Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 2001. Згідно з даним виконавчим написом нотаріус звернув стягнення з [PERSON] за невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ "Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" відступила право вимоги на підставі Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ "Альфа Банк" на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором №500905762 від 20.03.2013 року, укладеним між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] . Вказує, що сума заборгованості, яка стягнута з [PERSON] на підставі виконавчого напису на користь відповідача за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року становить 22 988 грн. 10 коп., з яких: - 5329,26 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 5704,28 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - 11804,56 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; - 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Стверджує, що даний виконавчий напис вчинено поза межами строку, визначеного ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Право на одержання від позичальника коштів у відповідача відсутнє оскільки, 20.03.2013 року між [PERSON] та ПАТ "Альфа Банк" було укладено кредитний договір №500905762, відповідно до якого позивачка отримала кредит в розмірі 6 056, 07 грн. Пунктом 2.3 вказаного договору було визначено, що дата остаточного повернення кредитних коштів, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії, є 21.03.2016 року, а стягнення відповідно до оспорюваного виконавчого напису, проводиться за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року, що є порушенням умов договору та в свою чергу вказує на те, що борг стягнутий з [PERSON] не є безспірним. Вказує, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням нотаріусом процедури вчинення нотаріальних дій. Оскільки, виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Даний виконавчий напис вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а також відсутні докази безспірності заборгованості, яка була стягнута з позивачки на користь відповідача. На підставі викладеного вище, просить суд, визнати виконавчий напис №2001 від 21.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ " Фінансова компанія управління активами" заборгованості в сумі 22 988,10 грн. відповідно до кредитного договору №500905762 від 20.03.2013 року, укладеного з ПАТ "Альфа Банк", таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. У судове засідання позивачка не з"явилася. Від її представника - адвоката Дубець О.С. надійшло клопотання про слухання справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Уточнюючи позовні вимоги, просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представник ТОВ "Фінансова компанія управління активами" у судове засідання не з"явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовної заяви відмовити. Третя особа : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено: 20.03.2012 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №500905762. (а.с. 10) Відповідно до пункту 2.3 вказаного кредитного договору було визначено, що дата остаточного повернення кредитних коштів, яка є датою припиненення нарахування відсотків та комісії є 21.03.2016 року. (а.с.10) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступила право вимоги на підставі Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата Майнінг Груп" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу Публічним Акціонерним Товариством "Альфа Банк" на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором №500905762 від 20.03.2013 року, укладеним між Публічним Акціонерним Товариством "Альфа Банк" та [PERSON] (а.с.9) 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. за реєстровим №2001 вчинено виконавчий напис. Згідно з вказаним виконавчим написом з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стягнуто заборгованість за кредитом №500905762 від 20.03.2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем в загальній сумі 22 988,20 грн., з яких: - 5329,26 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 5704,28 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - 11804,56 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; - 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. (а.с. 9) Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ч. 1,2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вказаний виконавчий напис нотаріусом було вчинено поза межами строку, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат» . Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява , у якій , зокрема , мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника ; дата і місце народження боржника - фізичної особи , місце його роботи ; номери рахунків у банках , кредитних установах , код за ЄДРПОУ для юридичної особи ; строк , за який має провадитися стягнення ; інформація щодо суми , яка підлягає стягненню , або предметів , що підлягатимуть витребуванню , включаючи пеню , штрафи , проценти тощо . Заява може містити також іншу інформацію , необхідну для вчинення виконавчого напису . Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 5 липня 2017 року по справі 6-887цс17 за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків . Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна . При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин , не визнає і не змінює їх , не вирішує по суті питань права . Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна , а підтверджує , що таке право виникло в стягувача раніше . Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником . Отже , відповідне право стягувача , за захистом якого він звернувся до нотаріуса , повинно існувати на момент звернення . Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й , крім того , також бути безспірною , заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем . Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те , що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Посилання представника відповідача на те, що позивачем вчинено дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, зокрема те, що 01.12.2018 року здійснено в добровільному порядку часткову проплату заборгованості за кредитним договором №500905762 від 20.03.2013 року в сумі 1 400 гривень та у зв"язку з перериванням строку, кінцеий строк позовної давності за вказаним кредитним договором - 02.12.2021 року не знайшли своє підтвердження у матеріалах справи. Відповідно до Постанови Верхавного Суду від 31 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц - виконаний банком розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обгрунтованість вимог банку. Доказами , які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи , які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15 , 16 , 18 ЦК України , статей 50 , 87 , 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому , що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна . Це право існує , поки суд не встановить зворотного . Тобто боржник , який так само має право на захист свого цивільного права , в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис : як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису , так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині) , з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису . Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким , що не підлягає виконанню , не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем , тобто чи існувала заборгованість взагалі , чи була заборгованість саме такого розміру , як зазначено у виконавчому написі , та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису . Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року . Судом встановлено, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, сума про стягнення якої йшлося у вказаному документі не була безспірною. Згідно ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні , нотаріальний акт оскаржуються до суду . Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні , нотаріального акта має особа , прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти . Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича від 20.01.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №2001 вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимогипідлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і судові витрати.

Outcome: approved