Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачки, в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису №40 від 31.01.2020 року про народження [INFO] [PERSON] , оскільки він не є біологічним батьком цієї дитини, а також стягнути з відповідачки на його корить судові витрати у вигляді судового збору, витрат на правничу допомогу та оплату проведення у справі судової-генетичної експертизи. В обгрунтування позову [PERSON] вказав, що він перебуває зі [PERSON] у зареєстрованому в 2015 року шлюбі, проте з січня 2018 року по травень 2020 року проходив строкову військову службу у Збройних силах України, тобто знаходився поза межами спільного побуту з останньою та не мав зустрічей та подружніх стосунків з нею. [INFO] [PERSON] народила сина, батьком якого, він не є, але згідно чинного законодавства дитина була записана на його ім`я, із чим він наразі не погоджується. Ухвалою суду від 22.01.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 25.02.2021 року від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому вона заначила, що [PERSON] дійсно не є батьком її сина - [PERSON] . Від народження останнього та до теперішнього часу батьківські обов`язки по відношенню до цієї дитини виконує інший чоловік, а тому позовні вимоги про виключення відомостей про батьківство позивача у актовому записі №40 від 31.01.2020 року вона повністю визнає. Ухвалою суду від 04.03.2021 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду, крім того, за відповідним клопотанням [PERSON] по було справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертного-криміналістичного центру; на час проведення вказаної експертизи провадження по справі зупинено. 28.05.2021 року з Миколаївського науково-дослідного екпертно-криміналістичного центру надійшло повідомлення, в якому директор цієї установи вказав про неможливість проведення призначеної судом експертизи у зв`язку з ненаданням біологічного матеріалу сторонами. За таких обставин ухвалою суду від 01.06.2021 року провадження по справі було відновлено та призначено її до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, проти розгляду справи в його відсутність всі інші учасники справи не заперечували . Представник позивача - адвокат Краснова І.В., в судовому засіданні відмовилась від позовних вимог в частині стягнення з відповідачки судових витрат по справі, а також підтримала позов в частині виключення відомостей про батьківство позивача в актовому записі № 40 з підстав, зазначених у позові, при цьому пояснивши, що за викликом експерта до експертної установи 24.03.2021 року [PERSON] з`явився, а причини неявки [PERSON] з дитиною їй не відомі, проте, оскільки відповідачка позовні вимоги в цій частині повністю визнає, необхідність у проведенні судово-генетичної експертизи, на її погляд, відсутня. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила суд виключити зі свідоцтва про народження [PERSON] відомості про батька - [PERSON] , оскільки він дійсно таким не є. Одночасно відповідачка зазначила, що від проведення судово-генетичної експертизи жодним чином не ухилялась. Вона та дитина не з`явились для відібрання біологічних зразків, оскільки про необхідність прибути до експертної установи 24.03.2021 року вона дізналась від позивача лише 12.04.2021 року, тобто вже після спливу призначеної для такої процедури дати. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 29.12.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] у Новокаховському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) був зареєстрований шлюб, актовий запис № 40, який на даний час не розірваний. Відповідно до копії свідоцтва про народження, під час перебування у шлюбі сторін, у них [INFO] народився син [PERSON] , про що вчинено відповідний актовий запис № 40 від 31.01.2020 р.; графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Відповідно до наявної в матеріалах справи копії військового квитка серії [NUMBER] від 30.11.2018 року [PERSON] з 01.12.2018 року по 14.05.2020 року проходив строкову військову службу у Збройних силах України, у зв`язку із чим він упевнений, що не може бути батьком [PERSON] У позовній заяві на адресу суду було скеровано клопотання про призначення судово-генетичної експертизи на підтвердження відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , яке в подальшому було задоволено судом. Ухвалою суду від 04.03.2021 р. була призначена судово-генетична експертиза, на вирішення якої поставлено питання: чи є позивач батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ? Разом з тим, така експертиза проведена не була у зв`язку з неявкою відповідачки та дитини до експертної установи для відбору зразків біологічного матеріалу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. За вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За положеннями статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 Сімейного кодексу України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як про батька з актового запису про народження дитини.Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини, та дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення ЄСПЛ у справі "Калачова проти Російської Федерації" від 07 травня 2009 року N 3451/05, § 34, "Kalacheva V. Russian Federation"). Ані до позовної заяви про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису, ані в ході розгляду справи позивач не надав суду жодного належного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Зокрема як доказ того, що [PERSON] не є батьком малолітнього [PERSON] представник позивача - адвокат Краснова І.В. зазначила визнання відповідачкою позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, враховуючи, що від того факту, що особа, яка записана батьком дитини, не є її біологічним батьком, залежить доля дитини, яка в такому разі позбавляється визначеності щодо дійсного батька, слід ретельно з`ясувати та встановити саме відсутність кровного споріднення між ними. Отже, враховуючи категорію спору, за вирішенням якого позивач звернувся до суду, а також з урахуванням інтересів та прав малолітньої дитини, суд вважає, що визнання позову відповідачкою не є достатньою підставою для задоволення позову про виключення відомостей про батьківство, а тому не приймає такого визнання позову, оскільки воно не підтверджено експертним висновком щодо відсутності кровного споріднення між позивачем і дитиною, а достовірно встановити цей факт можливо тільки шляхом проведення експертизи. При цьому слід також зазначити, що доводи відповідачки про те, що вона не ухилялась від проведення призначеної судом генетичної експертизи, а не з`явилась для відбору зразків, оскільки запізно дізналась про призначену з цією метою дату, позивачем не спростовані, в зв`язку із чим підстави вважати таку неявку умисним ухиленням від подання експерту необхідних матеріалів або від іншої участі в експертизі і , як наслідок, визнати факт, для з`ясування якого вона була призначена (ст.109 ЦПК України), у суду відсутні. Дійсно, закон не забороняє доводити такий факт іншими доказами, але наголошує на тому, що вони мають бути допустимими, що знову ж таки вказує на необхідність висновку судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз. Посилання позивача на те, що він не може бути батьком дитини [PERSON] , оскільки на час її зачаття близьких стосунків з дружиною у них не було в зв`язку із його перебуванням на військовій службі , само по собі не може бути підставою для виключення запису про нього, як батька, з актового запису дитини. Навпаки, зазначене твердження доводить обізнаність відповідача в тому, що він не є батьком дитини - [PERSON] , в зв`язку із чим він не має право оспорювати своє батьківство, що імперативно заборонено ст.136 СК України . З урахуванням зазначеного суд вважає, що позивач не надав жодного допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, який би свідчив про те, що він не є батьком дитини, а визнання позову відповідачкою є таким, що суперечить закону та порушує права, свободу та інтереси малолітньої дитини та не доводить відсутність кровного споріднення між позивачем та [PERSON] , батьком якого він записаний, крім того, суду не надано докази, зокрема документи, на підставі яких робився оспорюваний актовий запис, з даними про те, що позивач не знав про відсутність у нього біологічного споріднення з дитиною на момент вчинення такого актового запису. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed