Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

20 листопада 2017 року позивач [PERSON], [INFO], звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно їх малолітної доньки [PERSON], [INFO], актовий запис про її народження №1757, зроблений 02 листопада 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона являється матір'ю малолітьої дитини [PERSON] Батьком дитини являється відповідач по справі [PERSON], [INFO], що зазначено в свідоцтві про народження дитини. З відповідачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2004 року по 2009 рік. Під час спільного проживання однією сім'єю відповідач не дбав про родину, не серйозно ставився до своїх батьківських обов'язків, матеріально не забезпечував сім'ю та майже всі зароблені гроші витрачав на спиртні напої і власні потреби. Відповідач зловживав спиртними напоями та під час перебування у нетверезому стані був дуже агресивним і застосовував до неї фізичну силу на очах у дитини. Спільне життя із відповідачем тривало до грудня місяця 2007 року. Шлюб було розірвано 27 березня 2009 року, про що в низі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №61 Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Після того як вони стали жити окремо, відповідач два рази на місяць бачився з дитиною, але повертаючи дитину додому, перебував в нетверезому стані з приводу чого у них виникали сварки. В останній раз відповідач бачився з своєю дочкою наприкінці 2009 року. З того часу відповідач жодного разу не поцікавився справами дитини, та станом її здоров'я. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не спілкується з дочкою навіть телефоном. В липні 2009 року позивач вдруге вийшла заміж за [PERSON] Від цього шлюбу народився син [PERSON], 2010 року народження. В їх сім'ї панує любов і взаєморозуміння, її чоловік виховує її дочку, [PERSON], турбується про неї. Відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов в повному обсязі та пояснила, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем з 04.09.2004 року по 2009 року. Фактично шлюбні відносини припинили в грудні 2007 року. Життя із ним було нестерпним для неї та дитини. Відповідач зловживав алкогольними напоями, наносив їй побої, принижував її, влаштовував сварки та бив її на очах у маленької доньки. Свої батьківські обов'язки не виконував, не дбав про добробут та матеріальне забезпечення родини. Всі гроші, які з'являлись в сім'ї, витрачав на алкогольні напої. З кінця 2009 року відповідач не бачив дитину та не цікавиться її життям, ніякої допомоги не надає. З липня 2009 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від якого вони мають сина [PERSON]. В їх сім'ї дуже гармонійні та дружні стосунки, [PERSON] піклується про її дочку [PERSON], виховує її та забезпечує всім необхідним для її здоров'я та розвитку. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд про її задоволення. Відповідач по справі [PERSON] був повідомлений судом про час і місце розгляду справи шляхом розміщення інформації на Офіційному сайті "Судова влада України", у судове засідання не з'явився, заперечень на позовну заяву не надав. Представник третьої особи у судове засідання з`явилася, підтримала позовні вимоги, висловила думку, що з метою захисту прав дитини, з метою її гармонійного виховання слід позбавити батьківських прав відповідача по справі. Окрім цього, надала висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, думку представника органу опіки та піклування Дружківської міської ради, допитавши свідків, дослідивши матеріали справ та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], актовий запис про її народження №1757, зроблений 02 листопада 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області є [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2004 року по 27 березня 2009 року (а.с. 6,7,10). 07 липня 2009 року позивач вдруге вийшла заміж, уклавши шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.16). Від даного шлюбу має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], актовий запис №261 від 06.05.2010 року, зроблений Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області (а.с.17). Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З врахуванням вищезазначеного, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, позивач має довести, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а відповідач повинен довести, що він належним чином виконує батьківські обов'язки. Відповідно до ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу, а саме з кінця 2009 року, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини, фізичним та моральним розвитком не займається, не цікавиться нею, не проявляє турботу, матеріально не підтримує, батько жодного разу її не відвідав, не цікавиться про її фізичний та духовний стан не надавав матеріальної допомоги або будь-якої іншої підтримки. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає із матір'ю за адресою: [ADDRESS], відповідно до акту складеному комісією та затвердженому директором КП «Комсервіс» Дружківської міської ради, акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеному комісією і затвердженому директором ЗОШ І-ІІІ ст. №17 та згідно довідки: про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.06.2015 р. №142302664 (а.с.11,13,17, 18, 20). В судовому засіданні, згідно статті 92 ЦПК України, було допитано в якості свідка [PERSON], який вказав, що з липня 2009 року проживає у зареєстрованому шлюбі, однією сім`єю з матір'ю дитини: [PERSON], [INFO]. За весь цей час біологічний батько дитини - [PERSON], жодного разу не відвідував дитину, не цікавився її життям та здоров`ям, не телефонував їй, зовсім не спілкується з дочкою, батько ніколи не вітав дівчинку з днем народження або іншими святами, зовсім не спілкується з нею, матеріальної чи будь-якої іншої допомоги не надає. Зі свого боку він намагається створити всі сприятливі умови для найкращого розвитку дитини та замінити їй батька, адже їй дуже потрібна турбота. Вказав, що за весь час його дружина [PERSON], ніколи не створювала будь-яких перепон для спілкування відповідача з його дитиною, однак [PERSON] ніколи не приїджав та не намагався спілкуватись з дитиною. Його дружина ніколи не заперечувала проти спілкування доньки з біологічним батьком, не створювала перепон у спілкуванні. Свідок [PERSON].в судовому засіданні повідомила, що вона є вчителем у школі №17, в якій навчається [PERSON] До школи завжди приходять мати та вітчим. Цікавиться успіхами її розвитку та в навчанні дитини [PERSON], добре ставиться до неї. Батька дівчинки ніколи не бачили, завжди вважала, що саме [PERSON] є батьком дитини. Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона із сім'єю [PERSON] дружить ще з часу проживання в м.Горлівці. Ніколи про [PERSON] не чула, ніколи його не бачила. Батько дівчинки ніколи не цікавився її долею, ще за часів їх мешкання в м. Горлівка. Згідно ст. 171 СК України, було вислухано малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина була заслухана в присутності її матері та вчителя, суд встановив, що дитина може висловлювати свою думку, розуміє суть питань, не хвилюється і за своїм станом психічного та розумового розвитку здатна розуміти суть справи та правові наслідки позбавлення [PERSON] батьківських прав. [PERSON] повідомила суд, що батька не пам'ятає, він до неї ніколи не приїжджав, не дзвонив їй, ніколи не отримувала від нього допомоги, він ніколи не цікавився її долею, ніколи не телефонував, не вітав зі святами, не дарував подарунків. Своїм батьком вважає [PERSON] Дочка [PERSON] навчається в ЗОШ І-ІІІ ступенів №17 Дружківської міської ради, відповідач жодного разу не приходив до школи і не цікавився успіхами дитини, активну участь в вихованні та утриманні дитини приймає вітчим [PERSON] Між ним та дівчинкою добрі стосунки (а.с.11, 14). При прийнятті рішення суд також враховує висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради, тобто органу, який безпосередньо займається проблемами виховання дітей, згідно з яким цей орган вважає доцільним та необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки: [PERSON],[INFO], в інтересах самої дитини (а.с.41-42). За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. За встановлених судовим розглядом обставин слід дійти висновку, що відповідач виключно з власної вини вчиняв дії, які привели до невиконання ним своїх батьківських обов'язків, і позбавлення його батьківських прав матиме для дитини виключно позитивні наслідки для їх фізичного, духовного і творчого розвитку. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тривалий час не спілкується з нею, не займається та не цікавиться її розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б говорити про піклування в розвитку дитини, хоча і мав таку можливість, свідчать про те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з п.2, п. 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав на звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи те, що відповідач є батьком малолітної дитини, тобто, має обов'язок утримувати їх до досягнення ними повноліття, немає на утриманні інших осіб та утриманців, працездатний та має дохід, який дозволяє визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу), суд дійшов до висновку про те, що аліменти слід стягнути з відповідача у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду (20 листопада 2017 року) і до досягнення дитиною повноліття щомісячно. Розмір аліментів, при цьому, за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян та 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по судовому збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial