Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

30.10.2019 позивач звернувся до суду з позовом до Фастівської міської ради, Фастівського міського голови Нетяжука Михайла Володимировича про стягнення матеріальних збитків та визнання бездіяльності посадової особи органу місцевого самоврядування незаконною, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2007 відповідача - Фастівську міську раду зобов`язано укласти з позивачем - ТзОВ «ВЕЛІС» договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] . Відповідно до ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2008 виконання рішення суду в частині укладення договору купівлі-продажу приміщення визнано обов`язком Фастівського міського голови. Ухвалою від 30.07.2015 Фастівський міськрайонний суд Київської області додатково роз`яснив спосіб та механізм виконання свого рішення. У відповідності з вимогами чинного законодавства рішення суду в установленому законом порядку було звернуто до примусового виконання, але відповідачем дотепер не виконане. Як випливає з листа Міністерства юстиції України від 06.02.2008 за № 1-15-24 за невиконання судового рішення міського голову Смирнова притягнуто до адміністративної відповідальності. Постановою від 17.05.2008 державний виконавець закрив виконавче провадження про примусове виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2007 та направив матеріали до Фастівської місцевої прокуратури для притягнення посадових осіб, винних у невиконанні судового рішення, до кримінальної відповідальності. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2019 на стадії виконання судового рішення стягувача ТОВ «ВЕЛІС» замінено на [PERSON] . Починаючи з часу, коли судове рішення вступило в законну силу і до сьогодні, відповідачі: Фастівська міська рада та Фастівський міський голова Нетяжук М.В., який на вказаній посаді працює з 25.05.2014, що є загальновідомим фактом, судове рішення не виконали. Позивач також зазначає, що ним надано письмові докази, які підтверджують готовність та реальні наміри позивача отримати у власність приміщення магазину, що в [ADDRESS] . Це, зокрема, письмові звернення до відповідачів на протязі 2007- 2019 років з пропозиціями та вимогами про виконання судового рішення шляхом укладення відповідного договору купівлі-продажу, а також відповіді на них. Ці письмові документи вказують на деструктивну позицію відповідачів по справі, яка зводилася до того, що відповідачі наводячи різні мотиви своєї поведінки, умисно відмовлялися і відмовляються виконувати рішення суду. Чергову пропозицію від 19.09.2019 про укладення договору купівлі-продажу відповідачі звично відкинули, що зайвий раз вказує на умисне небажання виконувати судове рішення, що на переконання позивача об`єктивно і незаперечно підтверджує вину відповідачів у невиконанні судового рішення. Очевидно, що між описаною протиправною поведінкою відповідачів та настанням негативних наслідків для позивача у вигляді упущеної вигоди чітко вбачається причинний зв`язок, а тому, прямими наслідками такої поведінки відповідачів є матеріальні збитки для позивача. Оскільки, у випадку вчасного виконання судового рішення, позивач отримав би у власність згадане приміщення магазину та міг би за звичайних обставин передати його у орендне користування від чого реально отримував би матеріальні кошти. На підтвердження такої ситуації, позивачем також надано копію попереднього договору від 25.10.2007, укладеного між товариством «ВЕЛІС» та товариством «Виробниче підприємство «РЕЗОН», з якого вбачається, що позивачем здійснені практичні та достатні дії з тим, щоб отримувати реальні грошові доходи у вигляді орендних платежів. Відповідно до п. 2.2 згаданого договору орендна плата за календарний місяць визначена Сторонами у розмірі 113 000 гривень. За рік така сума обчислювалася б у розмірі 1 356 000 грн. (113000 грн. х 12 місяців), а за період з 01.02.2008 і по 01.10.2019 чи 129 календарний місяць така б сума склала - б 14 577 000,00 гривень. Отож, через незаконні дії відповідача позивач був позбавлений можливості отримати суму грошей у розмірі, як мінімум, 14 577 000,00 грн. Від товариства «Виробниче підприємство «РЕЗОН» 21.01.2008 позивачу надійшла офіційна пропозиція про укладення договору оренди в будь-який час на умовах, визначених у попередньому договорі, навіть, з огляду на незаконні дії відповідача, які стали причиною через яку основний договір оренди у передбачений Сторонами час не був укладений. Додатково, для порівняння з приводу розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, надано довідку від ТзОВ «Компанія «НОВА», яка здає в орендне користування належне компанії нежитлове приміщення (магазин), який розташований, як і спірний магазин, в центральній частині міста Фастова, що дає підстави порівняти розміри орендних платежів, які отримує ця компанія та які б міг би отримати позивач. Відповідно до довідки від 29.11.2016 за № 23 ціна одного метра квадратного за оренду приміщення по [ADDRESS] в період 2011-2016 роки складала 120 гривень що, навіть, перевищує ціну за один квадратний метр за попереднім договором з товариством «РЕЗОН». Ту обставину, що саме незаконні дії відповідачів стали причиною того, що позивач був позбавлений можливості отримати зазначені кошти, ніякої іншої причини, яка б могла реально завадити отримати грошові кошти у зазначених розмірах, не існувало. Основний договір оренди не був укладений через нахабні умисні дії відповідачів, які і стали причиною, котра знаходиться у прямому причинному зв`язку з нанесеними збитками. Отже зважаючи на функції та повноваження міського голови, закріплені в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», керівником Фастівської міської ради є саме міський голова, який є відповідальним за виконання судового рішення. Крім цього, приписами ухвал Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2008 та від 30.07.2015, детально роз`яснено спосіб виконання рішення та прямо вказано, що зробити це має особа, яка є Фастівським міським головою. Також позивач зазначив, що щодо строку позовної давності, то позивач виходить з вимог закону про застосування позовної давності в процесі судового розгляду в залежності від позиції відповідача, а також з огляду на те, що відповідач весь час, починаючи з 2008 року і понині, проти наявності у нього обов`язку виконати судове рішення не заперечує, інша справа, що не виконує це рішення. Тож позивач вважає, що відповідно до приписів ст. 264 ЦК України, в даному випадку, має місце переривання перебігу строку позовної давності. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача - Фастівської міської ради на його користь суму збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 14 (чотирнадцять) мільйонів 577 тисяч гривень, визнати бездіяльність відповідача - Фастівського міського голови Нетяжука В.М. з приводу виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2007 в частині укладення договору купівлі-продажу приміщення по [ADDRESS] незаконною та судові витрати покласти на відповідача. 26 листопада 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.12.2019 відповідач - Фастівський міський голова Нетяжук М.В. подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову категорично заперечував та просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Сергієнко С.І. підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити. Представник відповідачів - Мельниченко А.В. заперечувала проти задоволення позову та надала відповідні пояснення, при цьому зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду та просила застосувати відповідні наслідки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2007 було зобов`язано Фастівську міську раду укласти з ТОВ "ВЕЛІС" договір купівлі - продажу нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] , застосувавши як одну з умов договору вартість приміщення в розмірі 319 048 гривень та визнано недійсним рішення Фастівської міської ради № 6-XLII-IV від 16.02.2006 в частині заборони приватизації приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та скасовано дане рішення в цій частині, виключивши вказане приміщення із переліку об`єктів, які не підлягають приватизації (а.с.5-6). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2008, за заявою ТОВ «ВЕЛІС» роз`яснено спосіб виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2007 /а.с.7/. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що в зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів, яка виразилась у невиконанні рішення суду, порядок і спосіб виконання якого було чітко роз`яснено судом, позивач не одержав певний дохід, чим спричинено матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з наданих суду матеріалів, в 2008 році за наслідками проведення аукціону з продажу нежитлового приміщення, що перебувало у податковій заставі, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ТОВ «ЕКО» стало переможцем аукціону й набуло майнових прав на вищевказане приміщення. За результатами аукціону було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна між ТОВ "ЕКО" та Фастівською ОДПІ в Київській області та було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення по [ADDRESS] за ТОВ «ЕКО». ТОВ "ВЕЛІС" було подано позов до суду про визнання недійсними результатів аукціону щодо продажу нежитлового приміщення та визнання укладеним договору купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення. За результатами розгляду поданого позову, рішенням Господарського суду Київської області від 29.10.2010 ТОВ "ВЕЛІС" було відмовлено в задоволенні позовних вимог, а Постановою Вищого Господарського суду України від 06.04.2011 рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2010 залишено в силі. Отже, частина приміщень у 2008 році була продана ТОВ "ЕКО". За результатами розгляду заяви Фастівської міської ради, Фастівським міськрайонним судом Київської області 30.07.2015 винесено ухвалу про роз`яснення порядку та строку виконання постанови суду від 13.09.2007 (а.с.16-17). Відповідно до даної ухвали, суд зазначив, «враховуючи, що частина приміщень по [ADDRESS] Фастівською міською радою реалізовано окремо, тепер предметом купівлі - продажу має бути лише підвальна його частина за визначеною експертом оцінкою 102 049 гривень». Щодо підвального приміщення по [ADDRESS] , суд встановив наступне. 07.02.2013 Фастівською міською радою прийнято рішення №13-ХХХУІІ- УІ «Про затвердження Програми приватизації об`єктів комунальної власності на 2013-2014 роки», яким затверджено перелік об`єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Фастів та підлягають приватизації у 2013-2014 роках, згідно з додатком 2 (а.с.61-63). Згідно затвердженого переліку об`єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Фастів та підлягають приватизації у 2013-2014 роках, у додатку 2 під п.5 значиться вбудоване нежитлове підвальне приміщення, орієнтовною площею 454,1 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке знаходиться на балансі Комунального підприємства «Фастівський ЖЕК», спосіб приватизації - викуп (а.с.63). Відповідно до Свідоцтва про право власності вбудоване нежитлове підвальне приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить територіальній громаді м. Фастова в особі Фастівської міської ради і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Фастівський ЖЕК» (а.с.66). Згідно Додатку 1 зведеної відомості форм власності захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) міста Фастова, частина вбудованого нежитлового підвального приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] є захисною спорудою цивільного захисту, а саме протирадіаційним укриттям №161010 (а.с.70). Так, статус захисної споруди цивільного захисту, а саме протирадіаційного укриття №161010 визначено його паспортом та обліковою карткою ЗСЦО, відповідно до яких площа споруди складає 201 кв.м та розташовано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» не можуть бути об`єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави, захисні споруди цивільного захисту, та будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, де розмішуються бібліотеки, книгарні та державні видавництва, заклади охорони здоров`я системи екстреної медичної допомоги. Враховуючи, що рішенням Фастівської міської ради №13-ХХХУІІ-УІ від 07.02.2013 до переліку об`єктів, які підлягають приватизації було включено об`єкт який за статусом віднесено до протирадіаційного укриття та захисної споруди цивільної оборони загальнодержавного значення, що не підлягає приватизації 04 липня 2016 року керівник Фастівської місцевої прокуратури Київської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовом про визнання недійсним п. 5 додатку 2 рішення Фастівської міської ради №13-ХХХУІІ-УІ від 07.02.2013 . Рішенням Господарського суду Київської області від 05.08.2016 було визнано недійсним п. 5 переліку об`єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Фастів та підлягають приватизації у 2013-2014 роках, додатку 2, затвердженого рішенням № 13-XXXVII-VI «Про затвердження Програми приватизації об`єктів комунальної власності на 2013-2014 роки» від 07.02.2013 Фастівської міської ради про приватизацію вбудованого нежитлового підвального приміщення, орієнтовною площею 454,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке знаходиться на балансі Комунального підприємства «Фастівський ЖЕК», способом приватизації викуп.» Визначаючи розмір завданих збитків позивач керувався попереднім договором від 25.10.2007 укладеним з ТОВ "Виробниче підприємство "РЕЗОН". Відповідно до п.2 розділу 1 предметом Договору є нерухоме майно - нежитлове приміщення, яке розташоване в [ADDRESS] та складається з першого поверху площею 535,7 м.кв. та підвалу площею 491,9 м.кв, а загалом площа приміщення дорівнює 1027.2 м.кв. Як вбачається із суті позовних вимог, позивач просить відшкодувати завдану йому шкоду у вигляді недотриманого прибутку за період з 01 лютого 2008 року по 01 жовтня 2019 рік, у зв`язку з тим, що позивач був позбавлений можливості використовувати приміщення за адресою: [ADDRESS] , від якої отримав би прибуток. Відповідно до Постанови Фастівської міської виборчої комісії Київської області № 86 від 28.10.2015 року «Про встановлення результатів виборів міського голови в одномандатному виборчому окрузі» було визнано обраним міським головою Нетяжука М.В. (а.с.119). Міський голова перебуває на посаді з 25.05.2014 . Враховуючи викладене, суд вважає, що міський голова Нетяжук М.В. не мав реальної можливості виконати Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2007 в частині укладення договору купівлі - продажу приміщення вартістю 319 000,48 гривень, оскільки частина приміщень ще у 2008 році була продана ТОВ "ЕКО", а інша його частина (підвальне приміщення) є захисною спорудою цивільного захисту й згідно Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» не може бути відчужена. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що в діях міського голови відсутня вина та протиправна поведінка, про яку зазначає позивач. 03.08.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 923/700/17 визнав, що аналіз норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності. Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина в заподіянні збитків. Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли в потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із пунктом 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитківта інші способи відшкодування майнової шкоди. Застосування цього способу захисту визначається положенням статті 22 Цивільного кодексу України і проводиться, як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків. Відповідно до приписів статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є зокрема: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, при зверненні до суду, позивач посилається на норми гл. 82 ЦК України, а саме порушення його цивільного права відповідачами при позадоговірних зобов`язаннях, а саме на ст.ст.1166,1173,1174 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Згідно ч. 1 ст. 1173 цього ж кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів». Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи». Проте, спірні правовідносини сторін, не базуються на позадоговірних зобов`язаннях, між сторонами по справі взагалі відсутні будь-які зобов`язання. Позиція позивача, що викладена в змісті позову, свідчить про порушення його прав та інтересів, у зв`язку з невиконанням відповідачами Постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2007, а тому, на думку суду, відсутні підстави вважати що, в даному випадку, є ознаки цивільно-правової відповідальності, що має наслідком стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди. Так, за невиконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2007 в.о. Фастівського міського голови Смирнова М.В. двічі, відповідно до постанов державного виконавця від 18.01.2008 року та 04.02.2008 року притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу на суму 510 гривень та 1020 гривень, що підтверджується листом заступника ГУЮ у Київський області Шморгуна Р.М. від 06.02.2008 року. Обов`язковість виконання судового рішення передбачено положеннями Конституції України, вимогами законів, зокрема, ст. 18 ЦПК України де зазначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Статтею 382 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду. Як зазначає позивач, Фастівською місцевою прокуратурою відкрито два кримінальних провадження: за ознаками ст. 392 КК України - невиконання рішення суду внесене до ЄРДР 01.04.2014 року № 42014110310000015, та за ознаками ст. 364 ч. 1 КК України - зловживання владою та службовим становищем посадовими особами Фастівської міської ради, Фастівської об`єднаної державної податкової інспекції та ЖЕКу №1, відомості до ЄРДР внесені за № 42014110310000038 від 26.11.2014 . Відповідно до ст. 60 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що по вищезазначених фактах досудове розслідування триває з 2014 року. На даний час, відсутні будь-які судові рішення, відповідно до яких, посадових осіб визнано винними у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та відносно яких винесено обвинувальний вирок суду, тому посилатись на факт порушення кримінального провадження як на доказ незаконності дій та бездіяльності відповідачів є безпідставними. За результатом розгляду справи, судом не встановлено порушень з боку Фастівської міської ради та міського голови,що свідчить про те, що орган місцевого самоврядування діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім цього, судом встановлено, що законність продажу нежитлового приміщення загальною площею 535,7 м.кв по [ADDRESS] та визнання укладеним договору купівлі - продажу підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 29.10.2010 та Постановою Вищого Господарського суду України від 06.04.2011, а тому вказана частина нежитлового приміщення не може застосовуватися при обчисленні розміру завданих збитків. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення. Однак, позивачем не доведено факту наявності протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між поведінкою відповідача (діями чи бездіяльністю) відповідача та заявлених до стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди. Тому, з урахуванням наведеного, посилання позивача та його представника про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 14 577 000,00 гривень є недоведеними. З огляду на сукупність досліджених судом доказів суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок їх недоведеності належними та допустимим доказами всупереч власному обов`язку доказування. Також, суд звертає увагу, на пропущення позивачем строків позовної давності при зверненні до суду. Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, позивач вважає, що відповідно до приписів ст. 264 ЦК України, в даному випадку, має місце переривання перебігу строку позовної давності, оскільки відповідач весь час, починаючи з 2008 року і понині, проти наявності у нього обов`язку виконати судове рішення не заперечує, при цьому не виконує це рішення. Проте, суд не погоджується з зазначеним твердженням, адже оскільки з моменту набрання рішенням законної сили з 2007 року відповідачі не вчиняли жодних дій, що свідчили б про визнання ними обов`язку виконати рішення суду зважаючи на те, що спірне приміщення віднесено до споруд протирадіаційного укриття у 2008 році та починаючи з 2008 року згідно рішення Фастівської міської ради віднесено до споруд, які виконують функцію протирадіаційного укриттями, а згідно вимог п.1 ч. 3 ст.2 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств» не можуть бути об`єктами малої приватизації. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed