Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до [PERSON] про поділ житлового будику та земельної ділянки, які перебувають у спільній частковій власності. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який за час свого життя склав заповіт на випадок його смерті, яким заповів житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Після смерті спадкодавця, вказані у заповіті особи прийняли в установленому законом порядку спадщину. Однак з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Так як між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та земельної ділянки, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. З ст. 367 ЦК України, відтак вона змушена звернутися до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Романишин Я.О. позовні вимоги підтримв, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Ваказав, що сторонам належить по 1/2 ідеальній частині житлового будинку [ADDRESS] . Однак між сторонами як співвласниками нерухомого майна та землі виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та його збереження і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. А тому просить припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння з господарськими спорудам та на земельну ділянку, і виділити в натурі житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку відповідно до запропонованих варіантів висновків експертиз. Відповідачка [PERSON] та її представник- адвокат Шемеляк А.Т., щодо позовних вимог заперечили, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях та зепереченнях щодо земельно- технічної експертизи , просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 червня 1995 року виданого державним нотаріусом другої Дрогобицької державної нотаріальної контори. З якого вбачається, що цегляний будинок, розташований на земельній ділянці площею 91,0 кв.м., який в цілому складається з чотирьох кімнат житловою площею 76,6 кв.м. і двох кухонь, а також до будинку відносяться господарські прибудови: огорожа та колодязь. В подальшому, позивачем по справі була проведена державна реєстрація права власності на 1/ 2 частку житлового будинку з надвірними спорудами за [ADDRESS] та внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить витяг від 29 березня 2017 року. Станом на момент укладання заповіту, діяли норми Земельного кодексу України, прийнятого 18 грудня 1990 року, а з 01 січня 2002 року набрав чинності новий Земельний Кодекс України, який діє і на сьогодні. Відповідно до п. З Прикінцевих положень Розділу XI нині діючого ЗК України, закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим кодексом, діють в частині, що не суперечить цьому Кодексу, відтак при вирішенні даного спору, необхідно керуватися нормами діючого Земельного законодавства тобто діючим ЗК України. У відповідності до ч. 1. ст. 30 Земельного Кодексу України (в редакції 1991 р.), ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції 2001 р.), ч. 2 ст. 377, ч. З ст. 415 ЦК України, з переходом до сторін права спільної часткової власності на 1/2 частки кожному у домоволодінні [ADDRESS] , до них перейшло право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередньому власнику будівлі (споруди), тобто площею 91,0 кв.м.. Право власності відповідача на 1/2 частку житлового будинку було зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно органами, уповноваженими на здійснення державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно довідки № 509 від 22.03.2017 року виданої КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» після проведеного відповідачем переобладнання будинку, яке здійснено без порушення несучих стін та втручання в зовнішню конструкцію, що не потребує дозвільної документації, його загальна площа становить - 195,4 кв.м., а жила площа 117,4 кв.м. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. В той час, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, як встановлено п «в» ч.І ст. 87 ЗК України, при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Таким чином, земельна ділянка з розташованими на ній житловим будинком та надвірними господарськими спорудами за [ADDRESS] , належать позивачу та відповідачу на праві спільної власності з визначення часток кожного із співвласника, яка складає 1/2 частину цього майна. До складу житлового будинку [ADDRESS] , входять надвірні споруди, які розміщені на земельній ділянці і становлять з ним одне ціле. Норми ст., ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, в ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч.І ст. 88 ЗК України, відповідно до якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. На відміну від вказаного вище положення акту цивільного законодавства, яке надає право співвласнику майна здійснювати його поділ у натурі, ст. 88 ЗК України, як спеціальною нормою, яка регулює земельні правовідносини, передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ і ( виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу ( виділу) і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Однак, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Таким чином, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та земельної ділянки, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. З ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як випливає з технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири. Верховний Суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосуванні судами законодавства, що рєгулює право власності громадян на жилий будинок " роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Крім того, в абз. 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями складають з будинком одне ціле. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки, виникають конфлікти, що унеможливлює спільне та мирне користування житловим будинком та земельною ділянкою, у позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу належного їм на праві спільної часткової власності майна. Суд бере до уваги висновок експерта судової будівельно- технічної експертизи № 350 від 26.06.2019 року, з якого вбачається можливий один варіант розподілу житлового будинку, господарських будівель та споруд будинковолодіння на [ADDRESS] , між його співвласниками, у відповідності до їх часток - по 1/2 наступний. По житловому будинку: Співвласнику 1/2 ід.ч. [PERSON] пропонується надати в користування наступні приміщення житлового будинку на [ADDRESS] По підвалу під літ. «пд»: підвал під літ. І площею 10,8 кв.м.; підвал під літ. II площею 14,1 кв.м. По житловому будинку під літ. «А-ІІ» (S = 66,1 кв.м.): (І пов.) коридор під літ. 1-1 площею 7,5 кв.м.; (І пов.) житлова кімната під літ. 1-2 площею 20,6 кв.м.; (І пов.) житлова кімната під літ. 1-3 площею 17,6 кв.м.; (І пов.) житлова кімната під літ. 1-4 площею 15,8 кв.м.; (І пов.) санвузол під літ. 1-7 площею 4,6 кв.м.; По сінах під літ."а" ( S-14.1 кв.м.) (1пов.)коридор під літ.1-5 площею 5.9 кв.м. (1пов.)кухня під літ.1-6 площею 8.2 кв.м. Загальна площа приміщень житлового будинку, що пропонуються у користування співвласнику 1/2 ід.ч. [PERSON] , становить 105,1 кв.м., а їх ринкова вартість складає 797796 грн., що більше від її ідеальної частки на 32 002 грн. Співвласнику [PERSON] пропонується надати в користування наступні приміщення житлового будинку на [ADDRESS] . По житловому будинку під літ." А-11"( S -66/8 кв.м.) (II пов.) коридор під літ. 1-8 площею 12,7 кв.м.; (II пов.) житлова кімната під літ. 1-9 площею 17,6 кв.м.; (II пов.) житлова кімната під літ. 1-10 площею 20,8 кв.м.; (II лов.) житлова кімната під літ. 1-11 площею 15,7 кв.м. По сінах під літ. «а» (Б = 23,5 кв.м.): (П лов.) житлова кімната під літ. 1-12 площею 9,3 кв.м.; (II лов.) кухня під літ. 1-13 площею 6,2 кв.м.; (II лов.) санвузол під літ. 1-14 площею 8,0 кв.м.; Загальна площа приміщень житлового будинку, що пропонуються у користуванняспіввласнику 1/2 [PERSON] , становить 90,3 кв.м., а їх ринкова вартість складає 733 792 грн, що менше від її ідеальної частки на 30 002 грн. По господарських будівлях та спорудах Замощення під літ. «І» вартістю 7 800 грн., огорожа №1 вартістю 15 203 грн., ворота №2 вартістю 3 518 грн. пропонуються у спільне користування співвласників Загальна вартість господарських споруд, що пропонуються у спільне користування обох свіввласників становить 26 521 грн. Співвласнику 1/2 ід.ч. [PERSON] пропонується надати в користування наступні господарські будівлі та споруди на [ADDRESS] . Сходи під літ. «аі» вартістю 6 326 грн. Колодязь під літ. «к» вартістю 13 369 грн. Загальна ринкова вартість господарських будівель та споруд на [ADDRESS] , які пропонуються у користування співвласника 1/2 ід.ч. [PERSON] становить 19 695 грн., що менше від її ідеальної частки на 58 634,5 грн. Співвласнику 1/2 ід.ч. [PERSON] пропонується надати в користування господарські будівлі та споруди на [ADDRESS] . Погріб під літ. «пг» вартістю 81 026 грн. Сарай під літ. «Б» вартістю 42 569 грн - Колодязь під літ. «кі» вартістю 13 369 грн. Загальна ринкова вартість господарських будівель та споруд на [ADDRESS] , які пропонуються у користування співвласника 1/2 ід.ч. [PERSON] , становить 136 964 грн., що більше від її ідеальної частки на 58 634,5 грн. При даному варіанті розподілу житлового будинку, господарських будівель та споруд на [ADDRESS] , грошова компенсація за відхилення від ідеальних частин належить співвласнику 1/2 ід.ч. [PERSON] в сумі 28 632,50 грн. При даному варіанті розподілу будинковолодіння на [ADDRESS] необхідність у проведенні ремонтно -будівельних робіт відсутня. Стосовно позовної вимоги провести реальний поділ земельної ділянки, суд зазначає, що такий виділ землі базується за тими « принципами та методичними підходами, які застосовуються до поділу житлового будинку, за виключенням того правила, що у випадку виділу в натрі частки земельної ділянки, співвласнику якому вона виділяється, надається право саме на ту частину землі на якій розташована відокремлена частина житлового будинку, що виділяється співвласнику. Про можливість об`єднання в одному позові вимог про поділ житлового будинку та виділ частки земельної ділянки в натурі, зазначив Верховний суд України, який п. 1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що одночасно розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. За результами проведення земельно- технічної експертизи за заявою [PERSON] висновку № 21/20-20я від 03 березня 2020 вбачається, що пропонується один можливий варіант розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] між співвласниками враховуючи розподіл житлового будинку та господарських будівель запропонований у висновку експерта №350 від 26.06.19, складеного судовим експертом ЛНДІСЕ Панасюк Ю.В. Розподіл враховує можливість влаштування двох ізольованих ділянок відповідно часток та порядку користування житловим будинком, заїздами, з врахуванням вимог будівельних норм та зручності в користуванні і є наступний: Співвласнику 1/2 ідеальної частки гр. [PERSON] ,- пропонується надати земельну ділянку, з такими розмірами по периметру в метрах (за годинниковою стрілкою): від проїзду 10,50; по контору 10,80; 26,10; 6,22 по межі поділу 22,45; по ж/будинку (стінах); по межі поділу 11,50 - площею Si = 324,0м2 Співвласнику 1/2 ідеальної частки гр. [PERSON] пропонується надати земельну ділянку, з такими розмірами по периметру в метрах (за годинниковою стрілкою)від проїзду 11,50; по межі поділу 11,50; по ж/будинку (стінах); по межі поділу 22,45; по контору 2,88; 40,95; 25,00 - площею S2= 324,0м2 В спільне користування обом співвласникам пропонується надати земельну ділянку під житловим будинком площею S3 = 103,0м2 . При даному варіанті поділу земельної ділянки співвласнику 1/2 ідеальної частки гр. [PERSON] для проходу та заїзду на запропоновану земельну ділянку необхідно влаштувати хвіртку та ворота. Виходячи з аналізу змісту норм ст. 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд вважає необґрунтованим покликання відповідача щодо відсутності спору, щодо наявності самочинного будівницвта , щодо розбіжностей у висновках експертиз, оскільки відповідачем та його представником, доказів які б свідчили про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог не представлено. Крім того, надаючи оцінку висновкам експертів в сукупності із доказами у справі, суд вважає, що такі висновки не суперечать доказам, що надані сторонами, також дослідження проведене експертом із врахуванням зазначених вище норм закону та підзаконних актів, що стверджено і самим експертом [PERSON] при допиті останнього в судовому засіданні. Суд вважає проведений поділ прийнятним і справедливим та таким, що максимально відповідатиме інтересам сторін. З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в зазначеному вище обсязі. А в реші в задоволенні заявлених вимог слід відмовити. Питання судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved