Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість закредитним договором №114-073 від 10.06.2008 року в розмірі- 32 786,24 грн. та понесені ними судові витрати.. Позовна заява обґрунтована тим, що між ПАТ «Банк «Демарк», яке є правонаступником ВАТ «Банк «Демарк» і [PERSON] було укладено 10.06.2008 року кредитний договір № 114-073. Згідно умов даного договору позивачем було надано відповідачу кредит на суму 20 000 грн., зі сплатою 24 % річних та кінцевим терміном повернення 09.06.2010 року. Відповідно п. 3.5.2 кредитного договору позичальник щомісячно сплачує Банку за користування кредитом комісію в розмірі 100,00 грн. Згідно п. 3.7.1. даного договору погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією за цим договором здійснюється щомісячно не пізніше 10-го числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту в сумі 1 157,00 грн. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю шляхом видачі готівки позичальнику. Позичальником в свою чергу умови договору виконано частково, а саме: сплачено по кредиту- 6 448,41 грн., по відсоткам- 3 763,26 грн., комісії- 1 000,00 грн., штраф- 1 000,00 грн., пені по відсоткам- 76,33 грн. Таким чином, відповідач не виконував умови договору належним чином, не здійснював погашення заборгованості за наданий банком кредит, порушив кінцевий строк повернення кредиту. Станом на 06.06.2013 року борг відповідача перед банком становить 32 786,24 грн., яка складається з наступного: 13 551,59 грн.- заборгованість по кредиту; 9 901,76 грн.-заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 3 700,00 грн.- заборгованість за щомісячною комісією, 2 400,00 грн.- штраф за порушення строків сплати відсотків, 2 032,74 грн.- пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 1 200,15 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків/а.с. 2-3/. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 жовтня 2013 року, стягнуто із [PERSON] , 1978 року народження (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» заборгованість за кредитним договором №114-073 в сумі - 32 786,24 грн., з них: 13 551,59 грн.- заборгованість по кредиту; 9 901,76 грн.-заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 3 700,00 грн.- заборгованість за щомісячною комісією, 2 400,00 грн.- штраф за порушення строків сплати відсотків, 2 032,74 грн.- пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 1 200,15 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, а також 327,86 грн. - судового збору /а.с. 32-33/. У травні 2019 року відповідач звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення від 15 жовтня 2013 року по справі №404/5677/13-ц (номер провадження 2/404/2350/13). Вказав, що про наявність рішення дізнався у квітні 2019 року, коли за місцем його роботи прийшов виконавчий лист. Був позбавлений можливості надати суду докази, які мають істотне значення для справи, а саме щодо сплати ним за кредитним договором суми, яка не була врахована позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості. Крім того, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою, є нікчемною /а.с. 45/. Ухвалою Кіровського районного суду від 01 жовтня 2019 року заяву- задоволено. Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 жовтня 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Демарк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту - скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 84-86/. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова компанія "Ріко" про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Демарк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту- задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк Демарк" (код ЄДРПОУ 19357516) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова компанія "Ріко" (код ЄДРПОУ 37487875) у виконавчому провадженні по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Демарк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту /а.с. 162-165/. Розпорядженням керівника апарату Кіровського районного суду від 16.07.2020 року №284 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду /а.с. 187/. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 16.07.2020 року, вказана цивільна справа розподілена судді Мохонько В.В. /а.с. 188/. Згідно ч. 7 ст. 33 ЦПК України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2020 року прийнято до свого провадження цивільну справу Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання /а.с. 189/. Від відповідача 20.04.2021 року, через канцелярію суду отримано заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнав. Вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають, оскільки кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначення цього Закону, є нікчемною. Крім того, пунктом 3 договору про відступлення права вимоги передбачено, що новий кредитор зобов"язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 10 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Новий кредитор не повідомив відповідача про відступлення права вимоги за основним договором, не надав доказів переходу до нього прав у зобов"язанні, чим відповідно порушив вимоги договору про вдступлення права вимоги. Тобто, обов"язок передати усі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються встановленими умовами укладеного між сторонами договору та інформацію, яка є важливою для її здійснення, за умовами укладеного договору покладений на первісного кредитора. Вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів переходу до нього прав вимоги за договором банківського обслуговування №114-073 від 10.06.2008 року та похідним договором відступлення права вимоги, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів в розумінні статтей ЦПК України на підтвердження таких фактів. Представник позивача в судове засідання не з"явився, поштою направив заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити /а.с. 219-220/. В судове засідання від відповідача, через канцелярію суду, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом з`ясовано, що 10.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Демарк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк" та [PERSON] укладено кредитний договір №114-073, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 20 000,00 грн. на споживчі потреби з кінцевим терміном повернення - 09 червня 2010 року, зі сплатою 24 % річних. Згідно умов Кредитного договору, кредитор прийняв на себе зобов`язання надати кредитні кошти позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із заяви на видачу готівки №114-073 від 10.06.2008 року зобов`язання щодо надання кредиту шляхом видачі готівки позичальнику кредитором виконано в повному обсязі /а.с.6/. Позичальник, в свою чергу, прийняв на себе зобов`язання погасити кредит згідно умов цього Договору в строк до 10 червня 2010 року, шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний в п. 3.7.1 цього договору. Строки, передбачені цим договором є обов"язковими для позичальника (п. 3.4.1 договору). Згідно п. 3.7.1 договору, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками та комісією за кредитним договором щомісячно не пізніше 10-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в сумі 1 157,00 грн. За умовами п. 3.5.2 вказаного договору позичальник щомісячно сплачує банку за користування кредитом комісію в розмірі 100,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно п. 6.3 договору у разі порушення строків погашення кредиту банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочки. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за Кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за Кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 6.4 договору у разі порушення перший та другий рази сплати відсотків за кредитом на строк до двох днів, позичальник сплачує за таке порушення штраф у розмірі 100,00 грн. за кожний факт порушення строку сплати процентів. У разі, якщо позичальником порушено строк сплати процентів три і більше разів, розмір штрафу, який указано вище, збільшується у 2 рази. При несплаті процентів на строк більше двох днів, банк має право стягнути з позичальника пеню починаючи з третього дня прострочення за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму несплачених відсотків із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з третього дня прострочення і до дати повного погашення заборгованості по процентах у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за яким сплачується пеня. Відповідач [PERSON] в свою чергу умови договору виконав частково, а саме: сплатив по кредиту- 6 448,41 грн., по відсоткам- 3 763,26 грн., комісії- 1 000,00 грн., штраф- 1 000,00 грн., пені по відсоткам- 76,33 грн. Тому, станом на 06.06.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 32 786,24 грн., яка складається з наступного: 13 551,59 грн.- заборгованість по кредиту; 9 901,76 грн.-заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 3 700,00 грн.- заборгованість за щомісячною комісією, 2 400,00 грн.- штраф за порушення строків сплати відсотків, 2 032,74 грн.- пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 1 200,15 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, розрахунок якої додається /а.с. 7/. Вимог про визнання договору в цілому або його частин недійсними відповідач не заявляв, зустрічний позов у строк для подання відзиву не пред`являв. При цьому, в ході судового розгляду також встановлено, що відповідно договору №22 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018 право вимоги за Кредитним договором №114-073 від 10.06.2008 року перейшло від ПАТ «Банк Демарк» до ПП "Міраж- сервіс" /а.с. 119-122/. За Договором №1 від 07.10.2019 року про відступлення (купівлі продажу) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор (ПП "Міраж- сервіс") відступає шляхом продажу Новому кредитору (ТОВ «Аутсорсінгова компанія «Ріко») належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимога Первісного кредитора до позичальників за кредитними договорами та договорами поруки до них, надалі чи текстом - Боржники, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов"язки Боржників або які зобов"язані виконати обов"язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 цього Договору, надалі за текстом - Права вимога /а.с. 116-118/. Згідно Реєстру кредитних договорів та договорів поруки, права вимоги за якими відступаються, та сума заборгованості по ним (Додаток №1 до Договору №1 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 07.10.2019 року) є інформація щодо заборгованості [PERSON] /а.с. 123-124/. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова компанія "Ріко" про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Демарк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту- задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк Демарк" (код ЄДРПОУ 19357516) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова компанія "Ріко" (код ЄДРПОУ 37487875) у виконавчому провадженні по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Демарк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Ухвала сторонами не оскаржувалась, набрала законної сили /а.с. 162-165/. Тому, згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України, на підставі договору №1 від 07.10.2019 року про відступлення (купівлі продажу), ТОВ «Аутсорсінгова компанія «Ріко» набуло статусу нового кредитора та, відповідно, всіх процесуальних прав та обов`язків нового кредитора у фінансових правовідносинах з відповідачем. Згідно розрахунку, наданого позивачем, загальний розмір кредитної заборгованості [PERSON] станом на 06 червня 2013 року складає- 32 786,24 грн., а саме: 13 551,59 грн.- заборгованість по кредиту; 9 901,76 грн.-заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 3 700,00 грн.- заборгованість за щомісячною комісією, 2 400,00 грн.- штраф за порушення строків сплати відсотків, 2 032,74 грн.- пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 1 200,15 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків /а.с. 7/. Із вказаного розрахунку вбачається, що банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом за період з 07 червня 2010 року по 06 червня 2013 року, тобто вже після закінчення строку кредитування, що є недопустимим. Так, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Станом на 09 червня 2010 року (дата закінчення строку кредитного договору) розмір заборгованості [PERSON] по відсоткам по кредиту становив 216,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с. 7/. Щодо заявленого розміру пені за несвоєчасну сплату кредиту- 2 032,74 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків- 1 200,15 грн. та штрафу за порушення строків сплати відсотків- 2 400,00 грн. суд зазначає. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене, у задоволенні вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту- 2 032,74 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків- 1 200,15 грн., суд вважає за необхідне, відмовити, в зв"язку із забороною подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При цьому, суд не може погодитись з позицією сторони позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по комісії, з огляду на наступне. Згідно абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. За умовами п. 3.5.2 вказаного договору позичальник щомісячно сплачує банку за користування кредитом комісію в розмірі 100,00 грн. Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії як винагороду банку за надання кредитних ресурсів, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, позивач нараховував, а відповідач мав сплатити комісію фактично за обслуговування кредиту Банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням Закону України "Про захист прав споживачів". Отже, умови кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісійної винагороди банку за користування кредитом (за надання кредитних ресурсів) є нікчемними, та вони є недійсними з моменту укладення кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що стягнення комісії в даному випадку є незаконним. Враховуючи те, що ПАТ «Банк Демарк» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконав у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття ТОВ «Аутсорсінгова компанія «Ріко» прав вимоги, виходячи з розрахунку заборгованості, не спростованого відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог щодо стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором №114-073 від 10.06.2008 року у розмірі 16 168,42 грн., а саме: 13 551,59 грн. - заборгованості за кредитом, 216,83 грн. - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 2 400,00 грн. - штраф за порушення строків сплати відсотків, а також судовий збір у розмірі 161,68 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 16 168,42 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача 161,68 грн. (16 168,42 грн. х 100% : 32 786,24 грн. х 327,86).

Outcome: partial