Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила: змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 13.01.2009; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13.01.2009 у справі № 2-4554/08 було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказувала, що стягнуті раніше судом кошти наразі становлять приблизно 20% від загальної суми коштів, що вона витрачає на утримання дитини, інфляційні процеси в державі вплинули на збільшення витрат на утримання сина, визначений судом мінімальний розмір аліментів не відповідає вже мінімальному розміру аліментів, визначеному законодавством, а відповідач вже має регулярний дохід в ТОВ «СПОРТКЛУБ ДІЇ». У зв`язку із зазначеним позивач вказувала на те, що визначена раніше судом сума аліментів є недостатньою для забезпечення дитини всім необхідним для її розвитку, а тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 17.08.2020 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У ході розгляду справи представник відповідача подав пояснення, в яких проти вимог позивача заперечував у зв`язку із недоведеністю обставин, на які посилалась позивач в обґрунтування своїх вимог. Позивач в судове засідання 10.02.2021 з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання 10.02.2021 також з`явився, проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити. Вислухавши думку осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.09.2006. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13.01.2009 у справі № 2-4554/08 було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Судом було встановлено, що відповідач мав на той час нерегулярний, мінливий заробіток. З довідки ППІ «Надія-2000» № 10 від 27.01.2020 вбачається, що син сторін користується маршрутним транспортом, вартість якого за січень 2020 року з м. Боярки до с. Малютянки становить 11 грн. в один бік. З огляду на довідку № 3 від 26.11.2020 відповідач працює інструктором-методистом тренажерного залу у ТОВ «Спортклуб Дії», його заробітна плата за період з 01.01.2020 по 31.10.2020 склала після всіх відрахувань 40 448,10 грн. Із роздруківок по рахунку відповідача в АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідач регулярно протягом 2017-2020 років переказував на картки позивача та їх сина грошові кошти. Подані позивачем копії квитанцій, фіскальних та товарних чеків, довідки з навчального закладу, висновків лікарів та свідоцтва про народження [PERSON] судом не приймаються в силу ч. 1 ст. 77 ЦПК України як неналежні, так як з них не можливо встановити обставини, що враховуються під час визначення розміру аліментів та під час зміни їх розміру, з них не вбачається, що вони стосуються обов`язкових платежів, необхідних для утримання дитини, відмінних від додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 185 СК України, зміни матеріального стану сторін або їх здоров`я. З огляду на встановлені обставини у справі суд вважає за необхідне проаналізувати наступне законодавство та правові висновки Верховного Суду. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 150, 180-182, 192 Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на з 01.01.2021 - 2395 грн. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 462/4973/15-ц). Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 61-51сво18). Зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дана правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 16.09.2020 у справі № 565/2017/19. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків. Так як у платника аліментів, відповідача, змінився матеріальний стан: наразі він має стабільний дохід, з урахуванням розміру його доходу, віку дитини, розміру мінімального та рекомендованого розміру аліментів, визначених законодавством, встановленого державою прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, суд вважає за можливе збільшити вже визначений Подільським районним судом міста Києва розмір аліментів, стягнутих з відповідача, до 1 500 грн. Доказів того, що позивач витрачає на утримання дитини щомісячно від 8 000 грн. і що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн., позивачем не було надано суду, тому не можливо задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). З урахуванням викладеного, рекомендацій, викладених у постанові Пленуму Верховного суду України від № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.10.2019 у справі № 462/4973/15-ц, від 20.06.2019 у справі № 61-51сво18 та від 16.09.2020 у справі № 565/2017/19,

Outcome: partial