Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] ( далі - "позивач" або " позивач за первісним позовом") звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з уточненим позовом до [PERSON] ( далі - " відповідач" або " відповідач за первісним позовом") про припинення права власності [PERSON] на належну йому частку у квартирі та визнання права власності на частку у квартирі. В позовній заяві [PERSON] вказала наступне, 11 липня 2009 р. шлюб з Відповідачем було розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя про що видано свідоцтво від 25.02.2010 р. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2011 року у справі № 2Я-3690/2011 р. було вирішено спір про розподіл майна подружжя щодо нерухомого майна та :визнано за [PERSON] право власності на 34/35 частин квартири [ADDRESS], визнано за [PERSON] право власності на 1/35 частку квартири у будинку [ADDRESS]. Зазначене рішення набрало законної сили 12 липня 2011 р. та стало підставою для реєстрації за нею права власності на 34/35 частин квартири [ADDRESS]. Станом на 04.09.2012 р. Відповідач не зареєстрував за собою право власності на 1/35 частку квартири у будинку [ADDRESS]. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 25 від 30.01.2015 року про вартість нерухомого майна, станом на 28.01.2015 р. ринкова вартість об'єкта оцінки складає 813146,00 грн., тому 1/35 частки квартири складає 23 232,74 грн. (двадцять три тисячі двісті тридцять дві гривень 74 коп.). Вважає, що право власності Відповідача [PERSON] на 1/35 частку у спільному майні повинно бути припинене за рішенням суду у зв'язку з тим, що його частка є незначною і не може бути виділена в натурі (п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України), крім того таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам Відповідача, що підтверджується наступним. Відповідно до Технічного паспорту, оформленого ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" на квартиру [ADDRESS], її загальна площа складає 73,1 кв.м., житлова площа - 39,4 кв.м. Технічна характеристика квартири встановлює, що вона складається з 3-х кімнат житловою площею 39,4 кв.м., у т.ч. 1-а кімната 11,3 кв.м., 2-а кімната - 12,6 кв.м., 3-а кімната - 15,5 кв.м., кухні площею 8,9 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., коридору площею 13,0 кв.м; обладнана балконом 2,0 кв.м., лоджією 6,2 кв.м. Враховуючі, що Відповідач володіє 1/35 частки квартири, фактично йому належить 2,09 кв.м. загальної площі квартири, у т.ч. 1,13 кв.м. житлової площі квартири. Отже, відповідачу в натурі не може бути виділено жодної кімнати для використання його частки власності за цільовим призначенням нерухомого майна, бо його доля є незначною. Вважає, що таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу, бо починаючі з липня 2011 р. він не користується квартирою [ADDRESS], виїхав з неї та забрав свої особисті речі та те майно, що було присуджено йому при поділі спільного майна подружжя. Відповідач не приймає участь у витратах на утримання нерухомості та не сплачує житлово-комунальні послуги. Отже, відповідач має інше житло, в якому проживає вже майже три роки. Крім того, наявність співвласника з такою незначною часткою завдає істотну шкоду її інтересам, бо вона не має можливості вільно розпорядитися квартирою, за яку не має можливості самостійно сплачувати кредит. Остаточно позивач за первісним позовом, [PERSON] просить суд, припинити право власності [PERSON] на належну йому 1/35 частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] та визнати право власності на 1/35 частку у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічний позов, в якому він зазначив, що йому на праві приватної власності належить 1/35 частина квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі він не проживає, так як не має доступу в квартиру крім того в квартирі проживають сторонні люди. Частки співвласників квартири в натурі не виділені, таким чином він не має можливості проживати виключно на належній йому житловій площі. Посилаючись на ст.391 ЦК України [PERSON], просить суд вселити його до квартири [ADDRESS]. В судовому засідання по розгляду справи представником позивача за первісним позовом [PERSON], підтримані заявлені позивачкою позовні вимоги по мотивах, вказаних у позовній заяві. Крім того, вона зазначила, що 14.05.2014 р. на депозитний рахунок Хортицького районного суду м.Запоріжжя отримувач ТУ ДСАУ в Запорізькій області внесено грошову компенсацію вартості 1/35 частки квартири [ADDRESS] у сумі 23 232 грн. 74 коп. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON]- [PERSON], просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] стосовно припинення права власності [PERSON] на належну йому 1/35 частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] та визнання права власності на 1/35 частку у квартирі розташованої за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] і задовольнити позовні вимоги [PERSON], вказані у його зустрічній позовній заяві по мотивах, вказаних в ній і на підставі наданих відповідачем доказів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічною позовною заявою не визнала та вказала, що після розлучення [PERSON] з позивачем, позивач з липня 2011 р. у квартирі не мешкає, його речей у квартирі не має, так як він проживає за іншою адресою. Позивач не приходив в квартиру, а тільки телефонував [PERSON] Відповідач [PERSON] не перешкоджає [PERSON] у вселенні у квартиру. Просила суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] Заслухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню із наступних підстав. 11 липня 2009 р. шлюб з Відповідачем було розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя про що видано свідоцтво від 25.02.2010 р. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2011 року у справі № 2Я-3690/2011 р. було вирішено спір про розподіл майна подружжя щодо нерухомого майна та: визнано за [PERSON], право власності на 34/35 частин квартири [ADDRESS], визнано за [PERSON] право власності на 1/35 частку квартири у будинку [ADDRESS]. Зазначене рішення набрало законної сили 12 липня 2011 р. та стало підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на 34/35 частин квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на 1/35 частку квартири у будинку [ADDRESS]. Відповідно до Технічного паспорту, оформленого ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" на квартиру [ADDRESS], її загальна площа складає 73,1 кв.м., житлова площа - 39,4 кв.м. Технічна характеристика квартири встановлює, що вона складається з 3-х кімнат житловою площею 39,4 кв.м., у т.ч. 1-а кімната 11,3 кв.м., 2-а кімната - 12,6 кв.м., 3-а кімната - 15,5 кв.м., кухні площею 8,9 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., коридору площею 13,0 кв.м; обладнана балконом 2,0 кв.м., лоджією 6,2 кв.м. Враховуючі, що Відповідач володіє 1/35 частки квартири, фактично йому належить 2,09 кв.м. загальної площі квартири, у т.ч. 1,13 кв.м. житлової площі квартири. Згідно Висновку експерта за результатами будівельно-технічного дослідження № 1983 від 18.09.2014 року, виходячи із планування та розміру приміщень в квартирі, вимог ДБН В.2.2-15-2005, виділити в натурі або визначити порядок користування 1/35 частиною квартири [ADDRESS] не є можливим, тому що площа квартири, що приходиться на 1/35 частини, становить 2,088 кв.м. 29.10.2014 року, ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя було призначено судову будівельно-технічну експертизу щодо визначення ринкової вартості квартири [ADDRESS]. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 25 від 30.01.2015 року про вартість нерухомого майна, станом на 28.01.2015 р. ринкова вартість об'єкта оцінки складає 813146,00 грн., тому 1/35 частки квартири складає 23 232,74 грн. (двадцять три тисячі двісті тридцять дві гривень 74 коп.). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір"ю позивача [PERSON] Її донька після розлучення з відповідачем у 2009 році перестала мешкати в спірній квартирі. [PERSON] мешкав в квартирі до 2011 року. З 2011 року [PERSON] в квартирі не мешкає, за комунальні послуги не сплачує. З літа цього року в квартирі мешкає її донька [PERSON] Ключів від квартири у [PERSON] не має. В квартиру жити [PERSON] не приходив, її доньці з приводу проживання в квартирі не телефонував. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається із змісту даної норми законодавець визначив три самостійні підстави, кожна з яких окремо може слугувати приводом для припинення права власності на частку в спільному майні, однак, за умови, що таке припинення не задасть істотної шкоди співвласнику. З огляду на вказані обставини, суд вважає, що спільне володіння та користування сторін спірною квартирою є неможливим, бо сторони не пов'язані спорідненими узами, є абсолютно чужими сім"ями, а з врахуванням відсутності можливості її реального поділу та неможливості виділення частки відповідача в натурі, внесення позивачем на депозитний рахунок вартості частки відповідача - 23232,74 грн., суд приходить до висновку, що право відповідача на належну йому частку слід припинити, стягнувши на його користь компенсацію її вартості, що внесена позивачем на депозитний рахунок та визнати за позивачем право власності на належну відповідачу 1/35 частку у спільній власності - квартирі [ADDRESS]. Таке припинення права власності відповідача не завдасть шкоди позивачу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 487,20 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, за первісним позовом, законні і підлягають задоволенню, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/35 частина квартири [ADDRESS], фактично йому належить 2,09 кв.м. загальної площі квартири, у т.ч. 1,13 кв.м. житлової площі квартири. Частки співвласників квартири в натурі не виділені. Позивач [PERSON], в спірній квартирі з 2011 року не мешкає, за комунальні послуги не сплачує, виїхав з квартири [PERSON] добровільно. Суд не приймає доводи представника позивача [PERSON]- [PERSON], щодо проживання в спірній квартирі сторонніх осіб, так як зазначене твердження спростовується поясненнями свідка [PERSON], яка пояснила, що її донька [PERSON] з 2014 року мешкає в квартирі [ADDRESS]. Доказів того, що створено перешкоди у вселені до квартири зі сторони відповідача до суду не надано. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні 1/35 частини квартири [ADDRESS], а тому підстави для задоволення позовних вимог про вселення [PERSON] у квартиру відсутні. Суд не приймає посилання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON], на договір поруки № 11157106000/11 укладений між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON], щодо виконання зобов"язань кредитних зобов"язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11157106000 від 29.05.2007 року, як підставу для вселення [PERSON] в спірну квартиру, так як вказанний договір поруки не відноситься до даного предмету спору. Також суд не приймає доводи представника позивача за зустрічним позовом [PERSON], щодо проживання в спірній квартирі сторонніх осіб, так як зазначені доводи спростовуються копією договору найму квартири від 06.01.2012 року. Відповідно до якого [PERSON] передала в найм квартиру [ADDRESS] строком з 06.01.2012 р. по 08.01.2012 р. Враховуючи наведене, суд вважає, що зазначені позивачем за зустрічним позовом докази не вказують на наявність обставин, передбачених ст.391 ЦК України, які давали б підстави для вселення [PERSON] в спірну квартиру, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved