Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

30 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому свої вимоги обґрунтував наступним чином. 4 грудня 2012 року між його дружиною [PERSON] та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" (далі - ТОВ "Східна зернова група") був укладений договір оренди землі, площею 1,2693 га, яка належала їй на праві приватної власності, розташованої в межах Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Строк оренди складав 5 років з правом його продовження. На теперішній час [PERSON] є власником вказаної земельної ділянки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилалався на те, що орендар не виконує умови укладеного договору, в тому числі, не сплатив орендну плату в 2014 та 2015 роках та не обробляє землю, що також свідчить про небажання в майбутньому виконувати зобов'язання, використовувати земельні ділянки за призначенням, і сплачувати орендну плату, тому просив розірвати укладений між ними договір оренди землі та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, а позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 74 та 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 4 грудня 2012 року між [PERSON] та ТОВ "Східна зернова група" був укладений письмовий договорів оренди № 441 її земельної ділянки, площею 1,2693 га, кадастровий номер 4823381700:20:000:0372, яка знаходиться в межах Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В той же день договір був зареєстрований в державному органі. Виходячи з положень ч. 3 ст. 640 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» вони є укладеними з моменту державної реєстрації. Строк оренди за договором складав 5 років, а мета користування землею - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після закінчення строку договору орендар мав переважне право поновлення його на новий строк (п. 3.1 договору). Відповідно до п. 4.1 договору, орендна плата на рік складала338 грн. 30 коп. і повинна була вноситися не пізніше 31 грудня поточного року. Главою 5 Земельного кодексу України передбачені види земель сільськогосподарського призначення, в тому числі і землі, призначені для виробництва сільськогосподарської продукції. Статтями 93 та 96 Земельного кодексу України\~передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувач зобов'язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних зі встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом України "Про оренду землі" № 161-ХІV від 6 жовтня 1998 року\~(зі змінами) в статті 25 передбачені обов'язки орендаря, в тому числі: виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.\~\~ Положеннями ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", де передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Отже, закон пов'язує можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду у зв'язку з невиконанням сторонами обов'язків, передбачених укладеним між ними договором.\~\~ Так, відповідно до п. 12.5 договору оренди його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених договором. На теперішній час [PERSON] є власником вказаної земельної ділянки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Виходячи з того, що відповідач, як орендар земельної ділянки громадянина [PERSON], не виконує договори оренди і систематично не сплачує йому орендну плату, а також не використовує землю за призначенням і не обробляє її взагалі, тому суд приходить до висновку, що договір слід розірвати. Виходячи з положень та 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при поданні позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved