Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 8000,00 грн. матеріальної шкоди мотивуючи тим, що 15.11.2011 року відповідач умисно пошкодив належний йому ([PERSON].) автомобіль [NUMBER] (а.с.3-4). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлений позов і пояснили, що 15.11.2015 року, відповідач [PERSON], із-за неприязнених відносин з позивачем, умисне пошкодив лакофарбове покриття автомобіля якимось гострим предметом. Такий висновок сторона позивача обгрунтовує даними запису відеореєстратора та поясненнями свідків. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не визнали вимог позивача і категорично заперечують будь-яке пошкодження відповідачем автомобіля позивача 15.11.2015 року, про що дали відповідні пояснення, що дійсно [PERSON] проходив по тротуару до магазину "Ідеал" поряд із стоячим автомобілем, але жодних пошкоджень він не заподіяв. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши всі інші наявні докази по справі приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно залишити без задоволення, з таких підстав: Положення ст. 60 ЦПК України вказують на обов"язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень... Суд вважає, що за наслідками судового розгляду даної справи, сторона позивача не довела фактичних обставин про: місце, час, обсяг, оціночна вартість механічних ушкоджень (подряпин лакофарбового покриття), що маються на автомобілі "Renault Trafik" на цей час. Такий висновок суду грунтується на тому, що жоден із досліджених в судовому засіданні доказів не підтверджує, що саме 15 листопада 2014 року і саме відповідач [PERSON] здійснив всі механічні пошкодження (подряпини) на автомобілі, належного позивачу [PERSON]. Так, згідно Висновку Прилуцького МВ УМВС за результатами розгляду повідомлення від гр. [PERSON] та [PERSON] від 15.11.2014 року (зареєстрованих у ЄО Прилуцького МВ за №№7878,7879) - не встановлено винної особи у заподіянні механичних пошкоджень автомобілю "Renault Trafik", а лише вказуються пояснення сторін та свідків (а.с.12-13). Допитані в судовому засіданні свідки, що заявлені стороною позивача : [PERSON], [PERSON], [PERSON] - вказували про наявність неприязнених стосунків між сторонами у даній справі, але жоден із них не підтвердив, що саме відповідач [PERSON] здійснив пошкодження (подряпини) автомобіля позивача 15.11.2014 року. А свідок зі сторони відповідача [PERSON] - спростовує причетність її чоловіка (відповідача) у спричиненні будь-якої шкоди автомобілю сусіда [PERSON]. Судом досліджені наданий позивачем оптичний диск (відеозапис) з відеореєстратора, який знаходиться в автомобілі "Renault Trafik" (а.с.33), та роздруковані фрагментальні фотозйомками цього-ж відеозапису (а.с.23-24), згідно яких було зафіксовано 15.11.2014 року лише факт перебування (проходження) повз цей транспортний засіб як відповідача [PERSON] так і інших осіб. Цей доказ не містить даних про те, що саме відповідач здійснив пошкодження вищеназваного автомобіля. Судом досліджений наданий відповідачем оптичний диск (відтворений запис) із фотографіями пошкоджень на автомобілі "Renault Trafik" (а.с.41), з якого вбачається наявність великої кількості ушкоджень (багаточисельні подряпини лакофарбового покриття) як лівої так і правої сторони цього транспортного засобу, а також бамперу. При цьому, стороною позивача суду не надано докази про час, місце, обсяг та оціночну вартість механічних ушкоджень (подряпин лакофарбового покриття). Тобто, залишається невідомим для суду, заподіяння яких саме пошкоджень на автомобілі "Renault Trafik" позивач [PERSON] інкримінує у винність відповідачу [PERSON], яка-ж їх оціночна вартість (чому 8000грн., а не інша сума), та яке розмежування всього комплексу наявних подряпин, що містяться на цьому транспортному засобі, по давності та способу їх спричинення. За таких обставин, суд вважає недоведеною винність відповідача [PERSON] у заподіянні матеріальної шкоди позивачу [PERSON], із-за недоведеності такої, унаслідок чого в задоводленні позову слід відмовити, за недоведеністю. Відмовляючи у задоволенні позову, суд керується вищенаведеними фактичними обставинами даної справи, які засвідчують про відсутність жодного належного і допустимого доказу на підствердження позовних вимог [PERSON], що визначені у Главі 5 Розділ 1 ЦПК України. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати позивача [PERSON] залишити у межах ним понесених.

Outcome: dismissed