Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

07 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання права користування та витребування земельної ділянки, уточнивши та збільшивши свої позовні вимоги 23.01.2020 року остаточно просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради від 13.06.2019 № 1141; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки; скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки; визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Так, вимоги позивача мотивовані тим, що [PERSON] є власником будівель та споруд бази відпочинку « Карпати », за адресою: [ADDRESS] . До складу вказаних будівель і споруд, серед іншого, входять: будівля холодильнику літ «З», склад літ «2К», а також будівлі тимчасового характеру: металевий вагончик літ «2М», склад літ «2Н». Також, позивач вказує,що він є власником будівлі магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За cтвердженням позивача, усі зазначені об`єкти фактично знаходяться на території земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий № 5110300000:02:019:0194, за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Затоківської селищної ради від 29.09.2015 року № 3569 «Про надання дозволу [PERSON] на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років, площею 0,10 га, для обслуговування будівлі магазину із земель житлової та громадської забудови, за адресою: [ADDRESS] » позивач вказує, що замовив у сертифікованого інженера-землевпорядника розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер 5110300000:02:019:0194. Після розробки проекту землеустрою позивач вказує,що надав його Затоківській селищній раді для затвердження разом із заявою про надання вказаної земельної ділянки у довгострокову оренду терміном на 49 років. Упродовж часу 2016-2019 рр. Він три рази звертався до Затоківської селищної ради з письмовими заявами про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки, на якій знаходиться належне йому на праві власності нерухоме майно, в строкове платне користування /оренду/, які були проігноровані. Між тим, нещодавно йому стало відомо про факт скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0194, присвоєння частині цієї ділянки площею 0,8 га, нового кадастрового номеру 5110300000:02:019:0230, та протиправне надання Затоківською селищною радою такої земельної ділянки, у строкове платне користування терміном на 49 років сторонній фізичній особі - [PERSON] .. Вказані дії відбулись на підставі: рішення Затоківської селищної ради від 13.06.2019 року № 1141 та договору оренди земельної ділянки, укладеного 25.06.2019 року Затоківською селищною радою та [PERSON] . За таких обставин, вважає, що зазначене рішення Затоківської селищної ради є незаконним та підлягає скасуванню, а укладений на його виконання із [PERSON] договір оренди земельної ділянки - визнанню недійним, з одночасним визнанням права користування земельною ділянкою саме за ним. З урахуванням наведеного вище, він і звернувся до суду з даним позовом. Не погодившись із наведеними доводами та вимогами позивача, 20.09.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов письмовий відзив, згідно якого вказує, що на момент звернення позивачем до суду та на теперішній час, у відповідності до даних публічної кадастрової карти України та даних земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 5110300000:02:019:0194 відсутня. Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0230 вказав, що вона знаходиться комунальній власності Затоківської селищної ради, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування будівель торгівлі та фактично не відноситься до предмета спору, оскільки будівля магазину позивача, розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 5110300000:02:019:0231, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, площею 0,2 га, що знаходиться в комунальні власності. Таким чином, будівля магазину, рівно як і земельна ділянка, на якій даний магазин розташований , фактично знаходяться у користуванні позивача. До того ж відповідач зауважив, що доказ, на якому фактично ґрунтуються більшість доводів позивача є висновок № 086/2019 експерта Скибінської Т.М., який складений 02.08.2019 року. Проте, відповідач вважає його неналежним доказом, оскільки даний висновок було складено лише на підставі наданих документів, без встановлення реальних, на дату дослідження меж земельних ділянок та без встановлення обставин фактичного місцезнаходження земельних ділянок. Також вказує, що позивачем факт взяття в оренду у Затоківської селищної ради /для розташування його будівлі магазину/ земельної ділянки, площею 0,2 га свідомо замовчується, хоча дана інформація є загальнодоступною та відображена на публічній кадастровій карті. Відтак, вважає, факт поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0194, площею 0,10 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами 5110300000:02:019:0230 та 5110300000:02:019:0231, площами 0,8 га та 0,2 га, відповідно з наступним укладанням договорів оренди, знаходження будівлі магазину позивача виключно на території ділянки площею 0,2 га має суттєве значення для вирішення справи. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2019 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Призначено підготовче судове засідання на 10.09.2019 року о 11-20 год. 15.08.2019 року ухвалою суду забезпечено позов шляхом накладення арешту. Згідно постанови Одеського апеляційного суду від 11.03.2020 року, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.08.2019 року про забезпечення позову залишено без змін. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2020 року, витребувано з Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», адреса: Одеська області, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 23 інвентаризаційну справу на базу відпочинку « Карпати » по [ADDRESS] . Зобов`язано Комунальне підприємство «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», адреса: Одеська області, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 23 надати на адресу суду інвентаризаційну справу на базу відпочинку « Карпати » по [ADDRESS] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2020 року. 25.03.2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, залучено Кароліно-Бугазьку сільську раду, ЄДРПОУ 04527307, місцезнаходження: вул. Приморська, 1, с. Кароліно - Бугаз, Білгород-Дністровського району Одеської області, 67844, як правонаступника відповідача Затоківської селищної ради, ЄДРПОУ 04527052, місцезнаходження: вул. Приморська, 21, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, 6772 по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання права користування та витребування земельної ділянки. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2021 року, задоволено клопотання про виклик свідків. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.07.2021 року, витребувано у позивача [PERSON] належним чином засвідчені копії право установчих документів на базу відпочинку « Карпати », яка належить [PERSON] , належним чином засвідчені документи, які підтверджують право власності, право користування спірної земельної ділянки, за наявності. Зобов`язано позивача [PERSON] , у разі наявності надати до суду належним чином засвідчені копії право установчих документів на базу відпочинку « Карпати », яка належить [PERSON] , належним чином засвідчені документи, які підтверджують право власності, право користування спірної земельної ділянки. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Клименко С.І позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник Кароліно-Бугазької сільської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про часткове визнання позовних вимог, згідно якої, у зв`язку з тим, що документи та рішення з приводу укладання договору оренди між Затоківською селищною радою та [PERSON] до Кароліно-Бугазької сільської ради не передавалися, визнає позов в частині незаконності рішення Затоківської селищної ради № 1141 від 13.06.2019 року та недійсності договору оренди з [PERSON] , зі скасуванням запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. У той же час не визнає вимоги про визнання за [PERSON] права користування земельною ділянкою по [ADDRESS] та витребування у [PERSON] на користь [PERSON] з незаконного володіння вказану земельну ділянку. Від представника [PERSON] в судовому засіданні діяв адвокат Грушанський А.В., який повністю не погоджувався з позовними вимогами [PERSON] , наполягав на відмові в задоволені позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності. В судовому засіданні, були заслухані свідки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт відсутності на спірній земельній ділянці будь-яких будівель і споруд, окрім належних позивачу. Фактичні обставини, встановлені судом Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [PERSON] є власником будівель та споруд бази відпочинку « Карпати », розташованих з адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копією технічного паспорту та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. /т.1 л.с.24-38/. Так, з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 175107892 від 25.07.2019 року вбачається, що до складу об`єкта нерухомого майна - будівлі та споруди бази відпочинку « Карпати », загальною площею 2745,9 входять: будівлі та споруди бази відпочинку « Карпати » у складі: їдальня літ «А», склад літ. «Б», склад літ. «В», склад літ. «2К» ,побутова будівля літ. «Г»,адміністративна будівля літ. «Д», сторожка літ. «Є», склад літ. «Ж», будівля холодильнику літ. «З», вбиральня літ. «І», будинок відпочинку літ. «1Ш», будинок відпочинку літ. «1Щ», будинок відпочинку літ. «1Є», будинок відпочинку літ. «1Ю», будинок відпочинку літ. «1Я», будинок відпочинку літ. «2А», будинок відпочинку літ. «2Б», будинок відпочинку літ. «2В», будинок відпочинку літ. «2Г», будинок відпочинку літ. «2Д», будинок відпочинку літ. «2Є», будинок відпочинку літ. «2Ж», будинок відпочинку літ. «2З» /т.1 л.с.24-25/. Рішенням Затоківської селищної ради № 2992 від 05.06.2015 року, надано дозвіл гр. [PERSON] на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років, площею 0,1008 га, для обслуговування б/в « Карпати » за адресою: [ADDRESS] / /т.1 л.с.86/. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачу також належить на праві власності будівля магазину літ. «А», загальною площею 76,62 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 142152791287; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 191, виданий 19.11.2015 року, видавник Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 52976797. /т 1. л.с.114-115, л.с.123-127,128/. 29 вересня 2015 року на LХVІ-а сесії VІ скликання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області було винесено рішення за № 3569 «Про надання дозволу гр. [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років, площею 0,10 га, для обслуговування будівлі магазину із земель житлової та громадської забудови за адресою: [ADDRESS] . /л.с.151/. Тож, на підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування, позивачем було замовлено у сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП [PERSON] виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років [PERSON] , для обслуговування будівлі магазину, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого було сформовано земельну ділянку площею 0,100 га, з кадастровим номером 5110300000:02:019:0194, цільове призначення: В.03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5102740322016/ /т.1 л.с.129-133/. Позивач неодноразово на протязі 2017-2019 рр. звертався до Затоківської селищної ради із заявами про розгляд та затвердження виготовленого ним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років, площею 0,100 га, для обслуговування будівлі магазину, за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5110300000:02:019:0194/ /т.1 л.с.46,47,48/. Між тим, жодного рішення з розгляду даного питання органом місцевого самоврядування - Затоківською селищною радою прийнято так і не було. Більш того, позивач заявив, що порушення його прав виявилось ще з наступного. Так, 25.06.2019 року між Затоківською селищною радою від імені територіальної громади смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області та [PERSON] був укладений договір оренди, за умовами якого орендодавець /Затоківська селищна рада/ надала, а орендар / [PERSON] / прийняла у строкове платне користування, на підставі рішення ХLІ-ої сесії VІІ скликання Затоківської селищної ради від 13.06.2019 року за № 1141, в оренду терміном на 49 років земельну ділянку, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером 5110300000:02:019:0230, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.2,3,4 Договору, в оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 0,0800 га, в межах згідно з планом. На земельній ділянці, яка є предметом цього договору розташований магазин. Вищезазначена земельна ділянка передавалась в оренду для обслуговування магазину. /т.1 л.с.66-78/. Право оренди відповідача [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5110300000:02:019:0230, яка розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 176004834. /т.1 л.с.64-65/. Разом з тим, судом встановлено, що дійсно 07.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким відповідач [PERSON] купила та прийняла у власність магазин за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,0800 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0230, яка перебуває у Віданні Затоківської селищної ради. /т.1 л.с.39-41/. Реєстрація на вказаний об`єкт нерухомості була проведена державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кушнір І.В. згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46745477 від 07.05.2019 року. /т.1 л.с.42/. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, наполягаючи на порушенні своїх прав шляхом надання в оренду земельної ділянки відповідачу, позивач приєднав до матеріалів справи Висновок експерта ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» - Скибінської Т.М., складений 02.08.2019 року за № 086/2019, згідно якого виходячи з даних, вказаних в Технічному звіті по кадастровому зніманню земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виготовленому Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат №011075 від 23.05.2013р.), станом на 2019 р., експертом було встановлено, що земельна ділянка, площею 0,08 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0230, розташована по [ADDRESS] повністю накладається на земельну ділянку площею 0,08 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0194, розташовану по [ADDRESS] . Площа накладання становить - 0,08 га. Також, в результаті виносу меж в натурі земельної ділянки, кадастровий номер 5110300000:02:019:0230, розташованої по [ADDRESS] , та відповідно до даних, вказаних в наданому Технічному звіті по кадастровому зніманню земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виготовленому ФОП [PERSON] станом на 2019 р., та проведення візуального огляду, експертом було встановлено, що на момент проведення огляду - 26.06.2019 р., на земельній ділянці, розташованій по [ADDRESS] , площею 0,08 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0230, знаходиться наступна будівля, яка відображена в наданій копії Технічного паспорту на будівлю магазину літ. «А», розташованого по [ADDRESS] , інвентаризаційна справа №1/92 виготовленого СПД [PERSON] станом на 12.10.2015 р. (див. Додаток №5), а саме: будівля магазину літ «А» в складі приміщення: №1 торговий зал, площею 76,62 кв.м.. Окрім того, у примітках висновку експерта вказано, що в результаті проведення огляду та винесення меж в натурі земельної ділянки, кадастровий номер 5110300000:02:019:0230, на момент проведення огляду - 26.06.2019 року, на земельній ділянці кадастровий номер 5110300000:02:019:0230, розташованій по [ADDRESS] також виявлено наступні будівлі: частину складу літ. «2К», склад літ «2Н», та частину металевого вагончику літ «2М», які відображені в копії технічного паспорту на громадські будівлі з господарськими/допоміжними/ будівлями та спорудами, розташовані по [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 217, виконаного КП «Білгород-Дністровське БТІ» станом на 25.06.2019 року; інші будівлі на земельній ділянці, кадастровий номер 5110300000:02:019:0230, розташованій по [ADDRESS] , на момент проведення огляду, експертом виявлені не були. /т.1 л.с.135-148/. Як вбачається з матеріалів справи, згідно листа КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 1022 від 09.07.2019 року, повідомлено, що первинна технічна інвентаризація будівель та споруд бази відпочинку « Карпати » за адресою: [ADDRESS] комунальним підприємством «Білгород-Дністровське БТІ» була проведена на замовлення ВАТ «Прикарпатбуд» 22.06.2002 року. Під час проведення даної технічної інвентаризації на території господарського двору /друга лінія від Чорного моря/ були зафіксовані: будинок холодильнику № 50 , загальною площею 42,6 кв.м, та будівлі тимчасового характеру, а саме склади № 48,49, пожежні ємкості № 47. Поточна технічна інвентаризація даного об`єкту нерухомості КП «Білгород-Дністровське БТІ була проведена на замовлення ВАТ «Прикарпатбуд» 02.07.2010 року. Під час проведення даної технічної інвентаризації на території господарського двору /друга лінія від Чорного моря/ були зафіксовані: будинок холодильнику літ. «З» /колишні № 50/, загальною площею 42,6 кв.м, та будівлі тимчасового характеру, а саме склади літ. «2Н», «2К» /колишній № 48, 49/, пожежні ємкості №4 /колишній № 47/. Остання технічна інвентаризація будівель та споруд бази відпочинку « Карпати » КП «Білгород-Дністровське БТІ» була проведена на замовлення [PERSON] 25.06.2019 року. Під час проведення даної технічної інвентаризації на території господарського двору /друга лінія від Чорного моря/ були зафіксовані: будинок холодильнику літ. «З» /, загальною площею 42,6 кв.м, склад літ. «2К», загальною площею 82,4 кв.м., та будівлі тимчасового характеру, а саме склад літ. «2Н», металевий вагончик літ. «2М». Також повідомлено, що при проведені вказаних технічних інвентаризацій на території господарського двору /друга лінія від Чорного моря/ не було зафіксовано дачного будинку та магазину. /т.1 л.с.43/. Таким чином, позивач вважає технічний паспорт на магазин відповідача підробленим, договір купівлі-продажу таким, що підлягає визнанню недійним, а право власності - скасуванню. До того ж наполягає, що у Затоківської селищної ради не було правових та фактичних підстав для прийняття оскаржуваного рішення від 13.06.2019 року № 1141 про надання спірної земельної ділянки [PERSON] , оскільки у останньої відсутня будівля магазину, розпорядження ділянкою за умови наявності на ній об`єктів нерухомого майна, право власності на які належить сторонній особі - [PERSON] , є незаконним. Отже, доводи позивача зводяться на цілісності об`єкта нерухомого майна з земельною ділянкою. Нормативне обґрунтування Відповідно до положень ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Ст. 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Застосовуючи положення ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, зазначені висновки дають підстави вважати про цілісність об`єктів нерухомості розміщених на земельній ділянці із такою земельною ділянкою, що кореспондується із положеннями ст. 183 ЦК України за приписами якої неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. І хоч будинок із надвірними спорудами та земельна ділянка в загальному розумінні ст. 179 ЦК України є окремими об`єктами (речами), однак в частині повноцінної реалізації суб`єктами своїх прав власності на будинок (чи його частину) слід розглядати такий будинок у нерозривному взаємозв`язку із земельною ділянкою, на якій такий будинок розташований. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною 1 статті 6 та статті 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального судочинства. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з елементів здійснення принципу справедливого судочинства є принципи "рівності вихідних умов", дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді, а також принцип обґрунтованості судового рішення. Так у пункті 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява №63566/00 від 25 жовтня 2000 року, «Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Аналогічний висновок, висловлений Європейським судом з прав людини у п. 18 Рішення від 07 жовтня 2010 року (остаточне 21.02.2011р.) у справі «Богатова проти України» (заява №5232/04 від 27 січня 2004 року). Більш детальніше щодо застосування складової частини принципу справедливого судочинства обґрунтованості судового рішення Європейський суд з прав людини висловився у п. 58 Рішення від 10 лютого 2010 року (остаточне 10.05.2011р.) у справі «Серявін та інш. проти України» (заява №4904/04 від 23 грудня 2003 року), а саме «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). За змістом частини першої ст. 83 Земельного кодексу України Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю (далі - ЗК України). У комунальній власності перебувають: ?усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; ?земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Стаття 142 Конституції України, (а також частина друга ст. 327 ЦК України) визначають суб`єктом права комунальної власності відповідні територіальні громади, що здійснюють право власності або безпосередньо (за допомогою місцевого референдуму, загальних зборів громадян - ст.ст. 7,8 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"), або через органи місцевого самоврядування. Цими органами, відповідно ст.ст. 8-12, 80 та ін. ЗК України, є відповідні місцеві ради: сільські, селищні, міські - щодо земель територіальних громад, районні, обласні та Верховна Рада АРК- щодо земель спільної власності територіальних громад. Питання регулювання земельних відносин вирішується радами виключно на пленарних засіданнях (п. 34 ст. 26, п. 21 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). За змістом ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст.12 ЗК України, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розпорядження землями територіальної громади, у тому числі передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, є виключною компетенцією сільських, селищних та міських рад. Статтею 38 ЗК України закріплено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є ЗУ «Про оренду землі». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як роз`яснив ВСУ у своїй постанові у справі № 471/761/17-ц від 30.07.2020 року: Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: - пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; - наявність підстав для оспорювання правочину; - встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Верховний Суд вказав, що відсутність однієї із істотних умов у договорі оренди землі, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону "Про оренду землі"(у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише у разі встановлення факту порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів особи, яка звертається із позовом. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Досліджуючи виниклі між сторонами земельні правовідносини, за наданих сторонами доказів, слід визначитись із законністю оскаржуваного рішення Затоківської селищної ради. Так, судом встановлено, що згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5111677512019 від 12.09.2019 року та № НВ-5111677682019 від 12.09.2019 року, дійсно земельна ділянка з кадастровим номером 5110300000:02:019:0194 площею 0,100 га для обслуговування будівлі магазину за адресою: [ADDRESS] , була поділена із подальшою скасуванням державної реєстрації та формуванням двох самостійних земельних ділянок: площею 0,08 га, з кадастровим номером 5110300000:02:019:0230, розташована по [ADDRESS] , що була передана відповідачу [PERSON] в оренду для будівництва і обслуговування будівлі магазину, та площею 0,02 га, з кадастровим номером 5110300000:02:019:0231, розташована за адресою: [ADDRESS] , що була передана позивачу згідно договору оренди землі, серія та номер : б/н виданий 11.07.2019 року,строком на 49 років, з правом пролонгації. /т.2 л.с.97-102,104-109/. Суд вважає, що обґрунтованим доведенням в даному випадку є саме право розпорядження відповідною земельною ділянкою Затоківською селищною радою. Разом з тим, позивачем не надано суду жодного належного та об`єктивного доказу, яким чином оскаржуване рішення суперечить актам цивільного законодавства і порушує його цивільні права або інтереси, навіть якщо прийняти до уваги, що позивачем раніше почалось розроблення проекту землеустрою, що узгоджувалось з відповідним рішенням № 3569 від 29.09.2015 року, то в даному випадку правильно обраним способом захисту було б оскарження здійснення самого поділу, земельної ділянки, сформованої під час виготовлення [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення її в оренду строком на 49 років, а не рішення, яке було послідовним етапом розпорядження його власником земельної ділянки, сформованої шляхом поділу, проте такі вимоги позивачем не заявлялись. У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між тим, суд ставиться критично до доводів позивача про неможливість передання в оренду спірної земельної ділянки відповідачу [PERSON] , з підстав знаходження на них лише його об`єктів нерухомості, адже у самому листі КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 1022 від 09.07.2019 року, яке є що неєдиним доказом відсутності об`єктів нерухомості відповідача на такій земельній ділянці, йдеться про проведення інвентаризації будівель та споруд бази відпочинку « Карпати » за адресою: [ADDRESS] , в той час як будівля магазину відповідача має іншу адресу. Фіктивність передання магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] позивач обґрунтовував і примітками у Висновку № 086/2019 експерта Скибінської Т.М., складеного 02.08.2019 року . Між тим, суд не вважає вказаний Висновок належним доказом з підстав того, що, як саме у ньому зазначено, відповіді експерта ґрунтуються на підставі даних, вказаних в наданому технічному звіті по кадастровому зніманню земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виготовленому ФОП [PERSON] , станом на 2019 рік. Між тим, також вказано, що для вирішення питань земельно-технічної експертизи експертові необхідно надати правовстановлюючу і технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку. За таких обставин, експерт був позбавлений можливості об`єктивно вирішити поставлені на його розгляд питання, адже йому не було відомо про здійснення поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0194 площею 0,100 га, на дві самостійні земельні ділянки: площею 0,08 га, з кадастровим номером 5110300000:02:019:0230, розташована по [ADDRESS] , що була передана відповідачу [PERSON] в оренду для будівництва і обслуговування будівлі магазину, та площею 0,02 га, з кадастровим номером 5110300000:02:019:0231, розташована за адресою: [ADDRESS] , що була передана позивачу згідно договору оренди землі, серія та номер : б/н виданий 11.07.2019 року, строком на 49 років, з правом пролонгації. Принцип цілісності об`єкта нерухомого майна із земельною ділянкою був би діючим та мав би актуальну силу, за інших обставин, аніж в даному випадку, оскільки наразі залишиться питання самого поділу земельної ділянки, з кадастровим номером 5110300000:02:019:0194, на дві самостійні ділянки, з присвоєнням кадастрових номерів 5110300000:02:019:0230 та 5110300000:02:019:0231, та факту територіального місця знаходження будівлі магазину, належного на праві власності позивачу. Задля можливості огляду повної картини усіх обставин справи, у виниклих фактичних правовідносинах сторін, суд має брати до уваги не тільки доводи позивача, а й зосереджуватись на правдивості заперечень відповідача. Так, суд враховує приєднані до матеріалів відзиву представника [PERSON] документів підтверджуючих перебування у фактичних орендних правовідносинах не лише відповідачів між собою, а й позивача з Затоківською селищною радою, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №180669737 від 12.09.2019 року /т.2 л.с.95-96/. Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що без залежності від того, чи знаходиться чи не знаходиться на цій земельній ділянці об`єкт нерухомості, належний на праві власності [PERSON] - жодним чином визнання даного факту на права та обов`язки позивача не впливає. Відтак, судом не встановлено жодних порушень прав, свобод чи інтересів [PERSON] переданням в оренду [PERSON] земельної ділянки, площею 0,08 га в межах згідно з планом, за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5110300000:02:019:0230 терміном на 49 років, адже в ході судового розгляду справи знайшов свого підтвердження факт наявності орендних правовідносин позивача з Затоківською селищною радою, з укладанням відповідного договору оренди 11.07.2019 року про передачу [PERSON] земельної ділянки, площею 0,02 га, за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5110300000:02:019:0231 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, терміном на 49 років, що підтверджено відповідним витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наявного в матеріалах справи. Тож, необґрунтовано заявлено вимоги позивача про скасування рішення селищної ради та визнання недійним договору оренди. Вимоги позивача про скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права оренди, як і вимоги щодо визнання за [PERSON] права користування земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0230 є похідними вимогами, які можуть бути задоволені судом лише разі обґрунтованості основної частини позову, а саме незаконності рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним договору оренди, а відтак, у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю заявлення основної частини позову, також задоволенню не підлягають. За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та його правозастосування до фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання права користування та витребування земельної ділянки, у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed