Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що відповідач [PERSON] являється матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний зі слів матері. На адресу служби у справах дітей надійшло повідомлення лікаря-педіатра про те, що малолітня Віра проживає в антисанітарійних умовах, предмети догляду за дитиною відсутні. В ході обстеження умов проживання родини було виявлено, що за місцем її проживання не створені належні санітарно-гігієнічні умови, відсутні продукти харчування, зокрема і дитяче харчування для дитини відповідного віку, предмети особистої гігієни, недостатня кількість посуду, відсутні дитячі пляшечки, соски тощо. Дитина мала ознаки хворобливого стану. Крім того, відповідач залишила дитину на десятирічного брата, який сам потребує догляду. Залишення дитини в родині є небезпечним для її життя та здоров`я. Сім`я відповідача перебуває під соціальним супроводом з серпня 2018 року. [PERSON] не переймається доглядом за дитиною, відносно неї внесено матеріали перевірки за ознаками злочину, передбаченого ст.166 КК України за злісне ухилення від виконання своїх батьківських прав. Просить прийняти рішення про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та передати дитину для подальшого влаштування органові опіки та піклування Коростенської міської ради. Сторони до суду не з`явились, представник позивача в заяві до суду клопотав про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Причина неявки відповідача не відома. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд неодноразово повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін без фіксації технічними засобами на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 11.06.2019 року Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирській області [PERSON] , відповідач у справі, являється матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17.01.2019 рок N 00139116875 батько дитини зазначений відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з серпня 2018 року, працівниками центру неодноразово проводилась робота з відповідачем про належний догляд за дитиною, недопущення її залишення без догляду, дотримання санітарно-гігієнічних норм в приміщенні, однак остання до порад не прислуховувалась та їх належним чином не виконувала. На адресу служби у справах дітей Коростенської міської ради надійшло повідомлення лікаря-педіатра про те, що малолітня [PERSON] проживає в антисанітарійних умовах, предмети догляду за дитиною відсутні. В ході обстеження умов проживання родини було виявлено, що за місцем проживання малолітньої дитини не створені належні санітарно-гігієнічні умови, відсутні продукти харчування, зокрема і дитяче харчування для дитини відповідного віку, предмети особистої гігієни, недостатня кількість посуду. Також відсутні дитячі пляшечки, соски тощо, що стверджується даними копії повідомлення та акту обстеження умов проживання. За інформацією генерального директора "Коростенської центральної міської лікарні Коростенської міської ради" від 11.06.2019 року при поступленні до лікарні дитині [PERSON] встановлено попередні діагнози: гострий ринофарингіт, гострий бронхіт ДНо, функційний розлад травлення. Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №266 від 05.06.2019 року дитина була вилучена з сім`ї відповідача та поміщена в педіатричне відділення "Коростенської центральної міської лікарні Коростенської міської ради". Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ч.1 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. N 866 "Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-XXII від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, створює загрозу для життя та здоров`я малолітньої дитини, створивши умови непридатні для проживання дитини, на даний час не виявляє бажання стати на шлях виправлення і не проявляє інтерес до дитини, тому суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved