Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району про визнання за ним права власності на майновий пай в порядку спадкування, який належав спадкодавцю [PERSON], що заповідала йому право на земельну частку (пай) / а.с. 2 - 3 /. В процесі перебування цієї справи в провадженні суду позивач, користуючись своїми процесуальними правами, подав в суд позов до Аграрного орендно - приватного підприємства „Великосорочинське" Миргородського району (надалі АОПП „Великосорочинське") з аналогічними позовними вимогами, відмовившись від позовних вимог до Великосорочинської сільської ради Миргородського району через свого представника. Зважаючи на засади диспозитивності цивільного судочинства, визначені ст. 11 ЦПК України, ухвалою суду від 06 жовтня 2014 року прийнято відмову сторони позивача [PERSON] від позовних вимог до згаданого органу місцевого самоврядування, а справу в цій частині провадженням закрито / а.с. 54, 55, 56 /. Така ухвала суду набрала законної сили. Під час розгляду справи по суті представник позивача [PERSON], який діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 44/, позовні вимоги його довірителя, заявлені до АОПП „Великосорочинське", підтримав, просив задовольнити їх, фактично не побажавши давати пояснень по справі. Представник відповідача в судове засіданні не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а. 57, 62 /. Натомість від відповідача до суду подано листа, за змістом якого висловлено прохання про розгляд справи без участі його представника. Свого ставлення до заявленого позову у цьому листі відповідач не висловив / а.с. 63 /. Представник третьої особи від Великосорочинської сільської ради Миргородського району, її сільський голова Донченко Ю.М. / а.с. 34 /, проти задоволення позову [PERSON] не заперечував, пояснивши, що спадкодавець [PERSON] свого часу працювала в колгоспі, а в подальшому в колективному - сільськогосподарському підприємстві ім. Гоголя, а відтак набула право на майновий пай з урахуванням її трудової участі в цьому господарстві. За життя відповідний сертифікат на майновий пай цій особі не видавався. З вказаних підстав [PERSON], як спадкоємець за заповітом, набув право власності на майновий пай померлої особи. З пояснень цього учасника процесу вбачається, що в подальшому КСП ім. Гоголя було реорганізоване в АОПП „Великосорочинське", яке не є власником майнового паю [PERSON], а лише використовує його в процесі виробничої діяльності відповідно до структури пайового фонду майна колишніх членів КСП ім. Гоголя. В який спосіб АОПП „Великосорочинське" порушило, не визнає чи оспорює право позивача на майновий пай спадкодавця, представник третьої особи пояснити не зміг. Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON], вказана особа померла [INFO] року / а.с. 3 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] на підставі заповіту спадкодавця одержав Свідоцтво про праву на спадщину у виді права на земельний пай в розмірі 4,80 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в с. Великі Сорочинці Миргородського району. Як видно зі змісту копії такого Свідоцтва, інше майно чи права заповітом [PERSON] не охоплювалися, а відтак і не спадкувалися / а.с. 6 /. Постановою державного нотаріуса Першої миргородської державної нотаріальної контори від 06.05.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на право на частку пайового фонду майна КСП ім. Гоголя через відсутність правовстановлюючого документу на таке право / а.с. 11 /. Про наявність у спадкодавця [PERSON] спадкоємців за законом, які б могли спадкувати її право на майновий пай, яке не було охоплене її заповітом, будь - яких доказів суду учасниками процесу не надано. За змістом копії довідки відповідача № 117 від 28.02.2014 року колишній колгосп імені Гоголя Миргородського району з 07.11.1992 року реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство імені Гоголя, яке в свою чергу з 12.02.1997 року реорганізоване в Аграрне орендно - приватне підприємство „Великосорочинське" / а.с. 9 /. За копією довідки Великосорочинської сільської ради Миргородського району № 177 від 30.01.2014 року, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників колективного майна 15 лютого 1996 року, [PERSON] мала право на частку пайового фонду майна колишнього КСП ім. Гоголя в розмірі 2369 гривень. Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] не отримувала / а.с. 10 /. Відповідно до ст. 7 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Статтею 9 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. При таких обставинах відповідно до ст. 525 ЦК України 1963 року, якою регулювалися на той час правовідносини по спадкуванню, часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. Відносно даної справи таким днем відкриття спадщини, після померлої [PERSON], слід вважати [INFO] року. Згідно чинного на той час цивільного законодавства спадщина відкривалася на те майно і права, які належали спадкодавцю на день його смерті. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що кореспондується з ст. 7 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство". Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 27 ч. 2 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. В супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки, імперативно встановлені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, стороною позивача суду не надано жодних належних і допустимих доказів, того, що відповідач за його позовом АОПП „Великосорочинське" є співвласником часткової власності майнових паїв членів колишнього КСП ім. Гоголя чи на підставі відповідних документів уповноважений діяти від їх імені, а відтак оспорює право позивача на спадкування, не даючи на це своєї згоди. Таким чином, стороною позивача суду не надано доказів, які б достовірно підтверджували порушення, невизнання чи оспорювання його прав саме цим відповідачем. Про порушення його прав іншими особами, і зокрема конкретними пайовиками, як співвласниками колективного майна колишнього КСП ім. Гоголя, позивач, в тому числі і через свого представника, не заявив, з огляду на що та у відповідності до ст. ст. 11, 33 ЦПК України суд позбавлений правових підстав на свій розсуд замінити неналежного відповідача чи залучити належного (належних).

Outcome: dismissed