Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

05.02.2016 р. до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] обласної державної адміністрації, управління ВД ФССНВ у Вінницькій області, відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України, [PERSON] спеціалізованого колективного підприємства №26, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, за участі Прокуратури Вінницької області, про визнання державного садизму, дискримінації, геноциду щодо позивача, стягнення вартості санаторної путівки, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що по вині [PERSON] СКП-26 він отримав тяжку виробничу травму, внаслідок якої є інвалідом першої групи безстроково. Він потребує щорічного санаторного лікування в санаторії «Борисфен» в м. Очаків. В 2015 р. він письмово звернувся до відповідачів щоб отримати санаторну путівку на 45 діб у санаторії "Борисфен" м. Очаків за 2015 рік. Коштів самостійно придбати санаторне лікування в санаторії "Борисфен" м. Очаків він не має, а відповідачі не вручили та не проплатили санаторну путівку №01023, оформлену на його ім'я без права передачі. В зв"язку з цим відповідачі повинні згідно законодавства компенсувати йому вартість санаторного лікування в розмірі 20250,00 грн. Крім того, внаслідок незабезпечення його санаторним лікуванням відповідачі спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює у 16536,00 грн., яка полягає у тому, що відповідачі в 2015 р. порушили його нормальний спосіб життя. Дії відповідачів є державним садизмом, дискримінацією та геноцидом щодо нього. Просить стягнути з відповідачів вартість санаторної путівки за 2015 р. тривалістю 45 діб у санаторії «Борисфен» м. Очаків в сумі 20250,00 грн., визнати державний садизм, дискримінацію, геноцид щодо нього, заборонити вчиняти такі дії, стягнути з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 16536,00 грн. (а.с. 1-2) В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, позовна заява містить прохання про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 1-2) Представники відповідачів [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON], управління ВД ФССНВ у Вінницькій області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України [PERSON] позов не визнали, вважають його необгрунтованим, безпідставним, просять у його задоволенні відмовити. Надали письмові заперечення. (а.с. 64-65, 79) Представник відповідача відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці готове забезпечити позивача усім необхідним згідно чинного законодавства, але не може це здійснити через небажання сторони позивача отримати соціальне забезпечення. Інвалідні візки, інші речі, грошові виплати позивач не отримує, двері його помешкання ніхто не відчиняє, поштову кореспонденцію він не отримує. Відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці готове передати путівку на санаторне лікування позивача на 45 діб у санаторії "Борисфен" м. Очаків за 2015 рік з вирішенням питання транспортування [PERSON] до санаторію згідно чинного законодавства, але сторона позивача не бажає її отримати. Якби позивач придбав таку путівку за власні кошти, відповідач компенсував би йому його затрати згідно чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову. Надав письмові заперечення. (а.с. 78) Прокурор прокуратури Вінницької області - [PERSON] з приводу вирішення спору покладається на думку суду. Представник відповідача [PERSON] спеціалізованого колективного підприємства №26 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 62) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с. 34) Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2015 р. у цивільній справі №127/14840/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] обласної державної адміністрації, управління ВД ФССНВ у Вінницькій області, відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці, [PERSON] спеціалізованого колективного підприємства №26, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, прокурора Вінницької області, про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов"язання вчинити дії, яке набрало законної сили 05.10.2015 р. згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області, встановлено наступні обставини. (а.с. 46-48, 49-50) Позивач [PERSON] є інвалідом першої групи безстроково, втрата працездатності - 100%. Згідно акту №463 від 02.07.2001 р. особова справа [PERSON] була передана страховику. Згідно протоколу №3 від 22.06.2001 р. відділенням ВД ФССНВ у м. Вінниці була прийнята особова справа [PERSON] правомірно. Правові відносини соціального забезпечення існують між позивачем та відділенням ВД ФССНВ України у м. Вінниці, а не з іншими відповідачами. Позивач ігнорує дії відділення ВД ФССНВ у м. Вінниці, не бажає отримувати належні йому страхові виплати, інвалідні візки, протипролежневі засоби, білизну, тощо. [PERSON] не йде на контакт з працівниками фонду, не відчиняє дверей квартири для вручення йому речей. Посилання позивача на держаний садизм, геноцид, дискримінацію його як інваліда праці безпідставні, оскільки позивач не бажає отримувати соціальні виплати та соціальні послуги від встановленого законодавством органу відділенням ВД ФССНВ України у м. Вінниці, а вимагає надання соціального забезпечення іншими органами, надання соціального забезпечення якими не передбачено законодавством. (а.с. 46-48, 49-50) Судом встановлено у даній справі, що 28.12.2015 р., 29.12.2015 р. та 30.12.2015 р. позивач звертався до Голови [PERSON] обласної державної адміністрації з заявами про забезпечення його санаторним лікуванням в 2015 р. за 2015 р. (а.с. 59, 60, 61) На а.с. 76 - копія путівки до санаторію Борисфен м. Очаків на 45 діб № 01023 на ім"я позивача, вартість якої 20250,00 грн. Зазначену путівку представник відповідача - відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці [PERSON]М.і суд (в цьому ж складі суду) намагались вручити представнику позивача в судовому засіданні 25.12.2015 р. при розгляді цивільної справи №127/25523/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] обласної державної адміністрації, управління ВД ФССНВ у Вінницькій області, відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України, [PERSON] спеціалізованого колективного підприємства №26, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, за участі Прокуратури Вінницької області, про зобовязання забезпечити санаторним лікуванням на 45 діб, відшкодування моральної шкоди, канцелярських та поштових витрат. Представник позивача відмовився її отримати. Згідно п. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам I групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду. Позивачем не зазначено у позовній заяві про те, що він самостійно придбав путівку для санаторно-курортного лікування, відповідно не надано такого доказу. Отже, підстав для виплати позивачу компенсації вартості путівки для санаторно-курортного лікування немає. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Вимоги позивача до [PERSON] обласної державної адміністрації, управління ВД ФССНВ у Вінницькій області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України, [PERSON] спеціалізованого колективного підприємства №26 безпідставні, оскільки з ними в правовідносинах соціального забезпечення позивач не перебуває. Посилання позивача на держаний садизм, геноцид, дискримінацію його як інваліда праці безпідставні, позивач сам не бажає отримувати соціальні виплати та соціальні послуги від встановленого законодавством органу відділення ВД ФССНВ України у м. Вінниці, а вимагає надання зазначеного забезпечення іншими органами, що не передбачено законодавством. Суду не доведено спричинення позивачу моральної шкоди відповідачами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про необгрунтованість позовних вимог позивача і про необхідність в їх задоволенні відмовити.

Outcome: dismissed