Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, та визнання права власності. В обгрунтування своїх вимог позивач вказував, що 28.04.2000 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме домоволодіння [ADDRESS] Зазначений договір був зареєстрований за № 16 на Універсальній товарній біржі "Нерухомість Н". 11 травня 2000 р. право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за [PERSON] в Миколаївському МБТІ за р. № 14555 Посилаючись на те, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений та він не оформив своє право власності на земельну ділянку площею 0,0334 га, на якій розташоване домоволодіння, просив позов задовольнити. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Універсальної товарної біржі "Нерухомість Н" в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28 квітня 2000 року, між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці площею 0,0334, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір було укладено на Універсальній товарній біржі "Нерухомість Н" без його подальшого нотарільного оформлення. Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано на ім'я [PERSON] у КП "Миколаївському міжміському БТІ" за р. № 14555 (а.с. 7). Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Обставини належності домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON], укладення ним з відповідачем біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] придбав вказане домоволодіння, реєстрація в МБТІ права власності на вказане нерухоме майно підтверджуються письмовими матеріалами справи. (а.с.6,7). Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. Тому, оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, а відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає за можливе визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним. Що стосується позовних вимог щодо визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, передану для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд загальною площею 0,0334 га, що розташована по [ADDRESS], суд вважає, що вони також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ЗК України встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. За таких обставин позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved