Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач 24.11.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи і підтримуючи який, зазначив, що 2 квітня 2015 року близько 06 год. 15 хв. водій [PERSON], керуючи транспортним засобом, автомобілем марки Ford Fiesta в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київського біласті по вул. Чорновола, під час руху, будучи неуважним, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, здійснив зіткнення з автомобілем марки BMW, під керування [PERSON] Власником автомобіля BMW є Державний вищий навчальний заклад «Університет менеджменту освіти». Даний факт ДТП підтверджується постановою Апеляційного суду Київської області від 12 липня 2016 року за матеріалами про адміністративне правопорушення, протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями свідків, рапортом співробітника поліції. В результаті ДТП автомобіль BMW був ушкоджений, чим позивачу було заподіяно матеріальні збитки. У зв'язку з вищевикладеним позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь 254 937 грн. 36 коп. матеріальної шкоди, вартість проведених експертних досліджень у розмірі 540 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 3 832 грн. 16 коп. 06.03.2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, згідно процесуальної ухвали суду залучено приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО». Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обставини справи підтвердив та зазначив, що між протиправними діяннями винного та завданою шкодою майну позивача існує причинно-наслідковий зв'язок, відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки-автомобіля марки Ford Fiesta та винний у заподіянні позивачу матеріальної шкоди, повинен відшкодувати завдані матеріальні збитки в повному обсязі. Представник відповідача, відповідач представник третьої особи в судове засідання 11.12.2017 року не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Клопотань про перенесення розгляду справи не надійшло. 13.04.2017 року представник третьої особи подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких просить суд у задоволенні позовних вимог позивача у відношенні ПрАТ «СК «ВУСО» відмовити в повному обсязі, оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» за вказаною страховою подією виконав свої обов'язки перед позивачем в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2015 року близько 06 год. 15 хв. водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки "Ford Fiesta" реєстраційний номер [NUMBER], в м. Вишневе Києво-Святошинського р-ну Київської області по вул. Чорновола, під час руху, будучи неуважним, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, здійснив зіткнення з автомобілем BMW 330хі д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим порушив п."б" п.2.3, п.16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки "Ford Fiesta" [PERSON] зазнала тілесних ушкоджень, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 29 березня 2016 року Бориспільським міськрайонним судом була винесена постанова відповідно до якої вбачається, що винність [PERSON] у вчинення адміністративного правопорушення констатується лише протоколом про адміністративне правопорушення та схемою ДТП, однак данні документи не можуть слугувати доказами, які встановлюють наявність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. А також зазначено, що відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення суперечать фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними в справі доказами, а тому є припущенням інспектора поліції. За таких обставин було прийнято рішення про закриття адміністративного провадження щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Не погоджуючись із рішенням суду, інший учасник дорожнього руху [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; визнати його процесуальний статус потерпілого на підставі ч. 1 ст. 269 КУпАП; скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2016 та винести нову постанову, якою визнати [PERSON] винним за ст. 124 КУпАП. 12 липня 2016 року постановою Апеляційного суду Київської області постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо [PERSON] скасовано. Постановлено нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.4-7). Постанова Апеляційного суду Київської області від 12 липня 2016 року набрала законної сили. Власником автомобіля BMW 330ХІ реєстраційний номер [NUMBER] є Державний вищий навчальний заклад «Університет менеджменту освіти», що підтверджується біржовою угодою куплі-продажу транспортного засобу від 17.09.2017 року №1/192 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04.09.2008 № [NUMBER] (а.с.37,39). Згідно звіту № 26/09-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 20 жовтня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу BMW 330ХІ реєстраційний номер [NUMBER] складає 254 937 грн. 36 коп. (а.с.9-13), а вартість відновлювального ремонту відповідно до калькуляції складає 449 086 грн. 92 коп. (а.с.14-22). Указаний доказ відповідачем в суді під сумнів не поставлено. Відповідно до платіжного доручення № 609 від 10 жовтня 2016 року вбачається, що витрати позивача на експертні послуги склали у розмірі 540 грн. (а.с.36). Отже сума загального відшкодування збитків складає 255 477 грн. 36 коп. Також судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності ВНТЗ № АІ 2894514, за яким страховик взяв на себе зобов'язання у випадку настання страхових подій відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров'ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого засобу "Ford Fiesta" реєстраційний номер [NUMBER]. Умовами вказаного полісу передбачена страхова сума за шкоду заподіяну майну потерпілого в розмірі 50 000,00 грн. та франшиза в розмірі 0,00 грн. (а.с. 108). Крім того, між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності ВНТЗ № 1396288-33-10-01, за яким страховик взяв на себе зобов'язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров'ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу "Ford Fiesta" реєстраційний номер [NUMBER], що перевищує страхову суму за полісом (а.с. 109). В період дії вищевказаного договору, 02.04.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода. У зв'язку з цим до ПрАТ СК «ВУСО» звернувся ДВНЗ «УМО» з заявою на виплату страхового відшкодування. Після отримання всіх необхідних документів, ДТП від 02.04.2015 р. визнано ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком та перераховано на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп. за полісом та 20 000 грн. 00 коп. за договором, що підтверджується платіжним дорученням № 6965 від 04.05.2017 року та № 6961 від 04.04.2017 року. Всього 70 000 грн. 00 коп. (а.с.111-112). Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» передбачає, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про страхування», та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Отже з вищевикладеного вбачається, що ПрАТ СК «ВУСО» за вказаною страховою подією виконала свої обов'язки перед позивачем в повному обсязі. Щодо правових підстав та закону, який слід застосовувати при вирішенні даного питання та виниклих правовідносин, слід навести наступне. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно до загального правила встановленого п.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що внаслідок бездіяльності відповідача позивачу спричинена шкода. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.6 постанови № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] керував джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем Ford Fiesta реєстраційний номер [NUMBER], а шкода спричинена у зв'язку з його неправомірними винними діями, які виразились в порушенні вимог правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою суду, яка набрала законної сили. Відповідачем не надано доказів відсутності його вини у скоєнні ДТП, а також належних доказів тому, що завдана шкода становить менший розмір, оскільки [PERSON] не виконано обов'язку щодо оплати експертизи, що потягло її повернення без виконання. Щодо вартості завданих збитків суд враховує наступне. Висновок щодо оцінки завданого матеріального збитку відповідачем не оспорено, доказів на спростування встановлених в ньому фактичних обставин щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля Державного вищого навчального закладу «Університет менеджменту освіти» суду не надано. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях. За змістом ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так в судовому засіданні судом встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу BMW 330ХІ реєстраційний номер [NUMBER] складає 254 937 грн. 36 коп., а вартість відновлювального ремонту відповідно до калькуляції складає 449 086 грн. 92 коп. Отже, сума вартості відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля. Тому, відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне зобов'язати позивача після отримання від відповідача визначеної судовим рішенням суми матеріального збитку передати відповідачу транспортний засіб - автомобіль «BMW 330XI», н.з. [NUMBER], 2001 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN): [NUMBER], що належить позивачу на праві власності. Таку передачу транспортного засобу слід здійснити після сплати коштів позивачу відповідачем в повному обсязі. У зв'язку з тим, що вина відповідача вчиненні вищезазначеного ДТП доведена, суд вважає за необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача завдані матеріальні збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (з урахуванням передання автомобіля відповідачу) у розмірі 184477 грн. 36 коп. та витрати, пов'язані з проведенням оцінки завданих збитків у розмірі 540 грн. 00 коп. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 3832 грн. 16 коп. підлягають покладенню на відповідача [PERSON] На підставі ст.ст. 3, 22, 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України,

Outcome: partial