Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

11.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", Центрального ВДВС ММУЮ, в якому просив скасувати постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 34253216, яка була винесена 28 вересня 2012 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського Управління юстиції. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - ПАТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача -Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомив. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження: №ВП19102079 та №ВП 34253216 з примусового виконання судового наказу №148240 від 25 вересня 2009 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ПРИВАТБАНК" боргу в сумі 3939 грн. 99 коп. В ході виконання виконавчого провадження №34253216 постановою державного виконавця Дікун А.М. від 28 вересня 2012 року було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] Вказані виконавчі провадження, а саме ВП№34253216 та ВП№19102079 були завершені шляхом винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно від 11.04.2013 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення та 27.06.2012 року на підставі п. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з неможливістю встановити місце перебування боржника. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документу та до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 50 вказаного Закону даної статті прямо покладено обов'язок на державного виконавця зазначити в постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав - про зняття арешту, накладеного на майно. Крім того, відповідно до ст. 60 наведеного Закону, особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що на даний час борг [PERSON] перед ПАТ КБ "Приватбанк" погашено повністю, що підтверджується довідкою ПАТ КБ "Приватбанк" №14121 від 11.12.2014 року. Також встановлено, що згідно листа - відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції №01.05.44920/20 від 20.11.2014 року, станом на 17.11.2014 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження відносно громадянина [PERSON]. Отже, на даний час заходи щодо арешту рухомого та нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що застосовані постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС ММУЮ Дікун А. М., є безпідставними та такими, що перешкоджають праву [PERSON] розпоряджатися майном, що належить йому на праві вланості. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved