Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

у травні 2019 року позивач АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20 серпня 2013 року, який був укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , останньому було видано кредит у розмірі 17 000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір. Відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені. Згідно з п. 2.1.1.4.2. «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором. Станом на 22 травня 2019 року заборгованість відповідача становить 35812,49 грн., що складається з: - 11 039,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, - 9 269,44 грн. заборгованості за прострочення тілом кредиту, - 12 371,73 грн. заборгованість по пені за прострочене зобов`язання, - 950,00 грн. заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. штраф (фіксована частина), - 1 681,55 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. (а.с. 40) Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2019 року задоволено позов АТ КБ "Приватбанк". Постановлено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 11 039,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9 269,44 грн. заборгованості за прострочення тілом кредиту, 12 371,73 грн. заборгованість по пені за прострочене зобов`язання, 950,00 грн. заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1681,55 грн. штраф (процентна складова) та судовий збір у розмірі 1921,00 гривні. (а.с. 45) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2019 року (а.с. 106) У судове засідання представник позивача не з`явився. Одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2013 року [PERSON] підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17 000 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Обґрунтовуючи поданий позов, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 22 травня 2019 року становить 35 812,49 грн., що складається з: - 11 039,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, - 9 269,44 грн. заборгованості за прострочення тілом кредиту, - 12 371,73 грн. заборгованість по пені за прострочене зобов`язання, - 950,00 грн. заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. штраф (фіксована частина), - 1 681,55 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження позовних вимог банком надано: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20 серпня 2013 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про отриману [PERSON] картки. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 травня 2019 року заборгованість за тілом кредиту становить 11 039,77 грн. З виписки по рахунку вбачається, що [PERSON] користувався кредитним лімітом та погашав заборгованість. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. При цьому, у анкеті-заяві позичальника від 20 серпня 2013 року розмір процентної ставки не зазначений. У наведеній анкеті-заяві, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Наведені Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками та штрафами є безпідставними. Щодо посилань відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає зазначити таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З наданої позивачем виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 20.08.2013 р. по 22.05.2019 р. вбачається, що відповідачем 24.06.2018 р. вчинялись дії, які свідчать про часткове виконання зобов`язань. А відтак відсутні підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення тіла кредиту. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial