Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

АТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Іллінецькі електричні мережі» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому вказало, що 19.06.2020 під час здійснення перевірки електроустановок відповідача за адресою: [ADDRESS] , у присутності [PERSON] , було виявлено порушення п.п. 5.5.5.6 п.п. 5.5.5.22 ПРРЕЕ обліку електроенергії шляхом самовільного підключення електроустановок споживача до електромережі, що не є власністю оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку а саме: підключення змонтовано на ділянці від ізоляторів трубостійки до вхідних клем лічильника. Спожита таким чином електроенергія розрахунковим приладом обліку не обліковувалась, а її кількість не оплачувалась. Відповідно до вимог п.п. 8.2.5 ПРРЕЕ про виявлене порушення було складено акт № 00453 від 19.06.2020 року. [PERSON] , що був присутній при проведенні перевірки, акт про порушення ПРРЕЕ підписав, порушення визнав, заперечень до Акту не надав. При оформленні акту було складено фактичну схему електропостачання будинку [ADDRESS] , проведено фотозйомку місця безоблікового приєднання проводки на ділянці від трубостійки до вхідних клем електролічиника, що є додатковими засобом фіксації порушення. Факт порушення споживачем ПРРЕЕ підтверджується актом про порушення № 00453, складеного представниками оператора системи розподілу, в якому [PERSON] визнав факт порушення. Оскільки відповідач не відшкодував в добровільному порядку завдану шкоду, тому АТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Іллінецькі електричні мережі» просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь 16710,02 грн. боргу та понесені ним судові витрати. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надав. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так судом установлено, що згідно особового рахунку споживача № [NUMBER] договір з позивачем не укладено, але він отримував послуги щодо постачання, розподілу (передачі) електричної енергії, та оплачував частину спожитої електроенергії, що свідчить про фактичне існування договірних відносин, що підтверджується довідками про споживання електричної енергії (а.с.17-19). Відповідно акту № 00453 від 19.06.2020 року під час здійснення перевірки електроустановок відповідача за адресою: [ADDRESS] , у присутності [PERSON] , було виявлено порушення п.п. 5.5.5.6 п.п. 5.5.5.22 ПРРЕЕ обліку електроенергії шляхом самовільного підключення електроустановок споживача до електромережі, що не є власністю оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку а саме: підключення змонтовано на ділянці від ізоляторів трубостійки до вхідних клем лічильника (а.с. 10-13). З актом про порушення № 00453 від 19.06.2020 року відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис та запис останнього про те, що він порушення визнає та претензій до АТ "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці «Іллінецькі електричні мережі» не має (а.с. 11). Згідно копії розрахунку збитків за актом "Акт про порушення ПКЕЕн" № 00118 від 20.01.2020 (а.с.13) збитки, завдані [PERSON] енергопостачальнику внаслідок порушення ПКЕЕн, складають 16330,22 грн. Згідно копії протоколу №8 засідання комісії структурної одиниці "Іллінецькі ЕМ" АТ "Вінницяобленерго" по розгляду Акту про порушення № 00453 від 19.06.2020 року (а.с.15) вбачається, що 29.07.2020 комісія вирішила, що акт складено правомірно та підстав для відміни нарахувань згідно з актом про порушення немає. Відповідачу на адресу проживання було рекомендованим поштовим відправленням направлено лист-вимогу, згідно якого повідомлено, що акт 29.07.2020 року було розглянуто, на засіданні комісії по розгляду актів про порушення та проведено нарахування безобліково спожитої електричної енергії на підставі п.п. 7 п. 8.4.2 Правил в розмірі 16710,02 грн. (а.с. 20). На час звернення до суду з даним позовом та розгляду справи заборгованість в сумі 16710,02 грн. відповідачем так і не сплачена. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про електроенергетику», Цивільним кодексом України (надалі ЦК України) та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (чинними на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу. Вимогами ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору. Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно з ч.2 зазначеної статті відповідними правопорушеннями є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 (далі - ПКЕЕН), регулюються відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками. Згідно п.3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією. Згідно п. 37 ПКЕЕН енергопостачальник має право, зокрема: перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку; вимагати від побутового споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними побутовим споживачем під час користування електричною енергією. Відповідно до п.48 ПКЕЕН побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.2006 №122 затверджено Порядок визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії (надалі Порядок). Пунктом 1 Порядку встановлено, що відповідно до цього Порядку визначається розмір збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок недоотримання коштів за електричну енергію, викрадену споживачем шляхом її самовільного використання без застосування приладів обліку (якщо таке застосування обов`язкове) або у разі умисного пошкодження приладів обліку чи у будь-який інший спосіб, а також проводиться відшкодування завданих енергопостачальнику збитків. Пункт 4 Порядку встановлює, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої НКРЕ. Згідно п. 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, слідує висновок, що електроенергія є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу, а відтак електроенергія для енергопостачальника є майном, а її не оплата та споживання поза обліком є для енергопостачальника майном, що втрачене внаслідок викрадення, в результаті чого електропостачальній організації завдано збитки. З врахуванням встановлених обставин справи та норм законодавства, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт безоблікового користування електроенергією з боку відповідача. Відтак, враховуючи, що розрахунок розміру завданих позивачеві збитків проведено у відповідності з ПКЕЕ та Методикою, акт про порушення №00453 від 19.06.2020 є дійсним, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню збитки, заподіяні безобліковим споживанням електроенергії, в сумі 16710,02 грн. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач хоч і заперечив позовні вимоги позивача, однак належних та допустимих доказів, які б спростовували позовні вимоги не надав, також таких доказів не здобуто і в ході розгляду справи. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с.16). На підставі викладеного,

Outcome: approved