Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 30.10.2012 він уклав договір позики, згідно якого передав відповідачу 15000 доларів США, а відповідач у свою чергу зобов'язався повернути вказану суму до 30.10.2013. На неодноразові вимоги позивача відповідач повернути позику відмовляється посилаючись на тяжке матеріальне становище, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав суду пояснення, що дійсно надав [PERSON] кошти у розмірі 15 тисяч доларів США на погашення кредиту за куплений автомобіль. Відповідач проти позовних вимог не заперечував та повідомив суду, що дійсно отримав кошти у розмірі 15 тисяч доларів США для погашення кредиту на автомобіль "Мітсубісі Лансер", у зв'язку з цим і написана його співмешканкою [PERSON] розписка від 30.10.2012, яку він особисто підписав. Кошти у розмірі 5 тисяч доларів США [PERSON] потратив на кредит за автомобіль, а інші 10 тисяч доларів США потратив на товар. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Позивач 30.10.2012 надав грошову позику [PERSON] в сумі 15000 доларів США, що підтверджуються борговою розпискою від 30.10.2012, складеною власноручно відповідачем( а.с.4). Відповідач в свою чергу зобов'язався повернути [PERSON] борг до 30.10.2013. Згідно довідки публічного акціонерного товариства комерційний банк " ПРИВАТБАНК" №151015/879 від 15.10.2015 встановлено, що станом на 15.10.2015 комерційний курс покупки-продажу іноземної валюти до гривні в ПАТ КБ " ПриватБанк", а також офіційні курси НБУ складають: комерційний курс валюти покупка - 22,60, продаж - 23,40, офіційні курси НБУ - 21,93.( а.с. 5). Відповідно до офіційного курсу НБУ, сума заборгованості складає 351 000 тисяча гривень з розрахунку курсу продажу валюти 23,40. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором . Доказів, які б підтвердили факт повного чи часткового повернення позики позивачеві відповідачем не надано та не заявлялося суду клопотань про їх витребування. Крім того, факт знаходження боргової розписки у позивача підтверджує невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу . Згідно вимог статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, являючись позикодавцем, вправі вимагати від відповідача, який є позичальником, повернення грошової позики, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення . Проте при визначенні суми боргу, яка підлягає поверненню позивачеві, судом звертається увага на ті обставини, що борговою розпискою не передбачено обов'язку сплати відповідачем відсотків. Сама позовна заява не містить вимог про повернення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних . Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача борг по договору позики в сумі 351 000 гривень. З огляду на вказане, на підставі ст.ст.526,530,625,1049,1050 ЦК України ,

Outcome: approved