Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому достатній додатковий строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що після смерті [PERSON], який доводиться йому дідом, відкрилася спадщина на належний спадкодавцю об'єкт незавершеного буівництва - житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Спадкоємцем за заповітом від 03 березня 2008 року є позивач. В установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини [PERSON] не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки на час смерті спадкодавця і на протязі шести місяців після його смерті, до 03 серпня 2013 року, позивач відбував покарання в місцях позбавлення волі. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Незаконність рішення суду апелянт обгрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини фактичним обставинам справи. Апелянт посилається на поважність причин пропуску ним строку на прийняття спадщини після спадкодавця [PERSON], оскільки на час смерті спадкодавця і на протязі шести місяців після його смерті, аж до 03 серпня 2013 року позивач відбував покарання в місцях позбавлення волі, що підтверджується довідкою про звільнення. Крім того, за доводами [PERSON], суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки він заявляв вимоги про спадкування будинку після смерті діда, а не після смерті батька, який помер раніше спадкодавця [PERSON] Направляючи запит в Ічнянське БТІ, суд порушив вимоги ст.ст. 60, 131-133, 137 ЦПК України, оскільки питання про визначення обсягу і належності спадкового майна повинен вирішувати нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину, а не суд. Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з роз'яснень, викладених в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину, і лише за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім того, в роз'ясненні акцентується увага судів на необхідність при розгляді цих справ перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, з врахуванням роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України, належними відповідачами у справі за позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а не територіальні громади в особі органу місцевого самоврядування. Згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] зазначав, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON], який помер [INFO]. Позов було заявлено до територіальної громади в особі Ічнянської міської ради, оскільки, за доводами позивача, інших спадкоємців немає. Згідно довідки Ічнянської міської ради №03-05/155 від 14 березня 2014 року, наданої на запит апеляційного суду, [PERSON], який помер [INFO], постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; разом з ним на день смерті та протягом 6 місяців з дня його смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована його дружина - [PERSON] В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтвердив, що його бабуся [PERSON] є особою похилого віку, проживала і проживає в даний час за вищевказаною адресою. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Враховуючи, що на день смерті спадкодавця з ним проживала дружина, яка за наявності певних обставин може мати обов'язкову частку у спадщині навіть при наявності заповіту, складеного на користь іншої особи, [PERSON] заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача. Оскільки на стадії апеляційного провадження не передбачено права апеляційного суду залучення до участі у справі іншого відповідача та ухвалення щодо нього рішення, то вирішення питання поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини [PERSON] можливе лише під час розгляду спору у справі за позовом, поданим до належного відповідача. За викладених обставин, суд безпідставно в обгрунтування відмови в задоволенні позову в абзаці сьомому мотивувальної частини рішення зазначив „таким чином позивачу слід успадкувати даний будинок не після смерті діда [PERSON], а після смерті батька [PERSON], а тому в позові слід відмовити", в зв'язку з чим зазначені слова підлягають виключенню.

Outcome: partial