Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

у серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «Нова Пошта» штраф у розмірі 685,22 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, що 02.07.2020 року позивачем здійснено замовлення через інтернет-магазин товар - трюмо-5 Компаніт, вартістю 2 616 грн., та здійснив оплату його вартості. 15.07.2020 року оформлено експрес-накладну № 20450257899225, згідно якої відправником була [PERSON] , одержувачем [PERSON] , оголошена вартість відправлення - 2500 грн. 17.07.2020 року товар прибув у відділенні № 1 ТОВ «Нова Пошта`за адресою: Сумська область, м. Глухів, вул. Терещенків, 45. При огляді товару виявлено його пошкодження, про що складено відповідний акт. У досудовому порядку позивачем складено претензію, а відповідачем здійснено відшкодування позивачу вартості перевезення у розмірі 328 грн., та вартості відправлення у розмірі 2500 грн. Поряд з цим, позивач зазначає, що в порушення умов п. 7.2.4 Публічного договору, відповідачем не здійснено виплату штрафу у розмірі 24,23 % від суми відшкодування, що становить 685,22 грн. Крім того, внаслідок таких дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яку останній оцінює у 5000 грн. Також позивач зазначає про понесення витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., які просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с. 82) 21.09.2020 року відповідачем подано відзив на позов, в якому вказано, що передбачений п. 7.2.4 Публічного договору штраф сплачено на користь позивача у вигляді податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які перераховано до державного бюджету. Також, відповідач заперечував проти стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, зазначаючи про безпідставності вимог щодо моральної шкоди та необґрунтованості розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу. (а.с. 90) Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2020 року справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. (а.с. 98) Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, ви кладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.07.2020 року з відділення ТОВ «Нова Пошта» в м. Бровари [PERSON] направлено вантаж до відділення № 1 у м. Глухів Сумської області на ім?я [PERSON] , про що оформлено експрес-накладну № 20450257899225, згідно якої оголошена вартість товару 2500 грн., вартість послуг доставки - 328 грн. У зв?язку із виявленням 17.07.2020 року пошкодження товару, представником перевізника ТОВ «Нова Пошта» та замовником (одержувачем) [PERSON] складено акт, згідно змісту якого товар має пошкодження у виді розбитого дзеркала та сколів на меблях. Того ж дня, [PERSON] складено претензію у зв?язку із пошкодження товару за експрес-накладною № 20450257899225. Листом № 13684 від 28.07.2020 року ТОВ «Нова Пошта» повідомило [PERSON] про прийняття рішення щодо компенсації останньому 2500 грн. оголошеної вартості товару, та 328 грн. вартості послуг доставки. Вказані обставини визнаються сторонами та не оспорюються. Таким чином, відповідачем відшкодовано позивачу вартість відправлення за заявленою оголошеною вартістю товару згідно експрес-накладної № 20450257899225 від 15.07.2020 року та вартість послуг доставки, у позасудовому порядку. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що відповідачем в порушення умов п. 7.2.4 Публічного договору не здійснено виплату штрафу на користь позивача у розмірі 24,23 % від суми відшкодування, що становить 685,22 грн. Спірні правовідносини врегульовуються Цивільним кодексом України, Законом України«Про автомобільнийтранспорт» та умовами публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень. Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Статтею 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 23.02.2006 № 3492-IV передбачено, що на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування і ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування і ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема, внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом. Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення. Стаття 924 ЦК України встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (ч. 1 ст. 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (ч. 2 ст. 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату. Частиною 2 ст. 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Умови надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» визначені його Публічним договором. Відповідно до п. 7.2.4. публічного договору у разі виплати експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою або пошкодженням відправлення на користь замовника - фізичної особи, експедитор додатково сплачує замовнику штраф в розмірі 24,23 % від суми відшкодування. У даному конкретному випадку, розмір такого штрафу, виходячи з розміру відшкодування становить 685,22 грн. (2 828 грн. х 24,23%). Суд відкидає доводи відповідача про те, що передбачений договором штраф сплачено на користь позивача у вигляді податку на доходи фізичної особи та військового збору, які перераховано до державного бюджету, оскільки вказівки про те, що вказана сума є податком на доходи фізичних осіб та військовим збором і не підлягає сплаті замовнику положення Публічного договору не містять. За вказаних підстав, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 685,22 грн. підлягають задоволенню, як обґрунтовані. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд зазначає наступне. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач вказував на те, що йому завдано моральної шкоди, що проявилася у порушенні нормального ритму життя, у негативних емоціях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Суд зазначає, що в доведення обставин завдання позивачу моральної шкоди, а так само розміру такої шкоди, яку позивач оцінює у 5 000 грн., позовна заява не містить жодних обґрунтувань та підстав, з яких позивач виходив, оцінюючи моральну шкоду у грошовому виразі у розмірі 5 000 грн. При цьому, суд враховує, що розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 685,22 грн. Так само, суд звертає увагу, що відповідачем відшкодовано позивачу вартість відправлення за заявленою оголошеною вартістю товару згідно експрес-накладної № 20450257899225 від 15.07.2020 року та вартість послуг доставки, у позасудовому порядку, тобто, добровільно. Таким чином, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є недоведеними як щодо факту завдання шкоди відповідачем, так і щодо розміру, заявленого до відшкодування. В частині вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Матеріали цивільної справи містять копію угоди № 1-08/20 про надання правової допомоги, укладеної 3 серпня 2020 року між адвокатом Гаврилюк Ю.І. та [PERSON] , згідно п. 6 якого гонорарні відносини, компенсація витрат, пов?язаних з виконанням цієї угоди, та інші умови врегульовані додатковою угодою. 10.08.2020 року між адвокатом Гаврилюк Ю.І. та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 1-08/20 від 03.08.2020 року, згідно п. 3 якого оплата послуг з надання правової допомоги сплачується клієнтом у розмірі 4 000 грн. Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється клієнтом на протязі одного місяця з дня винесення рішення судом першої інстанції в формі, не забороненій законом (п. 4 додаткової угоди). Адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом понад узгоджену суму гонорару (п.п. 7.2 п. 7 додаткової угоди). Матеріали справи містять акт приймання-передачі виконаних послуг, підписаний адвокатом Гаврилюк Ю.І. та Троша С.О. 11.08.2020 року, в якому зазначено про зміст наданих послуг та кількість годин, а саме: -вивчення та аналіз документів, що посвідчують правомірність позиції клієнта для звернення до суду - 2 години; -консультація клієнта щодо захисту прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди - 2 години; -вивчення судової практики перед зверненням до суду - 4 години; -формування доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви, - 2 години; -формування правової позиції та складання тексту позовної заяви - 4 години; -складання інших процесуальних документів - 1 година. Гонорар адвоката складає 4 000 грн. Доказів фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн., зафіксований в розпорядження суду позивачем не надано. Матеріали справи не містять документу (квитанції, довідки тощо), який би підтверджував факт отримання адвокатом Гаврилюк Ю.І. від клієнта [PERSON] грошових коштів у розмірі 4 000 грн. на виконання умов угоди № 1-08/20 про надання правової допомоги, укладеної 3 серпня 2020 року, та додаткової угоди № 1 від 10.08.2020 року до договору про надання правової допомоги № 1-08/20 від 03.08.2020 року. Суд критично ставиться до доводів, викладених у позовній заяві, про те, зо підтвердженням таких витрат є акт приймання-передачі послуг, з огляду на положення п. 4 та п.п. 7.2 п. 7 додаткової угоди № 1 від 10.08.2020 року до договору про надання правової допомоги № 1-08/20 від 03.08.2020 року. Крім того, суд звертає увагу на те, що ціна заявленого позивачем позову становить 5 685,22 грн., з яких сума штрафу - 685,22 грн., сума заявленої моральної шкоди - 5000 грн. Матеріали цивільної справи містять клопотання позивача про розгляд справи у відсутність позивача. Зважаючи на викладене, обставини справи та її складність, а також приймаючи до уваги положення угоди № 1-08/20 про надання правової допомоги, укладеної 3 серпня 2020 року, та додаткової угоди № 1 від 10.08.2020 року до договору про надання правової допомоги № 1-08/20 від 03.08.2020 року, відсутність доказів фактичного понесення позивачем витратна правову допомогу, суд надходить до висновку про те, що позивачем [PERSON] не доведено понесення ним витрат за надання професійної правничої допомоги, у розмірі 4 000 грн. З урахуванням того, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 685,22 грн., в порядку ст. 141 ЦПК України в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial