Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

07.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбу дитина проживає з нею. Відповідач не бере участі у вихованні, утриманні сина, не проявляє до нього батьківської турботи, піклування та любові, не виявляє бажання відвідувати дитину. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши позивачку, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до слідуючого. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Згідно ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, з 13.12.2013 року по 15.02.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 8). Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №674 від 27.05.2014 року (а. с. 7). Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Наразі [PERSON] є вихованцем Єланецького ДНЗ №4 "Малятко". Вихованням дитини займається мама, батько дитини жодного разу до вказаного закладу не з`явився (а. с. 9-11). Із пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] слідує, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина: не відвідує його, не бере участі у його вихованні та утриманні, не спілкується і не піклується про нього, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться його життям (а. с. 16-18). Висновком органу опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області від 05.04.2019 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Також суд бере до уваги ту обставину, що відповідач не вважав за необхідне з`явитися у судове засідання для надання особистих пояснень, надання доказів, які підтверджують належне виконання батьківських обов`язків і спростовують доводи позивачки, та надав до суду заяву про визнання позову у повному обсязі. Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв`язку з винною поведінкою відповідача і розцінюються судом як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків (справа "Хант проти України", п. 54). З огляду на викладене, з метою захисту інтересів дитини, та враховуючи ту обставину, що відповідач визнав позов у повному обсязі відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 768,40 грн. у рахунок відшкодування судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved