 група інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров"я. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 30 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що професійне захворювання позивача заподіює йому моральні страждання, тому що через нього він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе і своєї родини, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Його втрати носять безстроковий характер. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок професійного захворювання він зіткнувся з труднощами побутового плану, оскільки йому важко обслуговувати себе в побуті. В теперішній час він відчуває негативні наслідки профзахворювання, такі як: фізичний біль. Він продовжує хворіти, потребує лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди обґрунтована і підлягає задоволенню. Оскільки за завдану позивачу шкоду повинні відповідати підприємства, з якими він перебував в трудових правовідносинах, але позивач не заявляє позовних вимог про стягнення з моральної шкоди з підприємств, з якими він перебував у трудових правовідносинах , і наполягає на стягненні з ТОВ «Синтез», суд у відповідності зі ст.11 ЦПК України діє в межах заявлених позовних вимог. Враховуючи, що з ТОВ «Синтез» позивач перебував в трудових правовідносинах та під час роботи на даному підприємстві зазнав впливу шкідливих факторів, що підтверджено висновком ЦЛЕК від 05.08.2009р. згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №511/04 від 24.03.2008 року та актом №1 розслідування хронічного профзахворювання від 20.08.2009 року, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до ТОВ «Синтез» є обґрунтованими. Судом не приймаються до уваги пояснення представників відповідача в частині відсутності вини відповідача, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем ТОВ «Синтез». При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також стан здоров'я позивача, характер, тривалість, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, він знаходиться під наглядом лікарів, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні; крім того, судом приймається до уваги тривалість часу відпрацьованого позивачем в ТОВ «Синтез». Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача з урахуванням часу роботи позивача в ТОВ «Синтез». З огляду на вищевикладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 88 ч.2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial