Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-14 00:00:00

У січні 2013 року позивачка звернувся із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з грудня 2007 року вона стала проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем за адресою [ADDRESS]. Квартира належить відповідачу на підставі договору дарування від 20.11.2008 року, посвідченого нотаріально. 09 серпня 2008 року шлюб між ними зареєстровано. З 10 серпня 2012 року шлюбні відносини припинені. 04 грудня 2012 року рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 04.12.2012 року шлюб між ними розірвано. За час сумісного проживання на сумісні кошти разом з відповідачем за період з листопада 2008 рок по липень 2012 року вони придбали будівельні матеріали та провели ремонтні роботи у спірній квартирі, а саме: демонтували вхідні двері та встановили нові, демонтували старі вікна та встановили нові, відштукатурили віконні відкоси, купили три нових міжкімнатні двері з лутками, ручками, замками, демонтували старий електропровід та замінили на новий, замінили виключателі в кухні, ванній кімнаті та коридорі, нові розетки в ванній кімнаті та коридорі, демонтувати старі радіатори опалення та встановили нові із заміною труб та інші роботи. Проведені ремонтні роботи значно збільшили вартість квартири. Однак відповідач у добровільному порядку не бажає виплатити їй вартість ? частини проведених робіт та будівельних матеріалів. З урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь ? частину вартості будівельних матеріалів та робіт по ремонту квартири [ADDRESS] в розмірі 23711,50 грн. та понесені судові витрати (а.с. 4-6, 70-71). Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 08 квітня 2014 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з [PERSON] в порядку розподілу спільного майна подружжя, ? частку вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, виконаних у квартирі [ADDRESS] у сумі 23711,50 грн., судові витрати у сумі 989,30 грн. (а.с. 77-79). Відповідач в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду. Посилається на те, що вони з позивачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року по 11.08.2012 року. Багато що з ремонтних робіт було виконано у квартирі до реєстрації шлюбу, також до реєстрації шлюбу закупались будівельні матеріали. Суд помилково прийшов до висновку про те, що ремонт квартири було проведене під час шлюбу, оскільки ні проведена судова будівельно-технічна експертиза, ні допитані судом свідки не зазначили, які будівельні матеріали та ремонтні роботи були проведені до реєстрації шлюбу, а які - після. Він згоден повернути позивачці 1/2 частину витрат, що була понесена під час шлюбу (а.с. 81-82). В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились. Про розгляд справи повідомлені. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та про відмову в задоволенні скарги. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити з наступних підстав. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з приписів ст. 60, 61, 71, СК України та висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03.10.2013 року, відповідно до якої вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних в квартирі [ADDRESS] складає 47423 грн. При цьому суд встановив, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року по 04.12.2012 року. Позивачу за договором купівлі-продажу від 20.11.2008 року на праві власності належить зазначена вище квартира. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами були придбані будівельні матеріали для виконання ремонтних робіт та виконані ремонтні роботи в квартирі, зазначені позивачкою в позові. Але з висновком суду можна погодитись частково. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року по 04.12.2012 року. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 20.11.2008 року відповідачу належить спірна квартира. (а.с. 23). Таким чином відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 57 СК України вона належить відповідачу на праві особистою приватної власності. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключено з цивільного обороту. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Звертаючись з позовом до суду позивачка надала копії товарних чеків та накладних, договорів, з яких вбачається, що всі товарні чеки та накладні не мають прізвища особи, кому вони видані (а.с. 11-15, 25-26), на деяких чеках відсутня дата їх видачі (а.с. 12 товарний чек на 255 грн.). Договори на виготовлення дверного блоку вартістю 3030 грн. та на придбання метало пластикових конструкцій укладені позивачкою до реєстрації шлюбу з відповідачем (а.с. 18-20). Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03.10.2013 року № 1023/24 в спірній квартирі виконані ремонтно-будівельні роботи із сучасних матеріалів та обладнання, вартість яких складає 36907 грн. В який період часу зазначені роботи виконані експертизою не встановлено (а.с. 39-40). Допитані судом свідки також не підтвердили, які матеріали придбавились та які роботи виконувались під час знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі. Заперечуючи проти позову, відповідач визнав, що за час знаходження у шлюбі за сумісні кошти відповідно до наданих позивачкою документів були придбані будівельні матеріали на суму 6520,80 грн., половину вартості яких він не заперечував сплатити позивачці (а.с.48-49). Докази вартості ремонтних робіт по встановленню в квартирі будівельних матеріалів на суму 6520,80 грн. в справі відсутні. Зазначеним доказам та обставинам суд першої інстанції не дав ніякої оцінки та прийшов до помилкового висновку про те, всі, зазначені в позові будівельні матеріали та роботи були придбані під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. З огляду на вищенаведене відповідно до вимог п.3,4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід змінити та стягнути з відповідача на користь позивачки ? вартості будівельних матеріалів в розмірі 3260,40 грн. Відповідно до вимог ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 214,60 грн. (а.с. 3 судовий збір) та 242,50 грн. понесених витрат за проведення експертизи (а.с. 58).

Outcome: partial