Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №0501/0508/71-113 від 29.05.2008 року в розмірі 322425,76 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1827,00 грн., стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №0501/0508/71-113 від 29.05.2008 року в розмірі 322425,76 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1827,00 грн., стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» . Мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок укладених 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», та 15.06.2012 р. між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Дельта Банк» договорів купівлі-продажу прав вимог, відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 29.05.2008 р. № 0501/0508/71-113 позичальником згідно якого є [PERSON]. 29.05.2008 р. ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 0501/05087/71-113. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобовязується надати відповідачу кредит у сумі 36000,00 доларів США, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, до 28 травня 2018 року. Банк свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 36000,00 доларів США. 20.07.2014 року позичальник помер, а спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується заявами про прийняття спадщини №350,351. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. До цього часу договірні зобов»язання [PERSON] залишаються невиконаними, спадкоємці відмовляються в добровільному порядку виконувати обов»язки спадкодавця, які перейшли до них у спадщину. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитом згідно Кредитного договору №0501/0508/71-113 від 29.05.2008 року, станом на 09.03.2015 р. Складає 28163 долари США 09 центів. В перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ станом на 09.03.2015 року заборгованість за Кредитним договором №0501/0508/71-113 від 29.05.2008 року складає 644851,51 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, відповідач добровільно свої зобовязання не виконує і не повертає кредит та прострочив сплату відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду. Відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії та просить визнати дії відповідача щодо збільшення розміру боргу у гривні незаконними, зобов»язати ПАТ «Альфа-Банк» здійснити реструктуризацію заборгованості за кредитним договором шляхом поділу існуючого кредитного зобов»язання в іноземній валюті на зобов»язання у розмірі залишку кредиту, вираженого в національній валюті гривні за курсом, що діяв на момент отримання кредиту, а саме 5.05 грн. за 1 долар США, шляхом складання та підписання відповідної додаткової угоди; зобов»язати ПАТ «Альфа-Банк» визначити погашення залишку кредиту протягом строку, який вказаний в договорі від 29.08.2008 року між її померлим чоловіком та ПАТ «Сведбанк», тобто до 28 травня 2038 року. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі позовні вимоги підтримує. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з»явились про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Суд, перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню , оскільки судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №0501/0508/71-113 від 29.05.2008 р. укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 36000,00 доларів США, на строк по 28 травня 2038 р. включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором /а.с.19-31/. Згідно з п.2 іпотечного договору №0501/0508/71-113-Z-1 від 09.05.2008 року предметом іпотеки є квартира під номером 16, яка знаходиться у місті Житомирі по проспекту Миру в будинку №25 ( а.с. 32-51). 25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив права вимоги за кредитним договором №0501/0508/71-113 від 29.05.2008 року Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» згідно з п.2.3 Договору купівлі-продажу прав вимоги ( а.с. 64-76). Продавець цим договором погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. 15 червня 2012 року ПАТ «Дельта-Банк» відступив права вимоги за кредитним договором №0501/0508/71-113 від 29.05.2008 року Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» згідно з п.2.3 Договору купівлі-продажу прав вимоги ( а.с. 77-82). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ПАТ «Альфа Банк» обґрунтовано звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів, що також підтверджується Витягом з Договору купівлі-продажу прав вимог від 15 червня 2012 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позичальник, [PERSON] помер, 20.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №245655 ( а.с. 53). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується заявами про прийняття спадщини №350,351 та копією спадкової справи за №121/2014 заведеної після померлого 20 липня 2014 року, [PERSON] ( а.с. 118 -200 ). 17.01.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» пред»явив свої кредиторські вимоги до спадкоємців в порядку та у строки, встановлені вимогами ст. 1281 ЦК України, надіславши на адресу приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] заяву-претензію від 17.01.2015 року вих. №3850-34-б/б ( а.с. 56-63). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов»язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини,якщо їм відомо про його борги. Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня,коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини,пред»явити свої вимоги до спадкоємців,які прийняли спадщину,незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першої ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Зважаючи на те, що [PERSON], [INFO] є малолітньою особою, а тому наділена правами та обов»язками ( ст.ст.27,27-1 ЦПК України). Так, згідно розрахунку позивача станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № 0501/0508/71-113 від 29.05.2008 року, станом на 09.03.2015 року складає 28163,09 долари США, що еквівалентно 644851,54 грн. (а.с.84), яку представник позивача прохає стягнути з відповідачів, в рівних частках. Згідно ч.2 ст.1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу , якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно зустрічної позовної заяви, як вбачається з матеріалів справи, між кредитором та спадкодавцем виникли договірні правовідносини з приводу отримання, користування та повернення кредитних коштів. Позичальник під час укладання спірного правочину був ознайомлений з його умовами та погодився з ними. Спадкодавець погодився на умови про надання кредиту як такі, що його влаштовували. Банк не примушував, не нав'язував своїх послуг та не вимагав укладення договору. Це була ініціатива особисто [PERSON]. Відповідно до ст. 652 ЦК України зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: - в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; - зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; - із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто, як підставу для розірвання договору на вимогу однієї сторони закон передбачає не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов'язково наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2015 року при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавець мас право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Реструктуризація, зокрема, здійснюється шляхом: надання позичальникам відстрочки сплати суми основного боргу за договорами про надання споживчого кредиту на строк не більше трьох років; продовження строку договору про надання споживчого кредиту з урахуванням обмежень, що діють у банках, та обставин щодо фінансового стану позичальника; зміни механізму нарахування відсотків таким чином, щоб частина щомісячних платежів з обслуговування кредитів не перевищувала 35 відсотків сукупного місячного доходу сім'ї; поділу існуючого кредитного зобов'язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на зобов'язання, забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту; зобов'язання, не забезпечене іпотекою, у розмірі різниці залишку кредиту в гривнях за курсом на момент реструктуризації та залишку кредиту в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту, яке повністю виконується в кінці строку договору про надання споживчого кредиту. Тобто це право, а не обов'язок банку проводити реструктуризацію і банк не можливо примусити до цього. Тому суд вважає за необхідне відмовити відповідачу в задоволенні його позовних вимог до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про зміну кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході судового засідання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 3654,00 грн.

Outcome: approved