Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

14.07.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Новофедорівська сільська рада про усунення перешкод у користуванні належного йому об'єкту нерухомості Магазином-кафітерієм та земельною ділянкою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником Магазину-кафетерію та земельної ділянки площею 0,0095 га кадастровий номер 6522384300:02:067:0017, розташованому за адресо. вул..Морська, 3-з в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Поруч з даним об'єктом нерухомості знаходяться земельні ділянки кадастровий номер 6522384300:02:067:0051 та 6522384300:02:067:0048, які перебувають у власності відповідача [PERSON] З початку 2015 року відповідач веде самочинне будівництво об'єкту нерухомого майна, а саме капітальної споруди на межі земельних ділянок, що належать сторонам у справі, з порушенням державних будівельних норм, чим порушує права позивача і створює перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою та Магазином-кафітерієм. А саме, капітальна споруда, яку будує відповідач розташована на межі з його земельною ділянкою, в той час як повинна бути розташована на відставні не менше 1 м від межі , у зв'язку з чим він позбавлений можливості обслуговувати належну йому будівлю, не має доступу до неї з усіх боків. Посилаючись на ст.376 ЦК України просить усунути перешкоди у користуванні належного йому об'єкту нерухомості Магазином-кафітерієм та земельною ділянкою площею 0,0095 га кадастровий номер 6522384300:02:067:0017, розташованому за адресо. вул..Морська, 3-з в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області шляхом знесення самочинного будівництва об'єкту нерухомості - кам'яного паркану з фундаментом, розташованого на земельних ділянках кадастровий номер 6522384300:02:067:0048 та кадастровий номер 6522384300:02:067:0051, які належать [PERSON] 24.11.2015 [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про зобов'язання [PERSON] звільнити частину земельної ділянки, шляхом знесення частини будівлі та приведення її у первісний стан. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею земельних ділянок кадастровий номер 6522384300:02:067:0051 та 6522384300:02:067:0048, розташованих за адресою вул..Морська, 3-л та 3,м в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Відповідач, власник сусідньої земельної ділянки збудував магазин-кафетерій, який частково розміщений на її земельній ділянці, чим самовільно захопив частину земельної ділянки, що перебуває в її власності. Про дане порушення вона дізналася в червні 2014 року після складання акту про перенесення в натурі меж земельних ділянок. Добровільно відповідач відмовляється звільняти належну їй земельну ділянку. тому позивач з посиланням на ст.317, 321, 387 ЦК, України та ст.212 ЗК України просить зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити частину належної їй земельної ділянки кадастровий номер 6522384300:02:067:0051, шляхом знесення частини будівлі, розташованої за адресою вул..Морська, 3-з в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, яка належить [PERSON]; зобов'язати [PERSON] привести земельну ділянку кадастровий номер 6522384300:02:067:0051, розташовану за адресою вул..Морська, 3-л в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області в первісний стан. Ухвалою Голопристанського районного суду від 24.11.2015 року позови об'єднані в одне провадження. За клопотаннями представників сторін [PERSON] та [PERSON] ухвалою Голопристанського районного суду від 16.12.2015 року в справі призначено судову-будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою Голопристанського районного суду від 12.03.2016 року відновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач за первинним позовом [PERSON] підтримав свій позов, просив його задовольнити, не визнав зустрічний позов та просив в задоволені позову відмовити. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позов свого довірителя [PERSON]В, просила його задовольнити з підстав, зазначених в позові, та не визнала зустрічний позов і просили відмовити в його задоволенні з підстав зазначених в письмових запереченнях, які зводяться до того, що [PERSON] є власником магазина-кафетерію, який був реконструйований попередніми власниками, а не відповідачем за зустрічним позовом. Позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем її прав. як землевласника суміжної ділянки. Заперечила проти проведеної судової будівельно-технічної експертизи та вважає її неналежним доказом. Відповідач за первинним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, направила до суду своїх представників. Представник відповідача за первинним позовом адвокат [PERSON] не визнав первинний позов [PERSON], просив відмовити в його задоволенні, підтримав зустрічний позов [PERSON] та просив його задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник третьої особи Новофедорівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача за первинним позовом, представників сторін, пояснення експерта, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали інвентарних справ, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони в справі є власниками суміжних земельних ділянок та на об'єктів нерухомості, які знаходяться на даних земельних ділянках, розташованих по вул..Морській в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Так, позивач за первинним позовом-відповідач за зустрічним позовом [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0095 га кадастровий номер 6522384300:02:067:0017, з цільовим призначенням - під розміщення магазину, розташованої за адресо. вул..Морська, 3-з в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області та Магазину-кафетерію, розташованому на даній земельній ділянці, загальною площею 161,0 кв.м, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 28.07.2014 року, відповідно до якого він отримав в дар зазначений магазин-кафетерій та земельну ділянку від [PERSON] (а.с.6-7), право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.07.2014 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру (а.с.8-9). З матеріалів справи, а саме з матеріалів інвентарної справи та технічної документації із землеустрою вбачається, що зазначена земельна ділянка кадастровий номер 6522384300:02:067:0017, в існуючих межах та конфігурації з цільовим призначенням під розміщення магазину з 2005 року перебувала у користуванні на праві оренди у ПП [PERSON] (а.с.101-129). Магазин, розташований на даній земельній ділянці перебував у власності [PERSON] та з 2007 року у власності [PERSON], займав площу 34,3 кв.м, що встановлено рішенням господарського суду Херсонської області від 08.04.2008 року (а.с.234-235 ). В подальшому [PERSON] здійснила реконструкцію даного магазину, в результаті чого площа магазину збільшилася до 94,4 кв.м.. Рішенням Голопристанського районного суду від 26.10.2010 року за [PERSON] визнано право власності на реконструйовану будівлю "Універсального магазину", розташованого по вул..Морській, 3-3 в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Проте рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22.12.2014 року дане рішення районного суду скасовано, та в позові відмовлено, оскільки судом встановлено, що [PERSON] здійснюючи роботи по реконструкції будівлі магазину, здійснила самочинне будівництво нерухомого майна. (а.с.135-136). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2011 року, укладеному між Новофедорівською сільською радою та [PERSON], останній набув право власності на земельну ділянку площею 0,0095 га кадастровий номер 6522384300:02:067:0017, з цільовим призначенням - під розміщення магазину, розташованої за адресою вул..Морська, 3-з в с.Залізний Порт . Право власності зареєстровано відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів.(а.с.241-243) Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно на підставі рішення виконкому Новофедорівської с/ради від 28.09.2011 року, [PERSON] є власником магазину-кафетерію за адресою вул..Морська, 3-з в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, загальною площею 161,0 кв.м. Право власності зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 11.10.2011 р. (а.с.240, 240 об. ) З технічного паспорту на магазин-кафетерій, розташований за адресою вул..Морська, 3-з в с.Залізний Порт, власником якого на час розгляду спору є позивач [PERSON], складений станом на 21.12.2015 року вбачається, що даний магазин складається з двох поверхів та будівля магазину займає площу 93 кв.м. земельної ділянки (а.с.249-250). Відповідач за первинним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] є власницею суміжних земельних ділянок кадастровий номер 6522384300:02:067:0051 розташованої за адресою вул..Морська, 3-л в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області з цільовим призначенням під розміщення кафе-бару "Бочка", площею 0,0634 га, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON] з відміткою нотаріуса про перехід права власності від нього до [PERSON] на підставі договору дарування від 09.09.2010 року (а.с.14); та земельної ділянки кадастровий номер 6522384300:02:067:0048, розташованої за адресою вул..Морська, 3,м в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області з цільовим призначенням для житлової та громадської забудови, площею 0,0138 га, відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON] з відміткою нотаріуса про перехід права власності від нього до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.01.2010 (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 03.04.2013 року [PERSON] змінила прізвище на "Бойко". (а.с.11). Відповідно до рішення виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради №53 від 24.07.2014 року [PERSON] видано будівельний паспорт забудови присадибної земельної ділянки: на встановлення паркану на земельній ділянці кадастровий номер 6522384300:02:067:0048 для громадської та житлової забудови по вул..Морській 3-м, та на встановлення паркану на земельній ділянці кадастровий номер 6522384300:02:067:0051 по вул..Морській 3-л (а.с.212 об.) Між сторонами виник спір щодо побудованої відповідачкою [PERSON] огорожі (паркану), яка перешкоджає позивачу користуватися належним йому об'єктом нерухомості - Магазином-кафетерієм та яку відповідачка відмовляється прибирати добровільно. А також спір щодо розташування частини Магазину-кафетерію відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на частині земельної ділянки позивача за зустрічним позовом [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.103 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. З висновку судової будівельно-технічної експертизи №24 від 07.03.2016 року (а.с.156-215) вбачається, що на земельній ділянці кадастровий номер 6522384300:02:067:0017 розташована будівля магазину площею забудови 91 кв.м., розташування даної будівлі не відповідає вимогам ДБН 360-92** "Планування і забудова міських та сільських поселень". Експерт вказує, що відстань від лівої бокової межі до стіни будівлі магазину складає 0,38 м, стіна дворового фасаду будівлі магазину розташована безпосередньо на лінії задньої межі, що не відповідає вимогам п.3.25* ДБН 360-92**, відповідно до яких для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Крім того, експерт зазначив, що стіна правого бокового фасаду будівлі магазину розташована на земельній ділянці, що є власністю [PERSON] (а.с.169, п.7 Висновку, а.с.172). На схемі взаємного розташування земельних ділянок (Додаток №1 до експертизи) позначено частину земельної ділянки площею 1.45 кв.м, що належить [PERSON], але якою користується [PERSON] (а.с.173). Відповідно до п.3-4, 6 Висновку фактичні лінійні розміри, конфігурація та площа земельної ділянки кадастровий номер 6522384300:02:067:0051 не відповідають аналогічним даним, вказаним в Державному акті на право власності на земельну ділянку, а саме фактична площа земельної ділянки менше на 1.45 кв.м. вказаної в Державному акті, фактична відстань між кутами поворотів "2-3" складає 12,81 м (в акті - 13,05 м), "5-6" складає 16,07 м (в акті - 15,83м). Фактично в користуванні власника земельної ділянки кадастровий номер 6522384300:02:067:0051 перебуває земельна ділянка площею 632,55 кв.м. ( в акті 634 кв.м.). Власник даної земельної ділянки не має можливості в повному обсязі володіти, користуватися. розпоряджатися своєю земельною ділянкою. (а.с.171). Крім того, відповідно до даного експертного дослідження, земельні ділянки кадастровий номер 6522384300:02:067:0051 та 6522384300:02:067:0048, власницею яких є [PERSON], є суміжними між собою, об'єднані та на них розташовуються будівлі та споруди торгівельного призначення у відповідності до паспорту прив'язки. Дані земельні ділянки мають огорожу, розташовану по периметру, яка виконана частково з дрібно штучних блоків, частково з металевих профільованих листів, що встановлені на монолітний залізобетонний фундамент. На межі, яка є суміжною з земельною ділянкою позивача [PERSON] огорожа є комбінованою - дрібно штучних блоків, по залізобетонному фундаменту, зверху - листи металеві профільовані (а.с.164). В результаті дослідження, експерт прийшов до висновку, що розташування огорожі комплексу торгівельного призначення (земельних ділянок кадастровий номер 6522384300:02:067:0051 та 6522384300:02:067:0048) відповідає вимогам ДБН Б.2.2-5:2001 "Благоустрій територій" та настанові з проектування огорож майданчиків і ділянок підприємств, будинків і споруд СН 441-72*, МОD). (п.2 Висновку, а.с.172). В судовому засіданні, експерт [PERSON], підтвердила висновки експертизи та додала, що нею виконувалося дослідження шляхом обстеження земельних ділянок та будівель і споруд, що на них розташовані в присутності позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] Нею використовувалися необхідні інструменти, проводилися виміри лазерним професійним далекоміром, використовувалися матеріали інвентарних справ, кадастрові плати земельних ділянок, документи, що підтверджують право власності на земельні ділянки, паспорт прив'язки, плани територій земельних ділянок, матеріали технічної документації. Даних документів та обстеження було досить, щоб прийти до певних висновків, викладених у висновку експертного дослідження. Суд не приймає заперечення позивача [PERSON] та його представника [PERSON] щодо висновків експерта, з приводу їх необґрунтованості та не об'єктивності, проведення експертизи в порушення Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень оскільки посилання позивача в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та поясненнями експерта. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.7 цієї ж статті у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Таким чином суд приходить до висновку, що не знайшли свого підтвердження наявність порушення прав позивача [PERSON] з боку відповідача [PERSON] Оскільки побудована нею огорожа розміщена на належній їй на праві власності земельній ділянці, її розташування відповідає вимогам державно будівельних норм. Той факт, що відповідачем не надано суду доказів, що будівництво огорожі відбувалося на підставі належно затвердженого проекту, а наявне лише рішення виконкому сільської ради про видачу будівельного паспорту, не є підставою для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод користування будівлею шляхом знесення паркану. Крім того, слід зазначити, що у випадку встановлення істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову, натомість з позовом що розглядається про усунення перешкод в користуванні об'єктом нерухомості шляхом знесення паркану звернувся власник суміжної земельної ділянки фізична особа [PERSON], що суд розцінює як звернення з позовом неналежним позивачем. З таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]В не підлягають задоволенню. Що стосується зустрічних позовних вимог, суд приходить до такого. В судовому засіданні встановлено, що належний на праві власності [PERSON] магазин-кафетерій, розташований на належній йому на праві власності земельній ділянці. За період з 2005 по 2011 рік в результаті неодноразової реконструкції, прибудови та надбудови площа магазину-кафетерію збільшилася з 34,0 кв.м. до 161,0 кв.м. З пояснень відповідача за зустрічним позовом [PERSON] вбачається, що стіни магазину-кафетерію розташовані по межі із суміжною земельною ділянкою [PERSON], що підтверджується також висновком експерта (а.с.169). Таке розташування магазину-кафетерію не відповідає вимогам державних будівельних норм та порушує права суміжного землевласника. Крім того, судом встановлено, що стіна правого бокового фасаду будівлі магазину-кафетерію розташована на земельній ділянці позивача за зустрічним позовом [PERSON], що призводить до порушення прав позивача, як землевласника. Так, вона як власник земельної ділянки, не має можливості в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Аналіз норм цивільного та земельного законодавства дозволяє зробити висновки, що фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав є самовільним зайняттям земельної ділянки. Особа, що використовує земельну ділянку з порушенням прав іншої, повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан (у попередній стан), включаючи знесення будинків, будівель, споруд за власний кошт. При цьому, самовільне зайняття земельної ділянки означає не заволодіння нею, а створення більших чи менших перешкод власникові в користуванні нею. Тому проти самовільного захоплення слід застосовувати негаторний позов- про усунення перешкод, а не віндікаційний - про витребування земельної ділянки. Отже, суд вважає, що посилання позивача за зустрічним позовом на ст.387 ЦК України (право власника на витребування майна з чужого незаконного володіння) є зайвою. Таким чином, суд приходить до висновку, оскільки будівля магазину-кафетерію, власником якого є відповідач за зустрічним позовом [PERSON] частково (на 1,45 кв.м.) розташована на земельній ділянці позивача [PERSON], що створює перешкоди власнику земельної ділянки у повноцінному здійсненні права власності, що призводить до порушення її права як землевласника. [PERSON], як власник магазину-кафетерію незаконно використовує земельну ділянку [PERSON] з порушенням її прав, тому повинен привести земельну ділянку [PERSON] у попередній стан, шляхом знесення частини будівлі магазину-кафетерію. За таких підстав, суд вважає. що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved