Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що 5 листопада 2015 року у відділі ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області вона зареєструвала шлюб з відповідем, про що зроблено актовий запис № 3437. Фактично сторони прожили разом, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу біля 7-ми років. [PERSON] зазначає, що на даний час вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, хоча має постійну роботу, де отримує стабільний заробіток, а також він не офіційно займається пасажирськими перевезеннями, житлом забезпечений та інших утриманців не має. Оскільки частина доходу відповідача є фіксованою, то позивач вважає за необхідне стягнути аліменти в частці, а з додаткового доходу, що є не офіційним у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевказане, [PERSON] звернулася до суд з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, а також з додаткових доходів відповідача від роботи в таксі без оформлення в твердій грошовій сумі розміром 1\~000 грн., щомісячно, почавши стягнення з дня її звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць, а також стягнути витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, додатково зазначив, що неофіційно він уже не працює. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 171499, виданого 05.11.2015 року, судом встановлено, що 05.11.2015 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 3437 (а.с. 3). З свідоцтва про народження серії 1-АМ № 157967, виданого 11.12.2009 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію МКП "ЖЕК №15" від 23.05.2016 року судом встановлено, що син зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що син сторін проживає разом із позивачем [PERSON]П, відповідач [PERSON] є працездатною особою молодого віку, працює на ТОВ "Діана Логістік", інших утриманців не має, житлом забезпечений. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, починаючи з 23.05.2016 року. Вимога про стягнення з відповідача також аліментів з додаткових доходів відповідача від роботи в таксі без оформлення в твердій грошовій сумі розміром 1\~000 грн., щомісячно, на думку суду, не підлягає задоволенню, оскільки доказів підтвердження факту роботи [PERSON] в таксі, суду не надано. Крім того, даний факт був заперечений відповідачем в судовому засіданні. Разом з тим, Сімейним кодексом України визначено право стягнення аліментів або в частці від заробітку (доходу) відповідача, або в твердій грошовій сумі. Поєднання даних видів стягненння, законодавстов України не передбачено. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 250 грн. витрат на правову домогу, які документально підтверджені (а.с. 6) та 551,20 грн. судового збору в дохід держави. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial