Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів та просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 156 649 грн. 45 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2014 року цивільну справу передано до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] 12.12.2006 року було укладено кредитний договір №171/П/99/2006-840, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5000,00 доларів США з терміном погашення до 12.12.2008 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 17% річних. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, між ВАТ «КБ «Надра» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 12.12.2006 року було укладено договори поруки. Відповідно до п.п. 1.2. зазначених двох договорів поруки від 12.12.2006 року [PERSON] та [PERSON] зобов'язувались солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором №171/П/99/2006-840. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], поручителями якого є [PERSON] та [PERSON], умов кредитного договору від 12.12.2006 року, а саме : у зв»язку з порушенням строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак у позовних вимогах просив суд про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з'явилась, проти задоволення позову частково заперечувала, а саме: заперечувала щодо стягнення суми кредитної заборгованості з [PERSON], крім того, надала до суду письмові заперечення, в яких зазначала, що [PERSON] договору поруки від 12.12.2006 року взагалі не підписував, водночас просила суд застосувати трирічний строк позовної давності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів [PERSON] та [PERSON], оскільки визнає їх неявку та/або неявку їх представників за відсутності поважних причин. Заслухавши представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] 12.12.2006 року було укладено кредитний договір №171/П/99/2006-840, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5000,00 доларів США з терміном погашення до 12.12.2008 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 17% річних (а.с.8-10). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав [PERSON] у кредит вказану суму грошових коштів. ПАТ «КБ «Надра» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «КБ «Надра». Відповідно до Статуту ПАТ «КБ «Надра» затвердженого наказом Тимчасового адміністратора ВАТ КБ «Надра»№52 від 26.01.2011 року, ВАТ «КБ «Надра» перейменовано на ПАТ «КБ «Надра» (а.с.30). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу станом на 07.05.2014 року суму коштів у розмірі 11 985,86 дол. США та 16 998 грн. 03 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.6-7), який перевірена судом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, 12.12.2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки. Відповідно до п.п. 2.1. зазначених двох договорів поруки від 12.12.2006 року [PERSON] та [PERSON] зобов'язувались солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором №171/П/99/2006-840 (а.с.24-27). З письмової відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м.Києві судом встановлено, що відповідач [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.42). У відповідності до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідност.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами [PERSON] та [PERSON] суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позову частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково та стягнути суму заборгованості за кредитним договором солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, то суд її відхиляє з огляду на наступне. Як вбачається з умов кредитного договору №171/П/99/2006-840 від 12.12.2006 року, сторонами кредитного договору було встановлено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у встановлені терміни. З досудової вимоги від 27.05.2014 року встановлено, що позивачем було направлено позичальнику [PERSON] вимогу зі змісту якої вбачається, що в зв'язку з простроченням виконання зобов'язань за кредитним договором термін повернення кредиту настав достроково і у строк протягом 7 (семи) банківських днів з дати надіслання банком цього повідомлення заборгованість за кредитним договором має бути погашена у повному обсязі (а.с.15). Однак, заборгованість за згаданим кредитним договором позичальником [PERSON] погашена не була. Згідно з п. 5.3. договору поруки від 12.12.2006 року строк дії договору поруки сторонами визначений моментом належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору, тобто чіткий строк дії договору поруки сторонами не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З огляду на наведені приписи чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, умов договору поруки та дати відправки позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту та відсотків, строк виконання основного зобов'язання настав у грудні 2008 року, що є поза межами встановленого ст. 559 ЦК шестимісячного строку для звернення кредитора до поручителя з вимогою про виконання основного зобов»язання. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: partial