Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача, щомісяця, до досягнення дитиною трьох років, та просила стягнути кошти на її утримання, що були витрачені у період вагітності у сумі 25742,81 гривень. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, прозовні вимоги просила задоволити. Відповідач у справі [PERSON] до суду не з`явився, його представник адвокат Ольховський М.М. надав до суду відзив на позов [PERSON] , де позовні вимоги визнав у частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. В іншій частині позовних вимог просив відмовити, оскільки позовна вимога позивача у частині стягнення суми 25742,81 гривні нею не обгрунтована. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] .(а.с.6). Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.(а.с.9). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно дост. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно дост. 11 ЗУ "Про охорону дитинства"батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка немає змоги працювати і утримувати себе. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 06 серпня 2019 року та до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на її користь коштів витрачених за період вагітності у сумі 25742,81 гривні до задоволення не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження у доказах про їх необхідність. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial