Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду та до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі з підстав наведених у позові та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначивши, що вказаний розмір аліментів, який просить стягувати позивач, він не взмозі сплачувати, оскільки немає постійного доходу, офіційно ніде не працює, будь-яких видів державної соціальної допомоги не отримує, не є суб'єктом підприємницької діяльності Суд заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони 25 листопада 2011 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, актовий запис №14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). В шлюбі у сторін [INFO] року народилися діти: [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.5-6). Відповідно до зазначених свідоцтв про народження, батьком дітей записаний [PERSON], відповідач по справі. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 12.06.2018 р. (а.с.9), позивач [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS], разом з: [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Відповідач [PERSON] до суду відзиву на позовну заяву не надав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дітей. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Тобто з 01 липня 2018 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років до 18 років становить 972 грн. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка, мати неповнолітніх дітей, несе обов'язок по їх утриманню, у зв'язку з чим вона має право на звернення до суду з позовом до батька про стягнення коштів на часткове покриття витрат, пов'язаних з їх утриманням. Відповідач як батько повинен брати участь по належному утриманні неповнолітніх дітей, забезпечувати коштами необхідними на відповідне харчування, одяг, навчання, а також інших потреб для дітей цього віку. Відповідно до п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Оскільки неповнолітні діти сторін [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], знаходяться на повному матеріальному утриманню матері, відповідач є їх батьком, за віком та станом здоров'я здатний утримувати дітей, то відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 972 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття Судові витрати щодо вимоги про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, а саме судовий збір у розмірі 570,89 грн. так як позовні вимоги задоволені частково. Згідно ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial