Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

20.04.2021 позивач звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором № 1208942 від 26.08.2019, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позичальником за кредитним договором № 1208942 від 26.08.2019 у сумі 16442,00 грн. Борг включає у себе заборгованість 8050,00 грн за кредитом, 4347,00 грн за відсотками і 4025,00 грн пені. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2270,00 грн. Ухвалою суду від 29.04.2021 визначено розглядати позов у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 29.04.2021 і позовної заяви з додатками. 25.05.2021 представником відповідача - адвокатом І.М.Гайтотою подано заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яке ухвалою суду від 25.05.2021 залишено без задоволення. Відкладено розгляд справи на 23.06.2021. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечувала проти позову, просила відмовити у задоволенні у повному обсязі за безпідставністю позовних вимог. Позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, вони не відповідають обставинам справи. Відповідно до позовної заяви позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16442,00 грн., з яких 8050,00 грн основний борг, 4347,00 грн сума заборгованості за відсотками, 4025,00 грн. сума заборгованості за пенею. В матеріалах справи є Договір № 1208942 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 28.09.2019 без підпису відповідача. Крім того, інші документи додані до позовної заяви також відповідачем не підписані. Тому позивач не може належними та допустимими доказами підтвердити розмір заборгованості [PERSON] , а суми зазначає виключно з власного бажання. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір заборгованості за відсотками та пенею, не надає жодного розрахунку їх нарахування. Крім того, позивач посилається на умови Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» від 15.03.2019. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС Україна» від 15.03.2019. посилання на які зазначено в позові розумів відповідач та ознайомився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати інших платежів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Окрім того документи, які начебто передбачають перехід права вимоги до відповідача належним чином не оформлені, та не підтверджують передачу права вимоги по Кредитному договору № 1208942 від 26.08.2019. Позивач відповіддю на відзив вказав, що 26.08.2019 між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір № 1208942 в електронній формі, шляхом використання позивальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України, згідно якого правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Також повідомив, що за весь період перебування права грошової вимоги за Договором № 1208942 у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нарахування нараховувались виключно позикодавцем, а саме ТОВ «Авентус Україна». Також, підтвердженням суми заборгованості відповідача свідчить додана до позовної заяви картка обліку, яка є розрахунком заборгованості за Договором № 1208942 від 26.08.2019. Лист ТОВ "Авентус України від 13.03.202 № 677/20 і лист ТОВ ФК "Вей Фор Пей" від 13.03.202 № 7390-ВП підтверджують здійснення ТОВ "Авентус Україна" на користь [PERSON] грошового переказу у сумі 8050,00 грн за вказаним кредитним договором, тобто є доказом отримання кредиту. Позивач представника у судові засідання не направляв, просив розглянути справу за відсутності свого представника і задоволити позов повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. 23.06.2021 представник відповідача у судовому засіданні відзив на позов підтримала повністю, наголосила, що відповідач не підписував із ТОВ «Авентус Україна» відповідний кредитний договір. Редакція договору і правил надання кредиту повністю залежить від ТОВ "Авентус Україна", які за своїм змістом є договором приєднання. Немає доказів розуміння і ознайомлення відповідача саме з такими редакціями вказаних документів, які додано до позовної заяви. Немає доказів отримання відповідачем кредиту і розрахунку заборгованості за ним. Відповідач у судові засідання не з`являвся. Вказані обставини відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджають розгляду справи за відсутності представника позивача, відсутності відповідача. Вивчивши письмові заяви по суті справи, надані сторонами докази, вислухавши пояснення представника відповідача суд встановив таке. 26.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1208942, за яким товариство надало [PERSON] грошові кошти в сумі 8050,00 грн., строком на 30 днів, із зниженою процентною ставкою 0,90% від суми позики за кожен день користування позикою (328,50% річних) у межах строку надання позики, зазначено у п. 1.2 цього Договору, стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних), загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 127,00 % від суми позики (у процентному еквіваленті) або 10223,50 грн у (грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 27 % від суми позики (у процентному виразі) або 2173,50 грн (у грошовому виразі), шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок наданий Клієнтом. Після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 Договору. Та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 гривень, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня. Наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього Договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у Особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. Позика надається без забезпечення у вигляді застави. Повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно Графіку платежів. Який є невід`ємною частиною цього Договору. Нарахування. У випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 96,60 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом і становить 4025,00 грн. Вказаний договір і паспорт споживчого кредиту до нього підписаний електронним підписом відповідача [PERSON] 26.08.2019 о 11:50:39 год. Паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо (а.с. 7-10). Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується: - довідкою ТОВ «Авентус Україна» від 13.03.2020 № 677/20 щодо видачі на платіжну картку он-лайн кредитів, зокрема стосовно клієнта [PERSON] , ID клієнта [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , договір № 1208942, WTF transaction code creditplus-3100475 (а.с. 96-98); - випискою ТОВ ФК "Вей Фор Пей" від 13.03.2020 № 7390-ВП про здійснення успішного переказу 26.08.2019 на суму 8050,00 грн, маска картки [NUMBER] , транзакція у системі WayForPay creditplus-3100475 (а.с. 96-98, 99-101). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243 св 20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак суд відхиляє повністю доводи відзиву щодо відсутності доказу укладення спірного кредитного договору № 1208942 від 26.08.2019 про отримання відповідачем [PERSON] кредиту у ТОВ "Авентус Україна". Отже між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір (далі Договір). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК ). Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ТОВ "Авентус Україна" і ТОВ ФК "ЄАПБ" є фінансовими установами. Перше має право надавати кредити, а друге - здійснювати господарську діяльність із факторингу (а.с. 24-30). 11.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11032020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників та акту - прийму передачі Реєстру Боржників за договором Факторингу № 11032020 від 11.03.2020 (а.с. 14-19, 102-106, 110, 111). ТОВ "Авентус Україна" листом № 003907817 від 25.03.2020 повідомило відповідача [PERSON] про відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 1208942 від 26.08.2019 та повідомлено реквізити для перерахування боргу на користь нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ» у сумі 16442,00 грн (а.с. 20). Аналогічний за змістом лист від 25.03.2020 № 003907817-1 позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" надіслав на адресу відповідача [PERSON] (а.с. 21). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ «Авентус Україна» до [PERSON] за кредитним договором № 1208942 від 26.08.2019, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Заборгованість за кредитним договором [PERSON] № 1208942 від 26.08.2019 визначена позивачем 16442,00 грн з яких: 8050,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4347,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 4025,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 22-23, 107-109). Суд приймає як доказ складений позивачем розрахунок заборгованості за кредитом 8050,00 грн, оскільки позивач надав докази перерахування 26.08.2019 вказаної суми від ТОВ "Авентус Україна" на картковий рахунок [PERSON] . Водночас у справі відсутні підстави для стягнення відсотків у сумі 4347,00 грн, оскільки п. 1.4 Договору визначає суму процентів у межах 30-денного строку кредитування у розмірі 2173,50 грн. Стосовно неустойки слід зазначити, що Договором визначено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 96,60 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом і становить 4025,00 грн. У справі відсутні докази повернення [PERSON] коштів за Договором, починаючи із 30.09.2019 (26.08.2019 + 30 днів + 4 дні). Позивач звернувся з позовом до суду 20.04.2021. Прострочення за період 30.09.2019 - 20.04.2021 складає 568 днів. 568 * 96,60 = 54 868,80 < 4025,00 грн. Тобто розрахунок неустойки є коректним. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за Договором № 1208942 від 26.08.2019. Станом на 11.03.2020 відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором, яка складається з: 8050,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2173,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 4025,00 грн. сума заборгованості за пенею і позов підлягає задоволенню у цих межах. Водночас, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 № 5 передбачено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Відтак суд зменшує розмір неустойки з 4025,00 грн до 1500,00 грн. Всього стягненню підлягає 11723,50 грн, яка складається із: 8050,00 грн заборгованість за кредитом, 2173,50 грн заборгованість за відсотками, 1500,00 грн заборгованість за пенею. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1620,53 грн (2270 * 11723,50 / 16422). На підставі викладеного,

Outcome: approved