Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

25 жовтня 2016 року представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору і свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, звернувся до суду із вищезазначеним позовом в інтересах позивача [PERSON], в якому посилається на те, що 05.12.2012 року Московський районний суд м. Харкова по цивільній справі прийняв заочне рішення , яким звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], шляхом її продажу ПАТ комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою покупцем з отриманням [PERSON] з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ " ПриватБанк" повноважень, необхідних для здійснення продажу. 05.02.2015 року на підставі зазначеного рішення суду ПАТ КБ " ПриватБанк" від імені [PERSON] продав предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] відповідачу [PERSON]. Договір купівлі-продажу квартири посвідчено за реєстровим № 314 відповідачем приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] фактично розпорядилась квартирою 44 будинку 48 по вул. Тимурівців в м. Харкові шляхом її продажу відповідачу [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу приватний нотаріус ХМНО [PERSON] розяснив продавцю і покупцю зміст ст.ст. 60-67 Сімейного кодексу України , а також зміст ст.ст. 182,383,655-668 ЦК України. [PERSON], від імені якої діяв ПАТ КБ «ПриватБанк», на момент укладення договору купівлі-продажу, перебувала з 02.08.2003 року у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] Квартира [ADDRESS] куплена 05.02.2008 року в період шлюбу і є сумісною власністю подружжя [PERSON] згідно ст. 369 ЦК України розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, тобто за згодою позивача [PERSON] Письмовою, нотаріально посвідченої згоди на продаж квартири [PERSON] не надавав [PERSON] Порядок користування квартирою подружжям, і частки у праві спільної сумісної власності подружжям не визначені. Позивач вважає, що зміст договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] суперечить діючому законодавству. Просить суд визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу [PERSON] по посвідченню договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 05.02.2015 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтримав обґрунтування, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов в повному обсязі. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], в період шлюбу купили квартиру [ADDRESS]. З його згоди квартира на підставі договору купівлі-продажу була зареєстрована на праві власності на імя [PERSON] Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] при посвідченні договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 05.02.2015р., укладеного на підставі рішення суду від 05 грудня 2012 р., яке він не оспорював, між продавцем ПАТ КБ «ПриватБанк», який діяв від імені [PERSON] і покупцем [PERSON], порушив діюче законодавство, порушив його права, як співвласника квартири, а тому просив визнати дії нотаріуса неправомірними. Договір купівлі-продажу квартири укладений без його письмової згоди, і в період, коли на зазначену квартиру ухвалою суду накладено арешт. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, їх обґрунтування, пояснення позивача і просив задовольнити позовні вимоги. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк2 [PERSON], який діє на підставі довіреності від 27 грудня 2016р., сповіщений належним чином про час судового розгляду, в судове засідання не явився, 02.02.2017 р. подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив , що під час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу приватний нотаріус виконував рішення суду, яке набрало законної сили. Просив суд розглянути справу без його участі. Суд розглянув справу без участі представника відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON], згідно його заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, підтримала пояснення позивача [PERSON], і просила позов задовольнити. Пояснила, що в день укладення договору купівлі-продажу 05.02.2015 р. була присутня у нотаріуса і підписала угоду, укладену з ПАТ КБ «ПриватБанк» про зменшення боргу за кредитним договором, і не заперечувала проти укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні позову відмовити. Подав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що процедура продажу нерухомого майна, що є предметом оскарження у позові, відбулась на підставі і на виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року, справа № 2-3882/2011, пр. № 2/2027/495/2012, на що є відповідне посилання у договорі купівлі-продажу, посвідченому ним 05.02.2015 р. за реєстровим № 314. У цьому рішенні суду не було вказівки на необхідність отримання згоди подружжя на продаж квартири. Крім того, рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» наділений повноваженнями, необхідними для здійснення продажу квартири від імені [PERSON] Рішення суду набуло законної сили і підстав для його невиконання не було. Відповідно по ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу, належить власникові товару. Оскільки продаж відбувався за рішенням суду у примусовому порядку, то права продажу у власників товару - особи, зазначеної у правовстановлюючому документі та його подружжя ( у разі перебування такого майна у спільній сумісній власності подружжя) не було. Тобто згода подружжя на посвідчення такого договору не потрібна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав письмові заперечення. Пояснив, що посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] 05.02.2015 р. відбулось без порушення діючого законодавства і у відсутність у реєстрі заборони на відчуження квартири. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору надання юридичних послуг від 23.12.2016 р. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні заперечувала проти позову і обґрунтування його, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки вважала позов безпідставним і необґрунтованим. Пояснила, що при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] 05.02.2015 р. , посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]. права [PERSON] порушені не були. Позивачу достовірно було відомо про існування заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2012 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], яке набрало законної сили, і яке він не оскаржував. Заборони на відчуження квартири не існувало. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідачів та їх представників, перевіривши матеріали справи, відмовляє в задоволенні позову. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 11.02.2008 р. (а.с.11, 13 об.) Реєстрація права власності на зазначену квартиру на імя [PERSON] відбулась зі згоди позивача [PERSON], проти цього він не заперечував в судовому засіданні, і який перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.08.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.14). Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року, яке набрало законної сили і не оскаржено позивачем, по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.02.2008 р. в сумі 476363,35 грн. звернути стягнення на квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» повноважень, необхідних для здійснення продажу. (а.с.41-42) Згідно договору купівлі-продажу квартири укладеного 05.02.2015 р. між [PERSON], від імені якої, відповідно до заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2012 р., справа № 2-3882/2011р. діє ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] , [PERSON] (в особі представника) передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність на умовах купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] і сплатила за неї обумовлену грошову суму 710000,00 гривень. Згідно п.5 договору продавець свідчить, що прав щодо квартири у третіх осіб немає, договір не укладається під впливом тяжкої для продавця обставини. Згідно п.8 договору купівлі-продажу власник квартири повідомлений про намір ПАТ КБ «ПриватБанк» продати зазначену квартиру від його імені, що підтверджується повідомленням, на якому є розписка [PERSON] про його отримання 28 листопада 2014 року. Згідно п.16 договору сторони в присутності нотаріуса до підписання цього договору стверджують, що розуміють природу цього договору та його правові наслідки, договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі, договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. (а.с.9-10). Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обовязковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. Подружжя [PERSON] не оскаржували заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. Рішення суду набрало законної сили і було виконане. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], але продана була в примусовому порядку в порядку виконання рішення суду. А тому право продажу квартири у [PERSON] було відсутнє. Позивач просить визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] по посвідченню договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 05.02.2015 року. Посилається на те, що нотаріус в супереч ст. 65 СК України не отримав від нього нотаріально засвідчену згоду на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і державної реєстрації. Договір купівлі-продажу квартири потребує нотаріального посвідчення і державної реєстрації, але згода [PERSON] не потрібна була при укладенні оспорюваного договору, оскільки договір купівлі-продажу укладено в примусовому порядку в порядку виконання рішення суду. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в судовому засіданні в обґрунтування позову посилався на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладено при наявності арешту на нерухоме майно [PERSON] і як доказ цієї обставини надав суду Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015р. про відмову в задоволенні заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агенство «Верус», [PERSON] про стягнення заборгованості. В ухвалі суду зазначено, що 22.11.2011 р. ухвалою суду з метою забезпечення виконання рішення за заявою позивача накладений арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON]. Позивач не надав суду докази накладення арешту саме на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON], а також не надав докази виконання ухвали Дзержинського районного суду від 22.11.2011 р. про накладення арешту по вищезазначеній цивільній справі. Оскільки позивач не надав суду докази неправомірності дій приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] по посвідченню договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 05.02.2015 р., суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed