Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до Підприємства об"єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні та компенсації із врахуванням щомісячних індексів споживчих цін за період затримки виплати боргу по зарплаті. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що в грудні 2012 року її звільнено з ПОГ ЕВП УСБ "Закарпаття" ВФСТ "Колос" АПК України. 19 травня 2014 року відповідач виплатив їй борг по зарплаті в сумі 2066,27 грн.. Оскільки в день звільнення і до 19.05.2014 року, всупереч трудовому законодавству, з нею не проведено остаточного розрахунку при звільненні, тому просить суд стягнути з відповідача в її користь середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 35051,78 грн. та 154,56 грн. компенсації із врахуванням щомісячних індексів споживчих цін за період затримки виплати боргу по заробітній платі. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - ПОГ ЕВП УСБ "Закарпаття" ВФСТ "Колос" АПК України, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Так, як встановлено з матеріалів справи, в грудні 2012 року [PERSON] звільнено з роботи з ПОГ ЕВП УСБ "Закарпаття" ВФСТ "Колос" АПК України. Як стверджує позивач, на час його звільнення, і до 19 травня 2014 року, підприємство не виплатило йому заборгованість по заробітній платі. Так, згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП,- у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20, 21 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування законодавства про оплату праці",- установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до абз. 3 п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року,- у всіх інших випадках збереження заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Враховуючи, що [PERSON] звільнено з роботи в грудні 2012 року, враховуючи заробітну плату останньої за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню (1946,18 грн. + 2459,35 грн. = 4405,53 грн.), та враховуючи кількість відпрацьованих робочих днів - 45, середня заробітна плата останнього становить (4405,53 грн. : 45 дн. = 97,91 грн.) 97 грн. 91 коп.. Враховуючи, що на час звільнення позивача і до 19 травня 2014 року підприємство не виплатило їй заборгованість по заробітній платі, враховуючи середню заробітну плату [PERSON] - 97 грн. 91 коп. та період затримки, виходячи з наступного дня після звільнення по 19 травня 2014 року, що становить 358 днів, суд вважає стягнути з відповідача в користь позивача (97,91 грн. х 358 дн.=35051,78 грн.) середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні та 154,56 грн. компенсації із врахуванням щомісячних індексів споживчих цін за період затримки виплати боргу по зарплаті. За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача в її користь 35206,34 грн. доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при пред'явленні позову, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 10 коп..

Outcome: approved