Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №001244, виданого 29.03.2002 року на підставі розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 22.03.2002 року №63 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №428. Заяву мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 3,067 га, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №001244. Але при видачі вищевказаного державного акту на неї, в цьому документі було допущено помилку в написанні її імені, зазначено " [PERSON] ", замість вірного " [PERSON] ". Виправити цю помилку, шляхом отримання нового державного акту не є можливим, оскільки у зв`язку зі змінами в законодавстві такі документи вже не видаються. Встановлення цього юридичного факту їй необхідно для належної реалізації права власності на вказану земельну ділянку. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 01.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Від заявниці [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності та подану нею заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, підтримала в повному обсязі. Заінтересованою особою також подано до суду письмову заяву про розгляд справи без участі її представника та в якій проти заяви [PERSON] не заперечує. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України. Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку в цілому та кожному доказу окремо, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.07.1996 року Буринським РВ УМВС України в Сумській області заявниці був виданий паспорт, де її прізвище, ім`я, по батькові українською мовою записано " [PERSON] " (а.с.9-10). 29.03.2002 року, відповідно до розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 22.03.2002 року №63 заявниці видано державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 3,067 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на території Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області, серії СМ №001244, в якому при написанні її імені допущена помилка, а саме вказано: " [PERSON] ", замість правильного " [PERSON] " (а.с.4). Порядок заповнення та складання державних актів регламентувався відповідними інструкціями згідно часу їх оформлення зокрема "Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі" затвердженої наказом Деркомзему України від 04.05.1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647, а також "Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою" затвердженої наказом Держкомзему України 22.06.2009 року №325 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.08.2009 року за №735/16751. При цьому жодна з них не передбачала можливості виправлень орфографічних чи технічних помилок у бланку державного акту, однак вони втратили чинність згідно наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року №404 та від 09.09.2013 року №537. Також, у зв`язку з внесенням змін до Законів України "Про державний земельний кадастр" та "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державний земельний кадастр"). Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи по встановленню факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як вбачається з листа відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №180/146-21 від 27.05.2021 року, направленого на звернення заявниці, виправити допущену помилку у вказаному правовстановлюючому документі, окрім як встановлення в судовому порядку відповідного факту заявницею, немає можливості (а.с.5). Згідно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 02.01.2012 року - 01.12.2017 року [PERSON] надала в оренду, а орендар ПСП "Слобожанщина Агро" прийняла в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області загальною площею 3,067 га. (а.с.6-8). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серії СМ №001244, виданого 29.03.2002 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки, площею 2,8009 га та 0,2662 га, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на території Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області. За наведеного, наявні достатні підстави вважати, що в даному випадку [PERSON] та [PERSON] є однією і тою ж особою, та сумнівів щодо цього у суду не виникає, оскільки дата народження та місце проживання вказаних осіб повністю збігаються. Крім того, будь-яких доказів протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, розбіжності між написанням імені заявниці у її паспорті та вищевказаному державному акті, виникли внаслідок помилки, однак не спростовують факт належності їй вказаного документу. Враховуючи викладене, оскільки факт, який просить встановити заявниця знайшов своє підтвердження, його встановлення необхідне останній для реалізації свого права власності на належні їй земельні ділянки, а у позасудовому порядку встановити його неможливо і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення. Відповідно до ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved