Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансовий дім "АТЛАНТ" про визнання недійсним договору, стягнення коштів та моральної шкоди. Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що 16 вересня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансовий дім "АТЛАНТ" був підписаний договір №1651, в особі менеджера Облудник І.І., діючої на підставі №4 від 11 березня 2010 року, предметом договору є надання замовнику [PERSON] послуг, спрямованих на придбання товару, на визначених в договорі та додатках до нього умовах, які є невід"ємними. Вважає укладений договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує його права як споживача послуг та як громадянина України, Договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та не відповідає його внутрішній волі на момент укладення Договору та на даний час, а тому підлягає визнанню недійсним з наступних підстав. Відповідно до Умов розподілу сертифікатів Програми "АТЛАНТ" (Умови), що є Додатком №1 до Договору №1651 від 16 вересня 2011 року, вони визначають умови до долучення до відділу Програми розподілу сертифікатів, організатором якої є відповідач. Згідно п. 1.1. Умов програми, умови цієї програми регулюють послідовність та строки виконання зобов"язань взятих по договору та додатку, які є обов'язковими для виконання сторонами. Ця програма є обов'язковою для виконання сторонами договору за умов, наведених нижче, зокрема, у випадку коли представник Товариства (відповідача) підписав даний договір та додатки до нього та вручив замовнику (позивачу) один примірник цих документів ( п.1.6 умов договору). Однак, всупереч даним положенням умов програми, договір не був підписаний представником відповідача, про, що свідчить переданий позивачу його примірник. Пунктом 2.1. Умов програми визначено, що предметом договору є надання можливості, на визначених в договорі умовах, стати замовником відділу програми Товариства (відповідача), метою якої є купівля товару. Станом на 15.08.2013 року, відповідно до даних Комплексної інформаційної системи Держфінпослуг (http://kis.nfp.gov.ua/), ліцензія на здійснення діяльності з надання фінансових послуг відповідачу не надавалась. За наслідками укладення Договору позивачем, станом на 05 серпня 2013 року, сплачено відповідачу коштів на загальну суму - 46 464,80 грн. Дані кошти включають в себе: 23 750,00 грн. - оплата юридичного супроводу (котра сплачена без належних на те підстав, оскільки сплачена за договором, який не набув чинності та юридичної сили); 22 230,00 грн. - 32 щомісячних платежі; 484,80 грн. - послуги банківських установ пов'язаних із перерахуванням коштів відповідачу та відкриття рахунку (що є збитками в розумінні ч. 2 ст. 216 ЦК України). Просить суд визнати недійсним Договір №1651, укладений 16 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансовий Дім "АТЛАНТ" та [PERSON] про надання послуг, спрямованих на придбання товару на визначених в Договорі та Додатках до нього умовах, які є невід'ємними. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансовий Дім "АТЛАНТ" на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в сумі 46 464,80 грн. Окрім зазначених вище майнових втрат позивачу було завдано відповідачем і моральної шкоди завданої незаконними діями, яку оцінує в розмірі 10000,00грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансовий дім "АТЛАНТ" у судове засідання не з'явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. За згодою позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до договору №1651 від 16 вересня 2011року укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансовий Дім "АТЛАНТ" був підписаний договір №1651, в особі менеджера Облудник І.І., діючої на підставі №4 від 11 березня 2010 року, предметом договору є надання замовнику [PERSON] послуг, спрямованих на придбання товару, на визначених в договорі та додатках до нього умовах, які є невід"ємними. Відповідно до Умов розподілу сертифікатів Програми "АТЛАНТ" (Умови), що є Додатком №1 до Договору №1651 від 16 вересня 2011 року, вони визначають умови до долучення до відділу Програми розподілу сертифікатів, організатором якої є відповідач. Згідно п. 1.1. Умов програми, умови цієї програми регулюють послідовність та строки виконання зобов"язань взятих по договору та додатку, які є обов'язковими для виконання сторонами. Ця програма є обов'язковою для виконання сторонами договору за умов, наведених нижче, зокрема, у випадку коли представник Товариства (відповідача) підписав даний договір та додатки до нього та вручив замовнику (позивачу) один примірник цих документів ( п.1.6 умов договору). Пунктом 2.1. Умов програми визначено, що предметом договору є надання можливості, на визначених в договорі умовах, стати замовником відділу програми Товариства (відповідача), метою якої є купівля товару. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 16.09.2011року складно між ТОВ "Фінансовий Дім "Атлант" в особі менеджера Облещук І.І., що діє на підставі довіреності №4 від 11 березня 2010р., з орднієї сторони та фізична/юридична особа [PERSON] з другої сторони, надалі замовник, про те, що виконавець виконав належним чином послуги, а замовник прийняв та полатив надані послуги. Підписанням даного акту сторони засвідчують, що була досягнута попередня взаємна згода по строкам оплати та вартості послуг, також засвідчує те, що послуги були надані якісно, вчасно та виконані в повному обсязі. Стосовно ходу виконання, якості, а також результату виконання послуг замовник зауважень та претензій до виконавця не має, в свою чергу виконавець заявляє, що немає претензій до замовника стосовно оплати послуг. На виконання умов договору, позивачем сплачено 46464,80 грн. (сорок шість тисяч чотириста шістдесят чотири гривні 80 копійок), з яких: 23750,00 грн. - оплата юридичного супроводу; 22230,00 грн. - 32 щомісячних платежі; 484,80 грн. - послуги банківських установ пов'язаних із перерахуванням коштів відповідачу та відкриття рахунку. Згідно рішення Адміністративної колегії, Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України вії 30.10.20132 року №99-рш (справа №04-26.4/81-12), визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансовий дім "АТЛАНТ", які полягають у повідомленні невизначеному колу осіб рекламі про надання позик неповних відомостей, зокрема внаслідок замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювання, що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення послуг цього суб'єкта господарювання, порушенням законодавства про захист від недобросовісне конкуренції, передбаченим статтею 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» вигляді поширення інформації, що вводить в оману. Статтею 19 Закону України "Про захист прав споживачів" заборонено нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману, спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, стосовно основних характеристик продукції, таких як: її наявність, специфікація та ціна або спосіб розрахунку ціни чи наявність знижок або інших цінових переваг. Згідно ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману: пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Відповідно до ч. 6 ст. 19 цього Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. З ст. 215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлен ним. 6.Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 227 ЦК України встановлено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов'язана відшкодувати її моральну шкоду, завдану таким правочином. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою (ч. 2 ст. 216 ЦК України). Таким чином, встановлено, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансовий дім "АТЛАНТ", які полягають у повідомленні невизначеному колу осіб рекламі про надання позик неповних відомостей, зокрема внаслідок замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювання, що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) послуг цього суб'єкта господарювання, порушенням законодавства про захист від недобросовісне конкуренції, передбаченим статтею 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» вигляді поширення інформації, що вводить в оману, За таких обставин, в силу вимог ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" оспорюваний договір №1651 від 16 вересня 2011року є нікчемним правочином. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину. Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"від 06 листопада 2009 року №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлена наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи на нікчемність такого правочину одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, слід застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з відповідача на користь позивача сплачені позивачем кошти на виконання нікчемного договору та збитки, пов'язані із оплатою послуг банківських установ, в сумі 46464,80грн. Вимоги про визнання недійсною цієї угоди є надлишковими та до задоволення не підлягають у відповідності до ст.215 ЦК України, оскільки судом встановлено, що така є нікчемною. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає з огляду на наступне. Згідно роз'яснень, даних у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем суду не надано доказів про заподіяння йому відповідачем моральної шкоди на підтвердження душевних страждань, пов'язаних з порушенням цивільних прав, як про це зазначено у позовній заяві.

Outcome: partial