Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

10.01.2018р. ТзОВ «Фінансова Компанія Кредит - Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором BL7539/1 від 03.08.2009 р. у розмірі 91 046 грн. 69 коп. та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 03.08.2009 року між ПАТ «УніверсалБанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № BL7539/1, згідно умов якого Банк надав останній кредит у розмірі 52 921,59 грн., а відповідач зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 01.08.2016 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Однак в порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] не виконала свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим допустила заборгованість в сумі 91 046,69 грн. 14.03.2017 року ПАТ «УніверсалБанк» та ТзОВ "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" уклали Договір про відступлення права вимоги № UB-OP/17-018, згідно якого позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «УніверсалБанк», включно і до [PERSON] Після укладення договору відступлення, ТзОВ "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" була здійснена низка заходів щодо врегулювання спору у досудовому порядку, однак зобовязання з боку відповідача залишились невиконаними, тому змушене звернутись до суду. Відповідач [PERSON] 22.02.2018р. на адресу подала відзив на позовну заяву, в якому позов заперечила з наступних підстав. Наголошує на тому, що позивач в заяві просить стягнути заборгованість за кредитним договором № BL7539 від 31.07.2008р. Проте по даному договору нею було належним чином виконано усі зобовязання. Між тим, відповідач визнала факт укладання 03.08.2009р. між нею та ПАТ «Універсал Банк» кредитного договору № BL 7539/1, відповідно до умов якого вона отримала кредит в сумі 52 921,59 грн. строком 01.08.2016 року. Цільове використання кредиту було призначено для погашення заборгованості за кредитним договором № BL7539 від 31.07.2008р. Вказані обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.2013 року по справі № 466/747/13-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], яким з неї стягнуто заборгованості за спірним кредитним договором № BL 7539/1 в сумі 100 870,35 грн. З врахуванням наведеного, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 12.03.18р. представник [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії « Кредит Капітал» подав відповідь на відзив, в якій вказав, що в позовній заяві допущена технічна описка в частині номеру кредитного договору, тому просить стягнути з відповідача заборгованість по договору № BL 7539/1 від 03.08.2009р. Додатково пояснив, що рішення суду від 29.03.2013 року по справі № 466/747/13-ц не виконане, а саме несплаченою залишається заборгованість в сумі 91 046,69 грн., яка підлягає стягненню на користь ТзОВ «Фінансова Компанія Кредит - Капітал», як правонаступника ПАТ «УніверсалБанк». 16.03.2018р. від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит капітал" про стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором. На обґрунтування заперечень зазначила, що за приписами ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Так, ПАТ «Універсал Банк» було подано до Шевченківського районного суду м. Львова відповідний позов який рішенням суду від 29.03.2013 року по справі № 466/747/13-ц було задоволено. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів моментом скерування вимоги та звернення до суду. Відповідач вважає, що строк виконання основного зобовязання було змінено, тому саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише в грудні 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві до відповіді на відзив, просила позов задовольнити. Також зазначила, що незважаючи на рішення суду 29.03.2013 року по справі № 466/747/13-ц, зобовязання відповідача не припинилось, адже строк договору був встановлений до 2016 року, і саме до цього часу в процесі виконання рішення, відповідачу нараховувалась заборгованість. Відтак, вважає, що строк позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущено. Представник відповідача [PERSON] позов заперечив з підстав, викладених у своєму відзиві та заяві, вважає вимоги безпідставними та в задоволенні позову просив відмовити повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, які сторони подали на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2009 р. між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «УніверсалБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № BL7539/1. Предметом даного договору було надання відповідачу кредиту у сумі 52 921,59 грн. з терміном повернення кредиту до 01.08.2016 року. Відповідно до п.1.1. даного договору, банк надає позичальнику кошти, а останній зобовязаний, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити за кредит у порядку та на умовах зазначених у цьому договорі. Згідно з п. 1.4 вищезгаданого договору, цільове використання кредиту: погашення заборгованості позичальника перед ПАТ «Універсал Банк» за Кредитним договором № BL7539 від 31.08.2008 року. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, тому станом на 27.12.12р. у неї виникла заборгованість перед банком в сумі 100 870,35 грн. У звязку порушенням своїх зобовязань, ПАТ «УніверсалБанк» звернувся до суду до [PERSON] про стягнення вищевказаного боргу. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.13р. ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Універсал Банк 100 870,35 грн. заборгованості за кредитним договором № BL 7539/1 від 03 серпня 2009 року та 1008,70 грн. судового збору, а всього 101 879,05 грн. Даний факт не заперечувався відповідачем [PERSON] під час розгляду справи. Більше того дане рішення суду набрало законної сили, тому встановлені в ньому обставини не підлягають доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України. А згідно ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. В процесі розгляду справи відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що рішення суду виконане і заборгованість по договору № BL 7539/1 від 03 серпня 2009 року погашена. Згідно ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Поряд з цим, 14.03.2017 року ПАТ «УніверсалБанк» та ТзОВ "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" уклали Договір про відступлення права вимоги № UB-OP/17-018, згідно якого позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «УніверсалБанк», в даному випадку і до [PERSON] по кредитному договору № BL 7539/1 від 03 серпня 2009 року. Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між цедентом та цесіонарієм. Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (цесії) не є правонаступництвом (ухвала ВССУ від 21.05.2013р.). Крім того, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем вибрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки він повинен був звернутись до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 29.03.2013 . Так, заявником про заміну сторони у виконавчому провадженні у редакції ЦПК, чинній на момент укладення договору про відступлення права вимоги міг бути тільки державний виконавець і сторона виконавчого провадження, а не особа, до якої перейшло від кредитора право вимоги. Таким чином, у [PERSON] виникло зобовязання щодо виплати вищевказаної заборгованості позивачу [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії « Кредит Капітал». Даний факт також стверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості від 20.12.17р. (а.с.32). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з цим, на думку суду не заслуговують на увагу твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду з наступних підстав. Статтями 256, 257 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Із договору № BL 7539/1 від 03.08.2009р. вбачається, що строк його дії встановлено до 01 серпня 2016 року, тому незважаючи на рішення від 29.03.2013 року у справі № 466/747/13-ц, зобовязання відповідача щодо повернення боргу не припинилось в силу приписів глави 50 Цивільного Кодексу України, та [PERSON] продовжувало нараховуватись заборгованість згідно умов договору. Як вказано вище, договір про відступлення права вимоги був укладений між ПАТ «УніверсалБанк» та ТзОВ "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" 14.03.2017 року, тому саме з цього моменту у позивача, як у нового кредитора виникло право пред'явити відповідачу вимогу про виконання зобов'язання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є підставний та підлягає задоволенню, оскільки зобовязання з боку відповідача [PERSON] по кредитному договору № BL7539/1 від 03.08.2009р. залишаються невиконаними, при цьому позивач звернувся до суду із заявленими вимогами в межах встановленого строку позовної давності. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають до стягнення в користь позивача 1600 грн. судових витрат.

Outcome: approved