Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області за участю заінтересованої особи: Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України, обґрунтовуючи свої заявлені вимоги тим, що вона постійно проживала на території міста Словянська Донецької області в період часу з 27 березня 1991 року по 02 жовтня 1992 року в тому числі на момент прийняття первинного Закону України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року. В 1992 року вона виїхала з міста Словянська до міста Лянтор Сургутського району Ханти-Мансійького Автономного Округу Тюменської області [PERSON] Федерації, де в подальшому оформила громадянство [PERSON] Федерації, а в 2013 році вона повернулася до м. Словянська де і стала проживати в квартирі своєї матері за адресою: Донецька область, місто Словянськ, [ADDRESS]. З червня 2004 року вона є інвалідом першої групи, непрацездатна, потребує стороннього постійного нагляду, який за нею здійснює мати. Вона бажає оформити громадянство України, у звязку з чим звернулася за усною консультацією до Словянського міського Відділу державної міграційної служби України в Донецькій області, надавши всі наявні у неї документи. Консультант Відділу порадила їй оформити громадянство України на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року за № 2235-ІІІ. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", реєструються громадянами України. Місцем її проживання є м. Словянськ [ADDRESS], яка належить її матері [PERSON]. У звязку з тим, що у неї немає достатніх відомостей про її постійне проживання на території України в м. Словянськ станом на 13 листопада 1991 року, а саме паспорта громадянина України з відповідною відміткою, вона не може оформити громадянство України, у звязку з тим, що відповідно до Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» у випадку відсутності достатніх відомостей, підтверджуючих факт постійного проживання на території України на момент прийняття Закону України «Про громадянство України», надав до Державної Міграційної Служби України рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України. Доказами, що підтверджують факт її постійного проживання на території України в м. Словянську станом на 13 листопада 1991 року є: Свідоцтво про її народження; Паспорт громадянина [PERSON] Федерації; [PERSON] про її інвалідність; Картка прописки з відміткою про її реєстрацію за адресою: м. Словянськ [ADDRESS]; Свідоцтво про право власності на житло. З урахуванням уточнених вимог просить суд встановити факт її, [PERSON], постійного проживання в місті Словянську Донецької області станом на 13 листопада 1991 року. Заявниця [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.16). 07 березня 2018 року надала до суду Заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.17). Представник заявника [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії АА № 110975 від 06 лютого 2018 року та Договору про надання правової допомоги в суді від 06 лютого 2018 року (а.с. 10-11) заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України у Донецькій області в особі Словянського районного Відділу Головного управління державної міграційної служби України [PERSON], яка діє на підставі Довіреності № 5-8162/3 від 27 грудня 2017 року (а.с.22), не заперечувала проти задоволення заявлених вимог [PERSON] про встановлення факту її постійного проживання в місті Словянську Донецької області станом на 13 листопада 1991 року. Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON], за участю заінтересованої особи: Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «Відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення». Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Як встановлено у судовому засіданні заявник [PERSON] народилася 01 листопада 1969 року в місті Словянську Донецької області про що зроблено відповідний актовий запис № 1360. Матірю заявниці є [PERSON], батьком [PERSON] (а.с.2). Зміна прізвища заявниці з «Дорохова» на «Кочегура» відбулося на підставі шлюбу, укладеного з [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28 жовтня 2011 року № 00009641532 (а.с.9). Як вбачається із Паспорту громадянина [PERSON] Федерації, виданого ВВС м. Лянтор Сургутського району Ханти-Мансійського автономного округу Югри Тюменської області 19 січня 2006 року, код підрозділу 862-016, [PERSON], [INFO], уродженка міста Словянськ Донецької області є громадянкою [PERSON] Федерації, її місце проживання значиться як: Ханти-Мансійський автономний округ Тюменська область Сургутський район ПВВ ВВС м. Лянтор, зареєстрована: м. Лянтор, вул. [ADDRESS]. Переклад тексту Паспорту з російської мови на українську мову посвідчено приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] від 28 жовтня 2011 року, зареєстрованого в Реєстрі за № 6605 (а.с.4). Мати заявниці - [PERSON], [INFO], уродженка міста Словянська Донецької області, відповідно до відомостей Паспорту громадянина України серії ВС № 328595, виданого Словянським МВ УМВС України в Донецької області 07 липня 2000 року, була зареєстрована за адресою: [INFO]янськ, [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 23 липня 1993 року, виданого Виконкомом Міської ради народних депутатів, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № [ADDRESS]янську Донецької області (а.с.8). Як вбачається із [PERSON] щодо реєстрації місця проживання з березня 1991 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO]янськ, [ADDRESS], а з 02 жовтня 1992 року зареєстрована в [INFO] (а.с.6). Відповідно [PERSON]. МСЭ-2001 № 2190181 Філіалу Сургутського бюро державної служби медико-соціальної експертизи, виданої повторно 15 червня 2004 року, [PERSON], [INFO], має першу групу інвалідності безстроково за загальним захворюванням (а.с.7). У теперішній час підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (з відповідними змінами). Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» у випадку відсутності достатніх відомостей, підтверджуючих факт постійного проживання на території України на момент прийняття Закону України «Про громадянство України», надав до Державної Міграційної Служби України рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Отже, у судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що заявник [PERSON], постійно проживала в місті Словянську Донецької області станом на 13 листопада 1991 року. Встановлення зазначеного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволить підтвердити факт постійного проживання на території України та належності до громадянства України. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту постійного проживання на території України На підставі викладеного,

Outcome: approved