Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Костопільського районного суду від 07 жовтня 2011 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що вказаним рішенням їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], однак дане рішення було винесено без врахування істотних умов для справи, а саме на дань розгляду справи суду та іншим учасникам не було відомо, що договір № 360/09 від 20 жовтня 2009 року посвідчений 20 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1524 про внесення змін до Іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 610/08, посвідченого 29 травня 2008 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за зареєстрованого в реєстрі за № 1168 та договір №361/09 від 20 жовтня 2009 року посвідчений 20 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1563 про внесення змін до Іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 611/08, посвідченого 29 травня 2008 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за зареєстрованого в реєстрі за № 1169 визнано недійсними. Оскільки причиною відмови у задоволенні її позову був той факт, що спірна квартира знаходиться в іпотеці відповідно до вище вказаних договорів, а на даний час ці договори рішенням Костопільського районного суду від 05 березня 2014 року, про яке вона дізналась 17 червня 2014 року, визнанні недійсними, то вона вважає, що рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2011 року прийнято без урахування істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі під час розгляду справи. На підставі наведеного просить суд задовольнити її заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасувати вище вказане рішення, та постановити нове яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві та просила суд задовольнити вказану заяву, скасувати рішення Костопільського районного суду від 07 жовтня 2011 року, та задовольнити пред'явлений нею позов до приватної фірми «Біна», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне» про захист прав шляхом припинення права на нерухоме майно, визнання права власності. Представник "Відділення ПАТ "Проінвестбанк в м.Рівне" Миронюк Є.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви [PERSON] та зазначив, що не вважає, що зазначені в заяві обставини є нововиявленим, адже вони виникли після винесення рішення, окрім того між [PERSON] і ПП Фірма «Біна» було укладено лише попередній договір за яким сторони зобов'язувались лише укласти основний договір. Представник ПП «Біна» в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. На підставі ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що заява відповідача [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення суду підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Згідно п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв»язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст. 361 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно п.4 вказаної Постанови, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК України). Позивач, як нововиявлені обставини зазначає той факт, що на момент розгляду справи і при постановленні рішення судом, не була відома та обставина, що правочини на підставі яких було накладено заборону відчуження спірної квартири укладені із порушенням вимог Закону України "Про іпотеку", а тому в подальшому рішенням суду були визнанні недійсними. Суд вважає ці доводи відповідача обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається, з рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2011 року у задоволенні позову [PERSON] до приватної фірми «Біна», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне» про захист прав шляхом припинення права на нерухоме майно, визнання права власності було відмовлено. Вказане рішення суду від 07 жовтня 2011 року обґрунтовувалось тим, що спірна квартира [ADDRESS] загальною площею 50,3 кв.м., що становить 1,3001/10000 знаходиться в іпотеці ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Відділення Промінвестбанку в м.Рівне» та накладено заборону на її відчуження, на підставі іпотечних договорів № 610/08 та № 611/08, згідно яких предметом іпотеки виступив незавершений будівництвом 70 квартирний житловий будинок по [ADDRESS] до яких 20 жовтня 2009 року внесено зміни на підставі договорів № 360/09 та № 361/09, згідно яких предметом іпотеки стали індивідуально визначені квартири в кількості 35 одиниць (№№ 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8, 11, 14, 17, 19, 21, 23, 25, 26, 28, 30, 32, 34, 41, 43, 3, 6, 9, 12, 16, 18, 22, 29, 31, 38, 39, 20, 50) в незавершеному будівництвом 70 квартирному житловому будинку по [ADDRESS] Однак рішенням Котопільського районного суду від 05 березня 2014 року за наслідком розгляду позову прокурора Костопільського району Рівненської області в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі обласного відділення в м. Рівне, приватного підприємства «Фірма Біна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання правочинів не дійними визнано недійсними договір про внесення змін № 360/09 від 20.10.2009 р. до Іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 610/08 від 29 травня 2008 року, укладений між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" і приватним підприємством "Фірма Біна" та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 20.10.2009 року і зареєстрований в реєстрі за № 1524 та визнано недійсним договір про внесення змін № 361/09 від 20.10.2009 року до Іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 611/08 від 29 травня 2008 року, укладений між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" і приватним підприємством "Фірма Біна" та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 20.10.2009 року і зареєстрований в реєстрі за № 1563. Вказане рішення набрало чинності. Таким чином судом встановлено, що ухвалюючи рішення від 07 жовтня 2011 року, якими було відмовлено у позовних вимогах [PERSON] до приватної фірми «Біна», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне» про захист прав шляхом припинення права на нерухоме майно, визнання права власності, суд обґрунтовував своє рішення тим, що позовні вимоги позивача про визнання право власності на квартиру [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки спірна квартира знаходиться в іпотеці ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Відділення Промінвестбанк в м.Рівне» та накладено заборону на її відчуження. Однак на теперішній час правочини на підставі яких було накладено заборону відчуження спірної квартири визнанні судом такими що укладенні зі порушенням нормативних актів України і вз'язку з чим є недійсними, тому ці обставини встановлені судом на час розгляду заяви [PERSON] та мають важливе значення для розгляду справи за позовом [PERSON] до приватної фірми «Біна», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне» про захист прав шляхом припинення права на нерухоме майно, визнання права власності. Отже судом було встановлено, що між переліченими рішеннями існує матеріально-правовий зв'язок, бо факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи, а обставини які в ньому встановлені є нововиявленими та істотними, тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, а рішення від 07 жовтня 2011 року підлягає з цих підстав скасуванню. Вирішуючи по суті позовні вимоги [PERSON] до приватної фірми «Біна», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне» про захист прав шляхом припинення права на нерухоме майно, визнання права власності, суд виходить з наступного. Встановлено, що приватне підприємство фірма «Біна» на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2006 року № 4001, набув право власності на об'єкт незавершеного будівництва - 70-ти квартирного житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №25316803 від 15 жовтня 2009 року, наданому КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та приватною фірмою «Біна» 07 березня 2008 року був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS](а.с.18). На виконання вказаного договору [PERSON] було передано ПП Фірма «Біна» основну частину коштів по оплаті вартості вказаної квартири 20000 доларів США, решта суми мала бути сплачена в день укладення договорі, що підтверджується довідкою виданою ПП Фірма «Біна» (а.с.12). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст. 16 ЦК України). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. Таким чином, суд прийшов до висновку ПП Фірма «Біна» укладаючи з [PERSON] попередній договір та отримавши від неї кошти за вартість квартири, основний договір купівлі-продажу у визначений термін, не уклала. Однак, як встановлено судом [PERSON] свої зобов'язання виконала у повному обсязі і внесла повністю кошти по оплаті вартості квартири, що ствердила ПП Фірма «Біна» у виданій нею довідці за вх. №2 від 14 грудня 2010 року (а.с.12). Таким чином ПП Фірма «Біна» не заперечує про повне виконання [PERSON] умов попереднього договору та повністю визнає її право володіння спірною квартирою, що згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, є способом захисту цивільних прав та інтересів. Враховуючи, вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved