Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 22 жовтня 2007 року по 21 травня 2010 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них є син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Маньківського районного суду від 6 вересня 2009 року (справа №2- 447/2009 року) з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання їх сина у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, 8 жовтня 2010 року позивач одружився з [PERSON] (громадянка РФ), в шлюбі з якою народився син, [PERSON] , [INFO] . 3 листопада 2012 року шлюб з [PERSON] було розірвано. 15 травня 2017 року мировим суддею судової ділянки №64 району «Ясенів» м. Москва винесено судовий наказ по цивільній справі №02-0160/64/2017 про стягнення з позивача на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку і (або) іншого доходу щомісяця, починаючи з 11 травня 2017 року та до повноліття дитини. В зв`язку з тим, що з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] і стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , позивача матеріальне становище суттєво змінилося. 5 грудня 2017 року мировим суддею судової ділянки №64 району «Ясенів» м. Москва прийнято рішення №2-457/2017 про зміну розміру аліментів, що стягуються на підставі судового наказу мирового судді судової ділянки №64 району «Ясенів» від 15 травня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] : зменшити розмір аліментів з ј частини всіх видів заробітку і (або) іншого доходу до 1/6 частини всіх видів заробітку і (або) іншого доходу на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що зазначені обставини, а саме стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки згідно ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача до суду не з`явився, але надав суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу слухати в його та позивача відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явилася, але згідно письмової заяви позовні вимоги не визнає та зазначає, що спільна дитина з позивачем - [PERSON] [INFO] постійно хворіє, перебуває на "Д" обліку, в зв"язку з чим лікування відбувається як в ЦРЛ так медичних закладах м. Чекаси та м.Київ, що потребує значних матеріальних витрат на лікування. Розгляд справи просить проводити у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Представник позивача при подачі позову зазначив, що з 22 жовтня 2007 року по 21 травня 2010 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у сторін є син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Маньківського районного суду від 6 вересня 2009 року (справа №2-447/2009 року) з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання їх сина у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Проте із матеріалів справи вбачається, що суду не було надано доказів того, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, а також не надано копії свідоцтва про народження [PERSON] , батьком якого є як стверджує представник позивача - позивач, як і не надано підтвердження того, що з позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] на користь відповідачки на підставі рішення суду. Судом із матеріалів справи встановлено, що 8 жовтня 2010 року позивач одружився з [PERSON] (громадянка РФ), в шлюбі з якою народився син, [PERSON] , [INFO] (а.с.8). 3 листопада 2012 року шлюб з [PERSON] було розірвано. (а.с.5) 15 травня 2017 року мировим суддею судової ділянки №64 району «Ясенів» м. Москва винесено судовий наказ по цивільній справі №02-0160/64/2017 про стягнення з позивача на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку і (або) іншого доходу щомісяця, починаючи з 11 травня 2017 року та до повноліття дитини.(а.с.6) 5 грудня 2017 року мировим суддею судової ділянки №64 району «Ясенів» м. Москва прийнято рішення №2-457/2017 про зміну розміру аліментів, що стягуються на підставі судового наказу мирового судді судової ділянки №64 району «Ясенів» від 15 травня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] : зменшити розмір аліментів з ј частини всіх видів заробітку і (або) іншого доходу до 1/6 частини всіх видів заробітку і (або) іншого доходу на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Представник позивача вважає, що зазначені обставини, є підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд вирішуючи даний спір по суті керується наступним. Згідно ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповіднодо ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно положень ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Представником позивача та позивачем до суду не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що у позивача змінився матеріальний стан чи погіршилось його здоров`я. Також в матеріалах справи відсутні взагалі будь-які відомості про матеріальний стан позивача. Крім того в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження перебування позивача та відповідача в зареєстрованому шлюбі, доказ того що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , доказ того, що з позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] на користь відповідачки на підставі рішення суду. Наразі відповідачем до суду надано на підтвердження позиції відповідача стосовно позовних вимог довідка Звенигородської амбулаторії №1 КП "Звенигородський центр первинної медико-санітарно допомоги" (а.с.43), згідно якої вбачається, що [PERSON] [INFO] знаходиться на "Д" обліку в групі частохворіючих з 2010 р.В 2017 р. проходив обстеження в Київському НІІ ПАГ, в 2018 р. в ЧОДЛ. Також відповідачкою на підтвердження свого матеріального стану надано довідку про її доходи, а саме довідку про отримання щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини (а.с.44). Із матеріалів справи вбачається відсутність будь-яких заяв та клопотань представника позивача щодо витребування доказів в зв"язку з неможливістю їх отримання. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи поданих представником позивача достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та недостатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, що унеможливлює суд дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed