Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] пред'явив в суді позов до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 28 000 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2012 року він уклав усний договір позики з [PERSON] Цього ж дня він передав йому 28000 гривень, які [PERSON] зобов'язався повернути до 01 травня 2013 року. Для підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] написав розписку. У зазначений в розписці строк [PERSON] грошей не повернув. Просить стягнути з відповідача суму коштів, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2350 гривень. В січні 2014 року [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що він не отримував коштів від [PERSON] Між ним і [PERSON] у серпні 2012 року було укладено договір купівлі-продажу авто. Через деякий час [PERSON], виявивши недоліки авто, почав вимагати повернення коштів в сумі 3500 дол. США та погрожувати йому. Сприйнявши погрозу як реальну він написав розписку, яку передав невідомому чоловікові. Оскільки договір укладався під впливом насильства, просить визнати його недійсним. Ухвалою суду від 24 січня 2014 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до розгляду з первісним позовом. У судовому засіданні позивач- відповідач [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві. Зустрічний позов не визнав. Підтвердив, що у серпні чи вересні 2012 року між ним та [PERSON] було укладено угоду, згідно якої він передав [PERSON] два автомобілі марки „Лексус": один битий, а інший не розмитнений, а [PERSON] взамін передав йому авто „Шеврове Блейзер". В подальшому автомобіль, який він отримав від [PERSON] було вилучено правоохоронними органами. Факт укладання договору позики підтверджується розпискою, написаною [PERSON]. 25 жовтня 2012 року він мав телефонну розмову з [PERSON]. Через свого знайомого передав кошти [PERSON], а той йому передав розписку. Чи то його були кошти, чи знайомого він не пам'ятає, мабуть його. Прізвище і імені знайомого він не знає, той чоловік відмовився наливати своє прізвище і ім'я та давати свідчення в суді. [PERSON] до моменту обміну авто він не знав. Після того, як автомобіль у нього вилучили працівники міліції, він не мав претензій до [PERSON]. Вважав, що винних покарають. Він не погрожував [PERSON]. Відповідач-позивач [PERSON] позов не визнав, оскільки ніяких коштів не отримував, зустрічний позов підтримав з підстав, вказаних у зустрічній позовній заяві. Розписку написав через погрози [PERSON] Дослідивши докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносин. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Допитаний в судовому засіданні як свідок відповідач-позивач [PERSON] пояснив, що влітку 2012 року, за два місяці до написання ним розписки, до нього зателефонував [PERSON] Вони домовилися про обмін його автомобіля Шевроле Блейзер на два автомобіля марки «Лексус» [PERSON]: один битий, інший не розмитнений. Вони обмінялися автомобілями та документам. Ніякий письмовий договір не укладався. Через два місяці автомобіль "Шевроле Блейзер" арештували та вилучили правоохоронні органи. [PERSON] почав до нього телефонувати і вимагати повернення коштів в сумі 3500 дол. США. При цьому погрожував йому. Сприйнявши погрозу як реальну він написав розписку, яку передав невідомому чоловікові на якого вказав [PERSON] в кафе «Лісова пісня». Імені того чоловіка він не знає. Ніяких грошей від [PERSON] в борг він не отримував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був присутній, коли [PERSON] на евакуаторі привозив битий автомобіль „Лексус". Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він знає про домовленості між [PERSON] та [PERSON] про обмін автомобілями. [PERSON] привіз першого дня битий автомобіль „Лексус", а [PERSON] свій Шевроле Блейзер поставив на стоянку. На наступний день [PERSON] привіз ще одне не розмитнене авто „Лексус". В подальшому, день через три місяці після того він чув як [PERSON] телефонував до [PERSON] та погрожував йому, оскільки з автомобілем, який передав [PERSON] виникли якісь проблеми. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу позову доказами. На підтвердження укладання договору позики між сторонам, [PERSON] надав розписку, з якої вбачається, що [PERSON] зобов'язується повернути борг [PERSON] в розмірі 28 000 гривень в строк до 01 травня 2013 року ( а.с. 7) Поряд з тим, з вказаної розписки не вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти. А [PERSON] заперечував про отримання будь-яких коштів він [PERSON]. Обставини щодо обміну між сторонами автомобілями в 2012 році, вилучення автомобіля у [PERSON] правоохоронними органами та той факт, що розписка [PERSON] була передана через знайомого [PERSON], позивач-відповідач [PERSON] підтвердив у судовому засіданні. А тому, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, вказані обставини вважаються доведеними. Оскільки належних та допустимих доказів того, що [PERSON] передавав [PERSON] в борг грошові кошти, суду не надано, відсутні підстави вважати, що між сторонам було укладено договір позики. При цьому суд зважає на встановлені у судовому засіданні відносини, які склалися між сторонами та обставини за яких було написано [PERSON] боргову розписку. А тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики суд відмовляє. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики, як такий, що укладений під впливом насильства, суд зазначає таке. Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено ( п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними). Оскільки судом встановлено, що між сторонами не укладався договору позики, - в задоволенні зустрічного позову про визнання договору недійсним, суд відмовляє через безпідставність позовних вимог.

Outcome: dismissed