Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.10.2010 року в сумі 40613,62 грн., посилаючись при цьому на те, що отримавши кредит в сумі 500,00 грн. відповідач належним чином покладені обовязки, згідно кредитного договору щодо своєчасної сплати суми заборгованості не виконує і в добровільному порядку відмовляється сплачувати виниклу заборгованість, в звязку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-226 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~ \~ Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. \~ Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н від 19.10.2010 року, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджених наказом No СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір, ще підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно до п 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника що до прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, Згідно п. 2.1.1.12.6 " Правил користування платіжною карткою", Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов6язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. На підставі п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів., а також інших у мов обслуговування рахунків, із завчасним попередженням клієнта не менш ніж за 7 днів до введення таких змін, зокрема у виписці по картрахунку. У разі якщо протягом 7 днів Банк не отримав від клієнта незгоди щодо таких зміни , вважається, що Клієнт приймає нові умови. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг. - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту га Овердрафту), оплата Винагороди Банку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.. Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. 19.11.2013 року відповідач почала використовувати отримані на кредитну карт кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. 28.04.2015 року осатаній раз був здійснений платіж в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 40613,62 грн., яка складається з наступного: 3045,42 грн. - заборгованість за кредитом; 31963,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3194,77 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1910,17 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Крім того суд звертає увагу, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що умовами договору передбачено одночасне стягнення декількох видів неустойки - штрафів та пені за порушення кредитних зобовязань, суми штрафів до стягнення з відповідача не підлягають. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15 . Таким чином у стягненні з відповідача штрафів у розмірі : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1910,17 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити, а отже загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 38203,45 грн. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, згідно ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial