Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

17.08.2021 року до суду звернувся представник позивача - адвокат Яковенко О.С. в інтересах [PERSON] із позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві представник позивача посилався на те, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 12374, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованість у сумі: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 9027,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн., а всього - 12077,00 грн. 15 червня 2021 року державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клименко Ганною Володимирівною, розглянуто заява про примусове виконання: назва документу: виконавчий напис № 12374, виданий 12.03.2021, документ видав: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованість у сумі: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 9027,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн., а всього - 12077,00 грн. Боржник: [PERSON] , дата народження: [INFO] , адреса: [ADDRESS] РНОКПП: [NUMBER] . Стягувач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", адреса: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, будинок 9А, офіс 204, код СДРПОУ: 43311346, та відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису. Представник позивача зазначає, що відповідно до оскаржуваного виконавчого напису №12374 від 12 березня 2021 року встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, пропонує стягнути з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250121ФК від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №25/01/21 від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес капітал» на підставі Договору факторингу №30072019 від 30 липня 2019 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №1-2019020-70327 від 03 лютого 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес капітал» та [PERSON] . Вказаним написом пропонується задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», та стягнути з [PERSON] за період з 29 липня 2019 року по 12 березня 2021 року включно, суму у розмірі: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 9027,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн., а всього - 12077,00 грн. Отже, як зазначалося раніше, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес капітал» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1-2019020-70327 від 03 лютого 2019 року. Позивач [PERSON] не укладав вищевказаний кредитний договір, а тому, позивач вважає що виконавчий напис є неправомірним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки напис винесений приватним нотаріусом з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. Позивач не був повідомлений про жодну зміну кредитора у кредитному договорі на підставі правонаступництва. Також, жодних повідомлень про намір звернутися до нотаріуса та про вчинення виконавчого напису від відповідача чи від нотаріуса позивач не отримував. Крім того, виконавчий напис був вчинений не на кредитному договорі, а на окремому нотаріальному бланку, що суперечить вимогам закону та дає підстави вважати, що нотаріусу не був наданий оригінал кредитного договору. Також, на думку позивача, приватним нотаріусом не виконані вимоги закону щодо вчинення виконавчого напису, так як він не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. Крім підстав про наявність спору щодо безспірності розміру сум для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, ще є підстави вважати що нотаріус Остапенко Є.М. не мав право взагалі вчиняти виконавчий напис, так як відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів, повноваження тимчасово не діють. За таких умов, заборгованість позивача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» є спірною, її стягнення з нього безпідставним, а виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню. 18.08.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Судові засідання були призначені на 08.09.2021 року та 04.10.2021 року. Також зазначеною ухвалою було витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №12374 від 12.03.2021 року, та які зберігаються у нотаріальній справі. 08.09.2021 року від відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, а також заява про визнання позовних вимог. У сьогоднішнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, до початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він зазначає, що неможливо врегулювати спір шляхом взаємних поступок, а отже, позивач та він не бажають врегульовувати спір за участю судді. Також представник позивача у зв`язку з повним визнанням позовних вимог відповідачем просить розглянути справу без його участі та без участі позивача, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Треті особи в судове засідання повторно не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Від державного виконавця Клименко Г.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Приватний нотаріус Остапенко Є.М. про причини неявки суду не повідомив, на виконання ухвали про витребування доказів жодних документів суду не надав. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до такого. Викладення обставин, встановлених судом. 15.06.2021 року державним виконавцем Гуляйпільського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клименко Г.В. було заведене виконавче провадження № 65807913 на підставі виконавчого напису №12374, вчиненого 12.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення із [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у сумі: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 9027,00 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн., а всього - 12077,00 грн. (а.с.9-10). В матеріалах справи відсутні докази того, що між ТОВ «Фінпром Маркет» та позивачем був укладений будь-який договір, що був посвідчений нотаріально та на підставі якого нотаріус вчинив виконавчий напис, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Норми права та правові висновки Верховного Суду, що підлягають застосуванню. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 (надалі Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 Постанови № 662 були оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017 року. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд Ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Крім того, розглядаючи правову природу відносин, що виникають у зв`язку з вчиненням нотаріусом виконавчого напису, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц зазначила про таке. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Мотиви суду при вирішенні цієї справи. Оскільки станом на 05.10.2020 року кредитні договори не входили за затвердженого КМУ переліку документів, на яких може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, що очевидно тягне визнання його таким, що не підлягає виконанню. Звернувшись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на кредитному договорі, відповідач обрав неналежний спосіб захисту свого права, але це не позбавляє його права звернутись з відповідними вимогами до суду. Таким чином, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, варто зазначити щодо заяви представника відповідача про врегулювання спору за участю судді, що, відповідно до ч.1 ст.201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. У зв`язку із відмовою позивача та його представника від врегулювання спору за участю судді, суд вважає за необхідне залишити клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді без задоволення. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved