Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ "Банк Форум" (надалі також - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (надалі також - відповідачі), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 7718,30 дол. США, пеню в розмірі 22 354,93 грн. та штраф в сумі 5000 грн. Позов обґрунтовувався тим, що 17.06.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0042/08/52-CLNv, відповідно до якого відповідачу відкрито не відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 15 тис. дол. США, зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитом та строком повернення по 16 червня 2018 року. В цей же день в забезпечення виконання зобов"язань [PERSON] за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №0042/08/52-CLNv, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати перед позивачем як кредитором у тому ж об'ємі, що й позичальник. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, станом на 06.08.2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 7718,30 дол. США, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів 1846,45 дол. США, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 4861,03 дол. США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 920,27 дол. США; поточна заборгованість за нарахованими процентами 90,55 дол. США, а також пеня в розмірі 1036,59 дол. США та штраф в сумі 5000 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідачі та їх представник у судовому засіданні позов не визнали та посилаючись на отримання позичальником кредиту лише у розмірі 10 138 дол. США 97 центів, який фактично був повернутий, а також на припинення договору поруки у звязку із незверненням позивача до суду у встановлені законом строки, просили у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.06.2008 р. між АКБ "Форум" (правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0042/08/52-CLNv, за умовами якого відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування 15 тис. дол. США, зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитом та строком повернення по 16.06.2018 р. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень статей 610, 612, 625, 629 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитними договорами банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ «Банк Форум» свої зобов'язання за кредитним договором від 17.06.2008 р., виконав в повному обсязі та відповідно до умов укладеного договору надавав [PERSON] кредитні кошти на суму 15000 дол. США, що підтверджується заявами на видачу готівки №3904 від 17.06.2008 року на суму 5000 дол. США; №5352 від 18.07.2008 року на на суму 5000 дол. США; №3005 від 12.08.2008 року на суму 5000 дол. США (а.с. 66, 67, 68). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, станом на 06.08.2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 7718,30 дол. США, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів 1846,45 дол. США, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 4861,03 дол. США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 920,27 дол. США; поточна заборгованість за нарахованими процентами 90,55 дол. США. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно пункту 2.4 кредитного договору № 0042/08/52-CLNv від 17.06.2008 р. позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитними коштами згідно пунктуункту 2.6 Кредитного договору. Несплата процентів є підставою для вимоги банку на дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів, неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Умовами спірного договору, а саме пунктом 4.1 кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну часткову чи повну сплату процентів. Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] та його представника щодо отримання позичальником кредиту лише у розмірі 10 138 дол. США, оскільки останнє спростовується наявними у матерілах справи заявами на видачу готівки №3904 від 17.06.2008 року; №5352 від 18.07.2008 року; №3005 від 12.08.2008 року на загальну суму 15 тис. дол. США. З огляду на викладене, виходячі з меж заявлених банком позовних вимог, суд вважає обгрунтованим та доведеним позов у частині стягнення з позичальника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №0042/08/52-CLNv від 17.06.2008 року у загальному розмірі 7718,30 дол. США та пені в розмірі 22 354,93 грн. Водночас, згідно з пунктом 4.4 кредитного договору за кожен випадок невиконання чи неналежного виконання зобовязань, передбачених п. 3.3 договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн. При цьому, ані в поданій позовній заяві, ані представником позивача у судовому засіданні не вказано та не жодним чином не доведено, яке саме порушення позичальником зобов"язання, передбаченого п. 3.3 договору стало підставою для нарахування банком штраф у розмірі 5 000 грн. Враховуючи наведене, вимога про стягнення штрафу задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON] як поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0042/08/52-CLNv від 17.06.2008 р. слід зазначити наступне. Судом встановлено, що 17.06.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №42-0042/08/52-CLNv-1, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] усіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору №0042/08/52-CLNv від 17.06.2008 року. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. У зв'язку з порушенням [PERSON] виконання грошових зобов'язань, позивач відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, скориставшись правом дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитом, надіслав боржнику та поручителю 15 вересня 2014 року відповідну досудову вимогу, згідно якої вимагав повернути всю суму кредиту протягом 7 робочих днів з дня отримання вимоги. Відповідно до зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення вказана вимога була отримана позичальником [PERSON] 23.09.2014 р., хоча у судовому засіданні остання вказала, що договір поруки не укладала, а досудову вимогу особисто не отримувала, при цьому позичальник [PERSON] визнав, що він отримав вказану досудову вимогу за позичальника та підтвердив свій підпис на повідомленні про вручення. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Таким чином, виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору № 0042/08/52-CLNv від 17.06.2008 року виникла заборгованість, відповідач [PERSON] є поручителем, а банк звернувся до суду з даним позовом до неї поза межами шести місяців з моменту зміни строку виконання умов основного зобовязання (вимога отримана - 23 вересня 2014 року зі строком її виконання 7 робочих днів тобто до 2 жовтня 2014 року (включно), а з позовом до суду банк звернувся - 26 серпня 2015 року, тоді як останній день - 2 квітня 2015 року), суд дійшов висновку про те, що зобов'язання за договором поруки №42-0042/08/52-CLNv-1 від 17.06.2008 року припинилися. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує на користь держави за рахунок відповідача судовий збір у сумі 1888 грн. 07 коп. (1% х (7718,30 дол. США, що еквівалентно 166 451,81 грн. + 22 354,93 грн.)), оскільки на момент предявлення позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial