Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнень від 16.08.2018 року), в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]; встановити над малолітньою [PERSON], [INFO], опіку, призначивши опікуном [PERSON]; стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування уточнених позовних вимог посилалися на те, що відповідач [PERSON] має малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Батько дитини записаний згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, її місцезнаходження невідоме. Малолітня [PERSON] була виявлена спеціалістами Служби у справах дітей по Московському району 15.03.2018 року під час проведення профілактичного рейду за адресою: [ADDRESS], як дитина, що залишилася без батьківського піклування. Мати дитина ще у лютому 2017 року відвезла [PERSON] за вказаною адресою до біологічного батька [PERSON] На момент відвідування було встановлено, що малолітня проживає із глухонімим дідусем [PERSON] Малолітня [PERSON] була влаштована до КЗОЗ "Харківська міська багатопрофільна лікарня № 18". На теперішній час дитина перебуває в Харківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Встановлено, що відповідачка [PERSON] має також малолітню доньку [PERSON], [INFO], відносно якої рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.06.2010 року позбавлена батьківських прав, та малолітнього сина [PERSON], [INFO], відносно якого рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2015 року позбавлена батьківських прав. Вказують, що відповідач не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до доньки, не піклується про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя. Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради - на підставі довіреності від 02.01.2018 року Неонета О.І., у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву на позов. Третя особа, [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи, Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 20.07.2017 року Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 04), а.с. 7. Відомості про батька дитити внесені до актового запису про народження відповідно до ст. 135 СК України, а.с. 8. З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного спеціалістами Служби у справах дітей по Московському району 15.03.2018 року вбачається, що 15.03.2018 року о 12 год. 00 хв. була виявлена дитина жіночої статі за адресою: [ADDRESS]. Дитина була доставлена до КЗОЗ "Харківська міська багатопрофільна лікарня № 18", а.с. 11. З листа начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей на ім'я начальника служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 23.03.2018 року за № 06-24/1061-18 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. В процесі досудового розгляду органам опіки та піклування з пояснень відповідачки стало відомо, що в лютому 2017 року вона відвезла свою малолітню доньку [PERSON] за адресою проживання її біологічного батька, який проживає за адресою: [ADDRESS], та залишила її проживати за вказаною адресою. На момент відвідування спеціалістів Служби було встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з [PERSON], який є особою похилого віку та глухонімий, а також зі співмешканкою останнього [PERSON] [PERSON] була відібрана у вказаних осіб, стосовно вказаного факту складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину, [PERSON] влаштовано до КЗОЗ "Харківська міська багатопрофільна лікарня № 18", а.с. 12. Крім того, судовим розглядом встановлено, що відповідачка [PERSON] раніш позбавлялася батьківських прав відносно дітей - [PERSON], [INFO], на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.04.2016 року, та [PERSON], [INFO], на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.06.2010 року, а.с. 81. В судовому засіданні встановлено, що після виписки з КЗОЗ "Харківська міська багатопрофільна лікарня № 18" [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні, мати інтересу до долі дитини не проявляє, станом її здоров'я та фізичного розвитку не цікавиться. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22.05.2018 року за № 337, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідачка тривалий час не проявляла до сина материнської турботи, не цікавилася та не відвідував його, не турбувалася про його фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на його виховання. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.165 СК України - право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, а також орган опіки та піклування. Згідно ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не надала доказів, що спростовують заявлені до неї вимоги, не надала заперечень, щосвідчать про її небажання займатися дитиною, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. З врахуванням того, що через малолітній вік дитина [PERSON] не може сформулювати власні погляди, вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, та не може бути вислухана судом під час розгляду справи, що її стосується, питання про позбавлення батьківських прав вирішується судом без врахування думки дитини, на підставі ретельного з'ясування усіх обставин справи та наданих суду письмових доказів. На підставі наведеного, позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування встановлюються над дітьми сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка призначається на дітьми, які не досягли 14 років, а піклування над дітьми у віцівід 14 до 18 років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.3 статті 60 ЦК України суд установлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо буде при розгляді справи встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках коли батьки: а) судом позбавлені батьківських прав. Згідно вимог статті 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. В контексті даної для безпосереднього здійснення опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. Опікун чи піклувальник призначається і тоді, коли опіка і піклування призначені судовим рішенням. Відповідно до статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична дієздатна повнолітня особа. Опікун або піклувальник може бути призначений тільки з його письмової згоди. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON], [INFO], вбачається, що [PERSON] просить призначити її опікуном малолітньої [PERSON], [INFO], а.с. 44. Судом встановлено, що [PERSON] має постійне місце проживання в Україні, зареєстрована мешкає за адресою: [ADDRESS], до кримінальної відповідальності не притягалася, працює на посаді директора ТОВ "Київпереклад". З висновку служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про можливість громадянці України [PERSON] бути кандидатом в потенційні опікуни/піклувальники від 09.02.2018 року за № 40-405 вбачається, що служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації вважає можливим громадянці України [PERSON] виконувати обов'язки опікуна. [PERSON]. перебуває на обліку в службі у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, як потенційний опікун/піклувальник від 08.02.2018 року, особова справа № 8, а.с. 45-46. З таких обставин, суд вважає можливим призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON], [INFO]. Крім того, згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017, який набув чинності 08.07.2017 року, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї під час вирішення справи суду також не надано. З урахуванням вимог ст.180, ч.ч. 1, 2 ст. 181, ч.2 ст.182, 183 СК України суд стягує з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються судом з дня пред'явлення позову, тобто з 05.06.2018 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Крім того, у відповідність до положеньп.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved