Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача, який є солідарним боржником з ФГ «ЛЕГАС», заборгованість за кредитною лінією №248 від 15.05.2014 року розмірі 610900,34 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно укладеного договору №248 від 15.05.2014 року надав ФГ «ЛЕГАС» кредит у вигляді встановленої кредитної лінії окремими частинами на поповнення обігових коштів, з остаточним терміном повернення не пізніше 12.05.2017 року в сумі 400000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік. В забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON]. було укладено договір поруки №248/31 від 15.05.2014 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за ФГ «ЛЕГАС» по кредитному договору №248 від 15.05.2014 року. ФГ «ЛЕГАС» та [PERSON] кредитні зобов'язання перед позивачем не виконали, тому станом на 01.04.2016 року складає 610900,34 грн. і складається з наступних сум: 400000,00 грн. - борг по кредиту прострочений з 19.05.2015року по 31.03.2016 року; 154241,41 грн. - відсотки по кредиту з 06.08.2014 року по 31.03.2016 року; 10146,72 грн. - три проценти річних по простроченому основному боргу з 19.05.2015 року по 31.03.2016 року; 3793,26 грн. - три проценти річних по прострочених відсотках з 06.08.2014 року по 31.03.2016 року; 10760,61 грн. - індекс інфляції по простроченому основному боргу з 19.05.2015 року по 29.02.2016 року; 31958,34 грн. - індекс інфляції по прострочених відсотках з 06.08.2014 року по 29.02.2016 року. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання, яке було призначено на 17.03.2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, але представники третьої особи просили відкласти судове засідання, оскільки своєчасно не отримали копію позовної заяви та доданих до неї документів. У судове засідання 05.04.2016 року відповідач знову не з'явилася, телефонограмою повідомила, що знаходиться на лікарняному, просила відкласти судове засідання та повідомити про час його про час його проведення (а.с.90), проте до цього часу не надала суду доказів поважності неявки в судове засідання. 21.04.2016 року відповідач не з'явилася в судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, проте від представника третьої особи засобами електронної пошти надійшло клопотання про відкладення судового засідання для надання доказів, однак до цього часу суду вони так і не були надані суду. 31.05.2016 року відповідач в судове засідання знову не з'явилася, хоча була повідомлена про час, дату та місце розгляду судового засідання телефонограмою (а.с.113), про причину неявки суд не повідомила. 14.06.2016 року відповідач не з'явилася в судове засідання, при цьому повідомити її про час і місце проведення судового засідання виявилося неможливим, оскільки вона не відповідала на телефонні дзвінки секретаря суду (а.с.116). Однак 01.06.2016 р. від представника третьої особи надійшла телефонограма про те, що [PERSON] перебуває на лікуванні за межами України (а.с.117). До цього часу жодних документальних підтверджень цього до суду не надійшло. 02.07.2016 року відповідач не з'явилася, про причини неявки не повідомила, на телефонні дзвінки секретаря суду не відповідала (а.с.135). Беручи до уваги те, що зареєстроване місце проживання відповідача знаходиться в с.Троїцьке Попаснянського р-ну, яке знаходиться на лінії зіткнення сил АТО та незаконних збройних формувань, у зв'язку з чим пошта не доставляє кореспонденцію до цього населеного пункту, а також те, що відповідач, знаючи про те, що в суді здійснюється розгляд справи за позовом до неї, не повідомила суд іншу адресу для листування та актуальну адресу проживання чи перебування (у тому числі як внутрішньо переміщеної особи), суд виходив із того, що її теперішнє місце проживання невідоме, у зв'язку з чим викликав відповідача через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" (а.с.137-138). Крім того, про час і місце судового розгляду був повідомлений представник третьої особи - ФГ "Легас", який телефонограмою просив відкласти судове засідання, оскільки знаходиться на стаціонарному лікуванні, проте доказів цього не надав. Суд при цьому звертає увагу на те, що відповідач у справі [PERSON] одночасно є головою третьої особи - ФГ "Легас", а тому в тих випадках, коли секретар судового засідання не зміг повідомити її про час і місце проведення судового засідання телефоном, суд вважає, що вона була повідомлена належним чином через представника ФГ "Легас", який проживає в Харківській області та якому повістки направлялися поштою. Таким чином, ні відповідач, ні представник третьої особи, головою якої є відповідач, жодного разу не з'явилися в судові засідання, які призначалися судом на 17.03.2016, 05.04.2016, 21.04.2016, 31.05.2016, 14.06.2016, 02.07.2016. При цьому відповідач просила відкласти судове засідання лише один раз, посилаючись на те, що вона перебуває на лікарняному, але так і не надала суду підтвердження поважності причин неявки в судове засідання. В інших випадках клопотання про відкладення судового засідання надходили від представника третьої особи, який посилався на необхідність надати докази або на перебування на лікарняному, але також до цього часу не надав доказів поважності причин неявки в судові засідання. Отже, судом було надано відповідачу достатньо можливостей для того, щоб взяти участь у судовому розгляді цієї цивільної справи особисто або через свого представника, але відповідач цією можливістю не скористався, вдавшись до тактики затягування процесу. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У багатьох рішеннях проти України Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) встановив порушення ст.6 Конвенції саме в аспекті порушення розумних строків судового розгляду. Так, у справі «Смірнова проти України» (Smirnova v. Ukraine, заява №36655/02, рішення від 08.11.2005 р.) ЄСПЛ дійшов висновку, що порушення розумного строку розгляду справи відбулося в тому числи з тієї причини, що національний суд не вжив заходів щодо протидії тактиці затягування розгляду справи відповідачем, який неодноразово заявляв відводи, клопотання та не з'являвся в судові засідання. На підставі викладеного, враховуючи те, що розгляд цієї справи триває вже майже три місяці, за які було проведено 6 судових засідань, але відповідач не з'явився сам і не забезпечив участі свого представника в жодному з них, а також не надав доказів поважності причин неявки в судові засідання, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин для неявки відповідача в судові засідання, призначені на 05.04.2016, 21.04.2016, 31.05.2016, 14.06.2016, 02.07.2016. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, просив відкласти судове засідання у зв'язку з тим, що перебуває на лікарняному, однак суд виходить із того, що він не надав суду доказів даного факту, а враховуючи неодноразові клопотання про перенесення судового засідання, які він заявляв раніше, суд також розцінює його процесуальну поведінку, як тактику затягування терміну розгляду справи. Враховуючи вищенаведене, ухвалою суду від 02.07.2016 року було прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та ФГ «ЛЕГАС» було укладено кредитний договір, згідно якого була відкрита кредитна лінія № 248від 15.05.2014 року (а.с.9-15). В забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON], було укладено договір поруки №248/31 від 15.05.2014 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за ФГ «ЛЕГАС» по кредитному договору №248 від 15.05.2014 року (а.с.17-24). Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі поруки по поверненню кредиту, сплаті відсотків не виконує, має заборгованість перед позивачем по кредитному договору, яка станом на 01.04.2016 року складає 610900,34 грн. і складається з наступних сум: 400000,00 грн. - борг по кредиту прострочений з 19.05.2015року по 31.03.2016 року; 154241,41 грн. - відсотки по кредиту з 06.08.2014 року по 31.03.2016 року; 10146,72 грн. - три проценти річних по простроченому основному боргу з 19.05.2015 року по 31.03.2016 року; 3793,26 грн. - три проценти річних по прострочених відсотках з 06.08.2014 року по 31.03.2016 року; 10760,61 грн. - індекс інфляції по простроченому основному боргу з 19.05.2015 року по 29.02.2016 року; 31958,34 грн. - індекс інфляції по прострочених відсотках з 06.08.2014 року по 29.02.2016 року. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки є передбачені ст. ст. 526, 554, 611, 625, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір заборгованості є обґрунтованим. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 9583,51 грн., які складаються з витрат за сплату судового збору у розмірі 9163,51 грн., а також витрат на публікацію оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур'єр» в сумі 420,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved