Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

07.07.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення нею навчання - тобто до 30 червня 2024 року (а.с. 1-2). Ухвалою судді від 20.07.2021 року розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням положень ч.3 ст. 274 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін та з наданням відповідачу строку для подачі відзиву на позов (а.с.24-25). Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, шляхом розміщення оголошення на офеційному сайті суду, однак для участі в судовому засіданні не прибув, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав, заперечень проти позову не висунув, про наявність поважних причин для неявки не повідомив, відзиву на позов не надав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст. 223 ч. 4, ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.10.2017 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 4 (а.с.4). Батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебувають, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області від 25.03.2008 року, актовий запис № 46 (а.с.5). [PERSON] є студентом денної форми навчання 2 курсу "Донбаського державного педагогічного університету" м.Слов`янська Донецької області, строк навчання - з 04.09.2020 року по 30.06.2024 року (а.с.6). Після досягнення повноліття [PERSON] , перебуває на утриманні матері, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає (а.с.12). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 265 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив, що відповідач [PERSON] офеційно працює у ВСП"Лиманське територіальне управління "філії"Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд "АТ"Укрзалізниця", на посаді муляра 5 розряду, має постійний заробіток(а.с.10), здоровий, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Позивачка [PERSON] , навчається на денній формі навчання, не має змоги влаштуватися на роботу, потребує матеріальної допомоги для покриття витрат на проживання, їжу, одяг, тощо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, будучи фізично здоровим та працевлаштованим, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Тому, враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню - відповідач має можливість і зобов`язаний виплачувати аліменти на користь доньки у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 1/4 частини доходів (заробітку) щомісячно до припинення нею навчання, тобото до 30 червня 2024 року. Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину - не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак позивачка є повнолітньою особою. Мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої особи діючим законодавством не встановлено. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд враховує наступне. Позивач, згідно приписів Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved