Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що є правонаступником прав та обов»язків акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», у позові та, уточнивши позовні вимоги в подальшому, просив стягнути з відповідача [PERSON], як з позичальника \~коштів відповідно до: - договору кредиту від 30.05.2008 року № 935/8-184 з урахуванням додаткових угод про внесення змін до договору кредиту від 22.07.2009 року № 935/8-184-2 (обидві) (далі - довір кредиту 1), заборгованість у розмірі 196139,57 доларів США , що за курсом національного банку України станом на 20.01.2016 року становило 4872950,32 грн., до складу якої входить: заборгованість за кредитом у розмірі 98118,94 долари США, що за курсом національного банку України станом на 20.01.2016 року становило 2437694,61 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 98020,63 долари США, що за курсом національного банку України станом на 20.01.2016 року становило 2435252,09 грн., та 1239319,34 грн. пені, з якої 366259,79 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, та 873059,55 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; - договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 30.05.2008 року № 935/8-185 з урахуванням додаткової угоди про внесення змін до договору від 22.07.2009 року № 935/8-185-1 (далі довір кредиту 2), 5146,20 грн. заборгованості, до складу якої входить: заборгованість за кредитом у розмірі 1129,12 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 1809,92 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 588,21 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 649,55 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 460,68 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 508,72 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що в порушення умов зазначених кредитних договорів взяті відповідачем [PERSON] зобовязання по своєчасному погашенню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, комісії та інших витрат відповідно до умов договорів, шляхом внесення щомісячних платежів з кінцевим терміном повернення кредитів за обома договорами 24.05.2028 року не виконуються, у зв»язку з чим станом на 20.01.2016 року за договором кредиту 1 та на 19.01.2016 року за договором кредиту 2 виникли вищезазначені суми заборгованості. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк»\~- [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із зазначених у позові підстав. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити з тих підстав, що кредит у розмірі 90000 доларів США вона взяла на прохання [PERSON], з яким на той час зустрічалася та який у подальшому став її чоловіком, оскільки від нього отримала запевнення в тому, що кредит буде погашати [PERSON], та що за отриманням кредиту їздила в м.Чернігів і кредитні кошти відразу передала [PERSON], але так як кредит не погашався, то вона зрозуміла, що її ошукали. Вона визнана потерпілою у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] кожної за ст.190 ч.4 КК України. Кредит у гривневому еквіваленті вона не брала. В даний час у шлюбі з [PERSON] не перебуває. Також підставами, за якими просила відмовити в задоволенні позову, зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом та відсутність у неї коштів для погашення кредиту. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав з тих підстав, що і відповідач [PERSON], та надав заяву про застосування строків позовної давності, яку відповідач [PERSON] підтримала. Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, \~суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.05.2008 року між [PERSON] (на момент укладення договору прізвище Олійник) та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", було укладено договір кредиту № 935/8-184 (договір кредиту 1), відповідно до умов якого банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 90000 доларів США (п.1.1 договору), зі сплатою 14,0% річних за користування кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначених у додатку № 1 до цього договору, що є його невід»ємною частиною, на умовах, визначених цим договором. Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку № 2 до цього договору, що є його невід»ємною частиною (п.1.1 договору кредиту 1), кінцевий термін повернення заборгованості встановлено - не пізніше 24.05.2023 року, погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця (п.1.1.1 договору кредиту 1). Відповідальність за порушення зобов»язань із погашення кредиту та процентів передбачена розділом 4 договору кредиту 1, згідно п. 4.1 якого, у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту (траншів кредиту) та/або сплати процентів, комісій, визначених п.п. 1.1.2, 2.4, 2.5, 3.3.15 договору кредиту 1, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період невиконання зобов»язань, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення (копія договору на а.с.7-10). 22.07.2009 року між [PERSON] та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк" було укладено додаткові угоди про внесення змін до договору кредиту 1 № 935/8-184-2 обидві, згідно з якими: збільшено розмір суми кредиту до 101118,94 доларів США, встановлено новий графік погашення заборгованості і днем останнього платежу визначено 24.05.2028 року, з 20.10.2008 року збільшено до 15% річних відсоткову ставку, а п.4.6 договору кредиту 1, яким передбачалося збільшення на 4% річних відсоткової ставки, встановленої п.1.1 договору кредиту 1, у разі порушення строку сплати траншу по кредиту більш ніж на сім днів, виключено (а.с. 11, 12). \~Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому [PERSON] держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. [PERSON] законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет \~\~Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93, згідно зі ст.5 \~якого єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті \~є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Наявність в акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на час укладення \~з відповідачем [PERSON] договору 1 про надання кредиту \~відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України здійснення кредитних операцій у валюті позивачем доведена (копії банківської ліцензії та дозволу з додатком на \~а.с.62-65). 30.05.2008 року між [PERSON] (на момент укладення договору прізвище Олійник) та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/8-185 (договір кредиту 2), відповідно до умов якого банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 1638,25 грн. (п.1.1 договору), надання кредиту повинно здійснюватися окремими частинами, кожна частина окремо - ''Транш'', а у сукупності ''Транші'', зі сплатою 24,0% річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 1638,25 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 24.05.2023 року включно (п.1.1.1 договору). Згідно з п. 1.1.3 кредитного договору 2 погашення кредиту повинно здійснюватися рівними частинами щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця (копія договору на а.с.19-22). Відповідно до п.4.1 договору кредиту 2, у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та сплати процентів, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобовязань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. 22.07.2009 року між [PERSON] та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк" було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту 2 № 935/8-185-1, згідно з якою збільшено термін кредитування на 60 місяців і визначено кінцевим термін погашення заборгованості до 24.05.2028 року, а інші умови договору кредиту 2 залишені без змін (а.с. 23). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала, що зазначені кредитні договори та додаткові угоди до них підписувалися нею особисто. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, належними сторонами \~\~та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк \~\~(термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. \~\~\~ \~Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Позивач свої зобов»язання за договорами виконав, надавши відповідачу суми кредитів, що убачається з виписок по особових рахунках (а.с.13-14 та 24-25), у спростування чого докази у матеріалах справи відсутні, оскільки відповідач визнала, що в підтвердження отримання коштів ставила підпис особисто вона сама, а відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов'язання, так як перестала вносити платежі у повернення сум кредиту, у звязку з чим утворилися суми заборгованості, розміри яких визначені в розрахунках позивача: на а.с. 15-18 за договором кредиту 1, останній платіж відповідачем здійснено 20.10.2008 року, та на а.с. 26-27 за договором кредиту 2, останній платіж відповідачем здійснено 23.07.2009 року. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що за змістом статті 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність строком у три роки, а для окремих видів вимог ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитних договорів встановлені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13 та від 29.10.2014 року у справі 6-169цс14 за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, які відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов»язань. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов»язань (п.7.3 обох договорів), так і строки виконання зобов»язань зі щомісячним погашенням платежів. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов»язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов»язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Оскільки відповідач повинна була погашати кредит щомісячно, рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, то право вимоги про стягнення всієї суми заборгованості за договором у позивача виникає починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому обов»язковий платіж не проводився, тобто, у даному випадку це: 01.12.2008 року за договором кредиту 1, оскільки останній платіж відповідачем проведено 20.10.2008 року, та 01.09.2009 року за договором кредиту 2, оскільки останній платіж відповідачем проведено 23.07.2009 року. Враховуючи вимоги ст.ст. 256, 257 ЦК України, видно, що з даним позовом позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки направив його до суду 23.02.2016 року (що убачається зі штемпеля на поштовому конверті (а.с.37). Нормами ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено право, а не обов"язок позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що стягнення заборгованості за кредитом та відсотками необхідно провести за три роки, що передують зверненню кредитора до суду, починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, а саме за договором кредиту 1 - з 23.02.2013 року по 23.02.2016 року, а стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, а саме з 23.02.2015 року по 23.02.2016 року, при цьому суд бере за основу розрахунки заборгованості за вказаний період, надані представником позивача в судовому засіданні. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Пеня підлягає стягненню у гривневому еквіваленті. Розрахунок позивача по заборгованості у доларах США та її еквівалентності національній валюті України виготовлявся з розрахунку курсу долара станом на 20.01.2016 року у розмірі - за 100,00 доларів США 2484,4282 грн. і саме їх у судовому засіданні просив брати до уваги представник позивача. На день розгляду справи в суді - станом на 13.04.2016 року за курсом НБУ України офіційний курс гривні до долара США становить: за 100,00 доларів США 2555,3147 грн., тобто, він є більшим від курсу, який брав у своїх розрахунках позивач. З врахуванням того, що відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог, суд приходить до висновку, що для виконання розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, необхідно враховувати курс долара США, який просить позивач, тобто - станом на 20.01.2016 року. З огляду на встановлене суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тобто стягненню з [PERSON] підлягає заборгованість, розмір якої вказано в розрахунках представника позивача, наданих ним у судовому засіданні у зв»язку з заявою представника відповідача, підтриманою відповідачем, про застосування строку позовної давності, лише з врахуванням того, що замість зазначеної в розрахунку суми 1580,36 грн. підлягає стягненню 1580,35 грн., оскільки у розрахунку допущено помилку при підрахунку складових цієї суми. Посилання відповідача та її представника на ту обставину, що кредит відповідачем було отримано внаслідок шахрайських дій інших осіб на увагу не заслуговують, оскільки в судовому засіданні відповідач визнала, що як кредитні договори, так і додаткові угоди до них підписувала особисто, а також ставила свій підпис у тому, що отримала кредитні кошти, а тому вона мала право розпорядитися отриманими коштами на свій розсуд. Зазначені кредитні договори та додаткові угоди до них недійсними у встановленому порядку не визнавалися, а тому й зобов»язання за ними, взяті відповідачем [PERSON], повинні нею виконуватися. Посилання відповідача на відсутність у неї коштів для погашення кредиту також не є підставою для відмови в задоволенні позову у межах строку позовної давності, про що зазначено вище. Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору при подачі позову майнового характеру юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати - 1378 грн. Позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 91761,18 грн. (платіжне доручення на а.с.2). Частиною першою ст.88 ЦПК України встановлено, що в разі, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. І так як розмір задоволених позовних вимог позивача ПАТ «Укрсоцбанк» у гривневому еквіваленті становить 3884663,05 грн., тобто, 63,4% від заявлених вимог (6127412,24 грн.), то в такому ж процентному відношенні слід стягнути з відповідача на користь позивача і витрати по сплаті судового збору, а саме у розмірі 58176,59 грн. (91761,18 грн. х 63,4% : 100%).

Outcome: partial