Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами, в яких просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованості по аліментам та неустойку (пеню) за несплачені відповідачем аліменти. В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу з відповідачем залишився проживати з позивачкою. На підставі рішення Орджоникідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області він зобов"язаний був сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку. Розмір аліментів на утримання дитини відповідно до діючого законодавства, не може бути меншим ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але ж вона отримувала аліменти в значно меншому розмірі ніж 30%. На підставі розрахунку державного виконавця після звірки з підприємством було встановлено заборгованість за аліментами за період з 01.10.2009 року по 01.10.2012 року в сумі 5386,59 гривень. 01.04.2014 року боржник з підприємства ТОВ «Рассвет» звільнився не за своїм бажанням по аліментам в розмірі 2 198, 74 гривень. В період з квітня 2014 року по 01.01.2015 р. аліменти не сплачувалися, утворилася заборгованість на суму 7 318, 74 гривень. Неустойка (пеня) аліментів за період 01.10.2009 р. по 31.12.2014 р. складає 54 766, 46 грн. За весь час відповідач не надавав доказів, поважних причин на не виконання рішення суду про стягнення аліментів. В зв*язку з тим, що відповідач аліменти позивачці не сплачує, утаював свій дохід, іншої матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини їй не надає, позивачка звертається з даними позовними вимогами до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість зі сплати аліментів в сумі 7 585 гривень та пені за прострочку їх виплат в сумі 4 987 гривень. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, стягненні заборгованості з відповідача зі сплати аліментів в сумі 7 585 гривень та пені за прострочку їх виплат в сумі 4 987 гривень. . Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами в частині стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів розмірі 7 585 згоден, заперечував проти позовних вимог в частині стягнення з нього пені за прострочку сплати аліментів, тому як був звільнений з роботи не по свій вені. Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши наявні в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Сторони не заперечують і це встановлено копією свідоцтва про народження дитини , що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON],[INFO], який після розірвання шлюбу з відповідачем залишився проживати з позивачкою. Згідно наданих документів ( свідоцтва про розірвання шлюбу з [PERSON] та свідоцтва про укладення шлюбу із [PERSON] простежується зміна прізвища позивачки з "[PERSON]" на "[PERSON]", а в подальшому з "[PERSON]" на "[PERSON]". На підставі постанови Орджоникідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області відповідач був зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не меньше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з 25.04.2000 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованості за аліментами ВДВС Володарського РУЮ від 28.11.2012 року , [PERSON] має заборгованість за аліментами за зазначений період в сумі 5386,59 грн. Згідно розрахунку заборгованості за аліментами ВДВС Володарського РУЮ від 23.01.2015 року, [PERSON] має заборгованість за аліментами за період з 01.10.2009 по 31.12.2014 р. в сумі 21 549, 58 грн. 27.06.2002 року головному бухгалтеру ТОВ "Рассвет" було направлено виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання сина і запропоновано утримувати їз його заробітної плати щомісяця з 1.07.2002 року 25% від заробітної плати з перерахуванням утриманих сум на адресу стягувачки. Згідно довідки від 11.02.2002 р., виданої Володарською ДВС, вбачається що по рішенню Орджонікідзевського суду м. Маріуполя стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 1998 р.н. Відповідно листа ТОВ «Рассвет» від 23.04.2014 р. направленому ВДВС вбачається, що [PERSON] звільнився 01.04.2014 р. Борг за аліменти склав на 01.04.2014 р. 2198, 74 грн. Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Виходячи із норми ст.196 СК України вбачається, що відповідальність особи, що зобов"язана за рішенням суду сплачувати аліменти настає лише при наявності вини цієї особи. Суд вважає, що, з огляду на досліджені в судовому засіданні докази, відповідач, який зобов"язаний за рішенням суду сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини, не ухилявся від сплати аліментів, тому як з 2009 року по квітень 2014 року працював в ТОВ «Рассвет», був звільнений з заборгованістю по аліментам в розмірі 2 198, 74 гривень, не за своїм бажанням, а за скороченням штату працівників, позивачка вказаний факт визнала, але це не є виною відповідача, тому як він не може нести відповідальності за дії бухгалтера ТОВ «Рассвет», який за невідомих обставин не в повному розмірі перераховував аліменти з його заробітної плати на користь позивачки, а тому, немає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за прострочку сплати аліментів за період з 2009 р. по квітень 2014 р. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання як батько по виплаті аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], за період з квітня 2014 року по грудень 2014 року і має заборгованість згідно заяви позивачки, в розмірі 7 585 гривень по аліментам, яку він погодився погасити в повному обсязі. Щодо пені за прострочку сплати аліментів, за період з квітня 2014 року по грудень 2014 року, ці вимоги підлягають задоволенню, тому як відповідач ніде не працює та не надав суду належних доказів про неможливість працевлаштування, що має які не будь захворювання, які йому заважають працювати, що дає суду право за період заявлених вимог позивачки з квітня 2014 року по грудень 2014 року стягнути з відповідача пеню в розмірі 4 987 гривень, згідно наступного розрахунку: 7 585/365 дн. = 20,78*240 дн. = 4 987 гривен. В іншій частині вимог слід відмови. Крім того, суд вважає, що судовий збір в сумі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial