Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] пред'явила через суд зазначений позов, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 30 липня 2013 року є власником офісного приміщення [ADDRESS], що обслуговується ОСББ "Парковий" і на рахунок якого позивач, не будучи членом ОСББ оплачує всі комунальні послуги вчасно в повному обсязі, не оплачуючи лише ті послуги, які не отримує, зокрема, послуги з охорони, освітлення, прибирання приміщення та прилеглої території, послуг, що надаються у під'їздах та дворі ОСББ, технічне обслуговування ліфтів, а також не сплачує кошти в фонд оплати праці працівників ОСББ, оскільки офіс розташований на першому поверсі з виходом на двір окремо від приміщень загального під'їзду з окремим під'їздом до нежитлових приміщень, проте 15 липня 2014 року відповідач направив попередження про відключення електроенергії з підстав нібито наявної заборгованості, а 01 серпня 2014 року без повідомлення підстав нарахування заборгованості, з огляду на відсутність заборгованості з електропостачання, працівниками відповідача проведено відключення від постачання електроенергії офісу до оплати вказаної суми, чим безпідставно змусили позивача перерахувати на рахунок відповідача 01 серпня 2014 року 122074,76 грн., після чого лише 04 серпня 2014 року здійснено підключення електроенергії, тому позивач, посилаючись як на підставу заявленого позову на ст. 1212 ЦК України просила суд стягнути з відповідача на свою користь 122074,76 грн. безпідставно набутих коштів та 2500,00 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, визначених ст. 1212 ЦК України. Третя особа ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання направив представника, яка залишила вирішення позовних вимог на розсуд суду та клопотала про розгляд справи у її відсутності на підставі чого суд вважає за можливе відповідно до ст.36 ЦПК України розглядати справу у її відсутності. Відповідач ОСББ "Парковий", будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, причин неявки суду не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані письмові докази, розглянувши позов в межах заявлених вимог, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Так, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 30 липня 2013 року, належить офісне приміщення №56 в житловому будинку літ.А-11 поз. 1-43 на І поверсі, загальною площею 739,60 кв.м., ґанків літ. а3, а4 (а.с.23-25). Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 322 ЦК України), а співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном (ч.1 ст. 360 К України). Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об'єднання власників квартир (житла) (ч.1 ст. 385 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Діяльність ОСББ регулюється його Статутом, Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об'єднання, асоціації, іншими нормативно-правовими актами, завданням та предметом діяльності об'єднання є, зокрема, належне утримання будинку та прибудинкової території, забезпечення сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами тощо, що визначено ст.ст. 3, 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" і саме цей Закон регулює, зокрема, відносини суб'єктів права власності щодо користування та розпорядження нерухомим майном у об'єднанні, асоціації (ст. 2 Закону). При цьому, визначення розмірів внесків та платежів членів об'єднання відноситься до виключної компетенції їх загальних зборів (ч.8 ст. 10 Закону). Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. У разі передачі частини функцій по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу юридичній особі між власником приміщення і цією юридичною особою укладається окремий договір. Частинами 5-7 статті 13 вказаного Закону укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. Статтею 20 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Частка участі співвласника квартири, власника кімнати (кімнат) у квартирі, де проживають два і більше власників жилих приміщень, співвласника нежилого приміщення на утримання і ремонт визначається відповідно до його частки як співвласника приміщення. Частинами 5, 6, 8 ст. 22 вказаного Закону передбачено, що у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Розподіл загальних рахунків між власниками приміщень в одній квартирі чи нежилому приміщенні здійснюється відповідно до законодавства та статуту з урахуванням розміру частки належного майна та кількості осіб, які проживають у квартирі, включаючи тих, які проживають тимчасово, а також з урахуванням особливостей використання нежилих приміщень. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Судом встановлено, що позивач згідно з правилами, визначеними ст. 9 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" до членів ОСББ "ЖК "Парковий" не приймалась, договір між позивачем та відповідачем на предмет врегулювання відносин з утримання власності, в тому числі спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, не укладався, а позивач знаходиться з позивачем у фактичних договірних відносинах. Так, щомісяця позивачу направлявся рахунок на оплату внесків для компенсації вартості послуг, витрат та забезпечення потреб основної діяльності ОСББ, про що свідчать копії таких рахунків за січень 2013 року - червень 2014 року, долучені до справи (а.с.35, 36, 38-41, 44-55). Відповідно до наведених рахунків позивачу нараховувалась: 1. оплата за комунальні послуги: холодне водопостачання, водовідведення, електропостачання; 2. оплата послуг по утриманню житлового комплексу: технічне обслуговування ліфтів (ЗАТ "Отіс"), технічне обслуговування внутрішнього газопроводу (ПТА "Дніпрогаз"), технічне обслуговування пожежної безпеки (ПП "Будівельно-монтажна фірма Бар'єр"), технічне обслуговування систем супутникового телебачення (ТОВ "Телесистеми"), технічне обслуговування котельні та підвищувальної наносної станції (ТОВ "Титан плюс"), боротьба з гризунами (ТОВ "Компанія хімвет"), вивіз та утилізація твердих побутових відходів (ТДВ "Дніпрокомунтранс"), послуги зв'язку (ПрАТ "Фарлеп інвест"), очищення води (ТОВ "Студія води Тритон"); 3. компенсація вартості газу, що використовується для опалення і гарячого водопостачання офісу: опалення, гаряче водопостачання; 4. компенсація вартості води, газу і електропостачання, що витрачаються утримання загальних зон; 5. компенсація витрат ОСББ на управління, утримання і ремонт спільного майна: оплата праці співробітників, резервний фонд, ремонтний фонд. З наявних у матеріалах справи рахунків за період з січня 2013 року по червень2014 року включно, представлених позивачем, вбачається, що житлово-комунальні послуги оплачувалися регулярно, проте позиції 1.2.1, 1.2.4, 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 2.1, тобто, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування систем супутникового телебачення; холодне водопостачання і водовідведення загальних зон, опалення і гаряче водопостачання загальних зон, електропостачання загальних зон - не оплачувалися. Одночасно встановлено, що відповідач укладав з кожним постачальником комунальних послуг окремі договори та, зокрема, з ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" 22 листопада 2012 року (а.с.86-125), за умовами якого постачальник електроенергії ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" здійснює продаж та постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача ОСББ "ЖК "Парковий" відповідно до межі балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію згідно "Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" за яким постачання здійснюється до будинку №54 по вул. Комсомольській у м. Дніпропетровську (а.с.125). За умовами цього договору постачальник електроенергії ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" не перебуває у правовідносинах з окремими споживачами - власниками квартир, оскільки внутрішньобудинкове обслуговування електромереж та розподіл постачання отриманої електроенергії здійснює споживач - ОСББ "ЖК "Парковий". Таким чином, належить дійти висновку, що відповідач, діючи відповідно до визначеної Статутом та Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" мети, визначає розмір внесків та платежів, спрямованих на утримання будинку та прибудинкової території, житлово-комунальних та інших послуг, та пред'являє до сплати єдиним рахунком, кошти від сплати яких зараховуються на єдиний розрахунковий рахунок ОСББ після чого саме ОСББ здійснює розрахунки з постачальниками комунальних послуг та за іншим визначеними витратами по утриманню і обслуговуванню приміщень, споруд прибудинкової території. Звідси, доводи позивача про відсутність заборгованості саме з оплати електроенергії суд до уваги не приймає, оскільки оплата здійснюється не за кожну послугу окремо, а єдиним платежем за рахунком, пред'явленим відповідачем позивачу з детальним зазначенням розміру платежів із переліку тих послуг, які забезпечуються відповідачем, та, відповідно, заборгованість нараховується за внесками в цілому, що включають цілий ряд послуг, а не за окремі послуги за окремими рахунками, що повністю узгоджується з листом-попередженням відповідача від 15 липня 2014 року про припинення передачі електричної енергії в житлове приміщення позивача №56 по вул. Комсомольській, 54 у м. Дніпропетровську, в якому зазначено про наявність заборгованості по обов'язковим внескам, які зокрема, але не виключно включають оплату і за електроенергію, в сумі 122074,76 грн. (а.с.11). Доводи представника позивача про неповноважність відключення від електропостачання офісу позивача представниками відповідача, замість представників третьої особи, суд так само до уваги не приймає, оскільки відповідач, відповідно до умов договору з ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", Статуту ОСББ "ЖК "Парковий", Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" саме ОСББ здійснює обслуговування і утримання будинку в цілому, в тому числі і електромереж після точки балансового розподілу. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Разом з тим, у даній справі судом встановлено, що оплата позивачем спірних коштів здійснювалася за спожиті нею відповідні житлово-комунальні послуги, передбачені діючим законодавством. Фактичне надання і споживання цих послуг є тим юридичним фактом на підставі якого, з огляду на п. 4 ч. 2 та ч. 3 ст. 11 ЦК України між сторонами виникли обопільні цивільні права і обов'язки. Оспорювання ж розміру раніше встановлених тарифів оплати житлово-комунальних послуг чи їх скасування не тягне за собою припинення прав і обов'язків між сторонами і не свідчить про виникнення між ними правовідносин, передбачених ст. 1212 ЦК. Крім того, це не є перешкодою для обрання позивачем інших способів захисту своїх прав, які врегульовані вище наведеним чинним законодавством. Вирішуючи відповідно до ст. 88 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, до яких належить за ст. 79 ЦПК України і витрати на правову допомогу, суд приймає до уваги результати розгляду справи з ухваленням рішення про відмову у позові, а також те, що договір про надання правової допомоги від 01 серпня 2014 року, укладений між ФОП [PERSON] та адвокатом [PERSON] на предмет надання правової допомоги, представництва інтересів в судах підприємця [PERSON], а не фізичної особи [PERSON], і оплата за цим договором здійснена саме ФОП [PERSON], а не позивачем, тому за наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Outcome: dismissed