Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У жовтні 2013 КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" звернулась до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на відшкодування шкоди 12181 грн. 80 коп. в порядку регресу. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Семенівського районного суду від 16 січня 2013 року стягнуто з КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" на користь [PERSON] 7810 грн. на відшкодування понесених нею витрат на поховання [PERSON], витрат на оплату ритуальних послуг та витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника; 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; а також судові витрати. В зв'язку з тим, що матеріальна і моральна шкода виникла в результаті скоєного працівниками лікарні - [PERSON] та [PERSON] злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України, позивач і просив стягнути вказану суму в порядку регресу як завдану працівником при виконанні своїх трудових обов'язків шкоду. Рішенням Семенівського районного суду від 14 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23 грудня 2013 року, позов було задоволено частково; стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача виплачене грошове відшкодування у розмірі 12181 грн. 80 коп. із зарахуванням коштів на відповідний рахунок; вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року рішення Семенівського районного суду від 14 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 23 грудня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Семенівського районного суду від 23 вересня 2014 року позов КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" задоволено повністю; стягнуто з [PERSON] на користь КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" виплачене грошове відшкодування у розмірі 7181 грн. 80 коп. із зарахуванням коштів на відповідний рахунок; стягнуто з [PERSON] на користь КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" виплачене грошове відшкодування у розмірі 5000 грн. із зарахуванням коштів на відповідний рахунок; стягнуто з [PERSON] на користь позивача кошти, витрачені на оплату судового збору, у розмірі 146 грн. 16 коп.; стягнуто з [PERSON] на користь позивача кошти, витрачені на оплату судового збору, у розмірі 97 грн. 70 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] просять змінити вищезазначене рішення суду першої інстанції, яким частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідачів по 1000 грн. шкоди. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянти посилаються на те, що в мотивувальній частині рішення суд не вказав, чому саме в таких частках необхідно покрити шкоду відповідачам. У відповідачів різні трудові функції та посадові обов'язки. Форма вини у обох відповідачів необережна, отже, якщо відповідачі й повинні відшкодувати шкоду, то не в повному обсязі зважаючи на положення ч. 2 ст. 137 КЗпП України. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, в кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України, діяння як [PERSON], так і [PERSON] органом досудового слідства кваліфіковані як невиконання та неналежне виконання лікарем-педіатром дільничного дитячої консультації КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" [PERSON] та сестрою медичною стаціонару інфекційного відділення КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" [PERSON] своїх професійних обов'язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для неповнолітньої хворої [PERSON], а саме її смерті 16 травня 2010 року. Постановою Семенівського районного суду від 26 червня 2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.140 КК України на підставі п.п. „ґ" та „е" ст.1 Закону України „Про амністію у 2011 році" від 08 липня 2011 року, [PERSON] - на підставі п.„е", провадження у кримінальній справі внаслідок застосування акта амністії закрито (а.с. 7-9). Рішенням Семенівського районного суду від 16 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 квітня 2013 року, позов [PERSON] до КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" задоволено частково; стягнуто з КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" на користь [PERSON] 7810 грн. на відшкодування понесених нею витрат на поховання [PERSON], витрат на оплату ритуальних послуг та витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника; стягнуто з відповідача на користь позивача 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (а.с. 5-6, 10-14). Згідно меморіального ордеру №18 від 25 жовтня 2013 року з рахунку КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" було списано 12181,80 грн. стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, згідно виконавчого листа для зарахування на картрахунок [PERSON] (а.с.18). Відповідно до п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Висновок суду першої інстанції, що у справі доведено належними і допустимими доказами завдання шкоди позивачеві через переслідуване у кримінальному порядку діяння винних відповідачів, пов'язане з невиконанням та неналежним виконанням ними своїх трудових обов'язків, що стало підставою для виплати [PERSON] заподіяної шкоди, ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону. Проте, апеляційний суд не погоджується з визначеними судом першої інстанції розмірами грошового відшкодування. Так, частиною 5 статті 135-3 КЗпП України встановлено, що розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. Відповідно до ч.2 ст.137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Оскільки при розгляді кримінальної справи, порушеної відносно [PERSON] та [PERSON], не встановлено, що їх злочинні дії було вчинено з корисливою метою, наявна можливість зменшення судом розміру покриття шкоди. Згідно наданих відповідачами документів, [PERSON] працює лікарем-педіатром в комунальному закладі „Семенівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги"; загальна сума доходу за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року становить 11750 грн. 43 коп.; вона є пенсіонеркою, отримує пенсію у розмірі 1789,84 грн. на місяць; має ряд захворювань, мешкає разом з чоловіком-пенсіонером. [PERSON] працює в КЛПЗ „Семенівська центральна районна лікарня" на посаді сестри медичної, її середня заробітна плата складає 2171,20 грн., отримує пенсію за віком у розмірі 1774,27 грн. на місяць; має ряд захворювань; чоловік [PERSON] помер в 2005 році. Відповідно до довідок від 12.11.2014 року та 19.11.2014 року ВДВС Семенівського РУЮ з [PERSON] і [PERSON] було стягнуто у примусовому порядку солідарно 11124,10 грн. боргу на користь КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня» на виконання рішення суду. Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідачів, ступінь вини кожного з відповідачів, виходячи з того, що вони обіймали різні посади, а також те, що [PERSON] та [PERSON] частково відшкодували шкоду позивачу за рішенням суду, заслуговують на увагу доводи апелянтів про зменшення розміру відшкодування. Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутого судом першої інстанції з [PERSON] виплаченого грошового відшкодування з 7181 грн. 80 коп. до 3500 грн. та зменшити розмір стягнутого відшкодування з [PERSON] - з 5000 грн. до 2500 грн. В іншій частині рішення суду належить залишити без змін.

Outcome: partial