Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області на його користь 5000,00грн. заподіяної моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, загальною площею 0,2400 га. 01 жовтня 2013 року державними інспекторами сільського господарства Житомирської області Метельським В.В., Сільвіструком В.Г., Худаско Г.Ю. була здійснена позапланова перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території Буківської сільської ради Житомирського району, Тетерівський масив, садове товариство "Хімік". 01 жовтня 2013 року за результатами перевірки був складений акт перевірки стосовно дотримання вимог земельного законодавства та було винесено припис за № 191/29 про усунення порушень земельного законодавства. Даний припис було скасовано в судовому порядку, а тому позивач звернувся до суду з позов про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним приписом. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зокрема, вважає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди необґрунтованими, оскільки припис було скасовано з підстав не відсутності самого порушення земельного законодавства з боку [PERSON], а з підстав не вірного оформлення (заповнення) самого бланку припису. Крім того, представник відповідача вказує на недоведеність позивачем завданої йому моральної шкоди, а також на відсутність причинного зв'язку між діями працівників інспекції та шкодою. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю (а.с.37-40). Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту про право власності па земельну ділянку від 18 жовтня 2007 р. (серія [NUMBER]) [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 0.1200 га садового товариства "Хімік" Тетерівського масиву Житомирського району Житомирської області та власником прилеглої земельної ділянки, загальною площею 0, 1200 га, яка належить йому відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку від 14 вересня 2010 року (серія [NUMBER]) (а.с.5,6,7). 01 жовтня 2013 року державними інспекторами сільського господарства Житомирської області Метельським В.В., Сільвіструком В.Г., Худаско Г.Ю. на підставі звернення гр. [PERSON] та листа прокуратури Житомирського району щодо проведення перевірки дотримання земельного законодавства, була здійснена позапланова перевірка з питань дотримання [PERSON] вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території Буківської сільської ради Житомирського району, Тетерівський масив, садове товариство "Хімік" (а.с. 42, 43, 46). За результатами перевірки був складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.10.2013р. №255/29 з питання дотримання вимог земельного законодавства [PERSON] при використанні земельних ділянок на території Буківської сільської ради Житомирського району, Тетерівський масив, садове товариство "Хімік" (а.с. 51) та було винесено припис за № 191/29 від 01.10.2013р. про усунення порушень земельного законодавства (а.с.20). Однак, 01 квітня 2014 року Житомирський окружний адміністративний суд виніс постанову, якою скасував припис Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області від 01.10.2013 року №191/29 (а.с.14-16). Підставою для скасування припису стало не доведення відповідачем факту порушення вимог земельного законодавства через неналежне оформлення припису (заповнення бланку припису), проведення перевірки за відсутністю позивача. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 року постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2014 року залишена без змін (а.с.17-19). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 12.12.2013 року державним інспектором сільського господарства Житомирської області Метельським В.В. Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. за невиконання вимог припису від 01.10.2013 року №191/29 (а.с.52). Слід зазначити, що ні акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №255/29 з питання дотримання вимог земельного законодавства [PERSON] при використанні земельних ділянок, ні постанова про накладення адміністративного стягнення [PERSON] оскарженні не були. Тому, на момент розгляду справи існує рішення суду про незаконність припису від 01.10.2013 року №191/29, разом з тим існує постанова про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за невиконання вимог припису від 01.10.2013 року №191/29, яка вважається законною, оскільки не скасована у встановленому порядку. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. В п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п. 5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови). Встановлено, що як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, останній посилається на те, що він людина поважного віку, законослухняний громадянин, дотримується законодавства, що незаконні дії відповідача принизили його в очах членів товариства, викликали в нього обурення та переживання. Також вказує, що він хворіє на дифузний атеросклероз та інші хвороби серця, а дані переживання викликали в нього загострення хвороби. Проте, виходячи з положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України підставою для відшкодування моральної шкоди є завдання її в результаті неправомірних рішень, дії, бездіяльності. З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснюючи перевірку дотримання позивачем вимог земельного законодавства, діяв відповідно до вимог ст.5, ст.6, ст.. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ст.. 19 Закону України "Про охорону земель", п. 4, п.5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України від 13.04.2011р. №459 та відповідно до Положення про державну інспекцію сільського господарства в Житомирській області, затвердженого наказом ДІСГ України №104 від 28.02.2012р., тобто відповідач діяв в межах своєї компетенції. Разом з тим, сам факт визнання дій відповідача щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства неправомірними та скасування припису не може бути безумовною підставою для задоволення позову без доведення завдання моральної шкоди такими діями. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки ним у встановленому законом порядку не було доведено наявності такої шкоди та тих обставин, на які він посилається в якості спричинення йому шкоди. З матеріалів справи не вбачається того, що дії відповідача у спірних правовідносинах були спрямовані на приниження честі і гідності позивача, або ж спричинення будь-яких моральних страждань. Не доведений позивачем і розмір моральної шкоди, а також того, з чого він виходив при визначенні розміру моральної шкоди. Надані позивачем документи в підтвердження його стану здоров'я не доводять, що саме дії відповідача з перевірки дотримання норм земельного законодавства спричинили погіршення самопочуття, погіршення стану здоров'я. Крім того суд вважає, що сам факт скасування припису та захист судом порушеного права позивача є справедливою сатисфакцією відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є недоведеними і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed