Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна С.І. № 244-к від 21 грудня 2018 року Про скасування розпорядження від 30.11.2018 № 219-к «Про переукладання контракту з [PERSON] », визнати протиправним та скасувати розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна С.І. № 262-к від 27 грудня 2018 року Про звільнення [PERSON] , поновити позивача на посаді директора ЛКСП «Лисичанськводоканал» з 31 грудня 2018 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по день поновлення. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до контракту з керівником підприємства, що перебуває у комунальній власності Лисичанської міської ради від 05.12.2017, розпорядження міського голови Лисичанської міської ради № 249-к від 08.12.2017, наказу № 263-к від 19.12.2017 «Про переукладення контракту», позивач займає посаду директора ЛКСП «Лисичанськводоканал» та здійснює повноваження керівника підприємства на підставі зазначеного контракту та статуту ЛКСП «Лисичанськводоканал». 27.12.2018 позивачу вручено копію розпорядження міського голови Шиліна С.І. № 244-к від 21.12.2018 «Про скасування розпорядження від 30.11.2018 № 219-к «Про переукладення контракту з [PERSON] » та копію розпорядження міського голови Шиліна С.І . № 2662-к від 27.12.2018 «Про звільнення [PERSON] ». Вказані розпорядження вважає протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства та умов контракту від 30.11.2018. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеному у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що розпорядження від 30 листопада 2018 року № 219-к «Про переукладення контракту з [PERSON] », підписане секретарем міської ради Щеглаковим Е.І. поза межами його повноважень, не відповідає чинному законодавству України, у зв`язку з чим скасоване розпорядженнями міського голови від 21.12.2018 № 244-к. Крім того, розпорядженням міського голови від 27.12.2018 позивача звільнено з посади директора ЛКСП «Лисичанськводоканал» у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. У зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що відповідно п. 6.5 розділу 6. «Управління підприємством і самоуправління трудового колективу» статуту Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» керівництво діяльністю підприємства здійснює директор. Директор призначається власником (в особі міського голови), на підставі контракту, в якому визначаються права і обов`язки особи, що здійснює керівництво діяльністю підприємства, умови відповідальності, строки найму, умови його матеріального забезпечення і звільнення з посади /а.с.23/. 05 грудня 2017 року між Лисичанським міським головою Шиліним С.І. і директором Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» [PERSON] було переукладено контракт з керівником підприємства, що перебуває у комунальній власності Лисичанської міської ради на наступний строк, а саме з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року /а.с.14-15/. Згідно п.п. 2.5.3 вказаного контракту міський голова має право звільнити керівника достроково за власною ініціативою (у випадках передбачених законодавством), по закінченню строку контракту, достроково за ініціативою керівника, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту. Розділом 5. «Внесення змін і доповнень до контракту та його розірвання» передбачено підстави припинення та розірвання контракту, зокрема п.»а» - після закінчення терміну дії контракту. За 1 місяць до закінчення терміну дії контракту він може бути переукладений на новий термін. В розпорядженні від 08 грудня 2017 р. № 249-к «Про переукладення контракту з [PERSON] », міського голови Шиліна С.І. , зазначено про переукладення контракту з [PERSON] , директором Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» на наступний строк, а саме: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», на підставі службової записки заступника міського голови Якимчука А.П. /а.с.13/. 30 листопада 2018 р. секретарем міської ради Щеглаковим Е.І. та позивачем в період тимчасової непрацездатності відповідача внаслідок хвороби був підписаний контракт з керівником підприємства, що перебуває у комунальній власності Лисичанської міської ради на наступний строк, а саме з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 р. /а.с.16-17/. В розпорядженні від 30 листопада 2018 р. № 219-к «Про переукладення контракту з [PERSON] », за підписом секретаря міської ради Щеглакова Е. І., зазначено про переукладення контракту з [PERSON] , директором Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» на наступний строк, а саме: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», за поданням заступника міського голови Якимчука А.П. /а.с.11/. 21 грудня 2018 р. міський голова Шилін С.І. розпорядженням № 244-к «Про скасування розпорядження від 30.11.2018 № 219-к «Про переукладення контракту з [PERSON] »» протиправно скасував розпорядження від 30.11.2018 № 219-к «Про переукладення контракту з [PERSON] » за підписом секретаря міської ради Щеглакова Е.І. у зв`язку з невідповідністю цього розпорядження чинному законодавству України. Зазначено вважати контракт з позивачем не переукладеним /а.с.10/. Розпорядженням міського голови Шиліна С .І. від 27 грудня 2018 р. № 262-к «Про звільнення [PERSON] » звільнено [PERSON] , директора Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» 31.12.2018, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, п. 2 ст. 36 КЗпП України /а.с.9/. Аналізуючи надані сторонами докази, суд дійшов наступного. 1.Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови №262-к від 27 грудня 2018 р.; поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З п.1 Статуту Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» (далі Підприємство) вбачається, що його засновником є Лисичанська міська рада, а згідно п.3.1 Лисичанська міська рада є власником Підприємства і здійснює своє право по господарському використанню свого майна як безпосередньо так і через уповноважений орган (а.с.19-20). Відповідно до ст. 21 ч.3 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року у справі № 12-рп/98 визначено, що термін "законодавство", що вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Згідно ч. 1ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у Державній власності» рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням цієї постанови. В пункті 3 даної постанови вказано, що контракт може бути укладено на термін від 1 до 5 років. Постановою визначено, що відповідно до статті 24 Кодексу законів Про працю України контракт укладається в письмовій формі у 2-х примірниках, які зберігаються у кожної із сторін і мають однакову юридичну силу. Відповідно до п. 16, 18 вказаної постанови, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. За 2 місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший строк. Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП трудовий договір може бути припинено у зв`язку і з закінченням його строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Стаття 36 КЗпПУ визначає підстави припинення трудового договору. Оскільки контракт є формою трудового договору, то положення ст. 36 поширюються і на трудові контракти. Але деякі пункти названої статті стосуються контракту в більшій, мірі, це, зокрема, пункти 2 та 8. Так п. 2 ст. 36 КЗпПУ визначено, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їхнє припинення. Закінчення терміну дії контракту і видання у зв`язку із цим розпорядження про звільнення не є ініціативою про розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність ініціативи переукласти або продовжити трудовий контракт, тобто відсутність ініціативи встановити трудові відносини. Згідно п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» (далі Закон) призначення та звільнення з посад керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад відноситься до повноважень… міських голів. Таким чином, Лисичанський міський голова за посадою є уповноваженою особою власника, який (міський голова) відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 21 КЗпП України має право на укладання трудового договору (контракту). Для правильного вирішення питання по суті позовних вимог необхідно визначити наявність чи відсутність повноважень секретаря міської ради на укладання контракту під час виконання обов`язків міського голови на період тимчасової непрацездатності останнього, оскільки виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин пов`язана саме з підписанням контракту, а не прийняттям розпорядження міського голови про це. Такий висновок суду випливає не тільки з положень ст.21 ч.3 КЗпП України, наведеного рішення КСУ, а й з п.6.5 Статуту Підприємства, з якого вбачається, що керівник Підприємства призначається Власником (в особі міського голови) на підставі контракту, в якому визначаються права і обов`язки особи, що здійснює керівництво діяльністю Підприємства, умови відповідальності, строки найму умови звільнення з посади. Розпорядженням міського голови може бути призначена інша, окрім директора, особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені Підприємства (а.с.23); п.2.8 затвердженого розпорядженням міського голови №124 від 29.03.2016 р. Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства…, що є у комунальній власності… (далі Положення), в якому зазначено, що саме контракт є підставою для видання розпорядження міського голови про призначення керівника на посаду, а не навпаки (а.с.44-46). Випадки виконання секретарем Лисичанської міської ради повноважень міського голови закріплені як в Законі, так і у затвердженому розпорядженням міського голови №384 від 30.11.2015 р. розподілу обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, першим заступником, заступниками міського голови… (далі Розподіл). Так, згідно п.2 п.п.2.1 та п.7 Розподілу секретар міської ради здійснює повноваження міського голови у випадку, передбаченому ч.1 ст.42 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» та на час відсутності міського голови виконує обов`язки з керівництва та постійного контролю за забезпеченням охорони державної таємниці, контролює організацію мобілізаційної та оборонної роботи (а.с.38-40). Пунктом першим частини 3 ст.50 Закону також передбачено, що секретар ради у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження міського голови. У частині першій ст.42 Закону зазначено, що повноваження новообраного… міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні… міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження… міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії… міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону. З аналізу наведених положень Розподілу та норм Закону вбачається, що вони або не надають право секретарю міської ради підписувати трудовий контракт - п.7 Розподілу, або передбачають інші випадки неможливості виконання міським головою виконувати свої обов`язки - період до прийняття присяги новобраним головою або після дострокового припинення повноважень міського голови. Нарешті, виконання повноважень міського голови секретарем відповідної ради передбачено ч.2 ст.42 Закону, а саме: уразі звільнення з посади… міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження… міського голови здійснює секретар… міської ради, крім випадків дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" або Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Секретар… міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень… міського голови і до моменту початку повноважень… міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної… міської ради, обраної на чергових місцевих виборах. Надаючи тлумачення закріпленому у наведеній нормі поняттю «неможливість здійснення повноважень міського голови», суд виходить з того, що чітко визначенні ч.2 ст.42 Закону випадки (смерть та дострокове припинення повноважень) унеможливлюють виконання міським головою своїх повноважень у майбутньому повністю, а не на певний час, по закінченню якого міський голова знову отримує можливість продовжити виконання своїх повноважень у межах строку обрання. У той же час, такі підстави неможливості виконання повноважень, які носять тимчасовий характер, і після спливу чи усунення яких міський голова знову може продовжити виконання своїх повноважень у межах строку обрання, частиною другою ст.42 Закону не передбачені взагалі - наприклад, відрядження. відпустка тощо. Тому суд виходить з того, що у частині другій ст.42 Закону закріплені однорідні за своєю суттю/змістом умови/підстави, з настанням яких міський голова втрачає можливість виконання своїх повноважень, і ця втрата носить постійний, а не тимчасовий характер. Умови/підстави неможливості виконання міським головою своїх повноважень, що носять тимчасовий характер, ст.42 ч.2 Закону не передбачені. Відповідач згідно довідки від 20 травня 2019 р. на момент підписання секретарем міської ради контракту з позивачем не виконував свої обов`язки у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності з 15 по 30 листопада 2018 р., після чого знову приступив до виконання своїх повноважень. Таким чином, у секретаря Лисичанської міської ради не було законних підстав для виконання обов`язків міського голови з укладання контракту з позивачем, бо неможливість виконання відповідачем своїх повноважень 30 листопада 2018 р. носила тимчасовий характер, а тому не була неможливістю здійснення повноважень міського голови в розумінні ч.2 ст.42 Закону. Діюче законодавство про працю не передбачає такої форми захисту прав як визнання контракту недійсним (з будь-яких підстав). Тому підписання контракту не уповноваженою на це власником особою означає нікчемність такого контракту, і цей контракт не породжує жодних юридичних наслідків для сторін з моменту його підписання та не потребує додаткових дій для визнання його недійсним (нікчемним) з боку зацікавленої особи. Виходячи з цього, станом на 31 грудня 2018 р. між позивачем та Лисичанською міською радою в особі її міського голови не існувало іншого контракту ніж контракт від 05 грудня 2017 р., строк дії якого закінчувався 31 грудня 2018 р. У постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 753/16193/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/27037/17-ц, від 06 грудня 2018 року у справі № 757/26016/17-ц, від 26 грудня 2018 року у справі № 640/498/17-ц зроблено висновок, що підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП. Верховним Судом також зроблений висновок, що положення ст.39-1 КЗпП України не поширюються на випадки, коли трудові правовідносини між сторонами регулюються контрактом, тому суд не приймає доводи позивача щодо продовження трудових правовідносин між позивачем та Лисичанською міською радою. За вказаних обставин, суд вважає, що, оскільки підставою припинення контракту було саме закінчення строку його дії, то звільнення позивача із займаної посади за розпорядженням міського голови Шиліна С.І. № 262-к від 27 грудня 2018 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства про працю та місцеве самоврядування, і позов в частині вимог про визнання розпорядження № 262-к від 27 грудня 2018 року протиправним і його скасування та поновлення на роботі задоволенню не підлягає. У зв`язку з цим не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Додатково суд зазначає, що міський голова не є належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, бо такі вимоги пред`являються до юридичної/фізичної особи з якою працівник перебував у трудових відносинах. II. Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови №244-к від 21 грудня 2018 р. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 р. у справі № 803/413/18 «Рішення суб`єкта владних повноважень, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у відповідної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права, що виникло у певного суб`єкта в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень». Розпорядження №219-к від 30 листопада 2018 р. носило ознаки ненормативного акту та вичерпало свою дію після реалізації - підписання контракту, тому не могло бути скасоване розпорядженням відповідача, внаслідок чого позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови №244-к від 21 грудня 2018 р. підлягають задоволенню. Окрім того, суд погоджується з доводами позивача, що розпорядження №244-к є необґрунтованим, бо не містить жодного посилання на конкретні порушення/. Допущені при його прийнятті. Задоволення позовних вимог в цій частині не суперечить викладеним у п.I мотивувальної частини рішення висновкам з огляду на таке. Судом вище зазначено, що виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин позивача була пов`язана саме з підписанням контракту, а не прийняттям розпорядження міського голови про це. З п.2.12 Положення вбачається, що видання розпорядження міського голови про переукладення контракту з керівником комунального підприємства ним не передбачено. Таким чином, розпорядження №219-к у будь-якому випадку не могло бути підставою для продовження трудових правовідносин між позивачем і Лисичанською міською радою, тому скасування судом розпорядження №244-к, яким у свою чергу було скасоване розпорядження №219-к, не тягне за собою жодних правових наслідків для трудових правовідносин позивача. Судовий збір за задоволенні позовні вимоги немайнового характеру про визнання та скасування розпорядження в розмірі 768,4 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial