Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

16 липня 2013 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який неодноразово уточнювала, остаточно просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Менжинської сільської ради № 32-р від 22 квітня 2013 року „Про проведення атестації директора Менжинського сільського будинку культури [PERSON]"; - визнати незаконним та скасувати атестаційний лист від 04 липня 2013 року; - визнати незаконним та скасувати розпорядження Менжинської сільської ради № 94-р від 09 липня 2013 року „Про звільнення з посади директора Менжинського сільського будинку культури [PERSON]"; - визнати незаконним протокол засідання атестаційної комісії від 04 липня 2013 року; - поновити її на посаді директора Менжинського сільського будинку культури; - стягнути з Менжинської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 17 531 грн. 64 коп; - стягнути з Менжинської сільської ради на її користь різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в розмірі 4 212 грн. 78 коп.; - стягнути з Менжинської сільської ради на її користь у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. 00 коп.; - поновити їй строк для звернення до суду з позовом в частині визнання незаконним та скасування розпорядження голови Менжинської сільської ради № 88-р від 22 червня 2012 року "Про догану директору Менжинського сільського будинку культури [PERSON]"; - визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Менжинської сільської ради № 88-р від 22 червня 2012 року "Про догану директору Менжинського сільського будинку культури [PERSON]" (а.с.151-156). В обґрунтування своїх остаточних позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. 01 січня 1988 року вона була прийнята в члени колгоспу імені Карла Маркса Нікопольського району Дніпропетровської області та призначена хореографом художнього колективу сільського будинку культури с. Менжинське. 14 липня 1997 року Колгосп ім. Карла Маркса Нікопольського району був переіменований в КСП імені Карла Маркса Нікопольського району Дніпропетровської області. 03 липня 2000 року вона була виключена з членів КСП та звільнена з роботи по переводу в ПП «Пектораль» на посаду завідуючої клубу с. Менжинське. 01 листопада 2001 року вона була звільнена з роботи та прийнята по переводу до Нікопольського районного відділу культури директором Менжинського сільського будинку культури. До теперішнього часу вона перебуває у трудових відносинах з Нікопольським районним відділом культури. До цього часу вона не звільнена і не переведена в установленному законом порядку до іншої установи. Заяву про звільнення, або перевід до іншої установи не писала. Як директор будинку культури, вона починаючи з 2007 року проходила професійну атестацію, яка проводиться раз на п'ять років, за результатами якої оцінюються професійні та ділові якості. Розпорядженням Менжинської сільської ради № 32-р від 22 квітня 2013 року було призначено проведення атестації на 23 травня 2013 року, яка була перенесена на 04 липня 2013 року. 04 липня 2013 року відбулося засідання атестаційної комісії, в ході якого її робота на посаді директора Менжинського будинку культури була оцінена негативно та визначена її невідповідність займаній посаді. Розпорядженням Менжинської сільської ради № 97-р від 21 вересня 2009 року, вона була прийнята по переводу з відділу культури Нікопольської райдержадміністрації на посаду директора Менжинського сільського будинку з 21 вересня 2009 року. Процедура її переводу та працевлаштування в Менжинську сільраду була проведена із грубим порушенням трудового законодавства. Розпорядженням Менжинської сільської ради № 94-р від 09 липня 2013 року вона була звільнена із займаної посади з 09 липня 2013 року за ст. 40 п.2 КЗпП України через невідповідність займаної посади. Вважає, що розпорядження Менжинської сільської ради № 32-р від 22 квітня 2013 року «Про проведення атестації директора Менжинського сільського будинку культури [PERSON].», протокол засідання атестаційної комісії та розпорядження Менжинської сільської ради № 94-р від 09 липня 2013 року «Про звільнення з посади директора Менжинського сільського будинку культури [PERSON].» є протиправними і такими, що порушують її трудові права через порушення вимог «Положенням про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів галузі культури» затвердженого Наказом Міністерства культури і туризму України 16.07.2007 № 44. Також посилається на те, що при її звільнені, були порушені вимоги ч.2 ст. 40 КЗпП України, оскільки їй не запропонували іншу роботу, хоча на той час була вакантна посада музичного керівника, а також відповідачем були порушені вимоги ст. 43 КЗпП України, оскільки профспілковий комітет не розглядав питання про її звільнення. Крім того, розпорядженням голови Менжинської сільської ради № 88-р від 22 червня 2012 року «Про догану директору Менжинського сільського будинку культури [PERSON].» їй було винесено догану за порушення трудової дисципліни. Про вказане розпорядження вона дізналась в ході слухання цивільної справи за її позовом до Менжинської сільської ради, третя особа - [PERSON], про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, де представник Менжинської сільської ради надав суду зазначене розпорядження та протокол № 6 від 22 червня 2012 року засідання комісії з питань внутрішньогосподарського контролю за використанням бюджетних коштів Менжинської сільської ради. Вважає вказане розпорядження незаконним та необгрунтованим, оскільки про це розпорядження їй не було відомо, вона не була присутня на засіданні цієї комісії, її не запросили і вона була позбавлена можливості надати свої пояснення та пропустила установлений законом строк для оскарження розпорядження. Вважає, що їй заподіяна моральна шкода через незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та незаконне звільнення. В ході проведення атестації, атестаційна комісія не намагалась встановити рівень її професійної підготовки, натомість члени атестаційної комісії намагалися принизити її як спеціаліста і як людину. Через це вона зазнала душевного болю та страждань, їй прийшлось додавати додаткові зусилля для організації свого життя. Після звільнення тривалий час не могла влаштуватися на роботу через ганебний запис в трудовій книжці, це також завдало їй болю та страждань. Вважає, що 5 000,00 грн. є достатньою компенсацією за заподіяну їй моральну шкоду. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні, викладені в позовній заяві обставини та позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Менжинської сільської ради Ослам Л.М. у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні, оскільки звільнення було здійснено без порушень трудового законодавства та з дотриманням процедури звільнення. У матеріалах справи міститься письмовий відзив на позов (а.с.93-94). 29 січня 2015 року представник Менжинської сільської ради в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами і його дії спрямовані на свідоме, невиправдане затягування судового процесу. З огляду на такі обставини, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи у відсутність представника відповідача. Вислухавши думку учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 01 січня 1988 року на підставі протоколу № 1 від 05 січня 1988 року була прийнята в члени колгоспу імені Карла Маркса Нікопольського району Дніпропетровської області та призначена хореографом художнього колективу сільського будинку культури с. Менжинське. 14 липня 1997 року Колгосп ім. Карла Маркса Нікопольського району був переіменований в КСП імені Карла Маркса Нікопольського району (а.с.7). 03 липня 2000 року позивач на підставі Протоколу № 10 від 03 лютого 2000 року була виключена з членів КСП та звільнена з роботи по переводу в ПП «Пектораль» Нікопольського району (а.с.7). 03 липня 2000 року на підставі розпорядження 21-К від 03 липня 2000 року позивач булла прийнята в ПП «Пектораль» Нікопольського району на посаду завідуючої клубу с. Менжинське (а.с.7). 01 листопада 2001 року на підставі наказу № 42-к по відділу культури від 27 листопада 2001 року позивач була прийнята по переводу з ПП «Пектораль" на роботу директором Менжинського сільського Будинку культури (а.с. 8). Розпорядженням Менжинської сільської ради № 97-р від 21 вересня 2009 року, позивач була прийнята по переводу з відділу культури Нікопольської райдержадміністрації на посаду директора Менжинського сільського будинку культури з 21 вересня 2009 року (а.с.96). 21 вересня 2009 року начальник відділу культури і туризму райдержадміністрації передав, а Менжинський сільський голова прийняв за актом трудову книжку та особову справу працівника закладу культури Менжинської сільської ради позивача - [PERSON] (а.с.97). Розпорядженням Менжинської сільської ради № 88-р від 22 червня 2012 року позивачу - [PERSON] була винесена догана за порушення трудової дисципліни (а.с.23). 22 квітня 2013 року Розпорядженням Менжинської сільської ради № 32-р було призначено проведення атестації директора Менжинського сільського будинку культури [PERSON] та створена атестаційна комісія (а.с.9). 04 липня 2013 року за результатами проведеної атестації, була визначена невідповідність позивача [PERSON] займаній посаді (а.с.12). 09 липня 2013 року розпорядженням Менжинської сільської ради № 94-р позивачка була звільнена із займаної посади з 09 липня 2013 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність займаної посади (а.с.10). З 22 серпня 2013 року по 21 лютого 2014 року позивач перебувала на обліку в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості, як безробітна і отримала за цей період допомогу по безробіттю в розмірі 7 229,83 грн. (а.с. 184). Відповідно до п. 1.8 «Положення про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів галузі культури» затвердженого Наказом Міністерства культури і туризму України 16 липня 2007 № 44, атестація працівників не численних за складом закладів культури здійснюється при вищому за підпорядкованістю органі управління культури. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 «Положення про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів галузі культури» затвердженого Наказом Міністерства культури і туризму України 16 липня 2007 року № 44, атестація працівників культури проводиться атестаційною комісією, що створюється при закладі культури. Кількість і персональний склад атестаційної комісії визначаються і затверджуються наказом їх керівника за погодженням з профспілковим комітетом. Атестаційна комісія створюється у складі: голови ( як правило, керівника або одного із заступників керівника відповідного закладу культури), його заступника, секретаря, членів комісії (керівних працівників закладу культури, висококваліфікованих спеціалістів і представників відповідного профспілкового органу). Відповідно до п.2. ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ст. 43КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених … 2-5, 7 статті 40…, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено поясненнями сторін, згідно типового штатного розпису на січень-листопад 2013 року, затвердженого сільським головою [PERSON] та погодженого начальником відділу культури, туризму, національностей та релігій Ніколаєнко Є.І., штат Менжинського сільського будинку культури становить 5,625 штатних одиниць разом зі сторожем, прибиральником службових приміщень та бухгалтером, тобто є не чисельним закладом культури (а.с.194). Таким чином, атестація [PERSON], що відбулася 04 липня 2013 року, проведена з порушенням вимог «Положення про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів галузі культури», затвердженого Наказом Міністерства культури і туризму України 16.07.2007 № 44. Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що члени атестаційної комісії є висококваліфікованими спеціалістами закладу культури. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року у справі №182/6379/13-ц, провадження № 2/0182/152/2014 визнана недостовірною інформація, викладена в характеристиці на [PERSON] (позивач по справі), видану Менжинською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області 23 травня 2013 року. Крім того, вказаним рішенням було зобов'язано Менжинську сільську раду відкликати характеристику від 23 травня 2013 року на [PERSON] (а.с.186-189). Зазначена характеристика розглядалася на атестації 04 липня 2013 року. П. 21 Постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. В той же час, відповідачем не надано фактичних даних, які підтверджують, що позивач, внаслідок недостатньої кваліфікації, не може виконувати покладені на неї трудові обов'язки і її неможливо перевести за її згодою на іншу роботу, у зв'язку з чим, суд вважає, що підстави для звільнення позивача [PERSON], за п.2 ст.40 КЗпП України були відсутні. Суд критично відноситься до пояснень представника відповідача - Ослам Л.М. про те, що [PERSON] не було запропоновано іншу посаду, через те, що остання не цього не просила, оскільки ч.2 ст. 40 КЗпП України має імперативний характер і дозволяє звільнення працівника у випадку неможливості його переведення за його згодою, на іншу роботу. Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що адміністрація Менжинської сільської ради не зверталась до профспілкової організації для надання згоди на звільнення [PERSON], оскільки остання не є членом профспілки, у зв'язку з тим, що пояснення надані у судовому засіданні представником відповідача Ослам Л.М. спростовуються довідкою Голови Нікопольської профспілкової організації працівників державних установ Лиханською Л.П., згідно із якою [PERSON] (позивач по справі) з 2007 року по липень 2013 року дійсно була членом Профспілки працівників державних установ України і перебувала на профспілковому обліку в первинній профспілковій організації Менжинської сільської ради (а.с.183). Крім того, висновки атестаційної комісії про невідповідність [PERSON] займаній посаді, спростовані в судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач підлягає поновленню на роботі на посаді директора Менжинського сільського будинку культури. Розраховуючи заробітну плату позивача за час вимушеного прогулу в порядку вимог ч.2 ст. 235 КЗпП України суд покладає в основу розрахунку дані про середньоденну та середньомісячну заробітну плату позивача, які зазначені в довідці наданій відповідачем (а.с. 190-191). Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Оскільки судом встановлено, що позивач була звільнена із посади директора Менжинського сільського Будинку культури з 09 липня 2013 року (а.с.10) та з 21 лютого 2014 року була влаштована на посаду керівника художньої самодіяльності сільського Будинку культури с. Придніпровське Нікопольського району (а.с. 157), суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 липня 2013 року по 21 лютого 2014 року включно (162 робочих дня х 108,22 грн (середньоденна заробітна плата) = 17 531 грн. 64 коп. Крім того, судом встановлено, що позивач з 22 серпня 2013 року по 21 лютого 2014 року перебувала на обліку як безробітна в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості та нею був отриманий дохід за вищевказаний період у розмірі 7 229 грн. 83 коп. (а.с.184). 17 531 грн. 64 коп. - 7 229 грн. 83 коп. = 10 301 грн. 81 коп. Таким чином, заробітна плата за час вимушеного прогулу складає 10 301 грн. 81 коп. При нарахуванні різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, суд виходить з довідки про розрахунок середньомісячної заробітної плати [PERSON] № 145, наданої відповідачем (а.с.191), та довідки, виданою Придніпровською сільською радо Нікопольського району Дніпропетровської області про нараховану [PERSON] заробітну плату за період з 21 лютого лютого 2014 року по 31 грудня 2014 року (а.с.159). Відповідно до зазначених довідок, різниця в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи становить 4 212 грн. 78 коп. В той же час, суд приходить висновку, що [PERSON] пропустила строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування розпорядження голови Менжинської сільської ради № 88-р від 22 червня 2012 року "Про догану директору Менжинського сільського будинку культури [PERSON]" з поважних причин, оскільки відповідно до вимоги ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. В той же час відповідач не надав суду доказів того, що зажадав від позивача письмові пояснення, та того, що остання такі пояснення надала. Також не надано до суду відповідачем належних доказів про ознайомлення [PERSON] з розпорядженням про винесення догани. Тому суд вважає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на характер і тривалість страждань, істотність змушених змін життєвих відносин позивача, часу й зусиль, необхідних для відновлення колишнього стану, суд виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнутий судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн.60 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 1664 грн. 64 коп.

Outcome: partial