Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на\~ користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість спадкодавця [PERSON] у розмірі 6070,42 грн. за кредитним договором б/н від 17.10.2011 року та\~ судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.10.2011\~року[PERSON]\~отримав кредит\~у розмірі\~6800,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом.\~16\~вересня 2015\~року позичальник\~[PERSON]\~ помер.\~Позивачем 08.01.2016\~року була\~направлена претензія\~кредитора до\~Третьої Дніпродзержинської\~державної нотаріальної\~контори.\~21.01.2016\~року ПАТ\~"Акцент-Банк"\~було отримано\~нотаріальну відповідь,\~що із\~заявою про\~прийняття спадщини\~чи відмову\~від прийняття\~спадщини після\~смерті [PERSON]\~ спадкоємці\~не зверталися.\~Посилаючись на\~копіїї паспортів\~позичальника та\~відповідача,\~вважають,\~що спадкоємцем,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини\~є [PERSON].\~12\~січня \~2017\~року позивачем\~було направлено\~лист-претензію\~спадкоємцю [PERSON]\~про повернення\~заборгованості померлого\~[PERSON],\~але ніяких\~дій не\~було виконано.\~Станом на\~день смерті\~позичальника перед\~банком заборгованість\~ за кредитним договором б/н від 17.10.2011 року становить 6070,42 гривень, яка складається з: 3617,69 грн. - заборгованість за кредитом; 2152,73 грн. - заборгованість за відсотками; 300,00 грн. - нараховано пені. На підставі наведеного позивач просить суд позов задовольнити. 18 липня 2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 02.10.2018 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Сторони у судове засідання не зявилися, представник позивача разом з позовною заявою подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомила, відзиву не подала, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлена належним чином. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору б/н\~від 17.10.2011\~року[PERSON] отримав кредит у розмірі 6800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 11-46) \~ \~ \~ \~16 вересня 2015 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 762 (а.с. 48). \~ \~ \~ \~Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 7-10), станом на день смерті позичальника його заборгованість перед позивачем становила 6070,42 гривень, яка складається з: 3617,69 грн. - заборгованість за кредитом; 2152,73 грн. - заборгованість за відсотками; 300,00 грн. - нараховано пені. \~ \~ \~ \~Позивачем 08.01.2016 року була направлена претензія кредитора до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та 21.01.2016 року було отримано лист-відповідь Завідуючої Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], про те, що із заявою про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не звертався (а.с. 49-50, 51,52). \~ \~ \~ \~12 січня 2017 року позивачем було направлено лист-претензію спадкоємцю [PERSON] про повернення заборгованості померлого [PERSON], але ніяких дій не було виконано (а.с. 53, 54-55). \~ \~ \~ \~Судом відхилені доводи позивача про те, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], оскільки вони спростовуються отриманою судом адресною довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України, згідно якої за шість місяців до смерті позичальника [PERSON] - [PERSON] була зареєстрована 19.03.2015 року за адресою: вул. Таманська, 153/2, а тому не була зареєстрована з позичальником на момент його смерті 16.09.2015 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Крім цього, згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України, дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі (пред'явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить про те, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від погашення боргу, полягає у пред'явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачем не було надано суду належних доказів, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось будь-яке спадкове майно та його спадкоємець [PERSON] має право або отримала у натурі певне спадкове майно. Окрім цього відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», розяснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобовязанням зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку предявлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину. Однак, позивачем не доведено факт отримання відповідачем майна спадкодавця та вартість даного майна для задоволення вимог кредитора. Оскільки позивачем не було доведено факту проживання на час смерті позивача з відповідачем, передачі відповідачу як спадкоємцю в натурі спадкового майна чи наявність спадкового майна на яке претендує спадкоємець, тому за таких обставин, суд, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed