Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

07.06.2017 року Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, в загальному розмірі 3612 грн. 96 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач по справі мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER]. Протягом тривалого часу відповідач не здійснює оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 3034,71 грн., яка складається: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2003 року по 31.10.2016 року в розмірі 1906,07 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2009 року по 31.10.2016 року в розмірі 1128,64 грн. Також у відповідності до положень ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 505,41 грн. індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 72,84 грн. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону України Про питну воду та питне водопостачання № 2918 від 10.01.2002 року, п.18 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Від відповідача до суду надійшли заяви, в яких він зазначає про поганий стан свого здоров'я, з яких також вбачається, що відповідач заперечує проти позову , вказує про свій тяжкий матеріальний стан, а також фактично заявляє про строк позовної давності. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що згідно відомостей адресно-довідкового бюро м. Харкова та Харківської області від 15.06.2017 року, відповідач по справі - [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 19). Згідно до розрахунку наданого позивачем при зверненні до суду, у звязку з несвоєчасною та не повною сплатою відповідачем наданих КП «Харківводоканал» послуг, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 3034,71 грн., яка складається: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2003 року по 31.10.2016 року в розмірі 1906,07 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2009 року по 31.10.2016 року в розмірі 1128,64 грн. Також у відповідності до положень ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 505,41 грн. індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 72,84 грн. Відповідно до ст.68 ЖК України плата за комунальні послуги повинна вноситись квартиронаймачем своєчасно. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Загальні умови виконання зобов'язання передбачені статтею 526 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV. Згідно статті 4 вказаного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 1 зазначеного Закону комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно статтей 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Оскільки відповідач не здійснює плату за надані послуги, вона підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З врахуванням положень ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність до заявлених вимог, оскільки про це фактично зазначає відповідач в своїх заявах. Отже, позивач просить стягнути з відповідачів суму виниклої заборгованості, що утворилась за надані послуги з з централізованого водопостачання за період з 01.03.2003 року по 31.10.2016 року в розмірі 1906,07 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2009 року по 31.10.2016 року в розмірі 1128,64 грн. Відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2017 року, КП "Харківводоканал" було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 3612,96 грн. ( а.с.6) Отже, вказаною ухвалою встановлено, що КП "Харківводоканал" 21.04.2017 року зверталося до суду з заявою про порушення своїх прав , а саме про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з відповідача по даній справі заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 3612,96 грн. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, звернувшись в квітні 2017 року до суду з заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, позивач здійснив своє право на захист своїх порушених прав в квітні 2017 року. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності в загальному розмірі 1889,77 грн., з яких заборгованість з централізованого водопостачання за період з 01.04.2014 року по 31.10.2016 року в розмірі 1103,81 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2014 року по 31.10.2016 року в розмірі 785,96 грн. Також, згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведеного, до стягнення з відповідача за період з 01.04.2014 року по 31.10.2016 року підлягає 3% від простроченої суми за послуги: з централізованого водопостачання у розмірі 43,28 грн., та послуги з централізованого водовідведення в розмірі 29,56 грн., та індекс інфляції за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 301, 64 грн., та послуги з централізованого водовідведення - 203,77 грн. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь КП « Харківводоканал» становить 2468 грн.02 коп. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial