Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.07.1979 року, даний шлюб не розірвано. В період шлюбу сторонами за спільні кошти набуто у власність 2/3 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд на підставі рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.01.2007р. та договору купівлі-продажу від 02.10.1997 року, вказана частка спільного майна була виділена в окрему інвентарну одиницю на підставі угоди про поділ майна від 19.06.2007р. Крім того в період шлюбу відповідач набув у власність земельну ділянку земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0640 га, кадастровий номер [NUMBER] на підставі Державного акту на право власності на землю серії Ч 24-1-1067 за № 1078 від 16.02.1998р. 09.07.2008р. відповідач та АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" уклали договір кредиту №1895/03-021-122 та в забезпечення виконання зобов"язань по вказаному договору був укладений договір іпотеки №ІД 895/03-021-122, відповідно до якого будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] передані в іпотеку АКБ "Укрсоцбанк". Між сторонами виник спір щодо поділу вказаного будинку, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя будинок та земельну ділянку по [ADDRESS], поділити спірний будинок та земельну ділянку, виділивши кожній стороні по ? їх частини, судові витрати розподілити у відповідності до вимог закону. В ході судового розгляду представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у наданій суду заяві позовні вимоги повністю визнав, просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи в наданій суду заяві пропонував вирішити позов на розсуд суду, на підтвердження факту перебування спірного майна в іпотеці надав копії іпотечного договору, згоди позивачки на передачу майна в іпотеку, витяги про реєстрацію є Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. З матеріалів справи видно, що 28.07.1979 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1311. В період шлюбу відповідачем набуто у власність 2/3 частини будинку по [ADDRESS] площею 53,8 кв.м з відповідною частиною надвірних споруд на підставі договоору купівлі-продажу від 02.10.1997р. Крім того, відповідач набув у власність земельну ділянку земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0640 га, кадастровий номер [NUMBER] на підставі Державного акту на право власності на землю серії Ч 24-1-1067 за № 1078 від 16.02.1998р. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.01.2007р. за відповідачем визнано право власності на самовільно побудовані надвірні споруди - сарай літ.И, прибудова а3 до житлового будинку по [ADDRESS]. Вказана частка спільного майна була виділена в окрему інвентарну одиницю на підставі угоди про поділ майна від 19.06.2007р. Таким чином, [PERSON] є власником приміщення житлового будинку з прибудовами літ. "А-І, а, а1 , а3 , а саме: приміщення з №1-1 по №1-6, І загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., сарай літ. "В", сарай літ. "Б", вбиральня літ. "Г", сарай літ."И", огорожа №2,3, водоколонка №4, замощення ІІ, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.07.2007р. та №15075727 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.05.2017р. №87786917. Відповідно ст. до ст.22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди -виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до висновку оцінки від 24.03.2017р. вартість 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] становить 285000 грн. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до договору невідновлювальної лінії № 895/03-021-122 від 09.07.2008р. АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" були надані в кредит [PERSON] грошові кошти в сумі 115000 дол. США зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 08.07.2022 року. Згідно з іпотечним договором № ІД 895/03-021-122 від 09.07.2008р. між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] передано в іпотеку в забезпечення виконання договору невідновлювальної лінії № 895/03-021-122 від 09.07.2008р. наступне нерухоме майно: приміщення житлового будинку з прибудовами літ. "А-І, а, а1 , а3 загальною площею 49,8 кв.м., а саме: приміщення з №1-1 по №1-6, І загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., сарай літ. "В", сарай літ. "Б", вбиральня літ. "Г", сарай літ."И", огорожа №2,3, водоколонка №4, замощення ІІ та земельна ділянка цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,0640 га по [ADDRESS]. Позивачка надала нотаріально посвідчену згоду від 09.07.2008р. на передачу вказаного майна в іпотеку, що відповідає інтересам сім'ї. В повному обсязі зобов'язання по кредитному договору відповідачем виконані не були. Відповідно до п.18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 " Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ ", відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Оскільки житловий будинок з надвірними спорудами набутий сторонами в період шлюбу за спільні кошти в період ведення спільного господарства, тому з урахуванням вимог статей 60,70 СК України спірний будинок та земельна ділянка являються спільною власністю подружжя, даний факт визнається сторонами, і частки сторін при її поділі між сторонами мають бути рівними. Земельна ділянка одержана відповідачем у період шлюбу в приватну власність шляхом безоплатної приватизації земель державного фонду і є його особистою приватною власністю, однак оскільки на такій земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у зв'язку з поділом будинку між подружжям до позивачки переходить право власності на земельну ділянку у розмірі частки права власності у спільному майні будинку у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК., тому позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину домоовлодіння та земельної ділнки по [ADDRESS] вартістю 258000 грн. підлягають до задоволення. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав та інтересів третьої особи, виходячи з наступного. Положення договору іпотеки про те, що іпотекодавець не має права розпоряджатися квартирою без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки, не означає, що в судовому порядку неможливо поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності за іншим з подружжя, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Крім того, відповідно до ст.23 Закону України "Про іпотеку"у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлене рішення, підлягають присудженню понесені нею судові витрати, тому до стягнення з відповідача позивачці підлягає сума понесених нею судових витрат по оплаті судового збору в сумі 2850 грн.

Outcome: approved