Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований 22 лютого 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, між нею та відповідачем, актовий запис №35. Малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] - залишити проживати з нею. Прізвище після розірвання шлюбу просить змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Підставою зверення до суду є те, що протягом останніх років стосунки між ними, як подружжям, поступово погіршувались, зв`явилось непорозуміння, що призводило до суперечок та сварок. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них різні погляди на сімейне життя і обов`язки. На даний момент вони проживають окремо вже більше шести місяців, спільного господарства не ведуть. Їхня сім`я фактично розпалась, а шлюб є формальністю. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливим та суперечить її інтересам. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб між нею та відповідачем. Син проживає з нею, у нього ствонені комфортні умови для розвитку та безпеки, спору відносно визначення місця його проживання з відповідачем немає. Строк на примирення бажаних результатів не дасть, а тому давати його недоцільно. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.07.2020 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву, яким останній не скористався. Позивачка у підготовчому судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач не з"явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та не заперечив щодо розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, у зв"язку з визнанням позову відповідачем, вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з такого: Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (ч. 4 ст. 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч.5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (ч.4 ст. 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України) Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2014 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №35, 22 лютого 2014 року зареєстрований шлюб (а.с. 5). Згідно з ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що від даного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає з матір"ю (а.с. 7, 6). У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище " [PERSON] " на дошлюбне " [PERSON] ". З огляду на викладене, суд встановив, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, проживають окремо, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спір відносно проживання дитини відсутній. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн, однак у підготовчому судовому засіданні просила судові витрати покласти на неї. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved