Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON], [INFO], який постійно проживав за адресою [ADDRESS]. Заповіту спадкодавцем складено не було. Після смерті брата відкрилось спадкове майно у вигляді однієї кімнати двокімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем другої черги за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є її племінниці - діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк вона подала заяву на прийняття спадщини до приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] Разом з тим вона дізналася, що відповідач [PERSON] теж вважає себе спадкоємцем на спадкове майно та подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Позивачка вважає, що відповідачка повинна бути усунена від права на спадкування після смерті свого батька, [PERSON], оскільки вона тривалий час не спілкувалася з батьком, не допомагала йому, не взяла участі у витратах на поховання. Приблизно у 1995 році діти її брата, [PERSON], виїхали до м.Москва, РФ, адреса їх досі не відома. Протягом двадцяти років відповідачка не давала про себе знати, не цікавилася життям та здоров'ям батька. Після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON] став зловживати спиртними напоями, у зв'язку з чим постійно потребував допомоги і турботи. На протязі 5 років після смерті матері, позивачка з родиною мешкала разом з [PERSON] та допомагала йому. У 2007 році брат дуже захворів, переніс операцію. Весь цей час за братом слідкувала і допомагала матеріально вона та її родина. У 2008 році вона з чоловіком та донькою переїхала в іншу квартиру, а з її братом залишився її син, [PERSON], який постійно на протязі усього часу допомагав спадкодавцю. У 2006 році спадкодавець отримав від ЗАТ "КБ ПриватБанк" кредит у сумі 3100 грн. Вказані гроші брат витратив та не повернув довгий час, відповідно до чого банк звернувся до суду і наклав арешт на майно, а саме на спірну квартиру. Дізнавшись про це, вона виплатила кредит. Протягом тривалого періоду брат часто хворів, страждав на ряд тяжких хвороб та потребував постійного догляду та допомоги. За кілька місяців до смерті його стан значно погіршився, досить часто вони вимушені були викликати швидку допомогу. Весь цей час, більше ніж 15 років відповідачка не надавала ніякої допомоги, не відвідувала його ні вдома, ні в лікарні, тобто долею свого батька не цікавилася взагалі. Також відповідач не взяв ніякої участі в організації і проведенні поховання, хоча була обізнана, що батько помер. Таким чином, опікою над братом вона зі своєю сім'єю взяли на себе. Оскільки брат в силу тяжкого захворювання тяжкою хворобою самостійно практично не виходив з квартири, вона та її діти, за свої гроші купувала продукти харчування, ліки, сплачували комунальні послуги, готувала йому їжу, контролювала прийом лікарських препаратів. Розмір пенсії брата був невеликим, крім того він самостійно витрачав її постійно на себе, все більш на алкогольні напої, тому на утримання брата вона постійно витрачала свої кошти. Неодноразово кодували брата від зловживання алкогольних напоїв. Коли брат помер, вона отримала свідоцтво про смерть, організували поховання, замовили поминальний обід. Відповідачка, знаючи, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані, умисно ухилялася від надання йому допомоги. У зв'язку з вищезазначеним, позивачка просила суд усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця - [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в м.Краматорську Донецької області. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, 11 липня 2014 року позивачка уклала шлюб та змінила дошлюбне прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.109). У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що спірна квартира належала їх батькам. Після розлучення з дружиною, брат прийшов жити до неї у родину. А колишню дружину з дітьми залишив жити у спірній квартирі. Відносин з колишньою дружиною брата вони не підтримували. Спірну квартиру колишня дружина брата залишати не хотіла, тому її виписали з квартири за рішенням суду. У подальшому вони виїхали в Росію у м.Москву. Весь час доньки її брата його життям не цікавились, жодного разу не привітали з днем народження, не допомагали матеріально. Весь час вона опікувалась братом, прала білизну, готувала їжу, кормила його. Брат зловживав алкогольними напоями, вона його виводила із запоїв, возила до лікаря. У 2007 році брат тяжко захворів, вона викликала йому швидку допомогу, придбавала ліки. Про дітей брат не згадував, йому було тяжко. Паралізованим він не був, але він втратив інтерес до життя, за ним необхідно було доглядати. У магазин брат міг виходити, придбавав алкогольні напої, але їжу не готував. Вона надавала йому допомогу, оскільки це її рідний брат. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, відповідачка є рідною донькою [PERSON] Шлюб між матір'ю відповідачки та [PERSON] було розірвано внаслідок того, що [PERSON] зловживав спиртними напоями. Після розірвання шлюбу родина розпалася, відносин між собою ніяких не підтримували. За весь цей час [PERSON] жодного разу не цікавився та не проявляв інтересу до своєї доньки, її матеріальним станом та станом здоров'я. [PERSON], ні у судовому порядк, ні у звичайному порядку жодного разу не звертався до доньки з проханням про допомогу, сам себе довів до смерті зловживанням алкогольними напоями. Цей факт підтверджує його рідна сестра. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки та померлого [PERSON], мешкає першому поверсі. Після смерті своєї матері, [PERSON] мешкав у квартирі по [ADDRESS]. Він був хворобливий, виходив з квартири тільки під вечір, коли вже усі розійдуться, ходив до магазину за продуктами харчування. Вид у [PERSON] був туберкульозника, дуже поганий. Йому допомагала тільки позивачка. Доньки йому не допомагали, жодного разу не приїздили, навіть не приїхали на похорони. Вона не може сказати, пив [PERSON] або ні. Нетверезим його ніхто не бачив, він ніколи не валявся. По зовнішньому вигляду вона бачила, що він потребує допомоги. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою позивачки, відповідачка є її двоюрідною сестрою, а [PERSON] - її рідним дядьком. Її мати весь час доглядала за дядьком. Деякий час він мешкав разом з її матір'ю, а потім захотів жити окремо. За ним був необхідний обов'язковий догляд, оскільки він зловживав спиртними напоями та не міг самостійно розпоряджатися своїми коштами, питатися, сплачувати комунальні послуги та за собою дбати. Вона з відповідачкою деякий час спілкувалася через соцмережу. За цей час сестра жодного разу не спитала про батька. Вона їй повідомляла про смерть батька, після чого сестра перестала з нею спілкуватися. Весь цей час про дядька піклувалася її мати та їхня родинаю Дядько не був паралізований, міг пересуватися до магазину та назад, інвалідності він не мав. Він весь час був у нетверезому стані та його необхідно було постійно контролювати. Також він хворів, йому робили операцію. Він просив її мати допомагати йому сплачувати комунальні послуги, оскільки квартира належала їм обом. Мати покупала йому продукти, готувала їжу, забирала брудні речі та прала білизну. Пенсію він отримував. Він давав матері частину грошей заплатити за комунальні послуги, а іншу частину пенсії міг витратити на горілку та залишатися голодним. Її мати було шкода дядька, тому вона його кормила, придбавала ліки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою померлого [PERSON], мешкає на 5 поверсі. [PERSON] мешкав за адресою [ADDRESS] на другому поверсі. Позивачка є сестрою [PERSON], вона приблизно раз на тиждень приїздила до [PERSON], навідувала його, готувала їжу. [PERSON] вона бачила, коли він виходив з квартири, він не був паралізований, міг пересуватися. Вигляд в нього був дуже хворобливий. Діти [PERSON] його ніколи не навідували, вона їх не бачила з 90-х років, на похорони вони не приїздили. Позивачка та її діти часто приходили до [PERSON], готували їжу, придбавали ліки, після смерті поховали його. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка є його матір'ю, відповідачка - двоюрідною сестрою, [PERSON] - рідним дядьком. Доньки [PERSON] у м.Краматорську не мешкали. Останній раз він бачив відповідачку 15 років тому назад, оскільки вони поїхали з міста. Він знає, що [PERSON] лікувався у тубдиспансері. Причину смерті [PERSON] він не знає. [PERSON] потребував допомоги. Позивачка два рази на місяць возила йому пенсію, продукти. [PERSON] погано себе почував, погано ходив, не міг за собою дбати. Він не чув, щоб діти [PERSON] йому надавали допомогу. Чи зловживав [PERSON] алкогольними напоями він не знає. [PERSON] не був не ходячим, однак за собою не міг дбати, оскільки він жив сам без жінки. Його мати отримувала за [PERSON] пенсію та відвозила йому продукти, оскільки він сам би пенсію пропив. Ховала [PERSON] його мати. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухав пояснення сторін, свідків, перевірив надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO], який доводився позивачці [PERSON] рідним братом, а відповідачці по справі [PERSON] - батьком, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами (а.с.10-16). На момент смерті [PERSON] мешкав у квартирі за адресою [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS], яка перебувала у власності спадкодавця на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.17-18). Співвласницею зазначеної квартири також є позивачка, якій належить ? частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.19-20). Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіту не залишив, і сторони по справі являються спадкоємцями: позивачка - другої черги за законом, відповідачка - першої черги за законом. Позивачка та відповідачка претендують на долю у спадковому майні після смерті [PERSON] , про що подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини: позивачка - 23.09.2013 року, відповідачка - 13.08.2013 року (а.с.75). Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз'яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги на піклування. Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При цьому підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця і чи мав спадкоємець змогу її надавати Як вбачається з копії пенсійного посвідчення, [PERSON] отримував пенсію у розмірі 1875,61 грн., тобто мав власний доход (а.с.32). Як вбачається з виписки із амбулаторної картки, наданої Комунальним закладом "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Краматорська", [PERSON] знаходився на лікуванні з 27.03.2006 по 29.03.2006 року з приводу забою правого колінного суглоба; з 11.04.2007 року по 17.04.2007 року лікувався амбулаторно з приводу гострої респіраторної вірусної інфекції. Також з 02.06.2007 року по 12.06.2007 року [PERSON] проходив лікування у хірургічному відділенні №1 МЛ №1 з приводу хронічного гепатиту, ускладненого кровотечією із варикозно-розширених вен стравоходу, гострої постгеморрагічної анемії. Виписаний на подальше лікування у денному стаціонарі. З 13.06.2007 року [PERSON] почав лікування у денному стаціонарі №1 МЛ №3. У відділенні порушував режим. 18.06.2007 року виписаний з відділення за порушення режиму. Останній раз звертався за медичною допомогою 02.07.2007 року, коли викликав лікаря додому (а.с.22). Як вбачається з довідки КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м.Краматорська" від 03.02.2015 року, [PERSON], перебував на профілактичному обліку в КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м.Краматорська" з 1999 року по 2003 рік, з діагнозом: "Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками для організму". Лікування в наркодиспансері не проходив. Знятий з профілактичного обліку в зв'язку з неможливістю нагляду (не проживав по місту реєстрації) (а.с.118). Отже, аналізуючи вищезазначені письмові докази та приймаючи до уваги показання свідків, суд доходить до висновку, що вказані медичні документи не можуть свідчити про необхідність у постійного догляду за [PERSON] Показання свідків також не свідчать про те, що [PERSON] потребував постійного догляду. Таким чином, суд вважає, що перебування [PERSON] в безпорадному стані в судовому засіданні не доведено. Також суд не приймає до уваги копії квитанції про оплату комунальних послуг та довідку банку про погашення кредиту, оскільки вказані письмові докази не можуть вплинути на висновок суду про стан здоров'я спадкодавця та перебування його в безпорадному стані. Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Суду не надано переконливих доказів, які б свідчили про факт умисного ухилення відповідачки [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю [PERSON] Показання свідків про те, що відповідачка жодного разу не навідали батька та не була на його похованні, суд не може визнати доказом, який би підтвердив факт умисного ухилення [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю. Крім того, як пояснила у судовому засіданні позивачка, [PERSON] ніколи не звертався до доньки з проханням про надання йому матеріальної допомоги. Таким чином, в ході слухання справи судом не встановлено факту потреби [PERSON] матеріальної допомоги, з приводу якої б він звертався до своєї доньки - відповідачки по справі, і яка би йоик в цьому відмовила або ухилялася б від її надання навмисно. Крім того, статтею 1232 Цивільного Кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Отже, при вирішенні позовних вимог про усунення позивачки від права на спадкування, суд не приймає до уваги посилання позивачки на те що вона здійснила поховання [PERSON] Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні позивачем не надано доказів того факту, що [PERSON] мав тяжку хворобу та перебував у безпорадному стані, який би потребував постійного стороннього за ним догляду і допомоги. Таким чином, підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом відсутні. За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed