Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

08 квітня 2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Лиманська міська рада Донецької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (а.с. 1-2). В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що [INFO] в с. Торске Лиманського району Донецької області померла її матір - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,2472 га, кадастровий номер 1423055700:02:000:0465, розташованої за адресою: [ADDRESS] . При зверннні заявниці до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджується факт належності спадкового майна спадкодавцю через помилку у написанні прізвища померлої у державному акті на право приватної власності на землю. В зв`язку з чим заявниця просить встановити факт належності померлій [PERSON] державного акту на право власності на землю. Заявниця [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, заявлені вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву (а.с. 25). Представник заінтересованої особи - Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 23-24). На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що [INFO] \~в с.\~Торське Лиманського\~району Донецької\~області померла матір заявниці - [PERSON] , що підтверджується наданою заявницею копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 вересня 2016 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 819 (а.с.5). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ст. 1220 ч.ч.1,2 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 0,2472 га, кадастровий номер 1423055700:02:000:0465, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території с. Торське Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області (колишньої Кіровської селищної ради Краснолиманського район Донецької області), що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 159027, виданого 10 грудня 1997 року Кіровською селищною Радою народних депутатів від 22 жовтня 1997 року № 130 (а.с. 9). Відповідно до висновку зі звіту про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , оціночна вартість спірної земельної ділянки станом на 29 січня 2021 року складає 67955,00 грн. (а.с. 10). Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). За життя [PERSON] заповіту складено не було. У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З наданих заявником копії свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 1951 року (а.с. 6), копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14 вересня 1974 року (а.с. 6), вбачається, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . На данй час заявниця [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , однак при зверненні заявниці до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Семенової І.М. заявниці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки не підтверджується факт належності майна померлій, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку серії І-ДН № 159027, виданому 10 грудня 1997 року Кіровською селищною радою Краснолиманського району Донецької області невірно зазначене прізвище померлої, а саме замість прізвища " [PERSON] " вказано " [PERSON] " (а.с. 8). Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. На підтвердження факту належності [PERSON] земельної ділянки, площею 0,2472 га, кадастровий номер 1423055700:02:000:0465, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території с. Торське Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області (колишньої Кіровської селищної ради Краснолиманського район Донецької області), заявницею надані копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 159027, виданого 10 грудня 1997 року Кіровською селищною Радою народних депутатів (а.с. 9). Крім того, у свідоцтві про народження заявниці серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 1951 року, прізвище матері заявниці власниці спірної земельної ділянки, зазначено російською мовою як " [PERSON] " (а.с. 6); у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 29 вересня 2016 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, прізвище померлої зазначено українською мовою як " [PERSON] " (а.с. 5). Отже, при видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 159027 було зроблено помилку у написанні її прізвища. Порядок заповнення та складання державних актів регламентувався відповідними інструкціями згідно часу їх оформлення зокрема «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» затвердженої наказом Деркомзему України від 04.05.1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647, а також «Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» затвердженої наказом Держкомзему України 22.06.2009 року №325 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.08.2009 року за №735/16751. При цьому жодна з них не передбачала можливості виправлень орфографічних чи технічних помилок у бланку державного акту, однак вони втратили чинність згідно наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року №404 та від 09.09.2013 року №537. Також, у зв"язку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (видається свідоцтво про право власності). Тобто внести виправлення у держвний акт не є можливим. На теперішній час заявниця позбавлена можливості іншим чином встановити факт належності [PERSON] документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 159027, виданого виданого 10 грудня 1997 року на підставі рішення виконкому Кіровської селищної Ради народних депутатів від 22 жовтня 1997 року № 130, оскільки в цьому документі допущена помилка в написанні прізвища померлої, замість " [PERSON] " вказано " [PERSON] ", що позбавляє заявницю можливості оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину, а внести виправлення до правовстановлюючого документу не можливо в зв`язку зі смертю власника земельної ділянки. Відповідно до ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Статтею 25 частиною 4 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Приписами п.1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Враховуючи викладене, суд вважає, що факт належності померлій [PERSON] державного акту серії І-ДН № 159027, виданого 10 грудня 1997 року Кіровською селищною Радою народних, повністю доведений, а отже вимоги заявниці щодо встановлення факту належності\~правовстановлюючого документу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. Щодо клопотання заявниці [PERSON] про повернення їй надміру сплаченого судового збору суд зазначає таке. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454,00 грн. Заявницею [PERSON] при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією № 7 від 07 квітня 2021 року ТВБВ 10004/0149 філії Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" (а.с. 11). Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи викладене, клопотання [PERSON] про повернення надміру сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Outcome: approved