Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача відділ державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, з тих підстав, що 14.08.2007 року між ПриватБанком та [PERSON] укладено кредитний договір № IFІНGK00000098, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії для придбання домоволодіння. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором ПриватБанк і відповідач 14.08.2007 року уклали договір іпотеки та додаткову угоду № 1 від 14.08.2010 року. Згідно умов договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння, а саме: будинок загальною площею 50,0 кв. м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, - 14.08.2007 р. і відразу накладено обтяження про заборону на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 1829 від 14.08.2007 року. 27.02.2014 року представником ПАТ КБ "Приват Банк" було подано клопотання про звільнення майна з-під арешту до відділу державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції, але дане клопотання було не задоволено. Відповіді на адресу позивача не надходило. В судове засідання представник позивача Аннюк В.В. не з`явився, але подав до суду письмову заяву в якій позов підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України через поміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Галичина». Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - ВДВС Тлумацького РУЮ в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без участі представника третьої особи. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 14.08.2007 року між ПриватБанком та [PERSON] укладено кредитний договір № IFІНGK00000098, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 51000 дол. США для придбання домоволодіння (а.с.8-10). В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором ПриватБанк і [PERSON] 14.08.2007 року уклали договір іпотеки та додаткову угоду № 1 від 14.08.2010 року (а.с.11-15). Згідно умов договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння, а саме: будинок загальною площею 50,0 кв. м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу. На дане домоволодіння 14.07.2007 року накладено обтяження про заборону на відчуження нерухомого майна, що підтверджується витягом № 1829 (а.с.15). 27.02.2014 року представником ПАТ КБ "Приват Банк" було подано клопотання про звільнення майна з-під арешту до відділу державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції, але дане клопотання було не задоволено. Відповіді на адресу позивача не надходило (а.с.18-19). Згідно ч.5. ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями, згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановлені законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про звільнення майна з - під арешту. Статтею 54 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставлено майна з-під арешту. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процессуального кодексу України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved