Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0029, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер [NUMBER]. На даній земельній ділянці в 2009 році був побудований позивачем гараж. Станом на 03 грудня 2010 року Комунальним підприємством "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" було виготовлено технічний паспорт на гараж. В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області по питанню реєстрації права власності на нерухоме майно. Але через відсутність всіх необхідних документів реєстратором 23.04.2018 року було видано Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. На даний час будівництво гаража закінчено. Об"єкт готовий до експлуатації, але необхідно оформити декларацію про закінчення будівництва, та необхідно оформити декларацію про початок будівництва, але таких документів не було передбачено на період будівництва. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на нежитлове приміщення - гараж (літ.А-1), за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Представник від відповідача в судове засідання не з"явився, проте надав письмову заяву про слухання справи без участі представника, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0029, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер [NUMBER]. На даній земельній ділянці в 2009 році був побудований позивачем гараж. Станом на 03 грудня 2010 року Комунальним підприємством "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" було виготовлено технічний паспорт на гараж. В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області по питанню реєстрації права власності на нерухоме майно. Але через відсутність всіх необхідних документів реєстратором 23.04.2018 року було видано Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Як пояснює в позові [PERSON], на даний час будівництво гаража закінчено. Об"єкт готовий до експлуатації, але необхідно оформити декларацію про закінчення будівництва, та необхідно оформити декларацію про початок будівництва, але таких документів не було передбачено на період будівництва. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 22.02.2008 року №93 вирішено задовольнити прохання [PERSON] , та надати їй під будівництво гаража земельну ділянку [ADDRESS]. На підставі Рішення виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 15.01.2015 року № 6, "Про присвоєння адрес об"єктам нерухомого майна" - присвоєно об"єкту нерухомого майна - гаражу, побудованому [PERSON] на підставі рішення міської ради від 22.02.2008 року № 93 про надання земельної ділянки для будівництва гаража, самостійну адресу: [ADDRESS]. Згідно Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 40763575 від 23.04.2018 року державний реєстратор прав на нерухоме майно розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та документи, подані [PERSON], встановив, що подані документи не дають змоги встановити набуття , зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Постанова Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" наголошує, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов"язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. З огляду на вказані обставини, а саме факт того, що позивач збудував майно на власній земельній ділянці, жодні права будь-кого із інших осіб не порушуються, спірна будівля збудована у відповідності до Державних будівельних норм і правил і придатна до експлуатації, є всі підстави для визнання права власності на нежитлове приміщення -гараж (літ. А-1) за адресою : [ADDRESS] за [PERSON], а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved