Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» (Позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу 12 114,88 грн., витрати по справі на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є балансоутримувачем житлового будинку в [ADDRESS], відповідно до договору №24/20-7-2/20.10.10 від 20.10.2010р., укладеного між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та ТОВ «Мегаполісстрой» як замовником будівництва. Позивач здійснює послуги з організації надання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг. Відповідач своєчасно не здійснював оплату комунальних послуг, в зв'язку з чим за період з серпня 2014 року по 14.07.2016р. виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 12 114 грн. 88 коп., яку він просить стягнути, а також понесені витрати по справі на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, разом з тим від сторони позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, із тексту клопотання вбачається, що сторона Позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, крім того представником позивача було долучено до матеріалів справи оголошення в пресі про виклик відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Як встановлено судом і це вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «Мегаполісстрой» та ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» укладено договір на утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території №24/20-7-2/20.10.10 від 20.10.2010р., відповідно до якого, Позивач взяв на себе зобов'язання виступати стороною по договорах з підприємствами та організаціями міста щодо забезпечення будинку енергоресурсами та іншими комунальними послугами, які надаються стороні організації; забезпечити якісне утримання Об'єкту, відповідно до вимог законодавства, нормативних документів та умов Договору; своєчасно вживати заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов'язаних з технічним станом житлового будинку та його інженерного обладнання; надавати Замовнику потрібну інформацію, безпосередньо пов'язану з питаннями утримання Об'єкту; забезпечити збереження переданого йому майна та обладнання; відшкодувати Замовнику вартість пошкодженого, зруйнованого чи знищеного майна, переданого йому відповідно до акту приймання-передачі; вести облік виконаних робіт з обслуговування та ремонт Об'єкту, а також фінансову та бухгалтерську документацію; здійснювати збір коштів з мешканців будинку за надані послуги і вести своєчасні розрахунки з відповідними організаціями, що надають такі послуги. Відповідно до Договорів, укладених між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та [PERSON] №269/1/3а від 08 серпня 2013 року та №269/2/3а від 08 серпня 2013 року Позивач взяв на себе зобов'язання надавати Відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також послуги з організації надання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відносно квартири [ADDRESS] Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 10.08.2016р. по справі № 761/26216/16-ц було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 10 п.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються КМУ, також п.4 передбачено, що саме Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла надають мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 66 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Обов'язок своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги покладається на власників квартир, що передбачено положеннями Цивільного кодексу України. Позивач стверджує, що відповідачем не здійснюється своєчасна та в повному обсязі оплата за надані житлово-комунальні послуги, на підтвердження чого до позову долучено розрахунок заборгованості по квартирі [ADDRESS] (а.с.25). В зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо своєчасної оплати наданих житло-комунальних послуг за період з 01.08.2014р. по 14.07.2016р. утворилась заборгованість, яка становить 12 114,88 грн., що складається з: суми боргу по комунальним платежам в розмірі 6 518,277 грн., індексу інфляції у розмірі 5 214,62 грн., 3% річних в сумі 381,99 грн., відповідно до розрахунку заборгованості перевіреному у судовому засіданні. Таким чином, суд вважає доведеним суму боргу, яка утворилась за відповідачем у розмірі 12 114,88 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з Відповідача на користь Позивач витрат на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн., суд виходить з наступного. За положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Положеннями ч.ч.1-2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, обмежений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким визначено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тобто вказаним законом чітко визначено за що саме може бути виплачена компенсація. Так, ст. 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Тобто вказаною нормою чітко визначено, що хто може бути особою, яка надає правову допомогу, порядок її залучення та обсяг здійснюваних прав. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, а тому вона не може бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в ч. 2 ст. 56 ЦПК України. Позивачем до матеріалів справи надано Договір про надання правової допомоги адвокатом від 06.06.2016р., укладений між Позивачем та Адвокатським Бюро «Канайло», в особі керуючого бюро [PERSON], згідно якого Адвокат зобов'язується за дорученням Клієнта на умовах та в порядку передбаченому Договором надавати правову допомогу як його представник у всіх судових інстанціях України. Разом з тим, в Договорі не вказано час, який було витрачено адвокатом на підготовку позову до суду, як і не долучено до матеріалів справи відповідного розрахунку з підтвердженням часу, витраченого адвокатом. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача про стягнення на його користь з Відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1 000,00грн. задоволенню не підлягають. Беручи до уваги наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач до суду не з'явився, заперечень та доказів на спростування доводів позивача не надав, заяви про застосування наслідків сплину позовної давності від нього до суду не надходило, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а тому присуджує до стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» заборгованість в розмірі 12 114,88 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом та мінімальної ставки судового збору, встановленої за подання до суду позовної вимоги майнового характеру визначеної Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial