Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У квітні 2021 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних в загальному розмірі 103 598,29 грн. На обґрунтування вимог позивач зазначила, що в період з 04.01.2021 по 09.01.2021 здійснила на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] три платежі на загальну суму 98 835 грн. Сплата вказаних сум відбулась в рамках взаємовідносин з "шахрайською" фінансовою організацією під назвою " Траст Макворі Кепітал ". За пропозицією менеджерів останньої позивач погодилася розмістити на рахунку депозитний вклад, однак, як з`ясувалося пізніше, кошти були сплачені не на рахунок компанії "Траст Макворі Кепітал", а на рахунок ФОП [PERSON] . Позивач посилається на те, що з відповідачем особисто ніколи не зустрічалась і не спілкувалась, будь-яких послуг відповідач їй не надавав, між ними немає договірних відносин, а тому заявлені до стягнення кошти є безпідставно набутими, і відповідач зобов`язаний їх повернути відповідно до положень статті 1212 ЦК України. Окрім того з відповідача на підставі норми частини 2 статті 625 ЦК цього Кодексу мають бути стягнуті інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Ухвалою від 28.05.2021 суд відкрив провадження за цим позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 15.11.2021. 28.10.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він виклав свої заперечення проти позову. Послався на те, що отримання відповідачем коштів відбулось у не заборонений цивільним законодавством спосіб, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що перерахування грошових коштів відбулося в межах надання фінансових послуг, та що грошові кошти були отримані відповідачем без достатньої правової підстави. 15.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечила проти аргументів відповідача, послалась на помилковість доводів представника відповідача щодо відсутності правових підстав для застосування положень 1212 ЦК України вказуючи, що ключовим предметом доказування у цій справі є не порушення цивільного порядку сплати коштів, а відсутність між сторонами договірних або інших правомірних відносин, які б легітимізували таку сплату, а доказів наявності таких відносин відповідач не надав. В судове засідання 15.11.2021 учасники справи не з`явилися, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, відповідач та його представник про причини неявки не повідомили. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. В період часу з 04.01.2021 по 09.01.2021 позивач здійснила на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] три платежі на загальну суму 98 835 грн. Так, 04.01.2021 позивач переказала кошти у сумі 6 000 грн. на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] [NUMBER] в АТ КБ "ПриватБанк", призначення платежу: "це за послуги" ( в оригіналі російською мовою: "это за услуги"), що підтверджується дублікатом квитанції АТ КБ "ПриватБанк" від 04.01.2021 № 0.0.1965821792.1, код квитанції 9219-5583-3064-5841 (а.с. 7). 08.01.2021 позивач провела другий платіж на суму 2 835 грн. на той самий рахунок ФОП [PERSON] з аналогічним призначенням платежу, що підтверджується дублікатом квитанції АТ КБ "ПриватБанк" від 08.01.2021 № 0.0.1968873581.1, код квитанції 9219-9589-0018-1994 (а.с. 8). 09.01.2021 позивач провела третій платіж на суму 90 000 грн. на той самий рахунок ФОП [PERSON] з аналогічним призначенням платежу, що підтверджується дублікатом квитанції АТ КБ "ПриватБанк" від 09.01.2021 № 0.0.1969475693.1, код квитанції 9220-0559-2448-0181 (а.с. 9). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України). За загальною умовою виконання зобов`язання, встановленою статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (раїни). Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Отже, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82 ЦПК України). За приписами статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими і об`єктивними, а в своїй сукупності - також достатніми, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Аналіз норм цивільного права, предметом регулювання яких є правовідносини, що виникають у зв`язку з безпідставним набуттям та збереженням майна, дають підстави для висновку, що позивач, заявляючи вимогу про повернення безпідставно набутого майна, повинен, зокрема, довести факт набуття або зберігання відповідачем майна за його рахунок, а відповідач, якщо він заперечує проти позову - наявність правової підстави для такого набуття. Позивач доведена належними та допустимими доказами факт набуття відповідачем коштів за її рахунок, вказана обставина також визначається відповідачем. Водночас жодних доказів на підтвердження наявності правової підстави для набуття коштів відповідачем не надано. Зважаючи на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про отримання ним коштів в незаборонений цивільним законодавством спосіб та вважає доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов`язання з безпідставного придбання майна. За обставинами справи установлено, що відповідач [PERSON] за рахунок позивача [PERSON] без законних на те підстав набув грошові кошти в розмірі 98 835 грн., а відтак порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення грошової суми. Відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Визначені статтею 625 ЦК України загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання поширюються н усі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. За період з 04.01.2021 по 11.04.2021 (визначену позивачем дату) прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло з безпідставного придбання майна, склало 98 днів, з них: на 98 днів прострочено виконання грошового зобов`язання на суму 6 000 грн.; на 94 дні прострочено виконання грошового зобов`язання на суму 2 835 грн.; на 93 дні прострочено виконання грошового зобов`язання на суму 90 000 грн. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунки, відповідно до яких інфляційні втрати внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 04.01.2021 по 11.04.2021 склали 4 005,11грн., а три проценти річних від простроченої суми - 758,18 грн. Вказані розрахунки суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення та не спростовані відповідачем. Отже на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи аргументів, наданих сторонами доказів та вищенаведених положень матеріального закону вимоги [PERSON] до [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved