Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Рішенням Дзержинського районного суду міста [PERSON] від 22 вересня 2016 року уточнені позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал [PERSON] Ріг про стягнення недоплаченої заробітної плати задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал [PERSON] Ріг на відшкодування недоплаченої заробітної плати 20248,55 (двадцять тисяч двісті сорок вісім грн. п"ятдесят п"ять коп.) В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал [PERSON] Ріг на користь держави судові витрати у розмірі, у розмірі 243,60 (двісті сорок три грн. шістдесят коп.) Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі , в обґрунтування заяви зазначила , що 22 вересня 2016р. Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу у справі за позовом [PERSON]В до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг») про стягнення недоплаченої заробітної плати, яка складається з оплати надурочних годин за період з 01.03.1997р. по 21.04.2014р., компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з січня 1998р. по квітень 2014р., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні винесене рішення, яким позовні вимоги задоволені частково, а саме: вирішено стягнути з відповідача на користь позивачки заробітну плату за надурочний час у сумі 20248,55грн., судові витрати у сумі 202,48 грн. Судом при розгляді справи не були вирішені заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача: компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, яка обчислена на суму надурочних годин за період з січня 1998р. по квітень 2014р. у сумі 62790,92 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 61137,88 грн. у звязку з чим , просила суд винести додаткове рішення яким стягнути з Публічного Акціонерного Товариства "АрселорМіттал [PERSON] Ріг", код ЄДРПОУ 24432974, на користь [PERSON]: компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.01.1998р. по 31.03.2014р. в розмірі 62790,92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2014р. по 31.03.2016р. в розмірі 88546,11грн. Присутній у судовому засідання позивач та його представник просили заяву задовольнити з підстав зазначених у ній та винести додаткове рішення. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні зазначила , що позивачу разом із виплатою грошових коштів за роботу в понаднормований робочий час була відшкодувана компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати, про що вбачається з розрахунку, а в іншій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки позивач змінив в цій частині підстави та предмет позову, про що судом постановлено ухвалу. Суд заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи дійшов висновку , що заява про винесення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню . Відповідно до\~ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так , з матеріалів справи вбачається , що Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» у жовтні 2013 року звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Голова комісії по трудових спорах ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" [PERSON], про скасування рішення КТС, у якому просив скасувати рішення комісії по трудових спорах ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» № 69 від 17.10.2013 року, винесене за заявою [PERSON] від 16.06.2013 року та відмовити [PERSON] у задоволенні її заяви до комісії по трудових спорах ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про зобов'язання адміністрації ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» здійснити оплату у подвійному розмірі всіх годин, відпрацьованих понад встановлену норму робочого часу за період з 01.03.1997 року (справа 210/8163/13ц, пр.. № 2/210/2312/13; Т.1, а.с. 1-4). Крім того, [PERSON] у жовтні 2013 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», в якому просила стягнути з відповідача на її користь недоплачену заробітну плату за працю в понаднормовий час відповідно до КЗоТ (справа 210/821413ц, пр.. № 2/210/2326/13; Т.2, а.с. 1-3)). Ухвалою Дзержинського районного суду міста [PERSON] від 19 березня 2014 року цивільну справу № 210/8214/13-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», про стягнення недосплаченої заробітної плати об'єднано в одне провадження з цивільною справою № 210/8163/13-ц за позовом ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Голова комісії по трудових спорах ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" [PERSON], про скасування рішення КТС, за об'єднаною цивільною справою залишити № 210/8163/13-ц, № пр. 2/210/2312/13. Ухвалою Дзержинського районного суду міста [PERSON] від 24 лютого 2015 року первісний позов Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал [PERSON] Ріг до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Голова КТС ПАТ АрселорМіттал [PERSON] Ріг [PERSON], про скасування рішення комісії по трудових спорах залишено без розгляду, провадження в частині зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал [PERSON] Ріг, про стягнення недосплаченої заробітної плати, - продовжено в загальному порядку . Позивач [PERSON] в ході судового розгляду неодноразово уточнювала позовні вимоги. Ухвалою Дзержинського районного суду міста [PERSON] від 17 грудня 2014 року прийнято до розгляду уточнений позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в частині вимог про стягнення недоплаченої додаткової заробітної плати за надурочні години разом з компенсацією за період з 01.01.1999року по 31.03.2014 року в розмірі 35533,99грн., стягнення судових витрат, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виділено у самостійне провадження та передано до цивільної канцелярії суду для присвоєння реєстраційного номеру та розподілу згідно вимог ст.11-1 ЦПК України. В останній редакції позову від 01 квітня 2016 року [PERSON] просила стягнути з ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» недоплачену заробітну плату за надурочні години разом з компенсацією за період з 01.03.1997р. по 21.04.2014р. в розмірі 40452,28грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 88546,11грн., розмір компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 62790,92грн. Судом при винесені рішення було враховано , що суд відповідачем у березні 2014 року, до винесення судового рішення, добровільно сплачена компенсація у сумі 20203,73 грн. , у звязку з чим позов було задоволено часткового щодо стягнення заборгованості за надурочні роботи за період з 01.03.1997 р. по 21.04.2014 року за вирахуванням суми вже отриманої компенсації було стягнуто на користь позивача 20248,55 (двадцять тисяч двісті сорок вісім грн. п"ятдесят п"ять коп.) = 40452,28грн. визнаний судом розмір заборгованості) - 20203,73 грн. кошти, сплачені відповідачем в ході розгляду справи), а врешті у задоволенні заявлених позовних вимог судом було відмовлено. Судом дійсно при винесені рішення не вирішено питання , щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал [PERSON] Ріг на відшкодування компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.01.1998р. по 31.03.2014р. в розмірі 62790,92 грн. Також судом не вирішено питання у судовому рішенні щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача, як медичний працівник, з березня 1997 року по 21.04.2014 року за графіком №170, № 171 з погодинним обліком тривалості робочого часу. Графік складено так, що тривалість робочого часу за ним перевищує максимальну тривалість робочого часу згідно законодавства, а тому вона щомісячно переробляла понад встановлений законом час. Оскільки позивач не отримувала компенсації за відпрацьований понаднормово робочий час, 16 червня 2013 року [PERSON], звернулася до комісії по трудових спорах ПАТ «АМКР» з заявою про вирішення індивідуального трудового спору, в який просила зобов'язати адміністрацію підприємства здійснити оплату у подвійному розмірі всіх годин, відпрацьованих нею понад встановленої законодавством норми робочого часу у відповідності до\~ст.106 КЗпП України\~з березня 1997 року. Рішенням комісії по трудових спорах № 69 від 17.10.2013 року заява [PERSON] була задоволена. Зобовязано адміністрацію підприємства здійснити оплату всіх годин, відпрацьованих нею понад встановленої законодавством норми робочого часу у відповідності до ст.106 КЗпП України з березня 1997 року.(Т.1, а.с.5-9). В ході судового розгляду відповідач ПАТ «АМКР» на виконання рішення КТС виплатив позивачеві [PERSON] компенсацію за відпрацьовані надурочні години за період з 01.03.1997 року, а саме у розмірі 20203,73 грн. Вказана обставина сторонами не оспорюється сторонами, та підтверджується долученими до справи доказами (Т.1, а.с. 149-151). В обґрунтування своїх доводів про те, що проведений відповідачем ПАТ «АМКР» розрахунок не відповідає фактичній кількості відпрацьованих годин, позивачем надано звіт спеціаліста - аудиторської фірми ТОВ «Респект-ЛЛ», згідно якого розмір недоплаченої заробітної плати ПАТ «АМКР» бондар С.В. за роботу в понаднормовий час за період з 01.01.1999р. по 31.03.2014 р. становить 55737,72грн., з яких 18494,23 грн. є компенсацією за втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів х виплати (Т1., а.с. 161-173). Крім того, в подальшому позивачем збільшено розмір позовних вимог та представлено нові розрахунки. Відповідно до останнього розрахунку сума заборгованості ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" перед [PERSON] по сплаті надурочних годин за період з 01.03.1997р. по 21.04.2014р. становить 40452,28 гривень, розмір компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати становить 62790,92грн.. Відповідачем подано заперечення проти уточнених розрахунків, в яких сторона відповідача вказує на те, що при проведенні розрахунків позивач допускається помилок, а підприємством проведено правильно нарахування належної [PERSON] компенсації за роботу в понаднормовий час, та з урахуванням втрати грошових доходів. Суд вирішує питання про розмір компенсації з урахуванням наданих сторонами доказів. Основним нормо утворюючим фактором для розрахунку норми тривалості робочого часу є положення статей 50-53, 67 та 73 КЗпП України. Частиною першою статті 50 КЗпП України встановлено нормальну тривалість робочого працівників, яка не може перевищувати 40 годин на тиждень. Ця норма не може бути збільшена ні колективними ні трудовими договорами, ні локальними актами підприємства, ні домовленістю між власником та робітником. Підсумований облік робочого часу на ПАТ «АМКР» застосовано з 01 січня 2013 року п.4.3 та п.п.4.3.1 Інструкції «Про порядок нарахування доплат персоналу за роботу у вечірній, нічний час, та переробку нормальної тривалості робочого сумованого обліку робочого часу. Відповідно до наданої ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" пояснювальної записки від 10.08.2015р. про те, що табелі обліку використання робочого часу і розрахункові відомості по заробітній платі за період з 01.03.1997р. по 31.12.2005р. у зв'язку із задимленням архівного приміщення і поривом отоплювальної системи не надані до суду, тому для розрахунку надурочного часу приймалися дані, які встановлені рішенням комісії по трудовим спорам ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" №69 від 17.10.2013р. і які не включають відпустки (щорічні, учбові), святкові дні і лікарняні. Дані за період з 01.01.2006р. по 21.04.2014р. взяті виключно із первинних документів, наданих відповідачем. За вказаний період розраховані до виплати тільки надурочні години, які не включають відпустки (щорічні, учбові), святкові, вихідні і лікарняні дні. Суд, співставляючи дані, зазначені у вказаних документах, приходить до висновку про те, що позивач дійсно працювала у відповідача понад встановлену законом тривалість робочого часу, у зв'язку з чим час, який вона працювала понаднормово, повинен був сплачуватися їй у подвійному розмірі згідно вимог закону. Так, згідно ч.1\~ст.62 КЗпП України, надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня. Згідно ч.1\~ст.106 КЗпП України, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Рішенням суду задоволено частково позовні вимоги в частині стягнення компенсації за роботу в понаднормовий час, та стягнуто з відповідача на користь позивача 20248,55 (двадцять тисяч двісті сорок вісім грн. п"ятдесят п"ять коп., з розрахунку: 40452,28грн. /визнаний судом розмір заборгованості/ - 20203,73 грн. /кошти, сплачені відповідачем в ході розгляду справи/. Однак, суд вирішив питання щодо стягнення заборгованості (компенсації за роботу в понаднормовий час), не вирішив питання щодо стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплат. Вирішуючи питання про обгрунтованість заявлених вимог, суд враховує наступне. Розрахунок доплати, що компенсує оплату годин, відпрацьованих в понад встановлені норми робочого часу, повинен проводитись з урахуванням положень Постанови КМУ від 20.12.1997р. за № 1427 та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати". Стаття 34 Закону України «Про оплату праці» (відповідно до постанови Верховної Ради України 20 лютого 1996 року № 49/96-ВР «Про порядок введення в дію статей 10, 33, 34 Закону України «Про оплату праці» та встановлення мінімального розміру пенсії за віком» введена в дію з 1 січня 1997 року) передбачає, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, визначеному чинним законодавством. Такий порядок з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 якою затверджено Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі Положення від 20 грудня 1997 року № 1427). З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ на підставі якого затверджено Порядок № 159. Згідно з указаним Порядком у разі затримки виплати доходів компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи з 1 січня 2001 року. При цьому п. 2 Порядку № 159 встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, проводиться відповідно до Положення від 20 грудня 1997 року № 1427, до ліквідації заборгованості із заробітної плати за зазначений період. . На цей час питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати регулювалося т. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (з відповідними змінами) та Порядком № 159 (зі змінами і доповненнями). Дія зазначених нормативних актів поширювалася на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовувалася у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно з пунктами 4-7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затв. Постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. за N 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати. Строки виплати заробітної плати, соціальних виплат регулюються, зокрема ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 40 Закону від 23 вересня 1999 року № 1105 XIV. Системний аналіз ст. 34 Закону України «Про оплату праці», положень Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050 - III, ст. 115 КЗпП України, ст. 40 Закону 23 вересня 1999 року № 1105 XIV та Порядку № 159 дає підстави для висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення. Згідно із пп. 5, 7 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету;коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. Саме до такого висновку зводиться й правова позиція ВСУ, викладена в постанові від 07 листопада 2012 року у справі 6-131-цс12 при розгляді справи щодо стягнення компенсації за несвоєчасне отримання щомісячних страхових виплат, які в силу аналогії права та аналогії закону (ч. 8 ст. 8 ЦПК УКраїни) можуть бути застосовані до правовідносин, що складися між сторонами в цій справі, оскільки заробітна плата, як і страхова виплата є доходом в розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Вирішуючи суму, яка підлягає доплаті, суд враховує надані сторонами розрахунки, та приходить до наступних висновків. Як вбачається з поредставлених ПАТ "АМКР" розрахунків, [PERSON] на підставі рішення КТС нараховано та виплачено 20203,73грн. (Т.1, а.с. 149). Згідно з розрахунку про суму компенсації щодо виплати переробки нормальної тривалості робочого часу [PERSON], складеної [PERSON] (головний керуючий з організації та оплати праці) сума переробки становить 11713,18грн., сума компенсації - 8490,48грн., разом 20203,70 (Т.1, а.с. 150-152). Відповідно до звіту про фактичні результати погоджених процедур, здійснених сертифікованим аудитором [PERSON], сума заборгованості ПАТ "АМКР" перед [PERSON] зі сплати надурочних робіт за період з 01.01.1999р. по 31.03.2014р. становить 37243,49грн., а сума компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплат становить 18494,23грн. (Т.1, а.с. 161-174). Згідно з уточненого розрахунку про суму компенсації щодо виплати переробки нормальної тривалості робочого часу [PERSON], складеної [PERSON] (головний керуючий з організації та оплати праці) сума переробки норми становить 20203,73 грн. (Т.1, а.с. 194-201). Тобто, з уточненого розрахунку, наданого відповідачем ПАТ "АМКР" вбачається, що [PERSON] нараховано лише суму переробки, без компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплат становить. Відповідно до розрахунку суми заборгованості ПАТ "АМКР" перед [PERSON] зі сплати надурочних робіт за період з 01.03.1997р. по 21.04.2014р. становить 40452,28грн., а сума компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплат становить 62790,92грн. (Т.1, а.с. 227-236). Вказаний розрахунок здійснено з урахуванням коефіцієнтів приросту споживчих цін за спірний період, та розрахований згідно з положень Постанови КМУ від 20 грудня 1997р. (до 01.01.2001р.) та Постанови КМУ від 21.02.2001р. за № 159 (з 01.01.2001р.). Згідно з порівняльних розрахунків про суму компенсації щодо виплати переробки нормальної тривалості робочого часу [PERSON], складеної [PERSON] (головний керуючий з організації та оплати праці) сума переробки норми становить 20203,73 грн. (Т.3, а.с. 7-12, а.с. 64-71). Тобто, з порівняльних розрахунків, наданих відповідачем ПАТ "АМКР" вбачається, що [PERSON] нараховано лише суму переробки, без компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплат становить. Затримка виплати понадурочних годин відповідачем відбувалася, починаючи з 01.03.1997р., даний факт був встановлений у судовому засіданні,. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Відповідно до частини сьомої статті 43, частини першої статті 55 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю працівник може захистити в суді. Конституційний Суд України в Рішенні від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004 зазначив, що забезпечення прав і свобод потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). У статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, статтях 1, 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено порядок здійснення судочинства стосовно справедливого розв'язання, зокрема, трудових спорів. Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком". Конституційний Суд України у рішенні № 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Також слід зазначити, що положенням статті 34 Закону передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення) тощо. На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у звязку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. При цьому у рішенні №9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України КСУ дійшов висновку, що положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Таким чином, оскільки в ході судового розгляду позову [PERSON] судом встановлено, що дійсно відповідачем ПАТ "АМКР" порушено право позивача на отримання доплати за відпрацьовані понад встановлені норми робочого часу, та відповідачем на виконання рішення КТС за заявою [PERSON] останній виплачено визначену підприємств доплату, з якої позивач не погодилась, суд, приходить до висновку, що позивач має право на отримання компенсації працівнику частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати. Сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплат, яка обчислена на суму надурочних годин за період з січня 1998 року по 31.03.2014р., становить суму 62790,92 грн. р Представлені позивачем розрахунки суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплат, здійснені з урахуванням коефіцієнтів приросту споживчих цін за спірний період, та розрахований згідно з положень Постанови КМУ від 20 грудня 1997р. (до 01.01.2001р.) та Постанови КМУ від 21.02.2001р. за № 159 (з 01.01.2001р.). Звіт про фактичні результати погоджених процедур, здійснених сертифікованим аудитором [PERSON], сума заборгованості ПАТ "АМКР" перед [PERSON] зі сплати надурочних робіт за період з 01.01.1999р. по 31.03.2014р., розрахунок суми заборгованості ПАТ "АМКР" перед [PERSON] зі сплати надурочних робіт за період з 01.03.1997р. по 21.04.2014р. ((Т.1, а.с. 161-174., Т.1, а.с. 227-236), є обґрунтованими, тому суд покладає їх в основу задоволення позовних вимог, враховуючи те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування таких розрахунків. Що ж стосується вимог позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 61\~137,88 грн. , то суд не вбачає підстав для його задоволення виходячи з наступного. Ухвалою Дзержинського районного суду міста [PERSON] від 17 грудня 2014 року прийнято до розгляду уточнений позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в частині вимог про стягнення недоплаченої додаткової заробітної плати за надурочні години разом з компенсацією за період з 01.01.1999року по 31.03.2014 року в розмірі 35533,99грн., стягнення судових витрат, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виділено у самостійне провадження та передано до цивільної канцелярії суду для присвоєння реєстраційного номеру та розподілу згідно вимог ст.11-1 ЦПК України. В матеріалах справи наявна уточнена позовна заява від 28 серпня 2015 року , якою збільшила позовні вимоги і знову ж таки просила стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні, так. як невиплата своєчасно заробітної плати нерозривно повязана з виплатою середньої заробітної плати відповідно до ст.116, 117 КЗпП України (а.с.227-239), однак вона була заявлена вже після оголошення позовної заяви та початку розгляду справи по суті , а відповідно до вимог ст.31 ЦПК України\~крім прав та обовязків, визначених у\~ст.27 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов, у звязку з тим , що уточнену позовну заяву від 28 серпня 2015 року судом не бралася до уваги , а тому в цій частині зава не підлягає задоволенню. Оскільки позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір у розмірі 627,90грн. (1% від ціни позову за вимогу майнового характеру). На підставі наведеного,

Outcome: partial