Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року. Мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2009 року шлюб між ними був розірваний, про що 24.03.2010 року видано відповідне свідоцтво. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти на утримання сина регулярно та в повному обсязі не сплачує, у зв`язку з чим мав заборгованість зі сплати аліментів. Позивач вважає, що присуджена сума аліментів на даний час знецінилася, її не вистачає на забезпечення потреб сина. Зазначає, що самостійно не може забезпечити сина одягом, продуктами харчування, оплатити його лікування та навчання, відвідування спортивних гуртків. На думку позивача, відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі, оскільки працевлаштувався на нову роботу, придбав автомобіль марки «Nissan Qashqai», 2013 року випуску, має на праві власності двокімнатну квартиру. Крім того, мати відповідача продала свою двокімнатну квартиру та переїхала до нього. За цих підстав позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2019 року, та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття з подальшим здійсненням індексації аліментів. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 грудня 2019 року провадження по справі було зупинено у зв`язку з \~направленням до\~компетентних органів\~Російської Федерації судового доручення про вручення відповідачу копії позову та повідомлення про дату та час розгляду справи. Судове доручення судом Російської Федерації не було виконано у зв`язку з неявкою відповідача та матеріали доручення були повернуті Міністерством юстиції України до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. До початку розгляду справи по суті на адресу суду від відповідача [PERSON] , який проживає в м. Липецьку Російської Федерації, надійшов зустрічний позов до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 січня 2021 року відповідачу за його клопотанням відстрочено сплату судового збору за подання зустрічного позову, зустрічний позов прийнятий до спільного розглянути з первісним позовом [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Так, у своєму зустрічному позові відповідач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , до 350 грн. на місяць, починаючи з дати подання зустрічного позову до поліпшення його майнового стану, посилаючись на те, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, не має постійного місця роботи, на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості по Липецькій області Російської Федерації, де отримує щомісячну допомогу в розмірі 1500 рублів, що еквівалентно 562 грн., має борги зі сплати податків і зборів, комунальних платежів. Відповідач зазначає, що з 2011 року перебуває в іншому шлюбі, в якому має на утриманні дитину 2016 року народження. Також на його утриманні знаходиться матір похилого віку. При цьому ним була залишена відповідачу однокімнатна квартира, в якій вона наразі проживає із сином. Тож просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, задовольнивши його зустрічні позовні вимоги. В свою чергу, позивачем був поданий відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечує, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що вона несе додаткові витрати на утримання сина, який має ряд захворювань, перебуває на обліку у невропатолога та ортопеда, повинен проходили обстеження у зв`язку з поставленим діагнозом: ВСД по змішаному типу, вертеброгенна дистонія, цефалічний синдром, мозкова дисфункція синдром дефіциту уваги з гіперактивністю. Крім того, син має захворювання хребта сколіоз І-ступеня та плоскостопість, захворювання сечового міхура. Йому рекомендовано 45 сеансів відновлення хребта (250 грн. 1 сеанс), 15 сеансів масажу (320 грн. 1 сеанс), 15 сеансів біомеханотерапії (200 грн. 1 сеанс), що разом складає приблизно 19000 грн. Також сину призначено УЗД нирок і сечового міхура та приймання ліків. Сума аліментів, яка стягується на підставі рішення суду, є значно меншою від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік». Можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина підтверджується наявністю в нього нерухомого та рухомого майна, зокрема автомобіля, придбаного у 2016 році. Зазначила, що доводи відповідача про залишення їм з сином квартири є безпідставними, оскільки житло, в якому вони проживають, ніколи відповідачу не належало. Позивач вважає, що відповідач приховує свої реальні доходи. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та наполягала на його задоволенні, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Також позивач зазначила, що після ухвалення рішення у справі нею будуть подані докази понесення судових витрат, які просить стягнути з відповідача на її користь. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи. Приймаючи до уваги, що відповідач, який проживає в Російській Федерації, обізнаний про розгляд справи судом, ним поданий зустрічний позов, який містить позицію відповідача по суті спору та посилання на докази, суд приходить до висновку про можливість судового розгляду та вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2009 року шлюб між сторонами розірваний. Також рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~Закону України\~"Про\~Державний бюджет\~на 2021\~рік"\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дітей віком\~від 6\~до 18\~років з 1\~січня 2021\~року становить\~2395\~грн. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина, суд бере до уваги, що раніше присуджений у 2009 році до стягнення з відповідача розмір аліментів на утримання сина в сумі 500 грн. щомісяця не відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, встановленому законом, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд приймає до уваги, що відповідач є працездатним, тимчасово не працює, є власником автомобіля, має на утримані малолітню дитину від іншого шлюбу. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та докази, суд вважає доведеним, що на сьогодні розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання сина відповідно до рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 листопада 2009 року, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки він не відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, який з 1 січня 2021 року складає 1197,5 грн. За таких обставин, враховуючи матеріальний стан сторін, всі інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, зокрема стан здоров`я дитини, можливість відповідача працювати та отримувати заробіток, наявність у нього на утриманні іншої дитини, спільний обов`язок батьків утримувати дитини, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , необхідно збільшити до 1500 грн., який стягувати щомісячно з дня набрання цим рішенням суду законної сили до повноліття дитини і який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. На переконання суду, саме такий розмір аліментів відповідає матеріальному стану відповідача та буде необхідним і достатнім для забезпечення розвитку дитини. Будь-яких належних доказів наявності у відповідача іншого доходу чи майна, які б дозволяли йому сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі, позивачем не надано. Доводи позивача про необхідність несення нею витрат, пов`язаних із хворобами та розвитком дитини, суд не може взяти до уваги при визначенні розміру щомісячних аліментних платежів на утримання дитини, оскільки відповідно до\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), які можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, у разі несення додаткових витрат на дитину, позивач не позбавлена права звернутися з відповідним позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини. Вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у збільшеному розмірі, починаючи з дати подання позову, тобто з 14 листопада 2019 року, задоволенню не підлягає, оскільки за змістом статті 192 СК України змінений розмір аліментів застосовується з часу набрання рішенням суду законної сили. В даному випадку розмір аліментів на утримання дитини був визначений рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2009 року в сумі 500 грн. щомісячно та законом не передбачено стягнення аліментів у зміненому розмірі за період, що минув до набрання рішенням суду про зміну розміру аліментів законної сили. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. В свою чергу, законних підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] про зменшення\~розміру аліментів на утримання дитини до 350 грн. на місяць суд не вбачає, оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що сама по собі відсутність у відповідача постійного місця роботи та його перебування на обліку в центрі зайнятості, наявність у нього боргів, не є підставою для присудження аліментів у розмірі, меншому ніж 1500 грн., оскільки відповідач за станом здоров`я є працездатним, не є інвалідом, має можливість працювати, отримувати прибуток зі свого майна, а, отже, заробляти на життя та сплачувати аліменти на дитину в такому розмірі. Доводи відповідача про перебування на його утриманні матері жодними доказами не підтверджені. Будь-яких доказів, що мати відповідача потребує матеріальної допомоги та така допомога надається відповідачем, не надані. Крім того, доводи відповідача про залишення позивачу з сином квартири також об`єктивно не підтвердженні. В матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами будь-яких угод щодо передання нерухомого майна в рахунок сплати аліментних платежів. Навпаки з долученої позивачем копії свідоцтва про право власності на житло від 12 серпня 2008 року вбачається, що вона та син стали власниками квартири [ADDRESS] до стягнення з відповідача аліментів. Виходячи з наведеного, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити за необґрунтованістю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з частиною 8 статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому подається заява. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року складав 1921 грн., отже судовий збір за подання позовної заяви становив 768 грн. 40 коп. У зв`язку із частковим задоволенням позову [PERSON] , яка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір у дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 461 грн. 04 коп. (60 %). При цьому, оскільки позивачем до закінчення судових дебатів зроблено заяву про подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат після ухвалення судом рішення, суд відзначає, що питання про розподіл інших судових витрат підлягає вирішенню в окремому судовому засіданні шляхом ухвалення додаткового рішення.

Outcome: partial