Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 26 жовтня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2433. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склалися, тому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2013 року шлюб між ними був розірваний. Після розлучення син залишився проживати з матір'ю. Позивач також зазначає, що [PERSON] з часу розірвання шлюбу і до сьогодні не виконує жодні обов'язки щодо сина, не цікавиться вихованням, матеріальним забезпеченням, розвитком дитини, не відвідує батьківські збори та не провідує сина, та не спілкується з ним. З огляду на вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також покласти на нього судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Додатково зазначив, що в нього є інша сім?я та дитина. В судове засідання представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Підтримує висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Судом встановлено, що 26 жовтня 2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.01.2004 року, судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що позивач за період з 16.10.2012 року по теперішній час до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] не зверталась (а.с. 12). З копії особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], разом із своїм сином [PERSON] (а.с. 8). Факт реєстрації позивача за вищевказаною адресою також підтверджується відміткою зробленою в паспорті громадянина України (а.с. 5). Крім того, відповідно до довідки ТОВ "ЖЕО" № 986 від 09.08.2016 року, [PERSON] дійсно проживає без реєстрації у [ADDRESS], з 25.07.2014 року по теперішній час (а.с. 9). З акту обстеження житлових умов заявника № 2812, складеного інженером ВБСС ТОВ "ЖЕО" [PERSON], [PERSON], інженером [PERSON], вбачається, що [PERSON] проживає за вищевказаною адресою разом із своїми батьками, квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 43,5 кв.м. Будинок належить Вінницькій міській раді (а.с. 10). З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] навчається в міській дитячо-юнацькій спортивній школі № 6 на відділенні шахів та має звання КМС, являється чемпіоном області, призером України. На змаганнях всіх рівнів його завжди супроводжує мати. Батько не приймає участі у його вихованні, не з'являється на жодному тренуванні та змаганнях (а.с. 11). Відповідно до актів ТОВ "ЖЕО" № 2813, 2814, 877, судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [INFO], та не провідує свого сина [PERSON] (а.с. 13, 14, 15). З аналізу вищевказаних документів та пояснень сторін, суд прийшов до висновку, що сином [PERSON] опікується лише його мати, а відповідач [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини тому, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання сина та його виховання. Згідно висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 24.11.2016 року позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO], є доцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, не піклується про нього, матеріально не утримує, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO] Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved