Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] НПП звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, мотивуючи його тим, що 18 березня 2016 року,прес-служба ГО " Київського еколого-культурного центру" опублікувала в мережі Інтернет на своєму офіційному сайті : http://ecoethics.ru/birkovich-naglo-rubit-v-mezhdunarodnom-obekte-vsemirnogo-naslediya-yunesko-a-ivanenko-naglo-ego-kryishuet/ статтю з недостовірною інформацією, яка завдала шкоди діловій репутації. Зокрема, в своїй статті КЕКЦ опублікувала наступне : " Сегодня мы публикуем потрясающие фото проведення сплошных санитарных рубок в буферной зоне международного обьекта Всемирного наследия ЮНЕСКО « Буковые пралесы Карпат и стародавние леса [PERSON]». На фотографиях видны обезображенные участки древних букових лесов Карпат, ради охраны которых создавался Ужанский нацпарк. Сплошная рубка проведена в 2014г.-2015г. В квартале 12,выдел 10 Костринского отделения Ужанского национального парка. За это экологическое злодеяние грамотоносца директора парка Бирковича Киевский эколого-культурный центр требует снять с занимаемой должности. И что делает директор Департамента заповедного дела Минприроды Украины Иваненко? 17 марта 2016 г., для разбора жалобы КЕКЦ, Иваненко собирает министерских чиновников, вызывает [PERSON] и устраивает прекрасно срежессированный спектакль. [PERSON] на нем трясет своими грамотами, его подпевалы поют [PERSON] осанну и хурал под управлением Иваненко принимает решение работу [PERSON] на посту директора признать «удовлетворительной». Комментарий директора Киевского эколого-культурного центра, Заслуженного природоохранника Украины [PERSON]. Все, что происходит в Ужанском национальном парке-настоящий театр абсурда. Театр который стал возможным благодаря полному параличу государственных органов власти, которых сейчас царит в Украине, благодаря 100% корупции и беспринципности министерских чиновников. Именно в такое мутное время на посту директора Департамента заповедного дела оказался химик по образованию, никогда не работавший в природно-заповедных обьектах Иваненко. Отсутствие знаний и опыта он с лихвой восполнил уникальной гибкостью позвоночника, лисьей хитростью и абсолютной беспринципностью. Его бывший начальник Канцурак, вместо места лишения свободы ловко ушедший на повышение в Кабмин, поставил на свое место Иваненко. В свою очередь Иваненко родил [PERSON] и подобных лесорубов грамотоносцев. Однако сколько ниточке не виться, конец ей всегда будет. Придет новый министр и я поведу людей на беспрерывный штурм Минприроды с требованием снятия Иваненко и [PERSON]. Гангрену не лечат таблетками, ее лечат обрезанием». Позивач зазначив в позові, що вказану інформацію КЕКЦ отримав із звернення [PERSON] Однак, вказана інформація є недостовірною, оскільки рубки, вказані в статті проведені з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивач просить визнати поширену Громадською організацією " Київський еколого-культурний центр" та [PERSON] інформацію в статті від 18 березня 2016 року, опублікованій в мережі Інтернеті на caftTi:http://ecoethics.ru/birkovich-naglo-mbit-v-mezhdimarodnom-obekte-vsemimogo-naslediva-vunesko-a-ivanenko-naglo-ego-kryishuet/ - недостовірною, зобовязати спростувати таку у тому ж засобі масової інформації. 21 вересня 2016 року [PERSON] національний природний парк подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. В заяві позивач вказує, що 08 квітня 2016 року, прес-служба БО " [PERSON] фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" (надалі -КЕКЦ) опублікувала в мережі Інтернет на своєму офіційному сайті:http://ecoethics.ru/naydenyi-novyie-rubki-v-mezhdimarodnom-obekte-yunesko-v-zhanskom-natsparke/ статтю під назвою : Найдены новые рубки в международном объекте ЮНЕСКО в Ужанском нацпарке», з недостовірною інформацією, яка завдала шкоди діловій репутації позивачу. Зокрема, в своїй статті КЕКЦ опублікував наступне: " Мы уже писали,что Ужанском нацпарке, по вине его директора, грамотоносца и лесоруба [PERSON] происходят рубки в буферной зоне международного объекта ЮНЕСКО - «Буковые пралесы Карпат и стародавние леса [PERSON]» в частности в выделе 10 квартала 12 Костринского отделения парка :http://сoethics.ru/birkovich-naglo-rubit-v-mezhdunarodnom-obekte-vsemirnogo-naslediva-yunesko-a-vanenko-naglo-ego-kryishuet/ И вот новые факты-лесорубы залезли с топорами в буферную зону объекта ЮНЕСКО в другом месте это уже Жорнавское отделение парка, квартал 7, выделы 3,6,15,17,19 в чем можно убедиться, взглянув на карту и на фото». При цьому вказану інформацію КЕКЦ отримав із звернення [PERSON] Вказана інформація є недостовірною, оскільки вказані в статті ділянки на яких проведені рубки не відносяться до буферної зони ЮНЕСКО. Крім того, факт проведення рубки в Жорнавському ПНДВ в кварталі 7 виділах 3,6,15,17,19 не в буферній зоні ЮНЕСКО підтвердила урядова комісія, яка проводила перевірку даного питання. В даній статті КЕКЦ вказано, що раніше вони писали, про рубки в буферній зоні об'єкту всесвітньої спадщини ЮНЕСКО " Букові праліси Карпат та давні букові ліси Німеччини" зокрема в кварталі 12 виділі 10 Костринського ПНДВ і в цій статті надана посилання на оскаржувану [PERSON] НПП статтю, яка є предметом даного спору. Оскільки поширена відповідачами інформація про те, що [PERSON] національний природний парк безпідставно проводить рубки не відповідає дійсності, рубки вказані в статті проведені з дотриманням вимог чинного законодавства та дані ділянки не входять до буферної зони ЮНЕСКО, тому її слід також визнати недостовірною, та такою яка підлягає спростуванню у тому ж засобі масової інформації. Позивач просить визнати поширену [PERSON] організацією " [PERSON] фонд Дніпровського району м. Києва " Київський еколого-культурний центр" та [PERSON] інформацію в статті від 18 березня 2016 року, опублікованій в мережі Інтернеті на сайті :http://ecoethics.ru/birkovich-naglo-rubit-v-mezhdimarodnom-obekte-vsemimogo-naslediva-yunesko-a-ivanenko-naglo-ego-krvishuet/-недостовірною, зобов'язавши спростувати таку у тому ж засобі масової інформації. Визнати поширену [PERSON] організацією " [PERSON] фонд Дніпровського району м. Києва " Київський еколого-культурний центр" та [PERSON] інформацію в статті від 08 квітня 2016 року, опублікованій в мережі Інтернеті на сайті :http://ecoethics.ru/naydenyi-novyie-rubki-v-mezhdimarodnom-obekte-yunesko-v-uzhanskom-natsparke/ під назвою "Найдены новые рубки в международном объекте ЮНЕСКО в Ужанском нацпарке»- недостовірною, зобов'язавши спростувати таку у тому ж засобі масової інформації. Також позивач подав до суду клопотання про заміну відповідача, а саме замінити первісного відповідача ГО " Київський еколого-культурний центр" належним відповідачем- Благодійною організацією " [PERSON] фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр". Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак від директора [PERSON] національного природного парку [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, позов підтримують повністю, просить його задовольнити. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнає. Подала заперечення на позов, в якому зазначила, що поданий позов позивачем є безпідставним,надуманим, це лише слова позивача, які не підтверджені жодним доказом. [PERSON] вважає, що позов поданий до неї є безпідставним про визнання оспорюваної інформації -недостовірною та її спростування, тим більше в частині вимог " у тому ж засобі масової інформації" бо вона не має до цього засобу масової інформації чи сайту відповідача [PERSON] фонду КЕКЦ жодного відношення/доступу та не поширювала КЕКЦ вказаної у позові інформації. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] фонду Дніпровського району м. Києва " Київський еколого-культурний центр" [PERSON] подав 15 липня 2016 року заперечення на позов, мотивуючи його тим, що вони позов не визнають та заперечують щодо його задоволення на підставі наступного: відповідач [PERSON] фонд Дніпровського району м. Києва " Київський еколого-культурний центр" є юридичною особою, зацікавленою громадськістю у сфері охорони довкілля, який має право на інформацію(що включає, зокрема, збір/одержання, зберігання та поширення вказаних у позові відомостей). Позивач є юридичною особою публічного права, а його діяльність стосується важливих національних та міжнародних державних/суспільних/громадських інтересів у сфері охорони навколишнього середовища (довкілля), зокрема, у збереження букових пралісів Карпат (визнаних світовою спадщиною ЮНЕСКО), тобто позивач та його директор мають значно ширші межі для обговорення, оцінки та критики громадськістю, ніж юридичні особи приватного права, що діють в інших сферах. Оскаржувана у позові інформація є екологічною, суспільно необхідною,публічною та відкритою, а її збір/одержання, зберігання та поширення не заборонене законом та є необхідним у демократичному суспільстві. Позивач безпідставно вимагає визнання недостовірною та скасування всієї інформації, розміщеної за вказаною у позові інтернет-адресою,хоч у позові заперечує достовірність лише частини із цієї інформації про незаконність рубок в [PERSON] нацпарку. Оскаржувана у позові інформація, крім інформації про рубки, період та територію проведення рубок, є оціночними судженнями. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже , вимоги позивача про визнання вказаної у позові інформації-недостовірною та її спростування не підлягає задоволенню, оскільки фактичні дані, вказані в першій частині статті ( про рубки) визнаються самим позивачем, а подальші думки та погляди, критика та оцінка цих дій в вказаній другій частині статті є оціночними судженнями. Представник відповідача [PERSON] просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позову. 16 березня 2018 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву про відмову щодо прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог та відзив на позов. 21 липня 2016 року ухвалою Великоберезнянського районного суду за клопотанням представника відповідача [PERSON] про участь відповідачів [PERSON] фонду Дніпровського району м. Києва " Київський еколого-культурний центр" в судовому засіданні в режимі відеоконференції, судове засідання проводиться в режимі відеоконференцїї. 18 жовтня 2016 року представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про закриття справи через підвідомчість її суду господарської юрисдикції. Заяву мотивувала тим, що позивачем у даній справі виступає юридична особа ([PERSON] НПП). Який пред'являє свої позовні вимоги про захист ділової репутації, до іншої юридичної особи (Київського еколого-культурного центру), які за позицією позивача виникли внаслідок поширення Київським! еколого-культурним центром недостовірної інформації про лісогосподарські заходи позивача (санітарні рубки) і начебто призвело до порушення ділової репутації позивача, а отже, цю інформацію слід визнати недостовірною та спростувати. Справи зі спорів про спростування недостовірної інформації,сторонами в яких є юридичні особи, належать до підвідомчості господарських судів. 18 жовтня 2016 року ухвалою Великоберезнянського районного суду клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства задоволено, провадження у справі закрито. На дану ухвалу суду 24 жовтня 2016 року позивачем [PERSON] національним природним парком подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Закарпатської області. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 квітня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] національного природного парку задоволено, ухвалу Великоберезнянського районного суду від 18 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Заслухавши учасників судового розгляду,дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] фонд Дніпровського району м. Києва " Київський еколого-культурний центр" згідно статуту, затвердженого 07.11.2016 року (нова редакція) ( а.с.51-61 Т.2) та свідоцтва про реєстрацію благодійної організації від 19.04.2006 року є добровільним об'єднанням фізичних та юридичних осіб. Фонд заснували з метою здійснення благодійної діяльності, спрямованої на підтримку охорони навколишнього середовища, екології, культури, мистецтва,освіти, науки, спорту, видавничої діяльності, захист інтересів соціально незахищених верств населення, включаючи інвалідів, пенсіонерів, ветеранів, учасників ліквідації Чорнобильської аварії, членів їх сімей, спільної реалізації ними своїх прав, задоволення та забезпечення захисту їх соціальних, економічних, інших спільних інтересів і суспільної реабілітації. Фонд є юридичною особою. Відповідно до ч.1 ст. 94 Цивільного кодексу України, юридична особа має право на інформацію, що згідно з ч.1 ст.5 Закону України " Про інформацію"передбачає можливість вільного одержання, використання,поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України " Про інформацію", право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб- на свій вибір. Згідно з ч.3 ст.5 Закону України " Про природно-заповідний фонд України" національні природні парки загальнодержавного значення є юридичними особами. Відповідно до абз.1,2 ч.2 ст.81 ЦК України, юридичні особи залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно ч.1 ст. 53 Закону України " Про природно-заповідний фонд України" рішення про створення національних природних парків приймаються Президентом України. Позивач ,[PERSON] національний природний парк, створений Указом Президента України "'Про створення [PERSON] національного природного парку" від 27.09.1999 року № 1230/99. Отже є юридичною особою. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердження, чи оціночним судженням. У законодавстві при цьому робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню (ст. 47-1 Закону України " Про інформацію". Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання,які не містять фактичних даних, зокрема,критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Негативна інформація, поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного. В судовому засідання установлено, що відповідач [PERSON] фонд Дніпровського району м. Києва " Київський еколого-культурний центр" у відзиві на позов зазначив, що інформація, яка вказана у позові стаття, що розпочинається наступними словами:Сегодня мы публикуем потрясающие фото проведения сплошных санитарных рубок в буферной зоне международного объекта Всемирного наследия ЮНЕСКО « Буковые пралесы Карпат и стародавние леса [PERSON]». На фотографиях видны обезображенные участки древних буковых лесов Карпат, ради охраны которых создавался Ужанский нацпарк. Сплошная рубка проведена в 2014г.-2015г. В квартале 12, выдел 10 Костринского отделения Ужанского национального парка. За это экологическое злодеяние грамотоносца директора парка Бирковича Киевский эколого-культурный центр требует снять с занимаемой должности. И что делает директор Департамента заповедного дела Минприроды Украины Иваненко? 17 марта 2016 г., для разбора жалобы КЭКЦ, Иваненко собирает министерских чиновников, вызывает [PERSON] и устраивает прекрасно срежессированный спектакль. [PERSON] на нем трясет своими грамотами, его подпевалы поют [PERSON] осанну и хурал под управлением Иваненко принимает решение работу [PERSON] на посту директора признать «удовлетворительной». Комментарий директора Киевского эколого-культурного центра, Заслуженного природоохранника Украины [PERSON]. Все, что происходит в Ужанском национальном парке-настоящий театр абсурда. Театр который стал возможным благодаря полному параличу государственных органов власти, который сейчас царит в Украине, благодаря 100% корупции и беспринципности министерских чиновников. Именно в такое мутное время на посту директора Департамента заповедного дела оказался химик по образованию, никогда не работавший в природно-заповедных обьектах Иваненко. Отсутствие знаний и опыта он с лихвой восполнил уникальной гибкостью позвоночника, лисьей хитростью и абсолютной беспринципностью. Его бывший начальник Канцурак, вместо места лишения свободы ловко ушедший на повышение в Кабмин, поставил на свое место Иваненко. В свою очередь Иваненко родил [PERSON] и подобных лесорубов грамотоносцев. Однако сколько ниточке не виться, конец ей всегда будет. Придет новый министр и я поведу людей на беспрерывный штурм Минприроды с требованием снятия Иваненко и [PERSON]. Гангрену не лечат таблетками, ее лечат обрезанием» є оціночними судженнями.(а.с.25 Т.2). Згідно абз.3 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділову репутацію фізичної і юридичної особи" від 27.02.2009 р. №1 відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (475/97-ВР). Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації,| принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи ( стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України " Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Декларацією про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації схваленої 12 лютого' 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендацією, що міститься у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя,у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті ( у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3,4,6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Суд вважає, що поширена інформація відповідачем щодо позивача є оціночним судженням .В судовому засіданні позивачем не доведено факту того, що поширена про нього інформація є відомостями, які містять фактичні дані, інформація поширена відповідачем з явним злим умислом, а не з метою сформувати свою думку про позивача. У викладеній відповідачем інформації відсутні факти, які б доводили, що висловлювання щодо публічної особи, якою є позивач, мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити його честь, гідність чи ділової репутації. В судовому засіданні також встановлено, що з роздруківки інтернет сторінки відповідача [PERSON] фонду " Київський еколого-культурний центр" містяться статті з заголовками " Лесоруб [PERSON] выгнал мать троих малолетных детей и... получил грамоту Закарпатского облсовета, (а.с.6-8 Т.1); «Вопиющее прохиндейство при организации санитарных рубок в национальных парках» (а.с.9-13 Т.1); « Найдены новые рубки в междунарбдном обьекте ЮНЕСКО в Ужанском нацпарке» (а.с.123 Т.1). Згідно ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі " Лінгенс проти Австрії" суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 15,21 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповнота або перекручені). На підставі наданих сторонами доказів,суд вважає що вимога позивача про визнання інформації недостовірною та зобов'язання спростувати таку у тому ж засобі масової інформації не підлягає визнанню, оскільки така інформація стосується позивача, як юридичної особою, а директор [PERSON] національного природного парку є публічною особою. А тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed