Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Вказуючи на те, що відповідач по справі [PERSON] згідно заяви № б/н приєднався до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10. 03. 2015 року з позивачем отримав кредитні кошти в сумі 19000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості, та зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним в порядку та строки згідно графіку повернення даного кредиту кожного місяця. Але відповідач по справі цей кредит не погашає, згідно чого станом на 19. 02. 2019 року з`явилася заборгованість в загальній сумі 131 980 грн. 10 коп. Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягти з відповідача вказану заборгованість по кредитному договору, а також понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 29 березня 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В подальшому, ухвалою від 03. 05. 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 25. 04. 2019 року від відповідача до Диканського районного суду надійшов відзив на позовну заяву в обгрунтування якого відповідач [PERSON] зазначив, що дійсно 10. 03. 2015 між ПАТ Кб "ПриватБанк" та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у відділенні ПАТ Кб "ПриватБанк". Зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, підписаної відповідачем, заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг. Позичальник підписуючи дану заяву ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами Банку, які було надано для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті Банку. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Але, долучені до матеріалів справи витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", а також витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачем не підписані. У самій заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме умовами був ознайомлений [PERSON] . Тому, відповідач вважає, що оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору, то вимоги банку в цій частині задоволенню не підлягають. Також, відповідач вказує, що не погоджується з розрахунком позивача та вважає, що він завищений та такий, що не відповідає умовам кредитного договору, а також, що більша частина заборгованості знаходиться поза межами позовної давності. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону про бухгалтерський облік). Відповідач вказує, що заборгованість по процентам Позивачем розраховано з урахуванням початкової процентної ставки в розмірі 34,80 % з 10 березня 2015 року по 31 березня 2015 року; 43,20 % з 01 квітня 2015 року по 29 травня 2015 року; 3,6 % з 01 червня 2015 року по 08 серпня 2017 року; та 3,5 % з 10 серпня 2017 року по 19 лютого 2019 року, тобто починаючи з квітня 2015 року базова процентна ставка позивачем змінювалася в односторонньому порядку. Боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли Банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Таким чином, вищезазначені норми визначають правові наслідки неповідомлення або неналежного повідомлення Банком позичальника про будь-яку зміну процентної ставки за кредитом, якими є недійсність такого правочину. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що Банк надсилав повідомлення позичальнику про зміну процентної ставки з дотриманням процедури направлення такого сповіщення. Відповідач у відзиві зазначив, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Не внесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а саме з 26 числа наступного місяця після не погашення чергового платежу. Проте з позовом до відповідача [PERSON] позивач звернувся лише в березні 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача - [PERSON] , крім іншого - 52 404 грн. 50 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; та 871 грн. 18 коп. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. При цьому, відповідач вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що в позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 19000,00 гривень. Зважаючи на вищевикладене, відповідач просив у відзиві звернути увагу на те, що позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" не неправомірно, штучно сприяв збільшенню розміру збитків. Відповідач вказує, що оскільки позивачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, відсутні підстави для задоволення позову останнього про стягнення заборгованості за кредитним договором. І тому, відповідач просив застосувати до позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" загальний та спеціальний строк позовної давності в три та один рік відповідно, та у задоволенні позову позивача до нього відмовити в повному обсязі. 23. 05. 2019 року від позивача АТ КБ "Приват Банк" на адресу суду було надіслано відповідь на відзив в обгрунтування якого позивач вказав, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 10.03.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 19 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується пунктами 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з "Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", де вказано поточну процентну ставку, розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору, всі операції за картковим рахунком. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Згідно з заяви відповідач [PERSON] зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Таким чином, твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Крім цього, позивач вказує, що згідно Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік. Тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. Отже, сторони погодили, що проценти нараховуються до дня коли зобов`язання за договором не буде виконано належним чином. Відповідач був вільний як у виборі фінансових установ для отримання кредиту так і у виборі форми кредитування. Відповідач укладаючи договір підтвердив згоду зі всіма умовами договору та вважав їх справедливими по відношенню до себе. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,9 в місяць або 34,8 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказом банку (додається). Необхідно зазначити, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та Відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами. 01. 04. 2015 року відбулася зміна процентної ставки відносно використаних кредитних коштів з 01. 04. 2015 року, а тому нарахування процентів на частину кредиту здійснюється за ставкою 3,6% в місяць (43,2 % на рік). 10. 08. 2017 року відповідачу було перевипущено кредитну карту на престижну картку "Універсальна Gold". Після перевипуску картки діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,5% в місяць (42 % на рік). Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2021 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 21. 03. 2019 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності, як загальний так і спеціальний, позивачем дотримано при зверненні до суду. Чинним законодавством встановлено право, а не обов`язок звертатися до суду із позовом щодо дострокового стягнення заборгованості із боржника, у випадку порушення останнім зобов`язань за кредитним договором. Відповідач не надав доказів про те, що саме поведінка банку унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань, що призвело до збільшення обсягу загальної заборгованості за кредитним договором. Звернення банком за захистом свого порушеного права не одразу після виявлення порушення такого права, не може свідчити про прострочення кредитора або ж порушення зобов`язання з вини кредитора, оскільки відповідачем не надано доказів, що така поведінка кредитора унеможливлює виконання боржником своїх зобов`язань. Відповідачем не надано доказів, що кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником. Чинне законодавство не містить заборон щодо застосування такого виду правових наслідків у разі порушення зобов`язання як неустойка. Отже, пеня за неналежне виконання зобов`язань за договором в частині погашення сум кредиту та відсотків кредиту підлягає стягненню з відповідача. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з вищенаведеним позивач вважає, що позовні вимоги АТ КБ "Приват Банк" підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, будь-яких доказів виконання не надано, такий договір не може вважатись розірваним, а зобов`язання - припиненим. Таким чином, вимоги відповідача розірвати договір являються необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позивач просив у відповіді на відзив відмовити відповідачу у задоволені клопотання про призначення судової економічної експертизи та задовольнити позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ухвали Диканського районного суду від 03. 05. 2019 року за клопотанням відповідача по справі було призначено судову економічну експертизу. Але, у зв`язку із відмовою сплати за виконання цієї експертизи 06. 08. 2019 року матеріали цивільної справи було повернено до суду для подальшого розгляду справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з заяви № б/н 10. 03. 2015 року відповідно до якої відповідач приєднався до умов та правил надання продукту кредитних карт позивач дійсно надав відповідачу по справі [PERSON] кредитні кошти у розмірі 19000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карточку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 , 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого Банком. Пунктом 2.1.1.5.4 Умов та Правил надання банківських послуг при незгоді зі змінами Правил та/або тарифів банку клієнт має право звернутися в банк для розірвання даного договору і погасити виниклу заборгованість перед банком, в тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку інформувати письмово Банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання ( у разі, якщо вирішення питання передбачає розгляд письмової заяви). Пунктом 2.1.1.12.1 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що під борговими зобов`язаннями за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Згідно з п. 2.1.1.12.6 Договору на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Договору у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно з п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що станом на 19. 02. 2019 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 131980 грн. 10 коп., яка складається з наступного: 38 865 грн. 11 коп. - тіло кредиту, 39839 грн. 31 кон. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 52 404 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею, 871 грн. 18 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі викладено, суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] не виконував передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права АТ КБ "Приватбанк", а отже позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 38 865 грн. 11 коп. - тіла кредиту; 39 839 грн. 31 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягають задоволенню. Проте, із заявленим розміром пені, що позивач просить стягнути з відповідача, суд не може погодитись, оскільки даний розмір пені перевищує прострочену заборгованість з оплати кредиту, тим самим перевищує розмір збитків, і є неспівмірним із розміром боргу за тілом кредиту. Крім цього, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 березня 2015 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Цих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №14-131цс19 від 03. 07. 2019 року. Отже, суд вважає вірним у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача сум пені відмовити. При цьому відповідач просив застосувати строк позовної давності у правовідносинах з позивачем. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Отже, цивільне судочинство сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, основне зобов`язання не припиняється. Якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором. Також, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути пропорційно до задоволених вимог позивача з відповідача по справі судові витрати понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду, які необхідно стягувати в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved