Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом . Свої вимоги мотивує тим, що 30 грудня 2008 року згідно довідки-рахунку серії ДДР № 483424 йому Корпорацією " Укрінмаш" продано і видано належний 830 ВЗ ОВТ м. Миколаїв, вантажний автомобіль марки ГАЗ 66, шасі № [NUMBER] . за грошову суму в розмірі 9450 грн. Однак до сьогоднішнього дня він не виготовив правовстановлюючі документи на ТЗ на своє ім`я. Звернувшись до сервісного центру 2141 МВС України в м. Ужгород йому повідомили, що на сьогоднішній день єдиним виходом виготовлення правовстановлюючого документу на транспортний засіб є судове рішення про визнання права власності на автомобіль. А тому позивач просить визнати за ним право власності на вантажний автомобіль марки ГАЗ-66, 1990 року випуску, шасі [NUMBER] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти винесення судового рішення на стадії підготовчого судового засідання. У судове засідання представник відповідача - голова Ставненської сільської ради Мандрик Іван також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив, позовні вимоги визнав та не заперечує проти винесення рішення на стадії підготовчого судового засідання. У судове засідання не з`явився представник третьої особи Територіального сервісного центру Міністерства Внутрішніх справ України № 2141, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно довідки-рахунок № 483424 видана Корпорація "Укрінмаш" від 30.12.2008 року, [PERSON] продано і видано автомобіль марки ГАЗ-66, шасі № [NUMBER] , вартістю 9450 грн. З видаткової накладної № 11/337 від 26.12.2008 року убачається, що [PERSON] придбав автомобіль ГАЗ-66,ш. [NUMBER] за суму в розмірі 9450 грн. Також в матеріалах справи є супровідні документи до довідки-рахунку: довіреність серії ЯПК № 476205 від 26.12.2008 року, акт №2288 від 23.06.2008 року щодо технічного стану військового майна, наряд № 181/2/334 -АТ від 29.12.2008 року, акт приймання-передачі майна від 29.12.2008 року від Комітента (830 ВЗ ОВТ) Комісіонеру (Корпорації " Укрінмаш"), акт приймання передачі автомобіля ГАЗ-66 між 830 ВЗ ОВТ та [PERSON] від 29.12.2008 року та копія паспорту(формуляру) машини серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивач в позовній заяві посилається на вимоги ст. 334 ЦК України ,якою передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації звязку тощо для відправлення, пересилання наувачеві майна, відчуженого без зобовязання доставки. Як роз`яснено у п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав " №5 від 07 лютого 2014 року,вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Однак, позивач у позові не ставить вимогу про визнання договору дійсним, а тому норми ст.334 ЦПК України, на які посилався позивач у позові, суд не застосовує. Окрім цього, суд вважає, що до позовних вимог позивача, слід застосувати норми ст. 344 ЦК України, а саме за набувальною давністю. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні (вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна); володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності (для нерухомого майна протягом 10 років). Відповідно до ч.3 та ч. 4 ст. 344 ЦК України , якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно -через п`ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, позивач спірним майном відкрито, безперервно володіє понад 5 років, таким чином, визнання права власності на автомобіль за позивачем в порядку набувальної давності відповідає положенням чинного законодавства України, а заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved