Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

20.03.2019 заявник [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області, з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності, виданого 06.08.2008 Краснолиманською міською радою на імя Кліменка Миколи Васильовича, посилаючись на те, що при написанні його прізвища українською мовою в цьому правовстановлюючому документі була зроблена помилка. Встановлення цього факту йому потрібно для вирішення своїх цивільних прав.( а.с.4 ). У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, просить розглянути цивільну справу за його відсутності, вимоги задовольнити, про що до суду надав відповідну заяву (а.с. 22). Заінтересована особа - Лиманська міська рада Донецької області, представник якої у судове засідання не прибув, просить розглянути цивільну справу у відсутності представника, про що надав до суду відповідну заяву (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані до суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] є власником гаражу, який розташований за адресою: м. Лиман, Донецької області, вул. Пушкіна, № 44, на підставі свідоцтва про право власності без номеру від 06.08.2008, виданого Краснолиманською міською радою, зареєстрованого в КП "БТІ" м. Словянська 06.08.2008 за реєстровим № 24255482 (а.с. 9-10). 25.06.2008 заявнику [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради № 238 був переданий у приватну власність гараж, колишній ГБК "Пріма", корисною площею 23,7 кв.м, 1996 року побудови, який розташований за адресою: м. Лиман, Донецької області, вул. Пушкіна, № 44 (а.с. 11). Правовстановлюючий документ на гараж - свідоцтво про право власності без номеру від 06.08.2008, видане Краснолиманською міською радою, на ім*я "Кліменка Миколи Васильовича" (а.с. 10), тобто прізвище заявника у свідоцтві про право власності зазначено не вірно. У зв*язку з помилкою в написанні в правовстановлюючому документі на гараж прізвища заявника [PERSON], на теперішній час він позбавлений можливості розпоряджатися та користуватися в повній мірі своїм майном на власний розсуд. Те, що правильне прізвище заявника "Клименко", підтверджується паспортом громадянина України, виданого Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 27.01.1998; пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України 03.04.2013 (а.с. 5-7, 8). Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, бо необхідний для розпорядження та користування своїм майном на власний розсуд. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, якщо від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з правовими позиціями, викладеними в п.1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Дослідивши письмові докази, надані до матеріалів цивільної справи, надав їм належну оцінку, суд приходить до висновку що заява [PERSON] законна, обгрунтована і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved