Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 14.06.2018 р. о 23 год. 20 хв. в м. Бершадь по вул. Юрія Коваленка, [PERSON] керував автомобілем MERSEDES E200 д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки та безпечної швидкості, допустив зіткнення з автомобілем RENAULT TRAFIC, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі обох учасників отримали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини відповідача, який порушив Правила Дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпА. Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 25.07.2018 р. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на 1 рік. Згідно висновку експерта про проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу RENAULT TRAFIC д.н.з. [NUMBER] від 06.07.2018 р. №22 розмір матеріального збитку, заподіяного [PERSON] , як власнику автомобіля склав 248830 грн. Додатково позивачем було сплачено: за проведення автотоварознавчого дослідження 1015,20 грн.; витрати на проїзд для проведення автотоварознавчого дослідження, відвідування судових засідань по справі №126/1653/18 та на пошук адвоката для отримання правової допомоги - 802,78 грн.; витрати на правничу допомогу, пов`язану з залученням адвоката при розгляді справи №126/1653/18 в розмірі 3000 грн.; оплата поштових відправлень адвокатських запитів в розмірі 41 грн. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу була спричинена матеріальна шкода в розмірі 253688 грн. 98 коп. Також зазначив, що протиправними діями [PERSON] йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 5000 грн. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь 253688 грн. 98 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просив стягнути судовий збір по справі в сумі 2536 грн. 88 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с. 1-3). 15.05.2019 р. позивач подав до суду заяву в порядку ст. 49 ЦПК України (а.с.142-144). Заяву обгрунтував тим, що у грудні 2018 р., з метою отримання страхової виплати, [PERSON] , через поштове відділення на адресу МТСБУ було направлено повідомлення про ДТП. Після тривалої переписки, МТСБУ направило лист від 16.04.2019 р. №3.1-05/12259, яким повідомило про прийняте рішення щодо виплати відшкодування шкоди в розмірі 100000 грн. У зв`язку з чим, позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на його користь 153688,98 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 30.08.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Клопотання [PERSON] від 15.08.2019 р. про відстрочення сплати судового збору, судом не розглянуто. Згідно розпорядження Бершадського районного суду від 23.05.2019 р. №16, дану цивільну справу передано до Тростянецького районного суду Вінницької області, як найбільш територіально наближеного. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 03.06.2019р. дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено підготовче засідання. 03.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також подав заяву про стягнення з відповідача на його користь витрати за надання професійної правничої допомоги та витрат пов`язаних з прибуттям до суду у розмірі 25000 грн. У своїй заяві від 03.09.2019 р. [PERSON] не заперечив проти ухвалення заочного рішення по справі. У судові засідання, призначені на 17.07.2019р., 03.09.2019 р., 19.09.2019 р. та 16.10.2019р. відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином за місцем його реєстрації, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб марки - Renault, модель - Trafic, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] (а.с.6). У постанові Бершадського районного суду Вінницької області від 25.07.2018 р. вказано, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №261408 від 15.06.2018 р., 14.06. 2018 р. о 23-20 год. в м. Бершадь по вул. Ю. Коваленка, [PERSON] керував автомобілем MERSEDES E200, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки та безпечної швидкості, допустив зіткнення з автомобілем Renault Trafic, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п. 10.1, 12.2, 2.9 а ПДР УКраїни. У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №261407 від 15.06.2018 р. зазначено, що 14.06.2018 р. о 23-20 год. в м. Бершадь по вул. Ю. Коваленка [PERSON] керував автомобілем MERSEDES E200, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Пройшов медичний огляд та згідно висновку №46 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вищевказаною постановою від 25.07.2018р., [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Постанова набрала законної сили 14.08.2018р. (а.с.54-56). Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, внаслідок вищезазначеної ДТП було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки Renault Trafic та спричинено майновий збиток. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вини у даному ДТП суду не надано. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статей 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні джерелом підвищеної небезпеки шкоди не покладається, він лише повинен доказати факт завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними діями або бездіяльністю, її розмір та наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою. За таких обставин суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП, відповідачем було завдано майнової шкоди [PERSON] , а тому відповідач зобов`язаний її відшкодувати. Згідно висновку експертного дослідження від 06.07.2018 р. №22 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, розмір матеріального збитку, завданий власнику Renault Trafic, р.н. [NUMBER] , 2010 року випуску, в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 248830 грн. (а.с. 15-17). Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), розглянувши справу щодо відшкодування шкоди заподіяної [PERSON] в результаті ДТП, яка мала місце 14.06.2018 р. о 23:20 за участю транспортного засобу марки Renault з номерним знаком [NUMBER] , прийняло рішення про виплату шкоди у розмірі 100000 грн. (а.с.145). Даний факт підтверджується випискою про зарахування на картковий рахунок [PERSON] від МТСБУ 100000 грн. (а.с.146). Отже, для повного відшкодування завданої шкоди у відповідача виникає обов`язок перед позивачем, здійснити виплату різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування. Враховуючи те, що МТСБУ здійснило страхове відшкодування позивачу у розмірі 100000 грн., з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення суму у розмірі 148830 грн. (248830 грн. - 100000 грн.) Щодо вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує, що в результаті ДТП та пошкодження автомобіля, позивач знаходився у стресовому стані, не міг користуватися автомобілем, що зумовило певні незручності позивачу та привело до зміни звичайного для позивача життя в побутовій сфері, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з квитанцією № 0.0.1066798065.1, позивачем сплачено за послуги з проведення експертного автотоварознавчого дослідження №22 від 06.07.2018 р. - 1015,20 грн., тобто позивачем понесені витрати, необхідні для розгляду справи, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати на проїзд для проведення автотоварознавчого дослідження та на пошук адвоката для отримання правової допомоги у розмірі 802,78 грн. до задоволення не підлягають, оскільки копії квитанцій, які долучені до матеріалів справи не підтверджують, що саме [PERSON] на АЗС купував зріджений газ для цілей проїзду до експертної установи. Окрім того, в даних квитанціях зазначено дані бонусної картки « Fishka », учасником якої є [PERSON] та [PERSON] , а не позивач (а.с.23). За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на професійну правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату професійної правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Згідно копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4390 Новак Д.М. має право на заняття адвокатською діяльністю, та прийняв від [PERSON] на підставі договору від 25.07.2018р. та Додатка №1 до договору б/н від 25.07.2018 р. кошти на загальну суму 25000 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи, кількість часу, який необхідно для складання та підготовки позову, участь адвоката у розгляді справи, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача 2 000 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивачем не було сплачено судовий збір при зверненні до суду, клопотання про відстрочення слати судового збору Бершадським районним судом не було розглянуто та враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені на суму 152845,20 грн. (148830 + 3000 + 1015,20), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь Держави судового збору у розмірі 1528 грн. 45 коп., що становить 1% від суми задоволених позовних вимог майнового характеру.

Outcome: partial