Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Городенківська районна державна адміністрація звернулася в суд в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO] з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно дочки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що проживає у сім'ї, де батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки та, як дитина, над якою було вчинено насильство. Заява про вчинення насильства матір'ю [PERSON] над малолітньою дочкою поступила 24.11.2014 року від бабусі [PERSON]. В результаті проведеної роботи малолітню дитину було поміщено в дитяче відділення Городенківської ЦРЛ для проведення обстеження та підготовки документів на тимчасове влаштування дитини в державний дитячий заклад на повне державне забезпечення. Відповідно до розпорядження Городенківської РДА від 24.11.2014 року № 262 "Про тимчасове влаштування в Надвірнянський будинок дитини [PERSON], [INFO], жительки с. Репуженці" та путівки департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської ОДА від 08.12.2014 року № 19/37 малолітню [PERSON] було влаштовано в Надвірнянський будинок дитини. При влаштуванні дитини в заклад, відповідачку ознайомлено, що в разі невідвідування дочки впродовж шести місяців в будинку дитини її буде позбавлено батьківських прав. Сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 25.11.2014 року по 25.03.2015 року з метою повернення дитини в біологічну сім'ю, подолання складних життєвих обставин, зменшення асоціальної поведінки матері, попередження позбавлення її батьківських прав. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини № 37 від 25.03.2015 року сім'ю [PERSON] знято з соціального супроводу, оскільки місце перебування її невідоме. Відповідачка останні шість місяців не цікавиться дитиною, не провідує її, жодного з покладеного законом на батьків обов'язків не виконує: не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дочки; не піклується про фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дочкою взагалі. Зазначені факти, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов'язків. За таких обставин, позивач вважає, що є всі підстави, передбачені ст. 164 СК України, для позбавлення відповідачки батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому та висновок органу опіки та піклування районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] Просив позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась повторно. Про час і місце судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується матеріалами справи, а саме оголошенням у газеті "Галичина" від 15.10.2015 року про виклик відповідачки в судове засідання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків [PERSON], [PERSON], прокурора, який вважає, що позов слід задовольнити, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 27 грудня 2012 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджено, що вона народилася 20.11.2012 р., її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відділ ДРАЦС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області листом № 45505.03-3-41 від 26.11.2014 р. підтверджує, що актовий запис про народження [PERSON] складений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК україни. Згідно розпорядження Городенківської РДА Івано-Франківської області № 262 від 24.11.2014 року "Про тимчасове влаштування в Надвірнянський будинок дитини [PERSON], [INFO], жительки села Репуженці" - [PERSON], [INFO] влаштовано в Надвірнянський будинок дитини на повне державне забезпечення терміном на один рік шість місяців. Як слідує з довідки Департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської облдержадміністрації, [PERSON], 2012 р.н. направлено на тимчасове виховання в Надвірнянський Будинок дитини (путівка № 19/37, дійсна до 08.12.2014 року). Копія розписки [PERSON] від 24.11.2014 підтверджує, що їй роз'яснено про те, що вразі невідвідування нею дочки [PERSON] більше 6 місяців у бидинку дитини, її буде позбавлено батьківських прав стосовно дочки. Згідно довідки № 993 від 12.08.2015 р., виданої виконкомом Далешівської сільської ради вбачається, що [PERSON], 1988 року народження дійсно зареєстрована в селі Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області, але в даний час не проживає. З Акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.08.2015 року, виданого Тишківською сільською радою слідує, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 01.01.2015 року. Копія Акту про невідвідування дитини від 03.08.2015 року, складеного Надвірнянським будинком дитини підтверджує, що мати [PERSON] не цікавилась долею дитини [PERSON], [INFO] та не провідувала її протягом шести місяців. Надвірнянський будинок дитини листом № 107 від 03.08.2015 р. просить вирішити питання про позбавлення батьківських прав, вказують, що мати дитини із ст. 219 СК України ознайомлена. Відповідачка [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2011 року по справі № 2-195/11. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка являється її дочкою. Вказала, що [PERSON] вчиняла насильство над своєю дочкою, хотіла залишити її проживати в неї, оскільки бажала влаштувати своє життя. Знає, що відколи внучка проживає в будинку дитини, відповідачка її не провідує. Неодноразово чула від дочки, що їй дітей не потрібно, а свого старшого сина залишила, коли останньому не було два роки. Вказала, що [PERSON] місця проживання не має, вже півроку не навідується до дітей, на дзвінки не відповідає, почала вести аморальний спосіб життя, дітьми не цікавиться і не опікується. Свідок [PERSON], директор Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, суду пояснила, що від служби у справах дітей надійшло повідомлення про вчинення насильства над дитиною [PERSON] Після цього дитина була вилучена з сім'ї і поміщена до дитячого будинку. У відповідачки були напади агресії. Однак, остання була знята із супроводу, оскільки змінила місце проживання. Наміру забирати дитину відповідачка не має, про що стало відомо при зустрічі з нею в м. Городенка. [PERSON] веде кочівний спосіб життя, свого житла не має. У відповідачки були проблеми із співжителем і дитина була свідком цих сварок, звідси слідує, що у [PERSON] не були сприятливі умови для життя. З листопада 2014 року мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків і не провідувала жодного разу свою дочку у дитячому будинку. Судом встановлено, що відповідачка не займається вихованням дочки, не спілкується з нею, не провідує її, не цікавиться розвитком дитини та не піклується про здоров'я, не сплачує аліменти на її утримання. [PERSON] знаходиться в Надвірнянському будинку дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-29/730 від 14.09.2015 року стверджено, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 09.09.2015 року. Висновок містить посилання на те, що мати дитини жодного з покладеного законом на батьків обов'язків не виконує: не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дочки; не піклується про фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дочкою взагалі. Таким чином, було вирішено доцільним позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Висновок ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході розгляду справи встановлено, що відповідачка, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO]: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку, не навідувала її протягом шести місяців у будинку дитини, в якому вона знаходиться. [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо дочки, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні її малолітньої дочки [PERSON], 2012 р.н. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved