Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до Громадської організації «Садівниче товариство «Кам'янка», у якому просить визнати дії відповідача щодо відключення позивача від електричної мережі незаконними, зобов'язати поновити електропостачання дачного будинку та відшкодувати моральну шкоду шляхом стягнення з відповідача коштів. В обґрунтування заявлених вимог позивач послалася на наступні обставини. 02 квітня 2016 року позивач виявила на власній земельній ділянці відрізаними від електромережі електричні дроти, які вели до її дачного будинку, про що згодом повідомила Житомирське районне відділення поліції. У позовній заяві вказала, що в процесі перевірки поліцією встановлено, що дроти було відрізано за вказівкою голови правління Садівничого товариства «Кам'янка». Вважає, що відповідач порушив її права, оскільки підстави для відключення електроенергії відсутні, заборгованість по оплаті за користування електроенергією відсутня, вона не чинить опір безперешкодному доступу до лічильника, крім того, за домовленістю сторін плата за електроенергію здійснювалася за тарифом, який перевищував діючий тариф на момент сплати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи судом повідомлявся належним чином (а.с. 17, 22, 38). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. [PERSON] є членом садівничого товариства «Кам'янка» та користується земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41). З розрахункової книжки члена Садівничого товариства "Кам'янка" вбачається, що [PERSON] сплачувались членські внески та плата за електроенергію (а.с. 41-46). Згідно з частиною 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про електроенергетику», а також підзаконними нормативно-правовими актами у сфері електропостачання. За змістом Закону України «Про електроенергетику» він є спеціальним законом, який регулює відносини в електроенергетиці та має особливості, викликані об'єктивними умовами функціонування цієї галузі, тому саме його положення та прийняті на його основі правила та інші нормативно-правові акти мають пріоритетне значення у сфері регулювання відносин щодо електропостачання. Так, статтею 1 Закону України "Про електроенергетику" наведене поняття "споживачі енергії", а саме - це суб'єкти господарської діяльностіта фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб напідставі договору про її продаж та купівлю. Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Водночас встановлено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 2 статті 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Згідно з частиною 1 статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною в разі її прийняття. Так, відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до положень пункту 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року №?28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за всіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача. Згідно з пунктом 5.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року №?28, при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі й щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивачем не було надано договору на електропостачання, унаслідок чого неможливо визначити зміст правових відносин, обсяг прав та обов'язків сторін із приводу постачання електричної енергії. Також, зі змісту позовної заяви не вбачається, а також і не підтверджується іншими доказами, що саме Садівничим товариством «Кам'янка» чи головою правління або іншими особами (у тому числі і юридичними) приймалися рішення або учинялися дії щодо відключення від електропостачання дачного будинку позивача. Отже, позивачем не виконано передбачений частиною 3 статті 10, частиною 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України обов'язок довести те, що відповідачем порушено її права на споживання електричної енергії, хоча під час судового розгляду судом неодноразово роз'яснювались відповідні права та обов'язки позивача щодо надання та витребування відповідних доказів, а також що зазначене право підлягає захисту шляхом відновлення електропостачання. Згідно з частиною 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України №?4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з абзацом 2 пункту 5 Постанови Верховного Суду України №?4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем а ні в позовній заяві, а ні в судовому засіданні не було надано жодних доказів на підтвердження порушення її права споживача електричної енергії, тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяння якої обґрунтовується порушенням прав споживачів електричної енергії. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За таких обставин, оскільки суду не надано доказів, якими доводяться ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, у задоволенні позовної заяви належить відмовити в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач звілнена від сплати судового збору (а.с. 9). На підставі ст.1167 ЦПК України, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. N 28,

Outcome: dismissed