Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник за дорученням Лабик Р.Р. звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 18.08.2019 року на 35 км а/д Київ-Одеса в напрямку м.Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "RENAULT ТRАFІС" д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , та пішохода [PERSON] , в результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких померла у лікарні. Загибеллю [PERSON] , їй як матері, завдано шкоди. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована в ПрАТ "СК "Арсенал Стахування", тому обов`язок відшкодувати їй шкоду покладається на відповідача. 28.11.2019 року відповідачу направлено відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування на загальну суму в межах ліміту 62595,00 грн., з яких ј частки страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою матері загиблої в розмірі 12519,00 грн. та 1/3 частки страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника - 50076,00 грн.. Однак 26.02.2020 року позивачу було виплачено 50% заявлених вимог страхового відшкодування, а саме в розмірі 31297,50 грн.. Позивач вважає, що отримала недостатнє відшкодування, тому просить стягнути з відповідача на її користь 6259,50 грн. - відшкодування моральної шкоди завданої смертю доньки та 25038,00 грн. - відшкодування пов`язаного із втратою годувальника. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позові вимоги не визнає, оскільки право на відшкодування у зв`язку з загибеллю [PERSON] мають її мати, чоловік та неповнолітні діти, тому позивачу було визначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 12519,00 грн., що становить 1/4 частки від суми загальної виплати. Крім того, позивач не перебувала на утриманні доньки, не потребує матеріальної допомоги, тому й не має право на виплати у зв`язку із втратою годувальника. Оскільки всі належні виплати страховиком було проведено просив у задоволенні позову відмовити. Представником позивача надано відповідь на відзив, а відповідачем заперечення. За клопотанням відповідача ухвалою від 23.12.2020 року залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , який своєї позиції щодо позову не висловив. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Згідно ст.16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т.ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що 18.08.2019 року на 35 км а/д Київ-Одеса в напрямку м.Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "RENAULT ТRАFІС" д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , та пішохода [PERSON] , в результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких померла у лікарні. Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області від 29.11.2019 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в діях водія [PERSON] .. 15.11.2018 року між ПАТ "СК "Арсенал Стахування" та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6790968 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, при використанні транспортного засобу марки "RENAULT ТRАFІС" д/н [NUMBER] . Загибеллю [PERSON] її близьким родичам, зокрема матері, позивачу у справі, завдано матеріальної та моральної шкоди. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно положень п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.ст. 979, 988, 990 ЦК України збиток повинна сплатити страхова компанія. Так, як на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "Арсенал Стахування", відповідно до страхового поліса №АМ/6790968 від 15.11.2018 року, тому обов`язок відшкодувати позивачу шкоду покладається на відповідача. Позивачем, у визначені законом строки, направлено відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування на загальну суму в межах ліміту 62595,00 грн., з яких ј частки страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою матері загиблої в розмірі 12519,00 грн. та 1/3 частки страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника - 50076,00 грн.. Проте, відповідачем 26.02.2020 року позивачу було виплачено 50% заявлених вимог страхового відшкодування, а саме в розмірі 31297,50 грн.. Відмова відповідача є неправомірною, оскільки не грунтується на вимогах чинного законодавства. Так, згідно із п.27.2 ст.27 Закону, страховик (у випадках, передбачених статті 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За правилами ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Позивач у справі є матір`ю [PERSON] , на день її загибелі досягла пенсійного віку. У зв`язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України. Підпунк «е» пункту 35.2 ст.35 Закону, на який посилається відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, стосується лише визначених підпунктом 5 абзацу 2 ч.1 ст.1200 ЦК України «інших непрацездатних осіб, які були на утриманні потерпілого», оскільки положення ст.35 Закону містить загальний перелік документів, що подаються страховику на усі види страхових випадків, тому не вказує на обов`язковість перебування на утриманні потерпілого для отримання страхового відшкодування. Разом з тим, згідно пункту 27.3. статті 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами». Пунктом 36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Аналогічні положення закріплено у ст.1188 ЦК України. Відповідно до ч.2 якої, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати назалежно від їхньої вини. При цьому, під час визначення страхового відшкодування, відповідачем не враховано, що законодавчо презюмується, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність осіб які здійснюють діяльність пов`язану з використанням джерела підищеної небезпеки, до яких належать транспортні засоби. Станом на момент ДТП до складу сім`ї загиблої входило 4 чоловіка (мати [PERSON] , чоловік [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] 2010 р.н. та [PERSON] 2004 р.н.). Батько загиблої [PERSON] помер [INFO] . Тобто, аналізуючи норми закону, розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку (4173,00 грн.), матері загиблого належить відшкодування, за мінусом отриманих коштів в розмірі 6259,50 грн. моральної шкоди, у сумі 6259,50 грн. (виходя із розрахунку: 50076,00 : 4 = 12519,00). Разом з тим, загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою позивачем годувальника становить 150228,00 грн.. Оскільки, окрім матері пенсіонерки (позивача у справі) на утриманні у загиблої перебували ще двоє неповнолітніх дітей, то позивачу належить 1/3 частки страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 50076,00 грн. (виходячи із розрахунку: 150228,00 : 3 = 50076,00). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відтак, заперечення відповідача проти позову не спростовують висновків суду, не ґрунтуються на вимогах Закону та є безпідставними. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені обставини та аналізуючи норми закону, суд дійшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved