Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

29 травня 2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» про повернення передоплати за договором поставки. В позові зазначено, що 22.02.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Імперія-Агро» укладено договір поставки №ХВ-45/18-Д, відповідно до умов якого постачальник бере на себе зобов'язання поставити та передати у власність покупцю продукцію виробничо-технічного призначення, згідно специфікації №1 від 22.02.2018 року до договору поставки, а саме насіння соняшника Естрада Круїзер (пос. од.) у кількості 15 мішків; насіння соняшника СИ Ласкала Круїзер (пос. од.) у кількості 15 мішків; насіння соняшника СИ Купава Круїзер (пос. од.) у кількості 15 мішків; насіння соняшника СИ Неома Круїзер (пос. од.) у кількості 17 мішків, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах передбачених договором. Пунктом 1.2. вказаного договору поставки передбачено, що найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, загальна вартість товару, термін та умови оплати, а також інші умови визначені в специфікаціях - додатках до договору, які є невід'ємними частинами договору. Згідно специфікації №1, строк поставки товару березень 2018 року. Пунктом 3 вказаної специфікації передбачена 100% попередня оплата вартості товару, яка складає 348 750 грн., шляхом перерахування її на розрахунковий рахунок постачальника. Позивач вказані умови виконав, сплати суму 348 750 грн., а відповідач умови договору не виконав, товар на даний час не доставлено. Позивач вимагає стягнути на його користь із ТОВ «Імперія-Агро» грошові кошти в сумі 348 750 грн. отриманих в якості оплати за договором поставки №ХВ-45/18Д від 22.02.2018 року, грошові кошти в сумі 15 593 грн. 42 коп. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару за кожний день прострочення, грошові кошти в сумі 3 683 грн. 43 коп. понесених судових витрат та грошові кошти в сумі 4 000 грн. витрати пов'язані із наданням професійної правничої допомоги. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та прохав його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2018 року між ТОВ "Імперія-Агро" та [PERSON] був укладений договір поставки № ХВ-45/18-Д, відповідно до умов якого постачальник - ТОВ "Імперія-Агро" зобов'язався в порядку та на умовах, визначених сторонами поставити та передати у власність покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах передбачених договором.(а.с.7) 22.02.2018 року сторони уклали специфікацію №1 до договору поставки № ХВ-45/18-Д від 22.02.2018 року, згідно до якої визначили асортимент продукції, кількість, ціну та вартість товарів, а саме: насіння соняшника Естрада Круїзер (пос.од.) у кількості 15 мішків; насіння соняшника СИ Ласкала Круїзер (пос.од.) у кількості 15 мішків; насіння соняшника СИ Купава Круїзер (пос.од.) у кількості 15 мішків; насіння соняшника НК Неома Круїзер (пос.од.) у кількості 17 мішків, вартість яких на загальну суму з податком на додану вартість становить 348 750 грн.(а.с.11) Кількість та сума обумовлені у специфікації № 1 від 22.02.2018 року відповідають рахунку-фактури № 1876 від 22.02.2018 року.(а.с.12) Згідно квитанцій №0.0.971880173.1 та квитанції №0.0.972333643.1 від 22.02.2018 року, [PERSON] перерахував кошти в сумі 348750 грн. на рахунок ТОВ "Імперія-Агро". (а.с.13). Відповідно до п. 5 Специфікації №1, встановлено строки доставки товару покупцеві постачальником, а саме березень 2018 року. Відповідач взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, в обумовлений сторонами строк та у кількості, визначеній специфікацією замовлення, товар не поставив, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги починаючи з 11.04.2018 року, передбачене п. 5.1 Договору. Так, відповідно до п. 5.1. Договору, за порушення умов даного Договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням цього Договору. Пунктом 5.2.1. Договору визначено, що постачальник за прострочення поставки товару більш ніж на 10 днів, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми непоставленого товару за кожен день прострочення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені за кожен день прострочення непоставленого товару у сумі 15 593 грн. 42 коп. - підлягають задоволенню. Як зазначено в позові, 19.04.2018 року позивачем на адресу відповідача було направлено листа-прохання про повернення перерахованих коштів по рахунку-фактурі №1876 від 22.02.2018 року в сумі 348 750 грн., однак відповідачем даний лист був проігнорований. Згідно з п. 10.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, але продовжує залишатись чинним до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положення ст. 611 ЦК України є загальними по відношенню до ст. 712 ЦК України. Так, статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Будь-яких доказів на спростування позовних вимог позивача, відповідач суду не надав. За таких обставин судом визнано, що відповідач належним чином не виконав умови договору, а тому на користь позивача необхідно стягнути суму збитків - 348 750 грн. за договором поставки № ХВ-45/18-Д від 22.02.2018 року, та пеню в сумі 15593 грн. 42 коп. згідно наданого позивачем розрахунку за період з 11.04.2018 року по 28.05.2018 року. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була заявлена вимога про відшкодування витрат пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 4000 гривень. Суд вважає, що не має підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу. В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги №17-18 укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Вадима Власенка», в особі керуючого бюро - адвоката [PERSON], а також ордер серії ХВ №000007, що виданий на підставі договору про надання правової допомоги. При цьому, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що [PERSON] сплачено Адвокатському бюро «Вадима Власенка» витрати пов'язані з наданням правничої допомоги в розмірі 4000 грн. Таким чином, понесені позивачем витрати на правничу допомогу не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved