Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідачів про визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що на Універсальній біржі "Південь", 29.07.1999р. згідно договору купівлі-продажу №207, він за 28000 грн. придбав квартиру [ADDRESS] у [PERSON] та [PERSON] Договір зареєстровано у Миколаївському БТІ за реєстровим номером 16253 від 02.08.1999р. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її істотних умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просив визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 207 дійсним та визнати за ним право власності на квартиру. Позивач тпа його представник у судове засідання не з'явились. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлялись через оголошення у засобах масової інформації. Від третьої особи Універсальної біржі "Південь", надійшла заява про розгляд справит у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Суд, оглянувши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 липня 1999 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Універсальній біржі "Південь" був укладений договір № 207 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який належав відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.05.1993 року, зареєстрованого Миколаївським БТІ №16253 від 29.04.1993 року. Цей Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 207 від 29.07.1999 року, право власності на квартиру зареєстровано за позивачем у БТІ 02.08.1999р. за № 16253. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимогст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Від сплати судового збору позивач звільнений як інвалід 1 групи. Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати (судовий збір у розмірі 1439,74 грн. - 1% від вартості квартири 143974 грн.) підлягають стягненню із відповідачів по 719,87 грн. з кожного, на користь держави.

Outcome: approved