Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

02.10.14 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] "Буддеталь" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, заборгованості по авансових звітах та компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків виплати, Заяву мотивує тим, що до 7 лютого 2013 року він працював в [PERSON] «Буддеталь» головним інженером. Починаючи із серпня 2012 року заробітна плата йому не виплачувалась, внаслідок чого на момент звільнення підприємство заборгувало йому 13 182,04 грн. заробітної плати. Крім цього на момент звільнення, тобто 7 лютого 2013 року йому не було виплачено заборгованість по авансових звітах на господарські витрати - рахунок 372 в сумі 14 962,52 гривень, а всього на момент його звільнення [PERSON] «Буддеталь» заборгувало йому - 28144,56 грн., які нараховані але не виплачені. 5 вересня 2014 року він подав заяву в Шевченківський районний суд м. Львова про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. 10 вересня 2014 року суддею Шевченківського районного суду м. Львова Баєвою О. І. видано наказ про стягнення з [PERSON] «Буддеталь» на користь [PERSON] – 13 182,04 гривень нарахованої та невиплаченої заробітної плати, однак дані кошти не виплачені і на сьогоднішній день, тобто на момент подачі позовної заяви. Вважає дії відповідача - [PERSON] «Буддеталь» незаконними, тому просить - за невиплату належної суми у відповідний строк при звільненні, на підставі ст. 117 КзпП стягнути оплату середнього заробітку за час затримки за період з 7 лютого 2013 року по вересень 2014 року включно - 19 місяців - 35 745,27 гривень; - за період з серпня 2012 року по лютий 2013 року компенсаційні втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати на основі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» - 1642,17 грн., - за період з 7 лютого 2013 року по вересень 2014 року компенсаційні втрати згідно інфляційних процесів на невиплачену заборгованості по авансових звітах на господарські витрати (рахунок обліку 372) - 2578,10 грн., а всього - 68110,40 гривень. В судовому засіданні позивач зменшив та уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по авансових звітах та компенсацій – 54 928, 36 грн. та дав аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання свого представника не забезпечив повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі його представника, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. З»ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов з уточненням підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06.08.2007 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] "Буддеталь" та працював на посаді головного інженера, що стверджується копією трудової книжки серії АА № 031249 від 19.09.2002 року, яка знаходиться в матеріалах справи, та 07.02.2013 року був звільнений з посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 3-к від 07.02.2013 року. Відповідно до ч. 5 ст. 97 КзпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Однак, всупереч зазначеним вимогам, розрахунок з позивачем проведений в день звільнення не був. Згідно копії судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2014 року з відповідача [PERSON] «Буддеталь» стягнути на користь позивача [PERSON] – 13 182,04 гривень нарахованої та невиплаченої заробітної плати, з пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що дані кошти не виплачені і на сьогоднішній день, тобто на момент подачі позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки, відповідачем при звільненні позивача не проведено виплати заробітної плати, тому порушується термін її виплат, враховуючи положення розділу 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, виходячи з розрахунку 1 881,33 грн. середньомісячного заробітку помноженого на 19 місяців за період 07 лютого 2013 року по вересень 2014 року, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 35 745, 27 грн. середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. Згідно довідки відповідача [PERSON] "Буддеталь" від 18.09.2014р. заборгованість по авансових звітах на господарські витрати ( рахунок обліку 372) становить 14 962, 52 грн. Суд вважає, що у зв"язку з невиплатою з вини відповідача при звільненні позивача всіх сум, що належали йому на день звільнення, підприємство повинне виплатити позивачу також заборгованість по авансових звітах у розмірі 14 962, 52 грн. Згідно ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв"язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Отже, оскільки відповідачем при звільненні позивача не проведено виплату заробітної плати та виплату по авансових звітах на господарські витрати, чим порушено строки їх виплати, з відповідача, слід також стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв"язку із порушенням строків її виплати в сумі 1 642, 47 грн. та компенсацію втрати згідно інфляційних процесів на невиплачену заборгованість по авансових звітах на господарські потреби в сумі 2 578, 10 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати в розмірі 79 грн. та в доход держави судові витрати у розмірі 549 грн.

Outcome: approved