Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Баришівської селищної ради, Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовуть тим, що 16 серпня 1995 року на підставі розпорядження (наказу) № 70 від 27 липня 1995 року на імена позивачів по справі Госпрозрахунковим бюро "Альтернатива" було видано Свідоцтво № 1423, зареєстроване Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1308 про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, селище Баришівка, вулиця Карла Маркса, будинок № 74, в рівних частках кожному, по 1/4 (одній четвертій) частині. На даний час позивачі мають бажання реалізувати належне їм право власності, попередньо зареєструвавши його відповідно до вимог діючого законодавства, проте було виявлено, що оригінал свідоцтва про право власності втрачений. З метою отримання дублікату втраченого свідоцтва вони звернулися до Баришівського Бюро технічної інвентаризації з проханням видати дублікат, але їм було відмовлено та вказано, що повноваженнями видавати дублікати документів наділені організації, які безпосередньо їх видавали. Для встановлення місцезнаходження організації яка видала це свідоцтво, а саме Госпрозрахункове бюро "Альтернатива", позивачі зробили відповідний запит до державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з якого вбачається, що відповідна організація на даний час не зареєстрована. З метою розшуку належного позивачам свідоцтва, вони подали оголошення до редакції місцевої газети «Баришівські вісті» про його втрату. Проте, незважаючи на всі вищевказані дії вони не можуть отримати дублікат належного їм свідоцтва, та належним чином реалізувати своє право власності, а тому вимушені звернутися за захистом до суду. Позивачі просять суд визнати за ними право власності кожного на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: селище Баришівка, вул. Троїцька, будинок №74 (бувша [PERSON]), Баришівського району, Київської області. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений позов в повному обсязі. Представник відповідача по справі Баришівської селищної ради, Київської області [PERSON] проти заявленого позову не заперечує. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що 16 серпня 1995 року на підставі розпорядження № 70 від 27 липня 1995 року позивачам по справі Госпрозрахунковим бюро "Альтернатива" було видано Свідоцтво № 1423, зареєстроване Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1308 про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, селище Баришівка, вулиця Карла Маркса, будинок № 74, в рівних частках кожному, по 1/4 частині. Позивачі хочуть реалізувати належне їм право власності, попередньо зареєструвавши його відповідно до вимог діючого законодавства, але оригінал свідоцтва про право власності втрачений. Вони не можуть отримати дублікат належного їм свідоцтва, та реалізувати своє право власності. Встановлені судом обставини стверджуються: - ксерокопіями паспортів позивачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ; - ксерокопією свідоцтва про право власності на житло за №1423 від 16.08.1995 року; - ксерокопією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №74 по вул. Троїцька (бувша [PERSON]) в селищі Баришівка, Київської області від 18.04.2016 року; - іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи па річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положення статті 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок законності набуття права власності встановлений статтею 328 Цивільного кодексу України, в якій вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Таким чином, позивачі у встановленому законом порядку, отримали свідоцтво про право власності на житло, набули право власності на будинок, де незаконність набуття права власності не передбачена законом та встановлена судом, а також те, що на даний час втрачено документ, відновити який, або отримати дублікат якого не мають можливості з незалежних від них обставин.

Outcome: approved