Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить визначити частки у праві приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки, за кожним зі співвласників; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані [INFO] помер її чоловік, [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після його смерті є, вона та їх син, [PERSON] . Вказує, що вона одноособово здійснювала догляд за чоловіком до дня його смерті, оскільки їх син вже тривалий період часу з ними не проживає та мешкає зі своєю сім`єю у м. Рівне, незважаючи на те, що на день смерті батька він був фактично зареєстрований за адресою їх проживання. За життя її чоловіка, ними як подружжям, на її ім`я було набуто житловий будинок [ADDRESS] та придбано квартиру [ADDRESS] . Проте, право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок у с. Вири, нею не оформлялось. Після смерті чоловіка, вона зверталась до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, оскільки вважала себе такою, що прийняла її вчасно, так як, була зареєстрована та проживала разом з померлим все життя і до дня його смерті. Однак, їх син вчасно з заявою про прийняття спадщини не звернувся, а тому вважає, що він в добровільному порядку відмовився від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька. Також зазначає, що вона звернулась до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні вказаного правочину у зв"язку з тим, що у вказаному майні є частка її померлого чоловіка. Після звернення її та сина до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, їм також було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки вони не можуть надати нотаріусу документів, що підтверджують право власності її померлого чоловіка на частку квартири [ADDRESS] та житлового будинку [ADDRESS] . Також нотаріус вказав, що спірне спадкове майно було придбано нею за час перебування у шлюбі. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 листопада 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Позивач в підготовче судове засідання не з"явилася, подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність з участю адвоката Бойчук О.П., позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник позивача подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач в підготовче судове засідання не з"явився, попередньо подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні на підставі ст.200 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Як встановлено судом, після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , останній присвоєно прізвище " [PERSON] ", що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №14. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №10. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 29 травня 2017 року виконавчим комітетом Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 60 років, про що 28 травня 2017 року складено актовий запис №14. Згідно довідки виданої Вирівською сільською радою №2062 від 07 серпня 2020 року вбачається, що згідно погосподарського обліку Вирівської сільської ради в домогосподарстві за адресою [ADDRESS] на момент смерті гр.. [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним були зареєстровані: дружина - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Також, відповідно до довідки виданої Вирівською сільською радою №2450 від 08 жовтня 2020 року, згідно погосподарського обліку, книга №2 за 2016-2020 роки, за домогосподарством №01-0182 за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка розміром 0,20 га обліковується за [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , було придбано житловий будинок [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності від 07 липня 2014 року, договором купівлі-продажу від 11 грудня 2014 року та відповідно витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 27 серпня 2020 року приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області О.О.Войцехович винесено Постанову, якою відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку квартири в [ADDRESS] та на частку житлового будинку в [ADDRESS] , оскільки не надано документів підтверджуючих права власності та за відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності [PERSON] на частку квартири та житлового будинку. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Відповідно до ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної умісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права (ст. 16 ЦК України). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб"єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом, у даному випадку - володіти, користуватися і розпоряджатися своїм житлом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved