Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 17.01.2017 о 09 год. 50 хв. на вул. Будівельників, в м. Горішні Плавні сталася дорожньо-транспортна пригода, згідно з якою автомобіль DAF XF95.430, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем Део Ланос, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який належить КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні». Відразу після ДТП відповідач визнав свою вину у скоєнні правопорушення та з урахуванням наявності у них страхових полісів склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Зіткнення відбулося у передню частину автомобіля Део Ланос та праву частину переднього бамперу автомобіля DAF XF95.430, який під час повороту ліворуч не пропустив зустрічний транспортний засіб. 17.01.2017 [PERSON] письмово повідомив Полтавське обласне управління ПрАТ «УПСК» про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно акту виконаних робіт, вартість з проведення ремонту автомобіля Део Ланос становить 20 600 грн. 24.04.2017 Полтавським обласним управлінням ПрАТ «УПСК» було перераховано лише частину суми , а саме 12 101,41 грн. Після чого позивачем було направлено заяву на їх адресу про повне відшкодування затрат на відновлюваний ремонт автомобіля Ланос Део. На що їм було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплат полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, а отже і різницю в понесених потерпілим витратах вони відшкодовувати не повинні. Згідно їх розрахунку поверненню підлягає страхове відшкодування з врахуванням франшизи 13 119 грн 27 коп. Так 27.11.2017 Полтавське обласне управління ПрАТ «УПСК» доплатила різницю в сумі 1 017 грн 86 коп. Однак позивач вказує на те, що ним понесено значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, а ніж отримана сума страхового відшкодування. На підставі чого просить стягнути з [PERSON] невідшкодовану разом з франшизою матеріальну шкоду в сумі 7 980 грн. 73 коп. та судові витрати в розмірі 2 102 грн. Ухвалою суду від 19.01.2021 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням справи до судового засідання (а.с.34). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час і місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався. Заяви про розгляд справи за його відсутністі до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору [PERSON] будучи належно повідомленим про даті, час та місце розгляду справи до суду не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17.01.2017 о 09 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем DAF XF95.430, державний реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Будівельників в м. Горішні Плавні здійснив зіткнення з автомобілем марки Део Ланос, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом). Згідно пункту 13,14 (обставини) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 17.01.2017, зіткнення відбулося у передню частину автомобіля DAF XF95.430 під час повороту ліворуч та передню частиною автомобіля Део Ланос під час руху у протилежному напрямку. Згідно вказаного повідомлення водій [PERSON] , визнав себе винним в цій ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу DAF XF95.430, державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 0480607, чинного на момент ДТП. Страховиком є ПрАТ «УПСК». Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Део Ланос, державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 8649121, чинного на момент ДТП. Страховиком є ПАТ «ТАС» . Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу DAF XF95.430, державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.7). Згідно копії інвентарної картки обліку основних засобів, транспортний засіб LANOS [NUMBER] ( [NUMBER] ) був поставлений на баланс позивача, склад дільниці 01.06.2006 (а.с.6). На виконання ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач 17.01.2017 звернувся до Полтавського обласного управління ПрАТ «УПСК» із повідомленням про ДТП, що мала місце 17.01.2017, та із вимогою про виплату страхового відшкодування. Згідно копії виписки з особового рахунку КВП «ТЕ» м. Горішні Плавні за 24.04.2017 вбачається, що на рахунок позивача було перераховано страхове відшкодування згідно страхового акту № ОЦ/175/000/17/0054 в сумі 12 101 грн 41 коп. (а.с. 20). Згідно копії виписки з особового рахунку КВП «ТЕ» м. Горішні Плавні за 27.11.2017 вбачається, що на рахунок позивача було перераховано страхове відшкодування згідно страхового акту № ОЦ/175/000/17/0293 в сумі 1 017 грн 86 коп. (а.с.21). Позивач зазначив, що станом на момент звернення до суду сума не відшкодованої матеріальної шкоди разом з франшизою становить 7 980 грн. 73 коп., а відтак, користуючись своїм правом позивач звертається до відповідача, як до винної у ДТП особи про стягнення завданого матеріального збитку. Суд визнає Європротокол як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного. Так, з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011 р., яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", дозволено учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання. Згідно п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція). Відповідно до вказаної Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Як вбачається із повідомлення про ДТП від 17.01.2017 воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у Схемі ДТП (а.с. 9). Відповідачем вину визнано, про що вказано в Європротоколі та засвідчено особистим підписом. Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), отже водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, Європротокол або Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 17.01.2017 року, яке складене сторонами по справі відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Так, суд за змістом Європротоколу встановив обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду. Як вбачається з акту виконаних робіт, вартість з проведення ремонту автомобіля Део Ланос державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 20 600 грн., з яких 13 119 грн 27 коп. позивачу відшкодовано страховою фірмою ПрАТ «УПСК». Відповідно до копій платіжних доручень № 199 від 06.02.2017 та № 352 від 07.03.2017 КВП «ТЕ» м. Горішні Плавні» перерахувало ФОП [PERSON] кошти в сумі 15 000 грн - передплата за ремонт автомобіля Daewoo Lanos зг. дог. 03/02 від 03.02.2017 та в сумі 5 600 грн за радіатор, пофарбування бампера зг. рах. 552603 від 03.03.2017 (а.с.18,19). Судом встановлено, що сума не відшкодованої матеріальної шкоди разом з франшизою (розмір якої визначено полісом № АК/0480607) становить 7 980 грн. 73 коп., з них 7 480 грн 73 коп. - сума не відшкодованої матеріальної шкоди, 500 грн - сума франшизи. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як роз`яснив судам Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Підставою для відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, є наявність наступних фактів: 1) факту, що позивач є власником автомобіля, який пошкоджено; 2) факту, що відповідач управляв цим автомобілем під час ДТП; 3) факту порушення відповідачем дорожнього руху, що призвело до ДТП; 4) факту пошкодження автомобіля позивача в результаті цього ДТП. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 6 даного закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6- 2808цс15 висловлена наступна правова позиція: «Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання. в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди». Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на наявність та доведеність всіх зазначених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача не відшкодованої матеріальної шкоди разом з франшизою у сумі 7 980 грн. 73 коп підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved