Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивують тим, що 17 грудня 2012 року між ПАТ "Альфа-Банк" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ПАТ "Альфа-Банк" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами. 25.10.2005 року Закрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачка, [PERSON] уклали Кредитний договір №379. Відповідно до умов укладеного кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 10000 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Первісний кредитор свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у сумі 10000 доларів США. У порушення умов Кредитного договору, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 01.09.2013 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 2967.54 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 23719.55 гривень; по відсотках - 25.13, долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 200.86 гривень; пеня - 48.51 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 387.74 гривень. На підставі наведеного просили суд стягнути з [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", заборгованість у розмірі 24308, 15 гривень (двадцять чотири тисячі триста вісім гривень) 15 копійок, а саме: за кредитом - 23719, 55 грн. (двадцять три тисячі сімсот дев'ятнадцять гривень) 55 копійок; по відсотках - 200,86 грн. (двісті гривень) 86 копійок; пеня - 387,74 грн. (триста вісімдесят сім) 74 копійки та витрати по сплаті судового збору у сумі 243,08 гривень (двісті сорок три гривні) 08 копійок. Представник позивача, Грицюк В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволені позову наполягає. Окрім того, просив не брати до уваги, як належний та допустимий доказ, копії квитанцій подані представником відповідачки, оскільки такі подані з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України. Представник відповідачки, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В своїх показах зазначив, що його довірителька сплатила позивачу заборгованість за кредитним договором №379, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться у матеріалах справи. На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між відповідачкою, [PERSON] та Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", в особі керуючого філією "Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області" [PERSON] 25 жовтня 2005 року було укладено Кредитний договір №379, згідно якого Кредитор видав Позичальнику кредит у сумі 10000 доларів США, під 12.5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 24 жовтня 2015 року. При цьому відповідачка взяла на себе зобов'язання своєчасно сплачувати кредитні кошти, платню за користування кредитом у визначені кредитним договором терміни згідно графіку погашення заборгованості по кредиту. У відповідності до пункту 2.5 Кредитного договору, кредит надавався позичальнику [PERSON] на ремонт житлового будинку. 13.08.2009 року Закрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк". Згідно з умовами договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило, а ПАТ «Альфа-Банк» прийняло право вимоги за кредитними договорами укладеними між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами, в тому числі за кредитним договором №379 від 25.10.2005 рок, укладеного між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачкою [PERSON]. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). З розрахунку заборгованості за кредитним договором 379 від 25.10.2005 року судом встановлено, що станом на 01.09.2013 року, загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 3041.18 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 24308.15 гривень, що складається з наступного: за кредитом - 2967.54 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 23719.55 гривень; по відсотках - 25.13, долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 200.86 гривень; пеня - 48.51 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 387.74 гривень. Разом з цим вимогу банку (письмове повідомлення №85501-102 б/б від 24.10.2013 року) про погашення заборгованості за кредитним договором, відповідачка, [PERSON] проігнорувала. У відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. При цьому в частині 2 вказаної статті зазначено, що докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Вище наведене кореспондується і в частині 1 статті 59 ЦПК України, згідно якої. суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Представником відповідачки, [PERSON] в судовому засіданні 05.12.2013 року подано копії квитанцій про сплату відповідачкою [PERSON] платежів у відповідності умовам кредитного договору. Однак суд не бере до уваги дані квитанції, як належний та допустимий доказ, оскільки такі подані з порушенням вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України, а саме докази подані після попереднього судового засідання. При цьому представником відповідачки не доведено, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачкою порушено умови кредитного договору, зокрема відповідачка прострочила свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушили графік погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, на думку суду, має місце невчасне виконання зобов'язання відповідачкою. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачкою умов договору, а останньою жодних доказів на протилежне не представлено, суд вважає, що позов слід задовольнити. Окрім того, з урахуванням задоволення позову з відповідача, на користь позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати, що складаються з 243 грн 08 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved