Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

14.11.2014 року ЛКП "Балатон-409" звернулось до суду з позовом, який в подальшому уточнило та остаточно просило суд ухвалити рішення, яким поновити строк позовної давності та стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ЛКП "Балатон-409" заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 29334,06 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], який перебуває на обслуговуванні в ЛКП "Балатон-409", а тому зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги та квартирну плату у встановлений термін. Оскільки відповідачі допустили заборгованість за комунальні послуги та квартирну плату в розмірі 29334,06 грн., тому просить суд позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточненні позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладені у позові. Просив позов задовольнити. Крім того пояснив, що послуги відповідачам надаються і власники житла зобов»язані нести витрати по утриманню належного їм нерухомого майна. Відповідач [PERSON], яка одночасно являється представником [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила покликаючись на письмові заперечення долучені до матеріалів справи. Просила суд застосувати до позову строк позовної давності та відмовити у задоволені позову. Заслухавши пояснення учасників процесу , зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], яка перебуває у спільній сумісній власності, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім"ї і прописку № 1271 від 13.11.2014р. виданою ЛКП "Балатон-409" /а.с. 4/ та поясненнями [PERSON] , даними в судовому засіданні. Тому, на думку суду, враховуючи вищенаведене та в силу вимог статті 322 ЦК України відповідачі зобов'язані утримувати майно, що їм належить. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до норм частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи вищенаведені норми закону, суд вважає, що обовязком відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] є своєчасне внесення плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) та квартирну плату за затвердженими в установленому порядку тарифами. Суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON], про те що ЛКП "Балатон-409" не є юридичною особою, а тому не вправі надавати комунальні послуги та отримувати плату за користування житлом (квартирну плату), оскільки з листа Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №261/05-16/161 від 29.01.2015р. /а.с. 51/ вбачається, що ЛКП "Балатон-409" зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, як юридична особа, а тому на думку суду вправі надавати комунальні послуги та отримувати квартирну плату. Крім цього згідно п. 2.2.13 статуту ЛКП "Балатон-409", затвердженого уповноваженим органом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради 27.08.2008р. /а.с. 62-74/, підприємство має право бути виконавцем послуг, покупцем та продавцем енергоносіїв (газ, електроенергія, теплова енергія), гарячої та холодної води, каналізації тощо, укладаючи при цьому договори з підприємствами - постачальниками товарів та послуг, для подальшої реалізації підприємствам, установам, організаціям та мешканцям, отримуючи за це кошти. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. До повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості;встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг; проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів. В статті 26 Закону встановлено істотні умови договору між виконавцем-виробником та споживачем. В судовому засіданні встановлено, що письмового договору між позивачем та відповідачами не укладено, однак на думку суду, між ними існують фактичні договірні відносини, оскільки послуги їм надаються, хоча останні з січня 2007 року не вносять плату за надані послуги. Суд приймає до уваги як доказ надання послуг з утримання житла та прибудинкової території надані в розпорядження суду позивачем типові договори на технічне обслуговування ліфтів, акти виконаних робіт , робочі листки виконання сажотрусних робіт, акти приймання виконаних робіт по профдезінфекції. Голослівними, на думку суду, є твердження відповідача [PERSON] про те, що вона не користується жодними з наданих послуг , ні ліфтом, ні комунікаціями будинку, не викидає сміття. Так, надані відповідачем звернення на неналежне надання послуг позивачем стосується 2008-2011 р. Жодних даних того, що були будь-які звернення відповідачів щодо неналежного утримання внутрібудинкових комунікацій, вивезення сміття, роботи ліфтів чи прибирання будинку та прибудинкової території не надано. Голослівними суд вважає і твердження відповідачів щодо неотримання послуг по теплопостачанню житла. Незважаючи на вимоги законодавства щодо утримання власниками свого нерухомого майна , відповідачі свого обовязку не виконують, а тому допустили заборгованість за комунальні послуги та квартирну плату, яка становить 29334,06 грн. Позивачем направлялось відповідачам попередження з вимогою погасити заборгованість, однак заборгованість так і не погашена. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи те, що сторонами не домовлено про збільшення позовної давності, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням комунальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення. Враховуючи наведене, беручи до уваги таку заяву відповідачів та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Так, в межах строку позовної давності, з розрахунків заборгованості /а.с. 5-12/, наданих позивачем, вбачається, що відповідачі з 01.01.2007 року жодного разу не сплачували за комунальні послуги, послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а позивач звернувся до суду з позовом лише 14.11.2014, тому позивач порушив вимоги щодо позовної давності для звернення до суду. Крім цього, суд не бере до уваги покликання представника позивача на те, що ЛКП "Балатон-409" раніше, а саме 21.06.2011 року зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] боргу за комунальні послуги та квартплату у сумі 21853,84 грн.. Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.09.2011 року вказаний судовий наказ був скасований. Позивачу було відомо про наявність спору щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги та пропуску строку позовної давності, оскільки первинно, у 2009 р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звертались з позовами щодо скасування боргу за надані послуги. Між тим ЛКП Балатон 409» повторно 13.09.12 р. знову звертається до суду з заявою про видачу судового наказу, який в подальшому по заяві відповідачів скасований ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 31.10.12 р. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що сам по собі факт неодноразового звернення з заявами про видачу судового наказу при наявності спору між сторонами щодо надання послуг та суми боргу не може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Позивач не був позбавлений можливості у визначений законом спосіб, шляхом подачі позову захистити своє право у суді. Враховуючи наведене та розрахунки заборгованості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, - в межах строку позовної давності, а саме в частині солідарного стягнення з відповідачів в користь ЛКП "Балатон-409" заборгованості, що виникла станом на 01.11.14 р. за надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території у сумі 2930 грн. 92 коп., по наданню послуг з централізованого опалення в сумі 3 777 грн. 89 коп. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідачів, слід солідарно стягнути в користь позивача судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial