Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В заяві зазначила, що народилась [INFO] на території України, а саме: в смт Токарівка (Кудрявцівка) Веселинівського району Миколаївської області , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним), серії [NUMBER] від 17 квітня 1972 року на прізвище " [PERSON] ". У зв"язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Заявниця була документована паспортом серії [NUMBER] від 1972 року зразка РСРС, однак паспорт не зберігся і через даний факт паспорт грамадянина України вона не отримала. За оформленням паспорта заявниця звернулась до Веселинівського РС УДМС України в Миколаївській області, яким було прийнято рішення про відмову в оформлені паспорта громадянина України, оскільки юридично не підтверджено факт постійного проживання заявниці на території УРСР або на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року. В зв`язку з цим, заявниця просила встановити факт постійного проживання на території України від дня народження до 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року. Ухвалою суду від 26 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] підтвердили обставини викладені в заяві та просили встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року Представник заінтересованої особи Веселинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Миколаївській області Гончарик О.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що добре знайомі з [PERSON] , що заявниця народилась і протягом свого життя проживата та працювала в смт Токарівка Веселинівського району. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] в смт Токарівка Веселинівського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним), серії [NUMBER] від 17 квітня 1972 року на прізвище " [PERSON] " . У зв"язку зреєстрацією шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Згідно довідки № 222 від 05.02.2019 року виданої виконавчим комітетом Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївіської області [PERSON] . дійсно є постійним жителем смт Токарівка та проживає за адресою [ADDRESS] . Крім того, факт постійного проживання заявниці підтверджується копією з погосподарської книги та копією з домової книги про реєстрацію [PERSON] .. Листом Веселинівського РС УДМС України в Миколаївській області від 15.02.2019 року № 358 [PERSON] відмовлено в оформлені паспорта громадянина України, оскільки її особу встановлено, але юридично не підтверджено факт постійного проживання на території УРСР або на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ЗУ «Про Громадянство України громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Зокрема, за ч.1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, реалізація права на набуття заявницею громадянства України залежить від встановлення судом факту її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року в , який має для неї юридичне значення. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, приймаючи до уваги покази свідка, суд приходить до переконання, що факт постійного проживання заявниці [PERSON] на території України станом з моменту народження, станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року є доведеним, а заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 315-319 ЦПК України суд,

Outcome: approved