Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади м. Вознесенська в особі Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0400 га., для обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 20.08.1998 року за договором дарування нерухомого майна вона отримала в дар від своєї матері [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на житловий будинок було зареєстровано за нею у КП Вознесенське МБТІ в серпні 1999 року. Проте, право власності на земельну ділянку надану для обслуговування вказаного житлового будинку вона на своє ім'я не оформила хоча і користується, а формальним власником її залишилась її матір [PERSON] позивач звернулась до суду і просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. У судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.06.1948 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.11.1968 року ( а.с. 6) Відповідно до договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 20.08.1998 року за № 1127 (а.с.9 ). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] в серпні 1999 року в КП Вознесенське МБТІ за реєстровим номером - 2172 ( а.с.9) Однак, право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] площею 0,0400 га. на даний час зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 04.06.1993 року за № 988 та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.02.2015 року (а.с.10, 12). В судовому засіданні встановлено, що наявні розбіжності у правовстановлюючих документах в написанні прізвища попереднього власника житлового будинку та земельної ділянки "[PERSON]", тоді як в свідоцтві про смерть матері позивача особа зазначається, як "[PERSON]". Суд дослідивши також будинкову книгу по житловому будинку [ADDRESS], встановив, що як померла так і всі члени її сім"ї зареєстровані під прізвищем "[PERSON]", набуття майна та розпорядження ним відбувалося під вказаним прізвищем, і тільки 19.01.1999 року після отримання паспорту прізвище особи на українській вказується "[PERSON]", тоді як на російській "[PERSON]". [PERSON] померла [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2008 року (а.с. 8 ). Відповідно до чинної на час укладення правочину редакції ст. 30 ЗК України(1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Що також узгоджується з п.п. "ґ" п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"(зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року). Згідно зазначеної постанови при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК Українидо набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. Враховуючи, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], згідно договору дарування від 20.08.1998 року, до неї згідно ст. 30 ЗК України(1990 року) повинно перейти право власності на земельну ділянку площею 0,0400 га, на якій розміщений зазначений будинок. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, в тому числі і належності правовстановлюючого документу. Розбіжність в написанні в прізвища [PERSON] в свідоцтві про її смерть та в державному акті від 04.06.1993 року на право приватної власності на землю площею 0,0400 га., з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованого по вулиці [ADDRESS] не перешкоджає розгляду даного позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved