Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

24 червня 2020 року до суду надійшла позовна заява до відповідача в якій позивач просив ухвалити рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від її матері, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована: [ADDRESS] без позбавлення батьківських прав та стягнути з неї а утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячнно у розмірі ј від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16 червня 2020 року (виданого повторно), матір`ю малолітньої [PERSON] , записана [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Зі слів матері вона разом з донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . В місті Бровари мати з дитиною проживали за адресою: [ADDRESS] , ночували на вулиці під мостом в районі вул. Онікієнка Олега у місті Бровари. 16 червня 2020 року під час спілкування із спеціалістами Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і Броварського ВП ГУНП України в Київській області, [PERSON] вказала, що не має власного житла, часто переїздить з дитиною по різним населеним пунктам, зокрема матір із донькою проживали в містах Перечін та Ужгород Закарпатської області, у м.Києві та близько двох місяців проживають у м. Бровари у різних знайомих. Малолітній [PERSON] , [INFO] виповнилося 8 років, проте дівчинка ніколи не ходила до школи. Матір дитини не змогла надати пояснень, чому донька до цього часу не відвідує навчальний заклад. Також, [PERSON] зазначила, що медичних документів доньки у неї не має, оскільки декілька років тому вона їх залишила за одним із попередніх місць свого проживання у Закарпатській області. З її слів, у 2017 році [PERSON] перебувала у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Свалява Мукачівського району Закарпатської області протягом 9 місяців за заявою [PERSON] . Враховуючи всі вищезазначені обставини, спеціалістами Служби, Центру і Броварського ВП ГУНП України в Київській області був складений акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 16 червня 2020 року №14/04-04.8. У зв`язку із загрозою для життя та здоров`я дитини, було прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від її матері. З метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, 16 червня 2020 року відбулось позачергове засідання комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 17), на якому було розглянуто питання про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від її матері та надання висновку до суду про доцільність відібрання дитини від матері, без позбавлення її батьківських прав, а на засіданні виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області прийняті рішення №446 ?Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від її матері?, №447 ?Про надання висновку до суду щодо доцільності відібрання малолітньої [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав?. Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області 17.06.2020 року повідомив Броварську місцеву прокуратуру щодо негайного відібрання дитини (лист від 17.06.2020 №2-15/2199). З огляду на вище викладене, беручи до уваги висновок від 18.06.2020 №876/02-09.1 про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, позивач вважає за доцільне відібрати малолітню [PERSON] , від її матері, [PERSON] 25 вересня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 28 жовтня 2020 року. 28 жовтня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі просила його задовольнити. Суду надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила не відбирати в неї дитину, запевняла, що вона виправилась, ні алкоголь, ні наркотики не вживає, винаймає житло, влаштувалась на роботу, постійно навідувалась до доньки, про що надані відповідні докази. Свідок [PERSON] , та [PERSON] суду пояснили, що 16.06.2020 року до служби звернулась [PERSON] , яка є роботодавицею [PERSON] та вказала, що вона приватний підприємець, знає [PERSON] понад три роки, оскільки є її роботодавцем. Перше її знайомство з [PERSON] відбулось на території залізничного вокзалу в м. Київ, де остання перебувала з дитиною. У жінки не було житла та коштів на утримання дитини, тому [PERSON] запропонувала [PERSON] з дитиною проживати у неї в хостелі, а також запропонувала їй роботу. Зі слів [PERSON] , до початку карантину, запровадженого в Україні, у зв`язку з розповсюдженням коронавірусу СОУГО-19, [PERSON] з донькою проживала у хостелі в [ADDRESS] . З середини березня 2020 року [PERSON] з донькою проживала за адресою: [ADDRESS] . Це житло винайняла [PERSON] для зберігання товару, проте дозволила проживати там [PERSON] з дитиною до закінчення карантину та надавала їм кошти і продукти харчування. У зв`язку з тим, що [PERSON] почала вживати наркотичні речовини та вести аморальний спосіб життя, часто залишала доньку саму без догляду, [PERSON] змушена була звернутись до правоохоронних органів, з метою захисту прав малолітньої дитини. 15 червня 2020 р. Броварським ВП ГУНП України в Київській області була виявлена жінка, [PERSON] , яка разом із своєю малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , ночували на вулиці під мостом в районі вул. Онікієнка О. у місті Бровари Київської області. Також, за інформацією працівників поліції, 02 квітня 2020 року біля ТЦ "Апрель" Святошинського району м. Києва громадянка [PERSON] була затримана, у зв`язку з тим, що мала при собі наркотичні речовини. За вказаним фактом Святошинським районним ВП ГУ НП України у м. Києві було відкрито кримінальне провадження, яке було закрите 07 травня 2020 р., тому що об`єм виявлених наркотичних речовин не перевищував 2 гр, що свідчить про те, що громадянка [PERSON] зберігала наркотичні речовини для власного споживання. [PERSON] не заперечувала даний факт. На запитання спеціалістів Служби, де на даний час планує [PERSON] проживати з дитиною та яким чином буде утримувати доньку, остання повідомила, що вона не має де проживати разом із донькою, оскільки посварилася з усіма своїми знайомими та наразі не має місця роботи, навіть тимчасового заробітку. На пропозицію [PERSON] , продовжувати проживати в орендованій нею квартирі, за умови належного догляду за дитиною, [PERSON] не погодилась, зазначила що планує тимчасово проживати у свого товариша [PERSON] , якого знає декілька днів. Адресу проживання свого знайомого повідомляти відмовилась. Малолітній [PERSON] [INFO] виповнилося 8 років, проте дівчинка ніколи не ходила до школи. Матір дитини не змогла надати пояснень, чому донька до цього часу не відвідує навчальний заклад. Не влаштувавши малолітню [PERSON] до школи [PERSON] порушила права своєї доньки, на здобуття початкової освіти. Також, [PERSON] зазначила, що медичних документів доньки у неї не має, оскільки декілька років тому вона їх залишила за одним із попередніх місць свого проживання у Закарпатській області. З її слів, у 2017 році [PERSON] перебувала у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Свалява Мукачівського району Закарпатської області протягом 9 місяців за заявою.16 червня 2020 року спеціаліст Служби у телефонній розмові із працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради з`ясував, що [PERSON] є особою із числа дітей - сиріт, перебувала на первинному обліку служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області. Малолітня [PERSON] , за заявою матері, дійсно у 2017 році протягом дев`яти місяців перебувала у центрі соціально- психологічної реабілітації дітей.Враховуючи всі вищезазначені обставини, спеціалістами Служби, Центру і Броварського ВП ГУНП України в Київській області був складений акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 16 червня 2020 р. №14/04-04.8. У зв`язку із загрозою для життя та здоров`я дитини, було прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від її матері. Того ж дня малолітню дитину було влаштовано до центру "Дитяча лікарня" КПН "Багатопрофільна клінічна лікарня" БРР та БМР Київської області. Суд, вислухавши сторін та свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов висновку про не доведеність та не обґрунтованість позовних вимог, тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16 червня 2020 року (виданого повторно), матір`ю малолітньої [PERSON] , записана [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. 16 червня 2020 року під час спілкування із спеціалістами Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і Броварського ВП ГУНП України в Київській області, [PERSON] вказала, що не має власного житла, часто переїздить з дитиною по різним населеним пунктам, зокрема матір із донькою проживали в містах Перечін та Ужгород Закарпатської області, у м.Києві та близько двох місяців проживають у м. Бровари у різних знайомих. Малолітній [PERSON] , [INFO] виповнилося 8 років, проте дівчинка ніколи не ходила до школи. Матір дитини не змогла надати пояснень, чому донька до цього часу не відвідує навчальний заклад. Також, [PERSON] зазначила, що медичних документів доньки у неї не має, оскільки декілька років тому вона їх залишила за одним із попередніх місць свого проживання у Закарпатській області. З її слів, у 2017 році [PERSON] перебувала у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Свалява Мукачівського району Закарпатської області протягом 9 місяців за заявою [PERSON] . Враховуючи всі вищезазначені обставини, спеціалістами Служби, Центру і Броварського ВП ГУНП України в Київській області був складений акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 16 червня 2020 року №14/04- 04.8. У зв`язку із загрозою для життя та здоров`я дитини, було прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від її матері. З метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, 16 червня 2020 року відбулось позачергове засідання комісії з питань захисту прав дитини (протокол №17), на якому було розглянуто питання про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від її матері та надання висновку до суду про доцільність відібрання дитини від матері, без позбавлення її батьківських прав, а на засіданні виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області прийняті рішення №446 ?Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від її матері?, №447 ?Про надання висновку до суду щодо доцільності відібрання малолітньої [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав?. Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області 17.06.2020 року повідомив Броварську місцеву прокуратуру щодо негайного відібрання дитини (лист від 17.06.2020 №2-15/2199). Відповідно ч. 1, 3 ст. 143 СК України мати, батько дитини, які перебувають у шлюбі, зобов`язані забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Дитина може бути залишена батьками у пологовому будинку або в іншому закладі охорони здоров`я, якщо вона має істотні вади фізичного і (або) психічного розвитку, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно ч.2, 3 ст. 151 СК України батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 2, 3 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. Відповідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір"ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Відібрання дитини відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатним. Судом під час розгляду справи встановлено, що за період з дня надходження до суду позовної заяви 24 червня 2020 року і до постановлення рішення суду, відповідач у травні 2021 року звернулась у Реабілітаційний центр - Громадську організацію "Наступне покоління" за допомогою, із метою змінити свій спосіб життя та поведінку, що підтверджується позитивною характеристикою відповідача за № 270 від 26 травня 2021 року, також офіційно працевлаштувалась до ТОВ "Лазурит-Ф" на посаду торгівельного представника із середнім заробітком 9000 грн. (довідка вих. № 1460/04/2021 від 07 вересня 2021 року), подала до суду довідку про те, що вона на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, орендувала житло, виявила прагнення проживати разом із дитиною, нею опікуватись, турбуватись, що також підтверджено відвідинами дитини у дитячому закладі та спілкування із дитиною через інтернет зв`язок. 11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі "М.С. проти України", у якому йдеться визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином відібрання від [PERSON] малолітньої доньки [PERSON] є крайнім заходом, що в даному випадку є недоречним, оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів, які б давали підстави характеризувати відповідачку з негативної сторони або її подальше небажання виконувати батьківські обов`язки. Даних про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідачки щодо доньки матеріали справи не містять. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed