Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айвенго Прайм" (далі - Відповідач), , треті особи: Київський міський центр зайнятості, Міністерство соціальної політики України, Головне управління ДПС у Донецькій області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу (розпорядження), мотивуючи свої вимоги тим, що отримавши та ознайомившись із позовною заявою Київського міського центру зайнятості №16-1491/10- 21/19 вона дізналась, що КМЦЗ хоче стягнути з неї виплачену допомогу по безробіттю, оскільки вважає, що позивач нібито з 11.09.2018 має трудові відносини з компанією, яка їй невідома, а саме ТОВ «АЙВЕНГО ПРАЙМ» (ідентифікаційний код 41706724, надалі по тексту "Відповідач"). При цьому КМЦЗ не надав жодного документу на підтвердження своїх доводів, а лише послався на неможливість проведення перевірки ТОВ «Айвенго Прайм» по даному факту та існування даних державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про період зайнятості особи. Проте, позивач ніколи не підписувала жодної заяви, наказу чи розпорядження, трудового договору та/або будь-якого іншого документу щодо такого працевлаштування до ТОВ «Айвенго Прайм», не уповноважувала будь-яких осіб на це, а також не надавала свого паспорту та трудової книжки, документів про освіту будь-яким особам для вступу у трудові відносини з ТОВ «Айвенго Прайм», не приступала до виконання трудових відносин у цьому товаристві, не отримувала заробітну плату або будь-які інші кошти. Трудова книжка позивача також не містить жодного запису щодо працевлаштування до ТОВ «Айвенго Прайм». Після консультацій з адвокатом та врахування судової практики, було направлено адвокатські запити № № 18, 19, 20 від 20.12.2019 року (копії додаються) на адресу: - ТОВ «Айвенго Прайм»; - [PERSON] , яка є засновником та директором ТОВ «Айвенго Прайм»; - ГУ ДПС у Донецькій області, в яких просили надати документи щодо обставин укладання трудових відносин Позивача з Відповідачем. Відповідь було надано 02.01.2020 лише податковим органом, з якого позивач дізналась про направлення 11.09.2018 року директором ТОВ «Айвенго Прайм» Соколовой Н.С. "Повідомлення про прийняття працівника на роботу", а саме: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер наказу або розпорядження про прийняття на роботу 25-К, дата видання наказу або розпорядження про прийняття на роботу 10.09.2018 року, дата початку роботи 11.09.2018 року. Інша інформація щодо існувайня заяви, підпису про ознайомлення з наказом чи розпорядженням, посадової інструкції тощо відсутня, оскільки [PERSON] та ТОВ «Айвенго Прайм» проігнорували отримання адвокатських запитів. Також позивачем за фактом протиправного використання її даних, підроблених документів та фіктивних трудових відносин подано заяву від 27.12.2019 до поліції, яка була отримана 27.12.2019. У зв`язку з тим, що органи поліції всупереч ч.1 ст.214 КПК України невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, не внесли відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не розпочали розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей не надали їй витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, мною 02.01.2020 року подано скаргу Слідчому судді Ірпінського міського суду Київської області, очікується призначення судового засідання, про результати розгляду чого повідомлено суд. Отже, виходячи з викладеного, невідомими позивачу особами протиправно використано її особисті дані, підроблено документи, незаконно оформлено зі мною трудові відносини, незаконно повідомлено центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, які вона не підписувала і у які вона не вступала, наслідком чого є порушення її прав, які вона вимушена відновлювати у судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати незаконним з моменту видання та скасувати наказ (розпорядження) ТОВ «АЙВЕНГО ПРАЙМ» (ідентифікаційний код 41706724) від 10.09.2018 року № 25-К про прийняття на роботу [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошенням та сайті Судова влада України, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання третя особа Київський міський центр зайнятості свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява від третьої особи про розгляд справи без їх участі. В судове засідання треті особи Міністерство соціальної політики України, Головне управління ДПС у Донецькій області, [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що отримавши та ознайомившись із позовною заявою Київського міського центру зайнятості №16-1491/10-21/19 позивач дізналась, що КМЦЗ хоче стягнути з неї виплачену допомогу по безробіттю, оскільки вважає, що позивач з 11.09.2018 має трудові відносини з ТОВ «АЙВЕНГО ПРАЙМ» (ідентифікаційний код 41706724). Проте, позивач не підписувала заяв, наказу чи розпорядження, трудового договору та/або будь-якого іншого документу щодо такого працевлаштування до ТОВ «Айвенго Прайм», не уповноважувала будь-яких осіб на це, а також не надавала свого паспорту та трудової книжки, документів про освіту будь-яким особам для вступу у трудові відносини з ТОВ «Айвенго Прайм», не приступала до виконання трудових відносин у цьому товаристві, не отримувала заробітну плату або будь-які інші кошти. Трудова книжка позивача також не містить жодного запису щодо працевлаштування до ТОВ «Айвенго Прайм». Після консультацій з адвокатом та врахування судової практики, було направлено адвокатські запити № № 18, 19, 20 від 20.12.2019 року (копії додаються) на адресу: - ТОВ «Айвенго Прайм»; - [PERSON] , яка є засновником та директором ТОВ «Айвенго Прайм»; - ГУ ДПС у Донецькій області, в яких просили надати документи щодо обставин укладання трудових відносин Позивача з Відповідачем. Відповідь було надано 02.01.2020 лише податковим органом, з якого позивач дізналась про направлення 11.09.2018 директором ТОВ «Айвенго Прайм» Соколовой Н.С. "Повідомлення про прийняття працівника на роботу", а саме: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер наказу або розпорядження про прийняття на роботу 25-К, дата видання наказу або розпорядження про прийняття на роботу 10.09.2018 року, дата початку роботи 11.09.2018 року. Інша інформація щодо існувайня заяви, підпису про ознайомлення з наказом чи розпорядженням, посадової інструкції тощо відсутня, оскільки [PERSON] та ТОВ «Айвенго Прайм» проігнорували отримання адвокатських запитів. Також позивачем за фактом протиправного використання її даних, підроблених документів та фіктивних трудових відносин подано заяву від 27.12.2019 до поліції, яка була отримана 27.12.2019. У зв`язку з тим, що органи поліції всупереч ч.1 ст.214 КПК України невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, не внесли відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не розпочали розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей не надали їй витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, мною 02.01.2020 року подано скаргу Слідчому судді Ірпінського міського суду Київської області, очікується призначення судового засідання, про результати розгляду чого повідомлено суд. Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР 18.01.2020 № 12020110040000081. Правовий порядок в Україні, відповідно до ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Ст. 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ст. 43 Конституції України заборонено використання примусової праці. Як йдеться у ст. 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст. 68). Ст. 2 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) встановлено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Ст. 24 КЗпП України унормовано, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного оскільки під час розгляду справи доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, то суд вважає за можливо подану позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved