Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду в обґрунтування якого зазначив, що з 01.12.2003 року по 02.09.2013 року він працював в ТзОВ «МЖК-1», за весь період роботи на підприємстві йому жодного разу не надавалася щорічна відпустка, а при звільненні йому не була виплачена грошова компенсація за невикористані ним дні щорічної відпустки. Позивач просить винести рішення, яким стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.12.2003 року по 02.09.2013 року в сумі 22082 грн. 95 коп, інфляційні 13117,27 грн., та три відсотки річних від простроченої суми, що становить 1332,24 грн., всього 36 532, 46 грн., а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги повністю з підстав зазначених у позові. Відповідач, будучи належним чином повідомлений свого представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення справи чи розгляд справи без відповідача останній до суду не надсилав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці, позивач з 01.12.2003 року прийнятий на роботу різноробітником по переводу на ТОВ "МЖК-1" та був звільнений з роботи за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпПУкраїни ) 02.09.2013 року (а.с.3). Позивачем не було використано жодної щорічної відпустки за весь період роботи на підприємстві. 02.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку з 01.12.2003 року по 02.09.2013 року, що підтерджується листом та фіскальним чеком про відправлення останнього на адресу відповідача (а.с.4). На даний лист відповідач не відповів, тому позивач звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч.1 ст.74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої незалежності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основні та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати та ч.1 ст.74 КЗпПУкраїни - щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше 24 календарних днів, за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч.1 ст.83 КЗпП Україн, у разі звільненя працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки та відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Наданий позивачем розрахунок сум компенсації за невикористані щорічні відпустки за період з 01.12.2003 року по 02.09.2013 року, які мають бути виплачені відповідачем (а.с.7), відповідає вимогам закону та суд покладає в основу рішення, оскільки відповідач доказів на спростування цього розрахунку суду не надав. Суд стягує з відповідача компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.12.2003 року по 02.09.2013 року в сумі 22082 грн.95 коп. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Наданий позивачем розрахунок інфляційних за несвоєчасну оплату за період з жовтня 2013 року по червень 2015 року та розрахунок річних за період з вересня 2013 року по вересень 2015 року, які мають бути виплачені відповідачем за несвоєчасну оплату (а.с.8-9), відповідає вимогам закону та суд покладає в основу рішення, оскільки відповідач доказів на спростування цього розрахунку суду не надав. Суд стягує з відповідача індекс інфляції за час прострочення оплати в розмірі 13 117 грн.27 коп., та три проценти річних в сумі 1332 грн.24 коп. Також суд стягує з відповідача витрати за надання правової допомоги в сумі 3000 гривень, яка підтверджується документально, а саме: додатковою угодою №1 від 07.09.2015 року та квитанцією "ПриватБанку" (а.с.11, 18). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved