Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з профзахворюванням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що пропрацював на підприємстві відповідача понад 9 років у важких та шкідливих умовах праці в якості вогнетривника. За висновком МСЕК від 14.04.2014 року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності - первинно у зв'язку з професійним захворюванням. У зв'язку з профзахворюванням він переносить хронічні фізичні страждання - важко рухатись, постійно відчуває біль у суглобах, що призвело до змін як в повсякденному житті, так і в сімейних відносинах та спричиняє постійні душевні переживання та страждання. Тому він, позивач, звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 243000,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовну заяву підтримав з мотивів викладених у позові, просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 243000,00 грн. Представник відповідача Ременюк Ю.В. проти позову заперечувала, та зазначала, що заявлений розмір моральної шкоди є не обгрунтованим, позивачу добровільно пропонувалось відшкодувати моральну шкоду, однак Позивач відмовився. Крім того, з медичних виписок, наданих Позивачем до позову вбачається, що останній має супутні захворювання - остеоартроз тазостегнового суглобу, що також впливає на стан його здоров"я. а до роботи на ПАТ "АМКР" також працював в важких умовах праці, що вбачається з записів його трудової книжки. Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, оцінивши у сукупності докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач пропрацював на підприємстві відповідача на різних посадах у період з 04.10.1999 по 02.09.2011 вогнетривником цеху виробництва виливниць ливарно-ковальського виробництва ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"/а.с. 7-8/. Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.02.2014р. (акт за формою П-4), складений комісією у складі: завідувача відділенням, лікаря 1 категорії поліклініки металургійного виробництва медичного центру ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", головного керуючого з охорони праці по металургійному виробництву департаменту з охорони праці ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", технічного інспектора праці Криворізького міського комітету профспілки металургів і гірників України, зстрахового експерта з охорони праці ВВД ФССНВ України в м.Кривому Розі, в пункті 17 встановлено причину отримання професійного захворювання - підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботаю (до 2 разів на годину): 32 кг. при нормі до 30 кг.; величина статистичного навантаження за заміну при утриманні вантажу, докладання зусиль двома руками: 213184 кг/с при нормі до 70000 кг/с.; робоча поза: вимушена 26-50% часу за зміну при нормі - вільна; нахили корпуса, кількість за зміну: 101-300 раз при нормі 51-100 раз /а.с. 4-5/. В пункті 19 зазначено, що визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання, неможливо, оскільки припинення роботи [PERSON] за фахом вогнетривника датується 25.08.2010року, стаж роботи більше 10 років в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу /а.с. 5/. Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 17.04.2014 року серії АБ №0007130 позивачу [PERSON] первинно встановлено втрату професійної працездатності 20 % (профзахворювання) - з 31 березня 2014р. /а.с. 9/. Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємствах ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходила стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоров'я. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: нагляд лікарів, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування, тощо /а.с. 15-22/. Крім того, слід зазначити, що Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 17.02.2014 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 17 лютого 2014 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 20%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, Позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у зв'язку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Наявність моральних страждань та зміни звичайного ритму та способу життя у зв"язку з професійним захворюванням у судовому засіданні ствердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації з урахуванням вимог та заперечень. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" Позивачеві шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботу в умовах фізичного перевантаження на підприємстві-Відповідача у порівнянні з іншими роботодавцями, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ " АрселорМіттал Кривий Ріг " - 9500 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі, ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial