Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою в інтересах малолітнього [PERSON] до Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про повернення на її виховання малолітню дитину, посилаючись на слідуючі обставини. 24.02.2015 року рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області за №515/187/15-ц у позивачки було відібрано дитину - [PERSON], [INFO] без позбавлення її батьківських права та стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 05.02.2015 року на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу, де буде утримуватись дитина. Малолітній син позивачки [PERSON] з 31 січня 2015 року перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації, де вона його декілька разів навіщала, крім того, неодноразово спілкувалась у телефонному режимі, цікавилась його життям та здоров'ям, що підтверджується відповідною довідкою закладу. З часу відібрання дитини у позивачки, вона змінила своє відношення до материнства та покращила умови життя, а саме: не вживає алкогольні напої, провела разом з цивільним чоловіком [PERSON] поточний ремонт будинку, обладнала сину [PERSON] окрему кімнату, яку облаштувала меблями та необхідними предметами побуту для повноцінного проживання і розвитку дитини. За цей час влаштувалась на роботу в ТОВ «Агро-дар». За місцем мешкання характеризується посередньо, тому просить суд повернути їй сина [PERSON], [INFO]. При цьому зазначає , що її цивільний чоловік [PERSON] подав заяву до органів ДРАЦСу про визнання батьківства щодо її сина [PERSON]., на підставі чого вони отримали повторне свідоцтво про народження сина, у якому останнього записано за прізвищем [PERSON], [INFO], батьком записаний [PERSON], а вона - [PERSON] - матір'ю. Враховуючи, що обставини, які послужили підставою для відібрання у позивачки її сина усунуті, вона в змозі та бажає в подальшому виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, родинний зв'язок між ними не втрачений, Татарбунарська райдержадміністрація, яка виступає як орган опіки та піклування, вважає за доцільне повернути в сім"ю позивачки малолітнього сина [PERSON], про що надано відповідний висновок. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач - представник Служби у справах дітей Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважаючи за доцільне повернути дитину в сім'ю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - представник Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації до суду не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував (а.с.21). Прокурор в судовому засідання проти задоволення позовних вимог не заперечував, та, констатуючи факт усунення обставин, які послужили підставою для відібрання дитини у позивачки, просив суд, з урахуванням інтересів дитини, задовольнимти вимоги позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення та доводи сторін, думку прокурора, пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із копії повторно свідоцтва про народження [NUMBER] від 22.10.2015 року (а.с.4) видно що батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копією актового запису про народження дитини №94 від 23.05.2012 року (а.с.31), згідно якого прізвище дитини змінено з "[PERSON]" на "[PERSON]"; в графі батько закреслено прізвище "[PERSON]" і вписано "[PERSON]", ім'я та по батькові залишені без змін: [PERSON] та внесено запис про народження батька -[INFO], зазначено місце проживання батька - [ADDRESS] Відповідно до характеристики за №959 від 29.10.2015 року, виданої Татарбунарською міською радою Одеської області (а.с.5), позивачка на теперішній час зарекомендувала себе з задовільної сторони, протоколи про адміністративні правопорушення стосовно [PERSON] до міської ради не надходили та на адміністративній комісії не розглядалися, сусіди претензій до неї не мають. Із копії висновку Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області №01-30/2619 від 22.10.2015 року (а.с.6), уточненого 10.11.2015 року (а.с.33) лише щодо прізвища дитини, вбачається, що [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей з проханням дати висновок про можливість повернення їй сина [PERSON] на виховання та спільне проживання. Дослідивши умови життя позивачки та всі обставини, виходячи з інтересів дитини, Служба у справах дітей вважає за доцільне повернення в сім'ю малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки мати змінила своє відношення до батьківських обов'язків та покращила умови життя, а саме: не вживає алкогольні напої, провела разом з цивільним чоловіком [PERSON] поточний ремонт будинку, обладнала сину [PERSON] окрему кімнату, яку облаштувала меблями та необхідними предметами побуту для повноцінного проживання і розвитку дитини, працевлаштувалась на роботу в ТОВ «Агро-дар». . З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання /а.с.7/ видно, що позивачка разом з цивільним чоловіком [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS], житлово-побутові умови проживання задовільні, в будинку проведено поточний ремонт, санітарно-гігієнічні умови проживання добрі, є запаси продуктів, дров та вугілля, для дитини відведена окрема кімната, облаштована усім необхідним для повноцінного розвитку. Із довідки за №02-03/444 від 10.09.2015 року виданої Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації (а.с.8) видно, що за період перебування дитини у вказаному закладі, з 31.01.2015 року і по теперішній час, мати дитини [PERSON] разом з [PERSON] телефонували кожеденно, відвідували дитину 10.05.2015 р, 30.07.2015 р, 06.08.2015 року, 10.09.2015 року, цікавилися життям та станом здоров'я дитини, привозили йому гостинці. Як вбачається із довідки, виданої Татарбунарською міською радою від 29.10.2015 року (а.с.11) [PERSON], [INFO] зареєстрована в с. Сергіїївка Саратського району Одеської області але фактично проживає в [ADDRESS] разом зі своїм цивільним чоловіком - [PERSON], 1991 року народження. Із довідки, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Дар» (а.с.12) видно, що [PERSON] працює у ТОВ «Агро-дар» оператором лінії розливу з 26.05.2015 року і по теперішній час. Копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року (а.с.14-15) підтверджується, що у [PERSON] було відібрано дитину [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та стягнуто з неї аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сина [PERSON] та передано дитину органу опіки та піклування Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області з наступним поміщенням її до державної установи. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року у позивачки відібрали дитину без позбавлення її батьківських прав, але з стягненням з неї аліментів на утримання дитини (а.с.14-15). Підставою для прийняття вказаного рішення було невиконання позивачкою обов'язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, у будинку не було належних умов для проживання та повноцінного розвитку дитини, позивачка ніде не працювала. Однак, як вбачається з висновку Служби у справах дітей №01-30/2916 від 22.10.2015 року (а.с.6), уточненого 10.11.2015 року (а.с.33) лише щодо прізвища дитини, умови проживання [PERSON] після відібрання у неї дитини покращилися, будинок відповідає санітарним вимогам та обладнаний всім необхідним для проживання дитини, на теперішній час позивачка по справі не вживає алкоголю, скарг від сусідів на сім"ю [PERSON] не надходило, позивачка влаштувалася на роботу, має постійний заробіток. Як слідує з пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON], що є цивільним чоловіком позивачки та визнав себе батьком малолітньої дитини - [PERSON], він підтримує вимоги своєї дружини та вважає, що вони разом зможуть повноцінно виховувати та утримувати сина, піклуватись про нього та створювати йому всі необхідні умови для розвитку, оскільки приклали для цього чималі зусилля, зробили ремонт у будинку, приймають міри щодо влаштування сина у дитячий садок. Статтею 5 СК України встановлено, що держава охороняє батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до вимог ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч.3 ст.170 Сімейного Кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що з тих пір, як дитина [PERSON], [INFO] був відібраний у позивачки і влаштований під опіку у державний дитячий заклад, вона змінила свою поведінку, усвідомила, що це сталося з її вини, а тому знайшла належну роботу, провела поточний ремонт будинку, облаштувавши окрему кімнату для сина та докладає всіх зусиль для повернення дитини в сім'ю. Позивачка не стала байдужою до долі своєї дитини, яка знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації, постійно відвідувала сина, надавала йому посильну матеріальну допомогу, цікавилася в телефонному режимі про стан його здоров'я, розвиток, а тому вважає, що на сьогоднішній день вона зможе належно утримувати і виховувати дитину самостійно, у зв'язку з чим представники відповідача та третіх осіб по справі на стороні відповідача, вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на вимоги Сімейного Кодексу України, Конвенції ООН "Про права дитини" та Закону України "Про охорону дитинства". За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що на теперішній час причини, які перешкоджали належному вихованню позивачкою її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], відпали, вона не втратила родинних зв'язків з ним, а тому вимоги позивачки щодо повернення їй дитини є обґрунтованими, відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також підлягають задоволенню вимоги щодо припинення стягнення аліментів з останньої, як похідна від основної вимоги. Крім того, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині щодо повернення дитини матері, відповідно до п.5 ч.1 ст.367 ЦПК України.

Outcome: approved