Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (до державної реєстрації зміни найменування - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»; далі - позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь 8580,50 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що 01.10.2018 року між ним та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № л291420а8к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Ноndа (д.р.н. [NUMBER] ). 14.11.2018 у м. Києві по пр-ту Палладіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ноndа (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ) та автомобіля Daewoo (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Ноndа (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту № л291420а8к3 від 01.10.2018. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом № АМ/4473045, а [PERSON] - в АТ «СК «АХА страхування» згідно з полісом № АК/7440959. Учасниками зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Згідно Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України, про що було зроблено відповідну відмітку в Європротоколі. Страхувальник звернувся до Позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2419718 від 27.11.2018 року та умов Договору страхування № л291420а8к3 від 01.10.2018, розмір страхового відшкодування склав 11 924,80 грн., яке позивачем було сплачено на СТО згідно платіжного доручення від 28.11.2018 № 517 177. Відповідно до п. 29.13 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 01.10.2018 № л291420а8к3 при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи. Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком такий: 14 274,80 грн - 2 350,00 грн = 11 924,80 грн, де 14 274,80 грн - вартість відновлювального ремонту автомобіля Ноndа (д.р.н. [NUMBER] ) згідно з рахунком № 232; 2 350,00 грн - франшиза згідно з Договором страхування. Відповідно до звіту про оцінку № 162/19 з визначення вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля Ноndа (д.р.н. [NUMBER] ), розрахована оцінювачем, складає 23 776,74 грн. До АТ «СК «АРКС» (правонаступника АТ «СК «АХА Страхування») перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Ноndа (д.р.н. [NUMBER] - [PERSON] ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Полісом № АМ/4473045 встановлений ліміт відповідальності ТДВ СК "Альфа-Гарант" у розмірі 100 000,00 грн, франшиза - 2 000,00 грн. Відповідно до звіту про оцінку № 162/19 з визначення вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту ТЗ Ноndа (д.р.н. [NUMBER] ) з урахуванням зносу (0,509), розрахована оцінювачем, складає 13 813,81 грн. У травні 2019 позивач звернувся до ТДВ СК "Альфа-Гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № СУ/006204/3. У листопаді 2019 ТДВ СК "Альфа-Гарант" було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 3 344,30 грн. Враховуючи те, що відповідно до звіту про оцінку № 162/19 з визначення вартості матеріального збитку, оцінювачем розраховано коефіцієнту фізичного зносу, який склав 0,509, ТДВ СК "Альфа-Гарант" було застосовано коефіцієнт фізичного зносу до складових запчастин, що підлягали заміні, відраховано франшизу -2 000,00 грн., та сплачено 3 344,30 грн. Зокрема, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів, зазначених в рахунку № 232, який підтверджує реально понесені витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, а не сплачено вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розраховану оцінювачем в звіті про оцінку № 162/19 з визначення вартості матеріального збитку, яка склала 13 813,81 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 8 580,50 грн. Позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 11 924,80 грн, а ТДВ СК "Альфа-Гарант" сплачено страхове відшкодування у розмірі 3 344,30 грн, отже ціна позову становить 8 580,50 грн (11 924,80 грн. - 3 344,30 грн). З метою досудового врегулювання спору позивачем 08.01.2020 року було направлено на адресу відповідача претензію про регресні вимоги. Однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Позивач просив розгляд справи проводити за відсутності його представника, повідомив суд, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, із будь-якими заявами до суду не звертався, про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про його дату, час та місце, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив такі обставини. 01 жовтня 2018 року між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № л291420а8к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Ноndа CR-V (д.р.н. [NUMBER] ). 14 листопада 2018 року о 12 год. 30 хв. у м. Києві по пр-ту Палладіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ноndа CR-V (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , та автомобіля Daewoo (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Ноndа CR-V (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту від 01.10.2018 № л291420а8к3. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом № АМ/4473045. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), згідно з яким дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України. Механічні пошкодження ТЗ зафіксовані в Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та акті огляду пошкодженого ТЗ, який був проведений 07.05.2019 (акт № 162-19). 14 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акта від 27.11.2018 № АХА2429718 та умов Договору страхування від 01.10.2018 № л291420а8к3 розмір страхового відшкодування склав 11924,80 грн, яке AT «CK «АХА Страхування» сплатило за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно з платіжним дорученням від 28.11.2018 № 517 177 про перерахування коштів ФОП [PERSON] відповідно до виданого ним рахунку від 20.11.2018 № 232. Відповідно до Звіту про оцінку від 02.12.2019 № 162/19 (з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу) вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Ноndа CR-V (д.р.н. [NUMBER] ) станом на 27.05.2019 складає 23776,74 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - 13813,81 грн, коефіцієнт фізичного зносу для складових КТЗ - 0,509. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом № АМ/4473045, яким встановлено ліміт за шкоду майну у розмірі 100000,00 грн, франшизу - у сумі 2000,00 грн. 07.05.2019 АТ «СК «АХА Страхування» звернулось до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 11924,80 грн. 30.10.2019 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у сумі 3344,30 грн. Позивач посилається на те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів, зазначених в рахунку № 232, який підтверджує реально понесені витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, а не сплачено вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розраховану оцінювачем в звіті про оцінку № 162/19 з визначення вартості матеріального збитку, яка склала 13 813,81 грн. 08.01.2020 АТ «СК «АРКС» звернулось із претензію про регресні вимоги до [PERSON] про сплату суми боргу у розмірі 8580,50 грн. Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 8580,50 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів За змістом п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів належить до обов`язкових видів страхування. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За правилами, встановленими п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Отже, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. Неправильне зазначення позивачем правової норми на обґрунтування позову з посиланням на виникнення права вимоги у порядку регресу, не є визначальним для суду при вирішенні питання про те, яким законом необхідно керуватись при захисті права вимоги страховика до винної у спричиненні ДТП особи. Позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. Через заміну сторони кредитора в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Таким чином, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зважаючи на викладені обставини та приписи законодавства, суд доходить висновку, що є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у сумі 8580,50 грн на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому ці вимоги суд задовольняє. За подання до суду позовної заяви Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» сплатило судовий збір у сумі 2270,00 грн. Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги повністю, на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved