Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з метою отримання банківських послуг відповідачка звернулась до позивача. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ "Приватбанк"). Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитними коштами відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням коштів, внесених на погашення заборгованості відповідачка станом на 12 жовтня 2020 року має заборгованість у розмірі 15156,83 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідачка про розгляд справи повідомлена, у встановлені судом строки відзив не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями: анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, виписки за договором, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.14-65, 75-77, 72-73). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.11) станом на 12 жовтня 2020 року заборгованість по кредитному договору відповідачки становить 15 156,83 грн. з яких: 442,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 442,82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 323,08 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, 14390,93 грн. - пеня. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду вважає, що витяг з тарифів та витяг з умов та правил надання банківських послуг в "Приватбанку", які не визнаються відповідачкою та не містять її підпису не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже підстав для стягнення пені, нарахованих в розмірі, встановленому умовами та правилами надання банківських послуг не вбачається, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи викладене, суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 765,90 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Outcome: partial