Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Біла Скеля ЛТД" (далі - ТОВ "Біла Скеля ЛТД") про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що між нею та ТОВ "Біла Скеля ЛТД" було укладено договір на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15, відповідно до умов відповідач зобов'язався виготовити і поставити позивачеві виріб, специфікація якого визначена у додатку №2 до договору, протягом чотирнадцяти робочих днів з моменту внесення передоплати за придбаний товар, а позивач, в свою чергу, взяла на себе обов'язок прийняти зазначений цей виріб та оплатити його вартість у сумі 3000,00 грн. в обумовлений договором строк. 26 березня 2013 року на виконання умов договору [PERSON] сплатила відповідачеві грошові кошти у сумі 3000,00 грн. Проте у строк, визначений договором, ТОВ "Біла Скеля ЛТД" взяті не себе зобов'язання не виконало, замовлений виріб не виготовило, на вимоги позивача щодо повернення грошових коштів, сплачених за договором, не реагує. З цих підстав позивач просила суд розірвати договір на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15, стягнути з ТОВ "Біла Скеля ЛТД" на її користь кошти, сплачені за цим договором, у сумі 3000,00 грн., а також штраф за несвоєчасне виконання умов договору у сумі 300,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання умов договору у сумі 115,60 грн., втрати від інфляції у сумі 21,00 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у сумі 50,05 грн. та 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила суд його задовольнити. Представник відповідач у судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. У зв'язку з тим, що позивач заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника відповідача у загальному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ч.1 ст.656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2013 року між [PERSON] (покупець) та ТОВ "Біла Скеля ЛТД" (продавець) укладено договір на виготовлення і поставку виробу №15, за умовами якого відповідач зобов'язався виготовити позивачеві виріб, специфікація якого визначена у додатку №2 до договору (підвіконня з штучного каменю), та передати їх у власність позивача, а останній - прийняти та оплатити вартість виробу у сумі 3000,00 грн. у строк, обумовлений договором (а.с.5-6). Нормою ч.1 та ч.2 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст.530 цього Кодексу. На виконання умов договору на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15 у день його укладення покупець [PERSON], сплатила продавцеві ТОВ "Біла Скеля ЛТД" грошові кошти у сумі 3000,00 грн. (а.с.5). У відповідності до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Ч.1 ст.663 ЦК України покладено на продавця обов'язок передати покупцеві товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Відповідач взяв на себе обов'язок передати позивачеві придбаний виріб протягом 14 робочих днів з моменту сплати авансового платежу, тобто у термін до 15 квітня 2013 року. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Однак відповідач ухилився від виконання взятого на себе за договором від 26 березня 2013 року зобов'язання, своєчасно не виготовив виріб та не передав його у власність [PERSON] За приписами ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача ТОВ "Біла Скеля ЛТД" щодо повернення коштів, сплачених нею за договором на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15, проте її вимога залишилась без реагування. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ "Біла Скеля ЛТД" на користь [PERSON] кошти, сплачені нею за договором на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15. Згідно з.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Абз.1 ч.1 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Оскільки продавцем за договором на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15, було істотно порушено умови цього договору, а саме - в частині обов'язку своєчасного виготовлення та передачі придбаного виробу, зважаючи на те, що відповідач узагалі не виготовив і не передав замовлений позивачем виріб, ухиляючись від виконання взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку про необхідність розірвати зазначений договір. Ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій: невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Відтак, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Ч.1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.3.2.6. договору на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15 за несвоєчасне виготовлення виробу без достатніх на те причин і повідомлення про це покупця останній має право нарахувати продавцю штраф у розмірі 0,1% від вартості виробу, а також пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діятиме в період, за який нараховуватиметься пеня, за кожен день прострочення. Штраф за несвоєчасне виконання умов договору складає 3,00 грн. (3000,00 грн. х 0,1% (0,001) = 3,00 грн.), пеня - 115,60 грн. ((3000,00 грн. х 7,5% х 55 днів (з 16 квітня 2013 року до 09 червня 2013 року) / 365 днів) + (3000,00 грн. х 7% х 64 дні (з 10 червня 2013 року до 12 серпня 2013 року) / 365 днів) + (3000,00 грн. х 6,5% х 84 дні (з 13 серпня 2013 року до 04 листопада 2013 року) / 365 днів) = 115,60 грн.). Зазначена неустойка підлягає стягненню з ТОВ "Біла Скеля ЛТД" на користь [PERSON] Ч.3 ст.510 ЦК України визначено, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Грошовим, за змістом ст.ст.524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. Крім того, визначення грошового зобов'язання закріплено й в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у ст.1 якого передбачено, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. З наведеного вбачається, що зобов'язання, яке виникло на підставі договору на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15, є грошовим. Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, нормами ст.ст.549-552, 611, 625 ЦК України. Так, за положеннями ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позаяк індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене у гривнях. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Оскільки за період, за який позивач просила суд стягнути втрати від інфляції (з 16 квітня 2013 року до 30 вересня 2013 року), в Україні спостерігалась дефляція (індекс інфляції становив менше одиниці, а саме - 0,993), суд вважає, що [PERSON] не зазнала за вказаний період втрат від інфляції у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язань за договором, а тому позовні вимоги цій частині задоволенню не підлягають. Три проценти річних за прострочення виконання відповідачем зобов'язання за договором на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15 становить 50,05 грн. (3000,00 грн. х 3% х 203 дні (з 16 квітня 2013 року до 04 листопада 2013 року) / 365 днів) = 50,05 грн.). Ця сума підлягає стягненню з ТОВ "Біла Скеля ЛТД" на користь [PERSON] Згідно зі ст.22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ст.611 ЦК України встановлено, що відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов'язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором. Укладений між сторонами договір на виготовлення і поставку виробу від 26 березня 2013 року №15 не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі невиконання чи несвоєчасного виконання ТОВ "Біла Скеля ЛТД" своїх зобов'язань за цим договором. Не передбачають такої відповідальності й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини. П.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Позаяк позивачеві не спричинено моральну шкоду внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), вона не має права на її відшкодування відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів". Отож, у даному випадку підстави для відшкодування [PERSON] моральної шкоди відсутні. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 22, 526, 610, 611, 625, 655-658, 660, 662, 664, 692, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та,

Outcome: partial