Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що за договором купівлі-продажу нерухомості реєстраційний № 86757 від 22.02.2000 р. позивач придбав у КСП "Победа", в особі [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , яка діє за дорученням №9, виданого 09.02.2000 року правлінням КСП "Победа", який було зареєстровано у відділі реєстрації Товарної біржі "Українська", будинок [ADDRESS] . Будинок продано за 2000 гривень, грошові кошти у розмірі 2000 гривень КСП "Победа", в особі Земляної Галини Іванівни отримало від позивача до підписання цього договору. Загальна площа будинку складає 70,4 кв.м., у тому числі житлова площа складає 45,5 кв.м.. Договір купівлі-продажу був зареєстрований у Томаківському відділі реєстрації Товарної біржі "Українська", реєстрований номер № 86757 від 22 лютого 2000 року. Реєстрація біржової угоди підтверджена та підписана керівником (спеціалістом) відділу нерухомості Томаківського відділу реєстрації Товарної біржі "Українська" Сушко О . М. Позивач використовує будинок протягом 20-ти років для постійного проживання, що зареєстрований за вказаною адресою, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує будинок в належному санітарно-технічному стані. На сьогодні позивач бажає провести відчуження зазначеного будинку. Звернувшись до нотаріальної контори, він отримав відмову у відчуженні. У БТІ теж відмовили у видачі довідки на продаж будинку. Свою відмову нотаріуси і працівники БТІ пояснили тим, що договори про відчуження житлових будинків, квартир, зареєстровані на біржі нерухомості є недійсними. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Крім того, позивач звернувся до суду з клопотанням про те, щоб сплачений ним судовий збір зарахували до держави, та відповідно звільнили від сплати судового збору відповідача по справі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання про заміну статусу відповідача та про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а у клопотанні відповідача у справі слід відмовити, через повну його безпідставність та необґрунтованість даних вимог. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу нерухомості реєстраційний №86757 від 22.02.2000 р. позивач придбав у КСП "Победа", в особі [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , яка діє за дорученням №9, виданого 09.02.2000 року правлінням КСП "Победа", який було зареєстровано у відділі реєстрації Товарної біржі "Українська", будинок [ADDRESS] . Будинок продано за 2000 гривень, грошові кошти у розмірі 2000 гривень КСП "Победа", в особі Земляної Галини Іванівни отримало від позивача до підписання цього договору. Загальна площа будинку складає 70,4 кв.м., у тому числі житлова площа складає 45,5 кв.м.. Договір купівлі-продажу був зареєстрований у Томаківському відділі реєстрації Товарної біржі "Українська", реєстрований номер № 86757 від 22 лютого 2000 року. Реєстрація біржової угоди підтверджена та підписана керівником (спеціалістом) відділу нерухомості Томаківського відділу реєстрації Товарної біржі "Українська" Сушко О.М. Позивач з відповідачем досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу: про ціну, порядок передачі у його володіння придбаної нерухомості. Свої зобов"язання сторони договору виконали, крім того, позивач зареєстрував нерухомість у міжміському БТІ у м.Марганець, де було внесено запис №75 в реєстрову книгу №3 від 25.02.2000 року. Цей договір був укладений ними в письмовій формі у відділі нерухомості Томаківського відділу реєстрації Товарної біржі "Українська" і згідно діючого на той час законодавства набрав чинності, так як відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Після укладення договору позивач переїхав до вищевказаного будинку на постійне місце проживання, де і проживає на сьогодні. На сьогодні КСП "Победа" із яким було укладено угоду купівлі-продажу житлового будинку ліквідовано. Тому у якості відповідача, позивач зазначає Виконавчий комітет Томаківської селищної ради, у якому містяться архівні дані КСП "Победа". На виконання умов вказаного договору, позивач повністю сплатив вартість придбаного майна. В нотаріальному порядку, згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 року), Договір посвідчено не було. Однак сторони умови Договору виконали. З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивач являється власником придбаного об`єкту нерухомості, вільно володіє ним та користується його прав власника ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст. 657 діючого Цивільного кодексу України, він не має змоги вільно розпорядитися належним йому нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Як зазначає позивач, про обов`язковість нотаріального посвідчення біржового договору він раніше був необізнаний, так як при укладенні Договору йому було роз`яснено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу»), а дізнався тільки при вирішенні питання про його відчуження. Згідно вимог ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року), недодержання в установлених законом випадках нотаріальної форми договору тягне за собою недійсність угоди, але, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно діючого законодавства на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину, в тому числі, і договору купівлі-продажу нерухомого майна, законом передбачена не була. В відповідності до діючого на даний час законодавства - а саме ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним». Відповідно до ст.220 ЦК України: «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним». У відповідності до ст.321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved