Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Акцент Банк»" звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 558,14 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. "07" червня 2011року між ПАТ «Акцент Банк»" та [PERSON] був укладений кредитний договір №АЗН7СС9F831249. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 19 900,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12% річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами' складає між ним і Банком кредитно - заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Банк свої зобов'язання виконав. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором №АЗН7СС9F831249 від 07.06.2011 року не виконав і станом на 11.06.2013 року має заборгованість у розмірі 58813,78грн., яка складається з наступного: 17692.51 гри. це заборгованість за кредитом; 21,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5282.37 грн.,- заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32541,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та штраф відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).- 2776.85 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з наведеним просять стягнути суму заборгованості в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позивні вимоги підтримав в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладенні вище. Відповідач [PERSON] не погодившись з позовом, пред'явив зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що строк дії договору встановлюється з дня укладення цього договору і до повного погашення суми грошових зобов'язань, це не відповідає ст. 252 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладення господарського договору стороні зобов'язані погодити строк дії даного договору і це є істотною умовою договору. Вважає, що укладання кредитного договору підпадає під регулювання господарського кодексу України. У зв'язку з тим, що строк Кредитного договору не встановлений, він є недійсним. Положення п. 4.7. кредитного договору, де передбачено сплата щомісячної комісійної винагороди за надання кредитних ресурсів суперечить положенням ЦК України щодо договору про надання послуг. Приховавши у вигляді щомісячної комісійної винагороди фактично плату за користування кредитом, не зробивши реального розрахунку такої плати, банк здійснив обман позичальника. Умовами укладеного між ним та відповідачем договору встановлено пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення виконання зобов'язань, але така умова договору с несправедливою в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такий розмір пені є невиправдано високим, встановлює обов'язок сплати позичальником непропорційно великої суми компенсації та перевищує розумну межу компенсації за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, тому таки умови не повинні бути включені у договір. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання, будучі повідомленим належним чином про день і час слухання справи, не з'явився, посилаючись на свій стан здоров'я, але документів, підтверджуючих хворобу не надав, просив слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги [PERSON] підтримує. Представник ПАТ КБ « Акцент Банк»" - Заборська Н.В. в судовому засіданні заперечувала проти зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність та не обгрунтованність. Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошті позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судовим розглядом справи встановлено, що між позивачем і відповідачем-07.06.2011року був укладений кредитний договір №АЗН7СС9F831249. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») та Тарифом складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. За умовами вказаного договору [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі в сумі 19900 грн. зі сплатою 0,01 % на місяць, строком користування до 05.06.2014 р. Абзацом 7 заяви позичальника встановлено, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої встановлений Умовами та правилами за кожен день прострочки. Пунктом 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які є складовою частиною Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, але не менше однієї гривна. За змістом ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України. З вересня 2011 року [PERSON], в порушення умов договору, вчасно та в повному обсязі не сплачував необхідні щомісячні платежі, в результаті чого згідно розрахунку позивача станом на 11.06.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 58813,78грн., яка складається з наступного: 17692.51 гри. - заборгованість за кредитом; 21.02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5282.37 грн.,- заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32541.03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).- 2776.85 грн. - штраф (процентна складова Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не виконував умови договору, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього суму основного боргу та процентів, пені та комісії. Крім цього, позивач просить стягнути на користь Банку 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2776.85 грн. - штраф (процентна складова), а всього 3276, 84грн., нарахованого відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, який передбачає відповідальність за порушення позичальником строків платежів по любому з передбачених кредитним договором зобов'язань на строк більше 30 днів, але суд вважає, що ця вимога припускає подвійного стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обов'язків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди. Згідно до обов'язкової для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13: у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності - це не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У п 5.1. 5.3.Умов та правил надання банківських послуг Банком передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені 1,25 % від суми заборгованості за кожен день прострочення так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості. Тому, відповідно до правила тлумачення вказаної правової позиції від зворотного, такі умови договору про одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними і з огляду на це не повинні застосовуватися судом. З відповідача треба стягнути загальну суму заборгованості у розмірі 55536,93 грн. Що стосується зустрічного позову, то в його задоволенні треба відмовити. Як вказане вище в червні 2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Акцент Банку" з проханням видати йому кредит. При цьому [PERSON] була надана інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, наявні форми кредитування, відмінності між ними, їх переваги та недоліки. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою [PERSON] від 07.06.2011 року, де [PERSON] поставив свій підпис, тим самим підтвердивши факт того, що він ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Відповідачу [PERSON], був доведений до відома та наданий графік погашення кредиту згідно договору №АЗН7СС9F831249 від 07.06.2011 року, де [PERSON] поставив свій підпис, що свідчить про те, що він з ним ознайомлений та згідний. В договорі був обговорений строк його дії, а саме:36 місяців з 06.06.2011 року по 05.06.2014 року включно, тому ствердження відповідача, які викладені в позові, що в договорі немає такої істотної умови договору як строк дії договору і це є підстава для визнання договору недійсним не відповідає дійсності. При цьому, відповідач безпідставне посилається на норми Господарського кодексу України. На підставі ст.2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ч.8 ст.47 Закону України «Про банки та банкову діяльність» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях. Комісійна винагорода банківської установи може складатися з плати за відкриття кредитного рахунка банком, його ведення та закриття згідно з договором банківського рахунка у зв'язку з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту позичальником. Умовами договору передбачена сплата щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 398,00 грн., якщо інше не встановлено в Умовах та правилах надання банківських послуг строки. [PERSON] був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", що підтверджується його підписом в заяві та на графіку погашення кредиту, а також тим, що [PERSON] до вересня 2011 року виконував взяті на себе за договором зобов'язання та вносив кошти на погашення заборгованості за договором №АЗН7СС9F831249. Відповідач вважав, що умова договору, якою встановлено занадто великий розмір пені за несвоєчасне виконання позичальником умов договору є несправедливою, а тому відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому договір треба визнати недійсним, але захист прав споживача у кредитних відносинах регулюється ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка не передбачає який розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту є несправедливим. За чинним законодавством, ст. 551 ЦК України розмір неустойки в т.ч. і у вигляді пені за невиконання грошового зобов'язання може встановлюватися у договорі, а у випадку коли він явно перевищує збитки, може бути зменшений судом за наявності обставин, що мають значення для справи. Згідно з положеннями ст. 6 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості та ст. 628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін. Позивач добровільно вибрав саме цей банк, саме такі умови договору на отримання кредиту і тому не має підстав для визнання недійсним цього договору внаслідок встановлення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань позичальником в вказаному розмірі. Відповідно до ст.203 ЦК України, чинним є правочин зміст якого не суперечить Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Крім того, особа, яка вчиняє правочин, має необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину є вільним і відповідає його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 204 ЦК України встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Укладеній договір у формі заяви та угоди не суперечить чинному законодавству. Представник відповідача пред'являє зустрічний позов посилається на норми закону, які взагалі не відносяться до доданих правовідносин, а саме: на ст.ст. 22,23,1166,1167,1168,1185 ЦК України, які регулюють взаємовідношення сторін про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а не договірні зобов'язання по кредитному договору. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 555,36 грн. Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial