Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

У червні 2012 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 69/08-Ж/02 від 14.05.2008 року. Вимоги обґрунтовує тим, що 14 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] , укладено кредитний договір № 69/08-Ж/02, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит сумі 29 000 долларів США на строк з 14.05.2008 року по 13.05.2038 року та зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за його використання на умовах, передбачених кредитним договором. 14 травня 2008 року між ПАТ АБ "Укргазбанк", [PERSON] та [PERSON] було укладено трьохсторонній договір поруки №1, відповідно до якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Однак, всупереч договірним зобов`язанням, відповідач порушив умови сплати кредиту та відсотків по кредитному договору, внаслідок чого, станом на 01.04.2012 року, перед позивачем виникла заборгованість в сумі 38543,65 доларів США та 124471,68 гривень. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 69/08-Ж/02 від 14.05.2008 року в сумі 38543 долари США 65 центів та 124471,68 гривень. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3219 гривень сплаченого судового збору. 20 серпня 2012 року Млинівським районним судом винесено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №69/08-Ж/02 від 14.05.2008 року в сумі 38543 долари США 65 центів та 124471,68 гривень. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3219 гривень судових витрат. 20.01.2017 року відповідач [PERSON] звернулась із заявою про перегляд заочного рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 20.08.2012 року. Заяву мотивувала тим, що ніякого договору поруки з позивачем не підписувала і відповідно боргових зобов`язань немає. Про наявність судового рішення дізналась 13.01.2017 року. Ухвалою від 06.02.2017 року, заочне рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 20.08.2012 року скасовано та призначено справу для розгляду в загальному порядку. 09.03.2017 року відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до ПАТ акціонерного банку «Укргазбанк» про визнання нікчемним договору поруки до кредитного договору №1 від 14 травня 2008 року. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним - [PERSON] , вказала, що зазначений у рішенні договір поруки №1 від 14 травня 2008 року ніколи не укладала, не підписувала, в Рівненській філії ВАТ «Укргазбанк» ніколи не була. Просить суд визнати нікчемним договір поруки №1, укладений 14 травня 2008 року. Ухвалою Млинівського районного суду від 01.09.2017 року вимоги за зустрічним позовом про визнання нікчемним договору поруки до кредитного договору об"єднано в одне провадження з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] , повністю підтримав вимоги за первісним позовом. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №69/08-Ж/02 від 14.05.2008 року в сумі 38543 долари США 65 центів та 124471,68 гривень. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3219 гривень судового збору. В задоволенні вимог за зустрічним позовом просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Мервінський В.В. не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з його довірителя вказаної в позовній заяві суми боргу. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Панчина П.Є. заперечували проти позовних вимог за первісним позовом та підтримали позовні вимоги за зустрічним позовом з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що первісний позов ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає до задоволення частково, а саме: борг за кредитним договором № 69/08-Ж/02 від 14.05.2008 року в сумі 38543 долари США 65 центів та 124471,68 гривень та судові витрати у розмірі 3219 гривень підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Такий висновок суд обґрунтовує наступним: Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 14 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АТ "Укргазбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 69/08-Ж/02, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит сумі 29 000 доларів США на строк з 14.05.2008 року по 13.05.2038 року та зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за його використання на умовах передбачених пунктами 1.1., 3.1., 3.3., 5.3. кредитного договору. (а.с.10-12) У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України визначено, що боржник зобовязаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №69/08-Ж/02 від 14.05.2008 року, станом на 01.04.2012 року загальна сума заборгованості позичальника становить 38543 долари США 65 центів та 124471,68 гривень. (а.с.8-9) Матеріали справи також містять копію договору поруки № 1 від 14 травня 2008 року, укладеного між кредитором ПАТ АТ "Укргазбанк", позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] . Відповідно до умов зазначеного договору поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконань по кредитному по кредитному договору. Пунктом 1.3. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному об`ємі. Оскільки зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що нею договір поруки не підписувався, ухвалою Млинівського районного суду від 01.09.2017 року у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу на предмет вирішення експертом питання, чи виконаний підпис у договорі поруки №1 від 14.05.2008 року, укладеному між між кредитором ПАТ АТ "Укргазбанк", позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] , від імені [PERSON] безпосередньо нею чи іншою особою. Згідно висновку експерта №1.1.-319/17 від 18.01.2018 року вирішити питання ким, [PERSON] виконаний підпис від імені поручителя в графі: «Поручитель» в договорі поруки №1 від 14.05.2008 року - не представляється можливим по причині вказаній в дослідницькій частині даного висновку експерта. Згідно дослідницької частини висновку експерта, досліджуваний підпис від імені поручителя в особі [PERSON] в графі: «Поручитель» в договорі поруки №1 від 14.05.2008 року та зразки підпису [PERSON] - мають різний, неспівставимий між собою транскрипційний склад (досліджуваний підпис складається з безлітерних елементів, які виконані конструктивно простими рухами та малоінформативної умовно прочитаної літери «С»), що не дозволяє встановити комплекс ідентифікаційних ознак необхідний для будь-якого категорично позитивного, категорично негативного або вірогідно позитивного, вірогідно негативного про тотожність його виконавця. (а.с.100-105) Допитаний в судовому засіданні експерт Рівненського НДЕКЦ УМВС України [PERSON] показав, що зразків підписів для проведення експертизи було достатньо, разом з тим на поставлене судом запитання він не може дати відповідь, оскільки порівнювані підписи є неспівставимі по літерній транскрипції (абсолютно різні). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (ч.1 ст. 627 ст.629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 3-5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). При розгляді справи представником позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) не спростовано доводи [PERSON] ( відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовом) про те, що спірний договір поруки підписаний не нею. Відповідно до частин 1-2 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Оскільки судом на підставі зібраних доказів беззаперечно встановлено, що відповідач [PERSON] не вчиняла жодних дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, а саме: не підписувала договір поруки №1 від 14.05.2008 року, вона не може нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником умов кредитного договору №69/08-Ж/02 від 14.05.2008 року. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до ПАТ акціонерного банку «Укргазбанк» про визнання нікчемним договору поруки №1 від 14.05.2008 року, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні вимог за зустрічним позовом слід відмовити з огляду на наступне. Як зазначалось вище, позивачем за первісним позовом не доведено, що спірний договір поруки був підписаний відповідачем за первісним позовом [PERSON] . Аналізуючи висновок експерта №1.1.-319/17 від 18.01.2018 року та показання, надані ним в судовому засіданні, суд прийшов до висновку про те, що спірний договір поруки від імені [PERSON] підписаний не нею. Згідно п.4 та п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Частиною 2 ст.215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемним - в силу припису закону. Крім того, при розгляді позовів про встановлення нікчемності правочину із зазначених підстав необхідно враховувати, що ці норми передбачають загальну підставу для нікчемності правочину і застосовуються лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього. Звертаючись із зустрічною позовною заявою [PERSON] вказувала, що підставою визнання договору поруки нікчемним є відсутність її волі на його укладення та підпису вказаного договору невідомою особою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що договір поруки №1 від 14.05.2008 року, який за формою та змістом відповідає вимогам закону, але у разі, якщо експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, є вчиненим. Зазначене вище може бути підставою для визнання такого договору недійсним на підставі статтей 203, 215 ЦК України. Отже, якщо відсутні докази того, що поручитель укладав договір поруки та за відсутності передбачених законом підстав нікчемності такого договору, особа, яка оспорює факт підписання нею такого договору поруки повинна звертатись до суду із вимогою про визнання цього договору недійсним. До подібних правових висновків дійшов Верховний суд у постановах від 11 червня 2020 року у справі №761/26618/15-ц (провадження№61-9404св19), від 02 жовтня 2019 року у справі №207/2814/16-ц (провадження №61-27492св18). З урахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту порушених прав. У зв`зку з цим у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, що не позбавляє її права пред`явлення іншого позову з належним способом судового захисту на загальних підставах. На підставі 15, 215, 202, 206, 215-216, 328, 392, 526-527, 530, 547, 626, 1054 ЦК України,

Outcome: partial