Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

31 травня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Комунального вищого навчального закладу «Павлоградського медичного коледжу» Дніпропетровської обласної ради, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати стипендії в розмірі 8286 грн. 00 коп. за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що відповідно до наказу від 11.08.2014 року № 91-с, її було зараховано до першого курсу вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Павлоградського медичного училища, заснованого на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, до медсестринського відділення за спеціальністю «Сестринська справа» з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року. Відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради від 02 грудня 2016 року № 143-7/У11 назва відповідача "Павлоградське медичне училище засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" змінено на "Комунальний вищий навчальний заклад «Павлоградського медичного коледжу» Дніпропетровської обласної ради". Батько позивача, [PERSON], має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 16 років 11 місяців. У зв'язку із цим, позивач має право у відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак, з 01.03.2016 року по 31.12.2016 року стипендія нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. За вказаний період позивачу було не донараховано та не доплачено грошові кошти в розмірі 8286 грн., у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до змісту якої просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що з того часу, як статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» було передбачено гарантовану виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідні кошти не передбачалися в Законі України «Про Державний бюджет на 2016 рік». Згідно ч.5 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Нарахування позивачу стипендії у коледжі під час її навчання відповідали нормам Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення», якою був затверджений Порядок призначення і виплати стипендій, а саме соціальних стипендій - на підставі нормативно-правових актів на отримання державних пільг і гарантій для окремих категорій громадян. Вказана постанова була чинною до 28.12.2016 року, і витрати на стипендіальне забезпечення дітей окремих категорій шахтарів у відповідності до вимог статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в ній не були передбачені. За період навчання з 01.03.2016 року по 31.12.2016 року включно позивачу була нарахована та виплачена стипендія у сумі - 6220,00 грн., премія - 622,00 грн., індексація - 2824,54 грн., а всього виплат на суму 9666,54 грн.. У відповідності до статті 2 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів - це бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету. Самостійних рахунків з власними коштами коледж не мав та не має. До 31 грудня 2016 року зміни, що враховують вимоги ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у частині призначення студентам певних категорій стипендій у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб до вищезгаданого порядку не були внесені, тому виплата цих стипендій не була забезпечена коштами державного бюджету. Суд, з'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом № 91-с від 11.08.2014 року позивача було зараховано до Павлоградського медичного училища заснованого на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області за спеціальністю "Сестринська справа" (а.с.8,9,10). Згідно свідоцтва про народження, виданого 09 вересня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Першотравенської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, батьком позивача є [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 25.05.2017року № 367 батько позивача [PERSON] працює в ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 04.09.1995р. по 31.12.1995р.; 11.03.1996р. по 17.06.1996р.; 04.10.1999р. по 02.01.2003р.; 05.04.2004р. по теперішній час. Стаж роботи у вугільній промисловості складає 16 років 11 місяців, на підземних роботах з повним робочим днем в шахті - 16 років 11 місяців (а.с.18). Відповідно до довідки про доходи № 353 від 18.05.2017 року, виданої Комунальним вищим навчальним закладом «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, з січня 2016 року по серпень 2016 року позивач отримувала стипендію в розмірі по 622,00 грн. щомісячно. Також позивачу була нарахована та виплачена індексація, а саме: у вересні 2016 року в розмірі 199,04 грн., у жовтні 2016року в розмірі 41,05грн., у листопаді 2016 року в розмірі 41,05 грн., у грудні 2016 року - 2543,40 грн.; премія за вересень 2016 року - 622 грн., всього виплачено 10910 грн. 54 коп. (а.с.7). Відповідно до ст. 51 Закону України «Про освіту», студенти мають гарантоване державою право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку виробництві, шахтарів-інвалідів І та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим бором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Позивач є дочкою особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому вона має право на призначення та виплату в період навчання у Павлоградському медичному училищі заснованому на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Посилання представника відповідача на положення п. 6 Порядку призначення та виплати стипендії від 12 липня 2004 року № 882, затвердженої у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2008р. № 165, яка на даний час є чинною, про те що витрати на стипендіальне забезпечення дітей окремих категорій шахтарів у відповідності до вимог ст. 5 ЗУ "Про підвищення шахтарської праці" в ній не передбачені, не заслуговують на увагу, оскільки пізніше прийнятим Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці", який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Дія ст.5 вищезазначеного закону Законами України "Про державний бюджет України" на 2016 рік не призупинялась. Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" передбачено, що особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відсутність бюджетних асигнувань на виплату стипендії не є підставою для відмови у її виплаті у розмірі прожиткового мінімуму згідно ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", оскільки таке твердження суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі "Кечко проти України", згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Позивачу виплачено за вказаний період стипендію в сумі 10910 грн. 54коп. (разом з премією та індексацією). Згідно розрахунку, сума недоплаченої стипендії за період навчання позивача з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України" за період з березня 2016 року по грудень 2016 року складає 8286 (вісім тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ненараховану та несплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно, у розмірі 8286 грн. 00 коп.. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved