Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

ТОВ Підприємство "Відродження" звернулося в суд з позовом до [PERSON]\~ про\~ поновлення договору оренди земельної ділянки, вказавши, що 18.11.2010 року між [PERSON] та ТОВ Підприємство "Відродження" було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 2, 78 гектара, для вирощування сільськогосподарських культур. Строк дії договору оренди землі належної [PERSON] - пять років. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що ТОВ Підприємство «Відродження» після закінчення дії договору 18 листопада 2015 року продовжує використовувати земельні ділянку [PERSON] понад один місяць, [PERSON] жодного листа-повідомлення про заперечення щодо поновлення такого договору до ТОВ Підприємство «Відродження» не направляв, в свою чергу ТОВ Підприємство «Відродження» зверталося до [PERSON] з листом про поновлення Договору (докази додані до позовної заяви), ТОВ Підприємство «Відродження» належним чином виконувало договірні зобов'язання, так як заборгованість по орендній платі перед [PERSON] відсутня, окрім того [PERSON] як намір поновити договір отримав в ТОВ Підприємство «Відродження» орендну плату на майбутній період, в рахунок продовження (поновлення) договору оренди землі. На підставі вищевикладеного позивач прохає: 1) визнати поновленим на той же строк, і на тих самих умовах, договір оренди земельної ділянки від 18 листопада 2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» та [PERSON], відносно земельної ділянки площею 2,78 га ріллі, для товарного сільськогосподарського товариства, на території Петракіївської сільської ради Хорольського району, який був зареєстрований у Хорольському районному відділі Полтавської РФ центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05 березня 2012 року за № 532480004001980; 2) стягнути з\~відповідача на користь позивача судовий збір. У судовому засіданні представник позивача ТОВ Підприємство "Відродження" [PERSON] позов підтримав повністю з наведених у ньому підстав. У судовому засіданні представник позивача ТОВ Підприємство "Відродження" [PERSON]позов підтримав повністю з наведених у ньому підстав. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] прохав відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Суд, врахувавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, з»ясувавши позицію третьої особи, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3\~ \~ст. 11 ЦПК України\~ \~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1\~ \~ст. 11 ЦПК України\~ \~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~ \~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~ \~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що 18.11.2010року між відповідачем [PERSON] та ТОВ Підприємство "Відродження" було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.4-6), загальною площею 2, 78гектара, кадастровий номер 5324884400:00:026:0017, яка належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ №176612(а.с.7) для вирощування сільськогосподарських культур строком на 5 років. Отже термін дії даного договору закінчується 18.11.2015року, що не заперечувалося сторонами по справі. Договір зареєстровано у Хорольському районному відділі Полтавської РФ Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2012 року №532480004001980.(а.с.6) Того ж дня 18.11.2010 року між сторонами складено Акт приймання - передачі обєкта оренди, вказаної земельної ділянки загальною площею 2, 78 гектара.(а.с.3) 14.09.2015 року позивач звернувся до відповідача листом-повідомленням №116/1 віуд 14.09.2015 року (а.с.11) про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, додавши до нього проект додаткової угоди, та доказів даного факту представником позивача в судовому засіданні не надано, але вже 16.10.2015 року позивач отримав від відповідача заяву про небажання останнього підписувати договір оренди на новий термін.(а.с.32) В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] вказав, що після закінчення дії спірного договору 04.12.2015 року звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до ТОВ Підприємство "Відродження" про визнання спірного договору припиненим, але жождних відповідних та належних доказів даного факту в судовому засіданні не надав. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». [PERSON] України «Про оренду землі»\~є спеціальним законом переважно перед іншими законодавчими актами, що регулюють земельні правовідносини в Україні, то саме цей [PERSON] підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин, що склались між сторонами. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, обєктом оренди є земельна ділянка. За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою статті 791 ЗК України земельна ділянка набуває ознак обєкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр. Разом із тим положення статті 791 ЗК України, статті 3 Закону України «Про оренду землі» щодо визначення обєкта оренди поширюється на відносини щодо оренди земельної частки (паю) з уврахуванням певних особливостей. Так, Указом Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», розділом IX "Перехідні положення" Закону України «Про оренду землі» закріплено право громадян власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, законодавством передбачено право оренди земельних часток (паїв) єдиним масивом (полем) згідно зі схемою поділу земель, без установлення меж кожної окремої ділянки та закріплення їх межовими знаками. Як установлено в судовому засіданні, саме із цих підстав укладено договір оренди землі від 18.11.2010року між сторонами. Пунктом 2.5 цього договору передбачалося, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, згідно з частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Виходячи з положень статті 11 ЦК України, статті 2 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких права і обовязки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, та частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» слід дійти висновку про те, що направлення відповідачем до закінчення строку дії договору оренди, укладеного з ПАТ "Відродження", заяви про небажання останнього підписувати договір оренди на новий термін не є підтвердженням йоговідмови від продовження договору з попереднім орендарем у розумінні положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» і як наслідок не створює будь-яких прав та обовязків для сторін. У місячний термін з моменту вручення відповідачеві листа-повідомлення, підписаної додаткової угоди про поновлення договору оренди відповідач йому не надіслав, вимог про повернення орендованої земельної ділянки, повідомлень про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду іншому орендареві, скарг або повідомлень про порушення чи неналежне виконання орендарем умов договору оренди землі, тощо від відповідача позивачеві не надходило. В судовому засіданні встановлено, що позивач є сумлінним орендарем, який належним чином виконував умови договору оренди землі, та сумлінно нараховував орендну плату відповідачу, що не заперечувалося відповідачем та його представником. Після закінчення строку дії спірного договору,тобто після 18.11.2015року позивач продовжив та продовжує на даний час користуватися земельною ділянкою, що доводиться довідкою ТОВ Підприємство "Відродження" №184 від 24.12.2015 року (а.с.16) та не заперечувалося відповідачем та в судовому засіданні. При цьому, листа-повідомлення орендодавця «про заперечення у поновленні договору оренди землі» позивач протягом 1 (одного) місяця після закінчення строку договору не отримував. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідності до імперативної норми, яку містить ч. 6\~ст. 33 Закону України «Про оренду землі», спірний договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. На підставі наведеного,

Outcome: approved