Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

У травні позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказує, що її бабусі - [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] Харківської області. В період до 1985 року бабусею на земельній ділянці за зазначеною вище адресою був побудований новий житловий будинок, який не був прийнятий в експлуатацію. [INFO] року бабуся померла. Спадщину у вигляді спірного домоволодіння прийняв її батько - [PERSON], який хоча і не звертався до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, але на час смерті спадкодавця був зареєстрований та мешкав у спірному домоволодінні. [INFO] року батько помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді зазначеного житлового будинку. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 08.06.2016 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги і зазначила, що спадкоємцями на спадщину, яка залишилась після смерті батька є його доньки - вона, позивач по справі та [PERSON] - відповідач по справі (дівоче прізвище -[PERSON]), які постійно мешкали в будинку та були зареєстровані за вказаною адресою. Тому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] 02 червня 2016 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом де вказує, що ї бабусі - [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] Харківської області. В період до 1985 року бабусею на земельній ділянці за зазначеною вище адресою був побудований новий житловий будинок, який не був прийнятий в експлуатацію. [INFO] року бабуся померла. Спадщину у вигляді спірного домоволодіння прийняв її батько - [PERSON], який хоча і не звертався до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, але на час смерті спадкодавця був зареєстрований та мешкав у спірному домоволодінні. [INFO] року батько помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді зазначеного житлового будинку. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 08 червня 2016 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги і зазначила, що що спадкоємцями на спадщину, яка залишилась після смерті батька є його доньки - вона, позивач по справі та [PERSON]. - відповідач по справі, які постійно мешкали в будинку та були зареєстровані за вказаною адресою. Тому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] У судове засідання позивач за основним позовом (відповідач за зустрічним) [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечувала. Відповідач за основним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вона проти первісного позову не заперечує, зустрічний позов підтримує та просить задовольнити. Відповідно до вимог ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] та позов [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 2 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1273 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 22 червня 1957 року, виданого на підставі рішення виконкому Безлюдівської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області від 15.06.1951 року, будинок [ADDRESS] належав на праві власності бабусі позивачів [PERSON] (а.с.3-4). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року (а.с.23). Згідно з копією будинкової книги на спірний будинок, в ньому, на час смерті спадкодавця - [PERSON], мешкав її син - [PERSON] (а.с.25-27). Статтею 524 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно з вимогами ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON], будучи на час смерті спадкодавця - [PERSON], зареєстрованим у спірном житловому будинку та мешкаючи в ньому, фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.24). [PERSON], [INFO], є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.14). [PERSON], [INFO], є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.21) та копією свідоцтва про укладання шлюбу з [PERSON] та зміною прізвища на [PERSON] (а.с.20). Після смерті батька - [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки, як вбачається з копії будинкової книги на час смерті спадкодавця були зареєстровані та мешкали у спірному будинку (а.с.25-33). [PERSON] та [PERSON] зверталися до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті батька за законом, але листом №1531/02.14 від 02.06.2016 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на новостворений житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] який підтверджує право власності [PERSON] та [PERSON] на нього та не було здійснено реєстрацію право власності на даний житловий будинок. І ним було рекомендовано звернутися з цього питання до суду (а.с.89) Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №44176176 від 14.06.2016 року та №44176199 від 14.06.2016 року ані [PERSON] ані [PERSON] заповітів щодо належного їм майна не залишали (а.с.101-102). З листа Харківського обласного нотаріального архіву №1527/01-20 від 03.06.2016 року вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, була заведена спадкова справа №394/198, яка вважається відкритою. Свідоцтв про право власності на спадщину не видавалось. За наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за період з 1998 по 2000 роки, заяви про прийняття спадщини, відмови від спадщин та інформації про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося (а.с.91). Згідно з листом КП "Харківське райнне бюро технічної інвентаризації" №125 від 31.05.2016 року за архівними матеріалами бюро, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] бело зареєстровано 22.06.1951 року в книзі 6 за реєстровим №534 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області. Згодом цей будинок було знесено, а у 1961 році було збудовано новий житловий будинок, на підставі рішення виконкому Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області №18 від 22.11.1960 року. Право власності на цей будинок оформлено не було. За вказаною адресою розташовані: житловий будинок літер А-1 загальною площею 79 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м.; погріб літер Б, літній душ літер Е, огорожа №№1, 2, 4, колодязь №3. Інвентаризаційна оцінка всіх будівель та споруд станом на 31.05.2016 року становить 115407 грн. (а.с.90). В ході розгляду справи встановлено, що фактично відсутність реєстрації в органах БТІ відповідного спадкового об'єкту нерухомості позбавляє позивачів оформити своє право в нотаріальному порядку. Позивачі зверталися після смерті батька до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав, але державний нотаріус Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області своїм листом від 02 червня 2016 року рекомендувала їм звернутися до суду. Але, враховуючи те, що позивачі фактично прийняли спадщину після смерті батька, вступивши у володіння та розпорядження спадковим майном, суд вважає можливим задовольнити позови [PERSON] та [PERSON] частково, визнавши за кожною з них по 1/2 частці спірного житлового будинку, в порядку спадкування за законом, після смерті батька - [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст.524, 529, 534, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.1216, 1217, 1218, 1235, 1236 ЦК України (в редакції 2004 року),

Outcome: partial