Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

04 січня 2017 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до КП "ШЕУ по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району" та ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 24 травня 2016 року він потратив у дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася на проїзній частині вулиці Велика Китаївськав м. Києві, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб «NISSAN GT-R» реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначає, що зіткнення сталося внаслідок неналежного утримання автошляху. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року заступник начальника КП ШЕУ Голосіївського району [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. (порушення правил, норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні проїзної частини). Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 243/6-16 від 08 червня 2016 року вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 151 373,87 грн. Цивільна відповідальність КП "ШЕУ по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району" була застрахована у ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія». За таких підстав, позивач просить суд: - стягнути з ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 80 000,000 грн. - стягнути з КП "ШЕУ по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району" на його користь матеріальну шкоду в розмірі 71 371,87 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року відкрито провадження у справі. (а.с. 38) Відповідачі відзивів на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача КП "ШЕУ по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначиви про безпідставність позовних вимог. Представник відповідача ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що 10 серпня 2015 року між КП "ШЕУ по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району" та ПрАТ "УПСК" було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників авто або користувачів майна серії 220/01 № 95-603-1123, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов"язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди фізичній особі або її майну, а також шкоди, заподіяної майну юридичної особи. Згідно п. 13.1.8 договору підставою для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є рішення суду про стягнення із страхувальника збитків за шкоду, заподіяну третім особам. Заслухавши пояснення представникв сторін та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 травня 2016 року [PERSON] потратив у дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася на проїзній частині вулиці Велика Китаївська в м. Києві та призвело до пошкодженого транспортного засобу «NISSAN GT-R» реєстраційний номер [NUMBER]. Транспортний засіб «NISSAN GT-R» реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 150) Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року заступник начальника КП ШЕУ Голосіївського району [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. (порушення правил, норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні проїзної частини) (а.с. 6) Встановлено, що 24.05.2016 року 00.15 год. заступник начальника КП ШЕУ Голосіївського району [PERSON] порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні проїзної частини вул. Велика Китаївська (напроти буд. 48 по вул. Саперно-Слобідській) в м. Києві, а саме не вжив заходів щодо ремонту просідань асфальтобетонного покриття, що в свою чергу призвело до пошкоджень транспортного засобу «Нісан» реєстраційний номер [NUMBER], чим порушив ДСТУ 3587-97 та п. 1.5 ПДР України. Постанова є чинною. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 24 травня 2016 р., є доведеною, та не підлягає доказуванню. Отже, судом встановлено, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди стало просідання асфальтобетонного покриття проїзної частини вул. Велика Китаївська (напроти буд. 48 по вулю Саперно- Слобідська) в м. Києві, тоді як дії позивача відповідали вимогам Правил дорожнього руху. З матеріалів справи також вбачається, що в результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «NISSAN GT-R» реєстраційний номер [NUMBER], № 243/6-16 від 08 червня 2016 року, вартість відновлювального ремонту вказаного КТЗ складає 151 373,87 грн. (а.с. 13) За клопотанням представника відповідача ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року у справі призначена судова автотоварознавча експертизи. Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 10489/18-54 від 27.12.2018, дійсний розмір матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 травня 2016 року, власнику автомобіля «NISSAN GT-R» реєстраційний номер [NUMBER], складає 254 905,29 грн. (а.с.183) Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів. Відповідно до ст. 16 цього ж Закону, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. У ст. 21 вказаного Закону вказано, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. Частиною 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 цього Закону, визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. У пункті 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМ України № № 198 від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Пунктом 11 Єдиних правил встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів. Отже, автомобіль, який належить позивачу, отримав ушкодження в результаті неналежного утримання вулично-дорожньої мережі, балансоутримувачем якої є КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району міста Києва». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність КП "Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району" була застрахована у ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія» на підставі Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників або користувачів майном 220/01 № 95-603-1123 від 10 серпня 2015року. (а.с. 92) Відповідно до п. 2.1 Договору його предметом є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди фізичній особі або її майну, а також шкоди заподіяної майну юридичної особи. Пунктом 2.3 Договору визначено, що майном є автомобільні шляхи та споруди на них Голосіївського району м. Києва. Відповідно до п. 4.1 Договору страховим випадком є настання цивільної відповідальності страхувальника за заподіяння шкоди в період дії Договору страхування майну третіх осіб, життю та здоров'ю третіх осіб внаслідок володіння, користування та розпорядження майном, зазначеним в п.2.3 договору. Відповідно до п. 5.1 Договору добровільного страхування встановлена максимальна страхова сума одним страховим випадком 80 000,00 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] в обгрунтування розміру завданої шкоди посилається на висновок про вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 243/6-16 року, складений СОД ФОП [PERSON], згідно якого вартість матеріального збитку автомобіля «NISSAN GT-R» реєстраційний номер [NUMBER] складає 151 373,87 грн. (а.с. 13) Відповідачами не надано доказів на стпростування розміру матеріальної шкоди. Згідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників або користувачів майном 220/01 № 95-603-1123 від 10 серпня 2015року страхова сума становить 800 000 грн. Сума за одним страховим випадком становить 80 000 грн. При цому, сума за одним страховим випадком розподіляється наступним чином: заподіяну майну треті осіб - 60% від страхової суми, вказаної в п. 5.1 договору, життю та здоров"ю третіх осіб - 40% від страхової суми, вказаної в п. 5.1 договору. Франшиза договором становить 0,375% від страхової суми, зазначеної в п. 5 договору. За таких обставин, зважаючи на умови договору страхування, необхідно стягнути з ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" на користь [PERSON] 45 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та з КП "Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району" на користь [PERSON] 106 373,87 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Також позивач просять стягнути з відповідача КП "Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району" на його користь 20 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За умовами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, а згідно п.5 даної Постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Враховуючи вищевикладене, обставини порушення прав позивача, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. З огляду на наведене, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково. На підставі статті 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial