Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить встановити факт її приналежності до національності «полька» шляхом внесення змін до актового запису про народження [PERSON] №2215 від 09.12.1966 року, складеного ВДРАЦС Житомирського міського управління юстиції, вказавши в графі національність матері [PERSON] «полька» та до актового запису про шлюб [PERSON] №2247 від 30.12.1984 року, складеного ВДРАЦС Житомирського міського управління юстиції, вказавши в графі національність дружини [PERSON] «полька». В обґрунтування доводів позивач посилається на те, що її прадід [PERSON], прабабка [PERSON] та бабуся [PERSON] були поляками за національністю, вивчали польську мову, культуру поляків, відмічали релігійні та національні свята поляків, приймали активну участь в громаді віруючих поляків; що також передали своїм дітям і внукам. Однак в актовому записі про її народження вказана національність матері [PERSON] - «українка», а в актовому записі про її шлюб від 30.12.1984 року вказана її національність «росіянка». На даний позивач прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до Закону України «Про національні меншини», та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження, а тому вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення її приналежності до національності «полька», шляхом внесення змін до вказаних актових записів. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 липня 2016 року встановлено факт її національності «полька» та внесено відповідні зміни до актового запису про народження її сина [PERSON]. Відповідачі у судове засідання не з'явились, подали до суду заяви в яких просили розглядати справу у відсутність представників Житомирської міської ради та Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та вирішити питання згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що прадід позивача [PERSON] - [PERSON], прабабка [PERSON] та бабуся [PERSON] були поляками за національністю, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 17 червня 2015 року (а.с. 11-14). За даними архівної довідки виданої 27.02.2017 року №К/627-1 Державним архівом Житомирської області мати позивача [PERSON] народилась [INFO] року та її батьками були українець [PERSON] та полька [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02 березня 2017 року батьками позивача були [PERSON], за національністю росіянин та [PERSON], за національністю українка (а.с. 16). Згідно із актовим записом про шлюб [PERSON] №2247 складеного 30.12.1984 року відділом державної реєстрації актів цивільного тсану Житомирського міського управління юстиції національність дружини - [PERSON] вказана «росіянка» (а.с. 18-19). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 липня 2016 року у цивільній справі №296/4522/16-ц встановлено факт приналежності [PERSON], [INFO] до національності «поляка» шляхом внесення змін до актового запису про народження [PERSON] №134 від 21.01.1998 року, складеного ВДРАЦС Житомирського міського управління юстиції, вказавши в графі національність матері [PERSON] «полька» (а.с. 20-21). Листом Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 18.03.2017 року №884/36/8.26-94 на заяву [PERSON] від 09.03.2017 року останню повідомлено, що відповідно до актового запису про її народження № 2215 від 09.12.1966 року, у графі національність батька зазначено "росіянин", національність матері - "українка". При державній реєстрації шлюбу [PERSON] було обрано національність батька - "росіянка". А тому помилки при державній реєстрації шлюбу заявника відділом державної реєстрації допущено не було. Запропоновано для вирішення питання щодо внесення змін в актовий запис звернутися до суду за місцем проживання (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи той факт, що батьки позивача мають різну національність, а при укладенні шлюбу вона визначилась із національністю - росіянка, яка в подальшому і була зазначена в актових записах про шлюб і народження її дітей, відділ ДРАЦС відмовив у внесенні змін до свідоцтва про шлюб заявника з «росіянка» на «полька». Як пояснила в судовому засіданні позивач, на даний час у неї виникла необхідність привести у відповідність документи родини, відновити історичну справедливість, повернути втрачену національну культуру, мати можливість вільно слідувати сімейним звичаям і традиціям, приймати активну участь у житті польської общини та мати можливість виїхати до Польщі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно із ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно зі ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлення факту національності позивача має юридичне значення, оскільки невірне зазначення національності, позбавляє її права скористатися одержанням окремих пільг як до громадянина польського походження. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи громадян захищаються судом. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і знаходить доведеними обставини для встановлення факту приналежності [PERSON], [INFO], до національності «полька». На підставі викладеного,

Outcome: approved