Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

У квітні 2019 року позивач - МКП "Миколаївводоканал" звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 13 381,64 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що підприємство МКП "Миколаївводоканал" надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі і відповідачам, що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення виконував у повному обсязі та належним чином. У свою чергу, відповідачами не здійснювалися поточні оплати за надані послуги водопостачання та водовідведення, в результаті цього утворилась заборгованість, у період з 01.12.2012р. по 31.03.2019, у розмірі 13 381,00 грн. Боржників повідомляли про наявну заборгованість та наслідки невиконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг, проте, відповідачі продовжують не здійснювати поточну оплату за надані послуги водопостачання та водовідведення, в результаті цього утворилась заборгованість, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. 19.04.2019 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] було направлено ухвалу про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав частково, а саме, в межах встановленої законом позовної давності, тобто за період з 15.04.2016 року по 31.03.2019 року, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2012 року по 14.04.2016 року, судове засідання провести за його відсутність. Відповідач [PERSON] відзиву та клопотань до суду не надала, в судове засідання не з`явилася, хоча судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, між МКП ''Миколаївводоканал" та [PERSON] , який був основним квартиронаймачем, за адресою: [ADDRESS] , був укладений Договір на надання послуг водопостачання та водовідведення, згідно підпункту' "б" пункту 12.1 "Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України", затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 01.07.1994 року N° 65, шляхом оформлення окремого особового рахунку № [NUMBER]. Укладання договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству. Згідно довідки форми №3 виданої ОСББ "Янтарна 67" від 20.12.2018 №305 (а.с.8) по [ADDRESS] основним квартиронаймачем був [PERSON] , повнолітніми членами його родини були [PERSON] та [PERSON] , відповідачі по справі. З 18.09.2015 року [PERSON] виписаний з кв. [ADDRESS] у зв`язку із смертю, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19). З 19.12.2018 року [PERSON] виписана з кв. [ADDRESS] на підставі рішення суду (а.с.21). Таким чином, на день звернення позивачем з даним позовом у квартирі [ADDRESS] прописаний лише відповідач [PERSON] . Згідно ч.2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" № 2918-111 від 10.01.2002, п.п. 20, 21 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р. плата за надані послуги вноситься споживачем згідно з установленими нормативами (нормами) споживання (за відсутності приладів обліку). Нарахування відповідачам вартості спожитих послуг здійснювалося відповідно до норм, затверджених рішеннями Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998р. та №592 від 14.07.2017р., а саме: водопостачання з розрахунку 9,00 м3 на 1 людину на місяць, водовідведення з розрахунку 8.85 м3 на 1 людину на місяць, оскільки прилади обліку води в квартирі відповідачів не встановлені. Статтями 64, 68 Житлового кодексу України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачували надані позивачем послуги, тому рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.12.2012 року з відповідачів була стягнута заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 6 964,18 грн., яка утворилася станом на 06.12.2012 року. У зв`язку з систематичним нездійсненням відповідачами поточної оплати за надані послуги, у період з 06.12.2012 по 01.09.2016, утворилась заборгованість у розмірі 8933,40 грн., яка була стягнута наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва (№488/3644/16-4 провадження №2-с/488/1/17) (а.с.7). 25.04.2017 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва судовий наказ у справі №488/3644/16-4 провадження №2-с/488/1/17 - скасовано (а.с.6). Таким чином, за період з 01.12.2012 р. по 31.03.2019 р. відповідачами не здійснювалась поточна оплата за надані послуги водопостачання та водовідведення, в результаті цього утворилась заборгованість в розмірі 13 381,64 грн. Разом з тим, суд не може погодитися з даним розрахунком заборгованості, виходячи з наступного. Згідно розрахунку доданого до позовної заяви (а.с.27-32) з 01.04.2016 року по 19.12.2018 року нарахування за послуги водопостачання та водовідведення надані за адресою [ADDRESS] здійснювалось за нормативами (нормами) споживання згідно кількості зареєстрованих осіб, а саме, на 2 особи: [PERSON] та [PERSON] . За даний період спожито послуг на суму 8 194,84 грн. (на 2 особи). З 19.12.2018 року нарахування за надані послуги здійснювалось, за нормативами (нормами) споживання на 1 особу, а саме, - [PERSON] . За період з 19.12.2018 року по 31.03.2019 року спожито послуг на суму 590,37 грн. (1 особу). Виходячи з наведеного, суд робить висновок, що з відповідача - [PERSON] належить стягнути заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 4 687,79 грн., із розрахунку: 8 194,84 грн. : 2 (особи)= 4 097,42 грн. (за період з 01.04.2016 по 19.12.2018 - на 1 особу); 4 097,42 грн. + 590,37 грн.= 4 687,79 грн. ( за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 - на одну особу). З відповідача - [PERSON] належить стягнути заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 4 097,42 грн. з розрахунку: 8 194,84 грн. : 2 (особи)= 4 097,42 (за період з 01.04.2016 по 19.12.18 - на 1 особу). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищенаведене та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги МКП "Миколаївводоканал" підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про застосування позовної давності, яку відповідач [PERSON] просить суд застосувати до позовних вимог за період з 01.12.2012 року по 14.04.2016 року, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання, як споживачі, і не здійснювали платежі за послуги водопостачання та водовідведення у повному обсязі починаючи з грудня 2012 року. Із розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи вбачається, що відповідачами останній платіж був зроблений у травні 2019 року у розмірі 182,88 грн. А відтак, суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки він звернувся до суду в межах, встановлених статтею 257 ЦК України, - трьох річного строку. Крім того, листом Міністрества з питань житлово-комунального господарства України від 17.05.2007 №12/1-64 передбачено, що підприсметва-надавачі житлово-комунальних послуг можуть пред`являти вимоги сплати боргу за спожиті житлово-комунальні послуги за весь період його існування. У разі недосягнення згоди щодо порядку погашення боргів за спожиті житлово-комунальні послуги, це питання може бути вирішено в судовому порядку. Виходячи з наведеного, для застосування строку позовної давності, про сплив якої зазначив відповідач, суд не вбачає підстав. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів обов`язок сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial