Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

18.05.2017 року Орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 25 травня 2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Чечельницької РДА та опікуна малолітньої дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON] У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в службі у справах дітей Шаргородської райдержадміністрації на первинному обліку перебуває малолітня дитина [PERSON], [INFO]. На підставі розпорядження голови Чечельницької РДА Вінницької області №141 від 17.06.2014 року "Про призначення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO]" дитина перебуває під опікою дядька [PERSON], жителя [ADDRESS]. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян державна реєстрація народження [PERSON], [INFO] проведена відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України. Мати дитини - [PERSON] - померла [INFO] року. Батько дитини - [PERSON] - на момент смерті [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі, у зв'язку з чим, рішенням служби у справах дітей Шаргородської райдержадміністрації від 05.06.2014 року № 02-434-14 "Про тимчасове влаштування та проживання малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], [INFO]", дитина була влаштована в сім'ю дядька - [PERSON], якого розпорядженням голови Чечельницької РДА Вінницької області від 17.06.2014 року №141 було призначено опікуном малолітньої дитини. [PERSON] перебуває під опікою і на даний час. Батько малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] після повернення з місць позбавлення волі не намагався встановити контакт зі своєю дитиною та з моменту звільнення не звертався до служби у справах дітей Шаргородської РДА із заявою про повернення дитини. Відповідно до довідок Сніжнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, [PERSON] з листопада 2016 року проживає без реєстрації на території [ADDRESS], інформацією для надання довідки-характеристики на [PERSON] сільська рада не володіє у зв'язку з тим, що він більшість часу перебуває на роботі у м. Вінниця. Відповідно до довідки - характеристики, виданої Чечельницьким дошкільним навчальним закладом ясла-садком "Веселка", [PERSON] є вихованкою даного закладу. Її вихованням, життям та здоров'ям займається опікун [PERSON] та його дружина [PERSON]. Відповідач на жодне з засідань комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА не з'явився; під час телефонної розмови повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] Згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської райдержадміністрації від 30.03.2017 року № 24 "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]", комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шаргородської РДА № 01.1-38/1097 від 06.04.2017 року, орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Посилаючись на зазначене вище, а також на те, що відповідач [PERSON] вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, Орган опіки та піклування Шаргородської РДА просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього до суду 16.06.2017 року надійшло електронне повідомлення з клопотанням про розгляд справи в його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Органу опіки та піклування Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області в судове засідання не з'явився, до суду поступила заява про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Чечельницької РДА. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він є опікуном малолітньої дитини його померлої сестри [PERSON] - [PERSON] Батько дитини - відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, за весь час проживання дитини в його родині [PERSON] жодного разу не приїжджав до дитини, не спілкувався з нею, не вітав зі святами чи з днем народження і взагалі дитини не бачив з народження жодного разу, її життям та здоров'ям не цікавиться. Дитина з двох місяців проживає в його сім'ї, він, дружина та двоє його синів вважають її за власну дитину і сестру, проявляють до дитини батьківську турботу та любов, здатні створити для дівчинки належний матеріально-побутовий рівень проживання, забезпечити їй належне виховання та утримання, стабільні та гармонійні умови життя. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шаргородського районного управляння юстиції у Вінницькій області 18.03.2014 року (а.с. 8). Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що державна реєстрація народження дитини [PERSON] проведена відповідно ч.1 ст. 133 СК України (а.с.9-10). Мати дитини [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шаргородського районного управляння юстиції у Вінницькій області 29.04.2014 року (а.с.16). Батько дитини - [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі, що підтверджується копією вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.02.2013 року, яким його засуджено за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі (а.с.17-18). Розпорядженням заступника голови Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 04.06.2014 року № 131, малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Рішенням служби у справах дітей Шаргородської райдержадміністрації від 05.06.2014 року № 02-434-14 "Про тимчасове влаштування та проживання малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO]", дитина була влаштована в сім'ю дядька - [PERSON], якого розпорядженням голови Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області від 17.06.2014 року № 141 було призначено опікуном над [PERSON] (а.с.12-14). Після відбування покарання та повернення 30.09.2016 року з місць позбавлення волі відповідач [PERSON] прибув для проживання у м. Шаргород, що підтверджується повідомленням Шаргородського ВП Жмеринського ГУНП у Вінницькій області від 14.03.2017 року №1217 та довідкою про звільнення [PERSON] серії [NUMBER], виданою 30.09.2017 року Крижопільським виправним центром УДПтС України у Вінницькій області (а.с.21,22). Разом з тим, долею доньки він не цікавиться, жодного разу з часу народження не бачив її, матеріально не допомагає, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків. Дівчинка, маючи батька, фактично позбавлена батьківського піклування внаслідок свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками. Дитина [PERSON] проживає з дядьком [PERSON], відвідує дошкільний навчальний заклад. Відповідно до довідки - характеристики №12 від 06.03.2017 року, виданої Чечельницьким дошкільним навчальним закладом ясла-садком "Веселка" [PERSON] є вихованкою даного закладу з 27.09.2016 року. Її вихованням, життям та здоров'ям займається опікун [PERSON] та його дружина [PERSON], які за час відвідування дитиною ДНЗ проявили себе з позитивної сторони, як турботливі, дбайливі та відповідальні опікуни (а.с.23). Відповідач [PERSON] неодноразово викликався Службою у справах дітей Шаргородської РДА Вінницької області на засідання комісії з питань захисту прав дитини для розгляду питання про доцільність/недоцільність позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], проте, на жодне з засідань комісії не з'явився, під час телефонної розмови повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], що підтверджується повідомленням Служби у справах дітей Шаргородської РДА від 03.03.2017 року №02-131 (а.с.30-31). Згідно довідки-характеристики №326 від 14.04.2017 року, виданої виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в квартирі матері [PERSON], але фактично за вказаною адресою не проживає (а.с. 28). Відповідно до довідки Сніжнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області № 48 від 13.03.2017 року [PERSON] з листопада 2016 року проживає без реєстрації на території [ADDRESS]. Інформацією для надання довідки-характеристики на [PERSON] сільська рада не володіє у зв'язку з тим, що він більшість часу перебуває на роботі у м. Вінниця (а.с.29). Під час обстеження 28.03.2017 року матеріально - побутових умов проживання відповідача [PERSON] встановлено, що останній зареєстрований, але не проживає у [ADDRESS], проживає у [ADDRESS]. На момент обстеження була проведена бесіда з матір'ю [PERSON] з приводу позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], у зв'язку з чим мати пояснила, що знає від сина, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до висновку комісії сім'я належить до категорії соціально неблагополучних сімей (а.с.24). Під час обстеження умов проживання [PERSON], опікуна малолітньої дитини [PERSON], встановлено, що будинок розташований у [ADDRESS] та складається з дев'яти кімнат. Сім'я опікуна складається з п'яти осіб. Умови проживання добрі. В будинку, чисто, охайно, є всі необхідні меблі… Для виховання та розвитку підопічної дитини створені всі необхідні умови… (а.с.25-26). Розглядаючи питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА Вінницької області ухвалила рішення №24 від 30.03.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 35-38). Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] підтверджується також висновком Органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації №01.1-38/1097 від 06.04.2017 року, який вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 39-42). Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180 - 183, 191 СК України, ст.ст. 8, 15 ЗУ "Про охорону дитинства". Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 8 ЗУ " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею…( ст. 15 ЗУ " Про охорону дитинства"). Відповідно до п.п. 2,3 ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ч.ч.1,2 ст.155 СК України). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум ВС України у п.16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 СК України при вирішенні спору, в тому числі і про позбавлення батьківських прав, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана судом. Судом не опитано в судовому засіданні малолітню дитину [PERSON], з огляду на вік дитини, та на ту обставину, що [PERSON] біологічного батька не знає і ніколи не бачила його. Частиною 3 ст. 10, ст. 57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Крім цього, ЄСПЛ у справі "Стрижак проти України" констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано ЄСПЛ як порушення частини 1 статті 6 Конвенції з огляду на відмову повідомити заявника про дату та час слухання у цій справі (пункти 39-41 рішення). Право на публічний розгляд справи позбавлене сенсу, якщо сторона, яка бере участь у справі, не повідомляється про судовий розгляд з таким розрахунком, щоб особа, яка викликається, мала достатньо часу для явки в суд у тому випадку, якщо особа вирішить скористатися своїм правом, передбаченим національним законодавством (пункт 21 у рішенні ЄСПЛ у справі "Яковлєв проти Російської Федерації"). Відповідач у даному цивільно - правовому спорі [PERSON]. не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, подав до суду електронне клопотання про розгляд справи в його відсутності, що стало підставою для розгляду справи у його відсутності. Ухвалюючи рішення в справі, суд враховує положення ст.164 СК України та ст. 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за змістом яких суд лише у виняткових випадках, за наявності виключних обставин, може позбавити особу батьківських прав. Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у рішенні від 18.12.2008 наголосив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". Суд, дослідивши всі обставини даного цивільно - правового спору, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку прийшов до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам дитини, п. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка захищає право дитини на сімейне життя і виховання. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ст.ст. 180-183, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який офіційно ніде не працює, разом з тим є молодою працездатною особою і спроможний сплатити аліменти на утримання донки у мінімальному розмірі, визначеному в ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved