Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто просто", в якому просив визнати недійсним Договір № 409817 від 02 грудня 2012 року, що укладений між ТОВ "Авто Просто" та [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивача 66 873,73 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 02 грудня 2012 року між нею та ТОВ "Авто просто" було укладено Договір про надання послуг з адміністрування фінансових активів з метою придбання у групі легкового автомобіля Опель Астра, вартістю 139 250 грн. На виконання договору позивачем сплачено 66 873,73 грн., проте автомобіля так і не отримала, а тому вважає, що дії відповідача є такими, що вводять в оману, а також з використанням нечесної підприємницької практики. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення, у відповідності до яких проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі та обставини справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і це вбачається із матеріалів справи, 02 грудня 2012 року між ТОВ "Авто Просто" та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з адміністрування фінансових активів з метою придбання у групі легкового автомобіля Опель Астра, вартістю 139 250 грн. Предметом угоди є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Відповідно до ст. 19.2 ст. 19 Договору сторони погодились з умовами та змістом Договору та Додатку до нього шляхом його підписання. Договір та додатки до нього містять опис послуг, що надаються ТОВ "АвтоПросто". Пунктом 13.5 ст. 13 Договору передбачено можливість Учасника розірвати Договір на протязі чотирнадцяти календарних днів від дати його підписання, такому учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок Авто Просто. Позивач не подавав таку заяву протягом чотирнадцяти днів з дня підписання Договору, а отже він усвідомлював його умови. Підпис позивача на Договорі до неї є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі його умови та зміст. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, Договір було укладено з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підписи на ньому неї є доказом того, що сторони погодилися з його умовами. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що суд визнає угоду недійсною у випадку, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. З матеріалів справи вбачається, що угода між сторонами підписана повноваженими особами, вона містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами шляхом звернення позивача з пропозицією щодо укладання угоди та погодження відповідачем на укладання такої угоди. Доводи позивача, що угода є недійсною, посилаючись на п.7. ч.3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", якою встановлено, що забороняється, як таке, що вводить в оману утворення, експлуатації або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучень інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції, суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом Договору сторін є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру. За таких обставин, у діяльності відповідача відсутні головні ознаки "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Крім того, відповідно до ч.5 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п.111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Як вбачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Враховуючи, що укладений договір в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати. Таким чином, відсутні підстави вважати, що розподілення автомобілів проходить за пірамідальною схемою, а отже, відсутні підстави для застосування положень ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів". За таких умов у діяльності відповідача не вбачається ознак нечесної підприємницької практики. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити, що між позивачем та відповідачем діють договірні правовідносини, які регулюються ЦК України, а умовами договору відшкодування моральної шкоди не передбачено, як і не передбачено і ЦК України відшкодування моральної шкоди в зв'язку з порушенням договірних зобов'язань. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed