Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

16.10.2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 05.09.2010 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Любшанській сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №6. Від подружнього життя у них дітей немає. Із відповідачем вирішила розірвати шлюб, оскільки останім часом відповідач кардинально змінив своє відношення до сім"ї - не поважає її як жінку, зловживає спиртними напоями та при цьому влаштовує скандали, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У позасудовому порядку через орган РАГС відповідач відмовляється розірвати шлюб. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, місяць сторони спільно не проживають, відповідач постійно ревнує її, а тому шлюб просить у судовому порядку розірвати. В судовому засіданні, після закінчення строку на примирення, позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, а також просила відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоч належним чином був оповіщений про місце і час судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За вказаних обставин суд, за згодою позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано Любшанською сільською сільською радою Жидачівського району Львівської області 05.09.2014 року, вбачається, що цього дня зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с.4). Від спільного проживання у сторін дітей не має. Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують відносин, тривалий час не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів та безпідставні ревнощі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивача відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона вправі відновити дошлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved