Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №008-Є/V-R від 21.12.2006 року [PERSON], отримав кредит у розмірі 8 000 доларів США на термін до 18.12.2008 та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язання за кредитним договором, [PERSON] сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 26.06.2016 року має заборгованість в сумі - 3639,02 Долари США, що складається з наступного: 663,79 Доларів США - заборгованість за кредитом; 1220,49 Доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1754, 74 Долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ "Приват Банком" та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Тому, просили суд винести рішення, яким стягнути, солідарно, з відповідачів, на їх користь, заборгованість за кредитним договором №008-Є/V-R від 21.12.2006 в сумі 3639,02 Доларів США та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] не з'явився, у позовній заяві, просив суд дану справу розглянути буз участі представника банку. Представник відповіджачки - [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні заявив клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог, оскільки вважає що такий пропущено банком без поважних причин. Відповідач - [PERSON], повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини його неявки суду не відом. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №008-Є/V-R від 21.12.2006 року [PERSON], отримав кредит у розмірі 8 000 доларів США на термін до 18.12.2008 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язання за кредитним договором, [PERSON] сплачує Банку відсокти за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ "Приват Банком" та [PERSON] 21 грудня 2009 року було укладено договір поруки, відповідно до якого боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 26.06.2016 року має заборгованість в сумі - 3639,02 Долари США, що складається з наступного: 663,79 Доларів США - заборгованість за кредитом; 1220,49 Доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1754, 74 Долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представником відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування строків позовної давності яке підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Строк (термін) виконання зобовязання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати. В такому випадку зобовязання підлягає виконанню з настанням цієї події або протягом певного періоду. Відповідно до Умов кредитного договору, відповідач дідик Р.Є. зобовязувався, щомісячно, погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №008/ЄV-R від 21.12.2006 року, вбачається, що відповідач востаннє вносив суму заборгованості за кредитом по всіх платежах 06 серпня 2009 року, більше жодних коштів не вносив. Таким чином, у серпні 2009 року, відповідач перестав виконувати свої зобовязання, отже [PERSON], повинен був дізнатися про порушення свого права, і з цього моменту починається перебіг строку позовної давності для предявлення даних позовних вимог до суду в тому числі й щодо сплати пені, неустойки та штрафу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Суду не надано жодних доказів про те, що між сторонами було укладено письмовий договір про збільшення строку позовної давності, та позивачем не надано жодних доказів на підтвердження протилежного. Така ж правова позиція застосування строків позовної давності у кредитних правовідносинах викладена й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15. Згідно статті 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З наведених підстав, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, в зв`язку з пропуском строку позовної давності. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] Акціонерного Товариства [PERSON] "Приват Банк" необхідно стягнути в користь [PERSON], судові витрати в сумі 1500 гривень, оплачених нею за надання юридичної допомоги, відповідно до квитанції №22 від 17 жовтня 2016 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved