Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що 16.09.2011 року між ТОВ "Кредит Європа Лізинг" та ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" було укладено договори фінансового лізингу №418 та №419 за яким ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" було передано у лізинг два транспортні засоби New Holland із жатками. В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" за цими договорами між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки. 14.08.2012 року між ТОВ "Кредит Європа Лізинг" та ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" були укладені додаткові угоди до зазначених договорів фінансового лізингу за якими була збільшена загальна сума відповідальності та відстрочена сплата заборгованості, що призвело до збільшення винагороди лізингодавця. Оскільки ці зміни, що збільшили відповідальність позивача як поручителя, були проведені без особистої згоди позивача, то після їх внесення порука позивача припинилася на підставі ст.559 ЦК України. А зважаючи на те, що рішенням третейського суду з позивача як з поручителя стягнута заборгованість за вищезазначеними договорами фінансового лізингу, то він просить визнати припиненою поруку з 14.08.2012 року. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача додав, що хоча розмір загальної суми лізингових платежів за додатками №1 до договорів фінансового лізингу №418 та №419 від 16.09.2011 року у порівнянні з додатками №1 до цих договорів у редакції зміненій відповідно до додаткових угод №3 від 14.08.2012 року не збільшився, до уваги варто брати також додаткові угоди №1 від 07.10.2011 року за якими всі платежі та загальні суми лізингових платежів за обома договорами є меншими ніж ці ж платежі за додатковими угодами №3 від 14.08.2012 року. Крім цього, ст.559 ЦК України вимагає при збільшенні відповідальності поручителя його особисту згоду, яка повинна бути виражена письмово, а позивач такої згоди не давав і положення договору поруки, який був укладений до зміни основного зобов'язання, не звільняють від необхідності отримання саме письмової згоди поручителя на збільшення відповідальності, що також відображено у правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 05.02.2014 року. Відповідач ТОВ "Кредит Європа Лізинг" представника в судове засідання не направив, але надав заперечення у яких зазначив, що відповідальність ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" за додатковими угодами №3 від 16.08.2012 року до договорів фінансового лізингу не збільшилася. До того ж позивач відповідно до п.4 договору поруки прямо висловив згоду відповідати перед ТОВ "Кредит Європа Лізинг" також у випадках зміни сторонами договорів фінансового лізингу, в тому числі, що призводять до збільшення відповідальності поручителя або інших несприятливих наслідків для поручителя, тобто заздалегідь надав свою письмову згоду на внесення змін до договорів фінансового лізингу та погодився нести відповідальність перед кредитором у тому числі у разі збільшення його відповідальності. Представник ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" в сдуовому засіданні заперечив проти позову з тих же підстав, що і ТОВ "Кредит Європа Лізинг", а також додав, що додаткові угоди №1 від 07.10.2011 року до договорів фінансового лізингу на вирішення питання чи збільшилася відповідальність позивача не впливають, оскільки при підписанні договору поруки 16.09.2011 року він погодився нести відповідальність перед ТОВ "Кредит Європа Лізинг" за зобов'язаннями ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ", які на той час були більшими ніж за додатковими угодами №3 від 14.08.2012 року. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно з договором фінансового лізингу №418 від 16.09.2011 року ТОВ "Кредит Європа Лізинг" зобов'язується придбати і передати у володіння та користування ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" предмет лізингу New Holland CX 8080 із жаткою New Holland 30 GECP, а ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" зобов'язується прийняти цей предмет лізингу, користуватись ним, сплачувати ТОВ "Кредит Європа Лізинг" лізингові платежі. Додатком №1 до договору визначено графік платежів (останній платіж 14.09.2012 року) та загальна сума лізингових платежів, яка склала 2 541 574,84 грн.. В подальшому, додатковою угодою №1 від 16.09.2011 року була зменшена вартість предмету лізингу з 2 267 300 грн. до 2 197 600 грн. та додаток №1 до договору викладено в новій редакції за якою загальна сума лізингових платежів зменшилася до 2 463 062,76 грн.. За додатковою угодою №3 від 14.08.2012 року додаток №1 до договору знову викладено в новій редакції за якою змінено графік платежів (останній платіж 13.09.2013 року) та збільшено загальну суму лізингових платежів до 2 537 578,00 грн.. Аналогічно, згідно з договором фінансового лізингу №419 від 16.09.2011 року ТОВ "Кредит Європа Лізинг" зобов'язується придбати і передати у володіння та користування ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" предмет лізингу New Holland CR 9080 із жаткою New Holland 30 GECP, а ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" зобов'язується прийняти цей предмет лізингу, користуватись ним, сплачувати ТОВ "Кредит Європа Лізинг" лізингові платежі. Додатком №1 до договору визначено графік платежів (останній платіж 14.09.2012 року) та загальна сума лізингових платежів, яка склала 2 751 724,24 грн.. В подальшому, додатковою угодою №1 від 16.09.2011 року була зменшена вартість предмету лізингу з 2 455 320 грн. до 2 379 840 грн. та додаток №1 до договору викладено в новій редакції за якою загальна сума лізингових платежів зменшилася до 2 666 701,44 грн.. За додатковою угодою №3 від 14.08.2012 року додаток №1 до договору знову викладено в новій редакції за якою змінено графік платежів (останній платіж 13.09.2013 року) та збільшено загальну суму лізингових платежів до 2 747 281,26 грн.. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як видно з договору поруки №418 від 16.09.2011 року позивач зобов'язався відповідати перед ТОВ "Кредит Європа Лізинг" за виконання ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" усіх грошових зобов'язань за договорами фінансового лізингу №418 та №419 від 16.09.2011 року з усіма додатками та додатковими угодами до них, як тими що укладені на момент підписання договору поруки, так і тими що будуть укладені в майбутньому, в повному обсязі. За нормами ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.22 Постанови №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. З вищевикладеного аналізу положень договорів фінансового лізингу №418 та №419 від 16.09.2011 року з додатковими угодами №1 від 07.10.2011 року та №3 від 14.08.2012 року, випливає, що станом на 14.08.2012 року до підписання додаткових угод №3, відповідальність ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ", яка полягає у сплаті лізингодавцю лізингових платежів, (тобто загальна сума лізингових платежів) була меншою та становила: 2 463 062,76 грн. за договором №418 і 2 666 701,44 грн. за договором №419. Після змін внесених додатковими угодами №3 від 14.08.2012 року загальна сума лізингових платежів, які повинно було сплатити ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" збільшилася: за договором №418 на 74 515,24 грн.; а за договором №419 на 80 579,82 грн.. Також на 1 рік збільшився строк дії обох договорів. Зважаючи на ці обставини, суд прийшов до висновку, що обсяг зобов'язань поручителя був збільшений як в частині розміру грошових зобов'язань боржника так і в частині строку їх виконання, а тому посилання відповідачів на відсутність збільшення зобов'язань позивача не відповідає дійсним обставинам. Разом з цим, в цьому ж п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" йдеться про те, що якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Як вбачається з п.1 та п.4 договору поруки №418 від 16.09.2011 року попередньої згоди поручителя на зміну та/або доповнення договорів фінансового лізингу №418 та №419 від 16.09.2011 року не вимагається, а позивач прямо висловив свою згоду відповідати перед ТОВ "Кредит Європа Лізинг" у випадку зміни відповідачами за їх згодою умов зазначених договорів фінансового лізингу, в тому числі, що призводять до збільшення відповідальності поручителя або інші несприятливі наслідки для нього. Таким чином, оскільки позивач, беручи на себе зобов'язання за договором поруки, погодився нести відповідальність за договором поруки і у разі збільшення в майбутньому обсягу відповідальності за основним зобов'язанням, то суд приходить до висновку, що збільшення обсягу відповідальності відповідно до додаткових угод №3 від 14.08.2012 року відбулося зі згоди позивача, яку він висловив при підписанні договору поруки. При цьому отримання додаткової письмової згоди поручителя ані договором, ані законом не передбачається. Посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-160цс13 є безпідставним, оскільки в цій постанові, з огляду на обставини справи, не погоджуючись із висновками попередніх судових інстанцій про припинення договору поруки, Верховний Суд України вказав, зокрема на те, що суди не зазначили, яким чином зміни основного договору вплинули на збільшення обсягу відповідальності поручителя, враховуючи, що комісійна винагорода не є борговою сумою, оскільки була сплачена позичальником вже під час підписання додаткової угоди, а строк дії договору продовжено лише на 12 днів. Окрім того, судами не було враховано ту обставину, що і договір овердрафту, підписаний фізичною особою як генеральним директором юридичної особи-позичальника, і договір про внесення змін до договору поруки, укладений з цією ж фізичною особою як з поручителем, передбачали можливість внесення змін до основного договору щодо строку виконання основного зобов'язання. Тобто, зазначена правова позиція не свідчить про необхідність додаткової згоди поручителя на збільшення основного зобов'язання, у випадку коли така згода передбачена договором поруки. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що порука позивача не була припинена 14.08.2012 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed