Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

ФГ «Юлиана» звернулось до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок самовільного захоплення земельної ділянки та зобов`язання останньої відновити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). Свої вимоги обґрунтовував тим, що позивач ФГ «Юлиана» на підставі договору оренди від 24.10.2006 року, зареєстрованого 29.03.2007 року у Веселинівського центрі ДЗК за № 040701000910 з відповідними змінами внесеними додатковою угодою від 02.02.2009 року, зареєстрованою 11.03.2009 року у Веселинівському центрі ДЗК за № 040901000260, орендує земельні ділянки громадянки [PERSON], загальною площею 7,12 га. Відповідач [PERSON] є власницею суміжної земельної ділянки і самовільно зайняла частину вище земельної ділянки розміром 4,59 га, яка перебуває в оренді ФГ «Юлиана», яку засіяла соняшником. Жодних прав на зайняття та використання земельної ділянки позивач відповідачу не надавав, ніякі договори з приводу цієї земельної ділянки не укладались. Крім того позивач зазначає, що неодноразово звертався до землевпорядної організації для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Однак протиправними діями відповідача межові знаки були знищені. У звязку з цим позивач, посилаючись на п. 16 Постанови Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7, ст.ст. 106, 211, 156 ЗК України, 1166 ЦК України просить стягнути з відповідача збитки, завдані самовільним зайняттям в сумі 48512 грн., стягнути 960 грн. за встановлення меж земельної ділянки, зобовязати відповідача встановити межові знаки за власний рахунок, а також стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні представник позивача, голова ФГ «Юлиана» [PERSON] та представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала письмові заперечення в яких посилається на те, що саме позивач зайняв частину земельної ділянки, що належить їй на праві власності та просить в позовних вимогах ФГ «Юлиана» відмовити. Крім того в судовому засіданні пояснила, що обробляє свою земельну ділянку вже 8 років, в тих межах які наділив їй позивач. Про проведення роботи з відновлення межових знаків в травні 2015 року повідомлялась завчасно в усному порядку представником позивача [PERSON], була присутньою при замірах земельних ділянок. Однак при встановлені меж присутньою бути не захотіла. Після проведення робіт зі встановлення меж [PERSON] приїхав до неї додому з проханням підписати акт встановлення меж. Однак відповідачка від підпису відмовилась. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в травні 2015 року [PERSON] звернувся до Лубянської сільської ради з заявою про проведення обстеження спірних земельних ділянок. Вони були присутніми при проведенні обстеження земельних ділянок та встановленні межових знаків. Відповідач [PERSON] завчасно була попередження про проведення відповідних робіт та була присутньою. За клопотанням представника позивача до участі у справі залучався в якості спеціаліста працівник відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області [PERSON], яка суду пояснила, що матеріалами справи підтверджується зміщення земельної ділянки відповідачки. Суд заслухавши пояснення сторін, спеціалістів, свідків, дослідивши надані докази та матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач ФГ «Юлиана» на підставі договору оренди землі від 24.10.2006 року, зареєстрованого 29.03.2007 року у Веселинівського центрі ДЗК за № 040701000910 з відповідними змінами внесеними додатковою угодою від 02.02.2009 року, зареєстрованою 11.03.2009 року у Веселинівському центрі ДЗК за № 040901000260, орендує земельні ділянки громадянки [PERSON], загальною площею 7,12 га. ріллі в межах території Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Власником суміжної земельної ділянки площею 7,44 га, розташованої в межах території Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 054506, виданого 18 жовтня 2004 року Веселинівською райдержадміністрацією є відповідач [PERSON] 22.05.2015 року комісія в складі сільського голови [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], технічного працівника ПП «Коренковська» [PERSON] провела обстеження орендованої ФГ «Юлиана» земельної ділянки та суміжної ділянки, яка належить на праві власності [PERSON] В результаті обстеження комісія встановила, що під час самостійного, без залучення компетентних представників землевпорядної організації встановлення меж земельної ділянки [PERSON] та виведення її в натурі відбулось зміщення та накладення частини площі земельної ділянки, яка належить відповідачу на частину земельної ділянки, яка перебуває в оренді позивача. Комісія рекомендує голові ФГ «Юлиана» узгодити питання по відновленню меж земельних ділянок, а в разі незгоди звернутися до суду. На підставі цього позивач самостійно здійснив нарахування збитків за самовільне зайняття земельної ділянки. Вирішуючи питання про відшкодування збитків, завданих позивачу самовільним зайняттям його земельної ділянки, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Згідно до\~ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до\~ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" складання актів перевірок дотримання вимог земельного законодавства відноситься до повноважень державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель. Відповідно до п. 4 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки визначається для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою: Шс= Пс х Нп х Кф х Кі, де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначаються відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою КМУ від 12.05.2000 року. Згідно з п. 7 зазначеної Методики розрахунок розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, проводиться територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 р. N 1619. Таким чином, належним доказом на підтвердження самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем є матеріали про адміністративне правопорушення, складені уповноваженою законом особою, а саме державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель. Зазначені матеріали є підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної юридичним або фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав. Однак, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства зазначені матеріали про адміністративне правопорушення не складалися, а розрахунок шкоди здійснений не територіальними органами Держсільгоспінспекції в Миколаївській області, а самим позивачем. Згідно ст. 59 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тому позовні вимоги в частині відшкодування шкоди завданої самовільним зайняттям земельної ділянки задоволенню не підлягають. Позовні вимоги в частині зобовязання відповідача [PERSON] відновити межові знаки підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач замовляв в землевпорядній організації послугу з відновлення меж земельної ділянки, що підтверджується відповідною технічною документацією та зокрема актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 22.05.2015 року. На сьогоднішній день межові знаки знищені, що сторонами не заперечується. Всупереч засадам добросусідства, [PERSON] хоч і була присутньою при проведені обмірів земельних ділянок, але при відновлені меж земельної ділянки присутньою бути не захотіла, від підпису в акті приймання-передачі межових знаків земельної ділянки також відмовилась. В судовому засіданні позивач та її представник запевняють, що відбулось зміщення земельних ділянок, однак в сприянні відновленню межових знаків відмовляються. При цьому, зміщення земельних ділянок підтверджується також і наданим в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] звітом по кадастровій зйомці земельних ділянок (паїв) в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 24.09.2015 року. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 106 ЗК України\~встановлює, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ч. 2\~ст. 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. 4.1. та п. 4.2. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року N 376 відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до п. 4.5. Інструкції закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється відповідно до розділу III цієї Інструкції. Пунктом 3.16. Інструкції встановлено, що витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Згідно ч. 3 ст. 106 ЗК України\~витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача, як землекористувача, порушені внаслідок перешкод відповідачем у користуванні, відновлені твердих меж, що перешкоджає ФГ «Юлиана» користуватися належною йому земельною ділянкою, а відтак зазначене право підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідача [PERSON] відновити тверді межові знаки відповідно до земельно-кадастрової документації. Однак, враховуючи вимоги законодавства, суд вважає що в позовних вимогах в частині зобовязання відповідача відновити межові знаки за власний рахунок слід відмовити. За змістом статті 60 ЦПК, статті 61 ЦПК докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з квитанціями, які містяться в матеріалах справи позивачем був сплачений судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 441,24 грн., за вимоги немайнового характеру в розмірі 1218,00 грн.. Враховуючи те, що позов задоволено частково, лише в частині вимоги немайнового характеру, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ФГ «Юлиана» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат за послуги зі встановлення меж в розмірі 960 грн. суд вважає не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано квитанції про сплату вказаної суми грошових коштів. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до\~ст. 391 ЦК України, ст.ст.\~152, 106, 188 ЗК України,

Outcome: partial