Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до АТЗТ "ДВК" про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір на участь у пайовому будівництві [NUMBER]-02/С-3, за умовами якого відповідач зобов'язався ввести в експлуатацію житловий багатоквартирний будинок по [ADDRESS], а позивач, у свою чергу, зобов'язався профінансувати будівництво об'єкту в обсягах та порядку, передбачених договором. Позивач виконала свої договірні зобов'язання, сплатила погоджену сторонами вартість квартири, виходячи з її планової загальної площі, однак відповідач не закінчив будівництво та не ввів будинок в експлуатацію у встановлені строки, тобто до 4 кварталу 2007 року. За таких обставин, позивач просить визнати за собою майнові права на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 47,51 кв.м., тип секції 02/С-3, що розташована на 12 поверсі у будинку [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві та не заперечує у винесенні заочного рішення. Відповідач у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відтак, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 21 грудня 2005 року між позивачем, як членом Кредитної спілки "Кредитна спілка військовослужбовців України" та АТЗТ "ДВК" було укладено договір [NUMBER]-02/С-3, за умовами якого відповідач приймає позивача у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку у Оболонському районі [ADDRESS], шляхом фінансування позивачем цього будівництва в обсягах, визначених умовами договору. Згідно з п. 1.3 договору об'єктом договору є однокімнатна квартира [NUMBER], плановою загальною площею 47,51 кв.м., тип секції 02/С-3, що розташована на 12 поверсі у будинку [ADDRESS], запланований початок будівництва - 1 квартал 2006 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2007 року. Позивач профінансував об'єкт договору в 100%-му розмірі 202 000,00 грн. за 47,51 кв.м., що підтверджується довідками АТЗТ «ДВК» від 13 липня 2006 року та квитанціями до прибуткового касового ордеру № 19. Пунктом 3.2. договору передбачено, що відповідач зобов'язується ввести будинок в експлуатацію в строки, визначені у договорі. У відповідності до ст.ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом. За приписами ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. За правилами ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкту, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За приписами ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Пунктом 1 ч. 1 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Згідно зі ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами, які можуть передаватись, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Як убачається з матеріалів справи, позивач на виконання договірних зобов'язань сплатила грошові кошти у сумі 202 000,00 грн., що складає 47,51 кв.м. об'єкту фінансування та підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера. Відповідачем, в свою чергу, протягом 2006 року було побудовано лише 13 поверхів будинку першої черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS], після чого з причин розкрадання грошових коштів інвесторів та їх нецільового використання посадовими особами відповідача, будівництво зупинилось та не ведеться по сьогодні. Усі усні та письмові звернення позивача до АТЗТ "ДВК" стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладеного договору на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, були проігноровані. За заявою інвесторів будівництва житлового комплексу по [ADDRESS] СВ Печерського РУ ГУМВС України було порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, в межах якої інвесторів визнано потерпілими сторонами. Отже, відповідач порушив умови договору, не завершивши будівництво з 2006 року та по теперішній час, не ввів житловий багатоквартирний будинок в експлуатацію та відповідно не передав позивачеві документи, необхідні для оформлення права власності на квартиру, що в цілому призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав договірні зобов'язання. Спірна квартира є об'єктом фінансування в об'єкті будівництва - житловому багатоквартирному будинку, будівництво якого не завершено та який не введено в експлуатацію. Після завершення будівництва така квартира стає окремим майном. До завершення будівництва об'єкта фінансування та після виконання договірних зобов'язань з оплати погодженої сторонами вартості квартири до позивача переходять майнові права на спірну квартиру. Судом не встановлено, що визнання за позивачем майнових прав на спірну квартиру порушує права та інтереси третіх осіб. При цьому, визнання майнових прав за позивачем не може бути підставою для здійснення державної реєстрації права власності на спірну квартиру. За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує задовольнити позов, визнати за [PERSON] майнові права на об'єкт інвестування - однокімнтану квартиру [NUMBER], загальною площею 47,51 кв.м., тип секції 02/С-3, що розташована на 12 поверсі у будинку [ADDRESS].

Outcome: approved