Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої працівником підприємства при виконанні трудових обов'язків. Свої вимоги мотивує тим, що 12.02.2014 року о 09.40 біля с. Біла Криниця Рівненської області, на трасі Київ-Чоп відповідач, керуючи автомобілем марки "Renault-385 Premium", державний номер [NUMBER] з напівпричепом не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожніх обставин, не впорався з керуванням, допустив зіткнення з вантажним автомобілем з причепом, який рухався в попутному напрямку і зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходам. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Горохівського районного суду від 24.03.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та накладено штраф 360 грн. Автомобіль, яким керував відповідач, належить йому на праві приватної власності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 90 530 грн. Відповідач офіційно працював, даний транспортний засіб було закріплено за ним відповідно до наказу № 6-К від 06.12.2014 року. [PERSON] в добровільному порядку погодився відшкодовувати йому всю суму збитки, але в подальшому перестав виходити на роботу, фактично припинив трудовий договір, станом на 21.10.2014 року завдану матеріальну шкоду не відшкодував. Діями відповідача йому було завдано також моральну шкоду, яка полягає в тому, що автомобіль ремонту не підлягає, за даний автомобіль він продовжує сплачувати кредит, його сім'я втратила можливість на отримання додаткового прибутку, а несе лише додаткові витрати, він отримав стрес, змушений був тривалий час перебувати у відрядженнях, а тому моральну шкоду він оцінює в 10 000 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] завдані збитки в розмірі 90 530 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати за правову допомогу в розмірі 2 000 грн., витрати по проведенню експертизи в розмірі 1230 грн. та судові витрати по справі. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Просили суд, позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON], працюючи у приватного підприємця [PERSON] водієм автомобіля марки ""Renault-385 Premium", державний номер [NUMBER] з напівпричепом "Trailor" скоїв дорожньо-транспортну пригоду 12.02.2014 року та пошкодив вищезазначений транспортний засіб, який належить позивачу на праві приватної власності, чим завдав останньому шкоди в розмірі 90 530 грн. Тобто між сторонами існують трудові правовідносини. Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподiяну пiдприємству, установi, органiзацiї при виконаннi трудових обов'язкiв, працiвники, з вини яких заподiяно шкоду, несуть матерiальну вiдповiдальнiсть у розмiрi прямої дiйсної шкоди, але не бiльше свого середнього мiсячного заробiтку .Матерiальна вiдповiдальнiсть понад середнiй мiсячний заробiток допускається лише у випадках, зазначених у законодавствi. Вчинена дорожньо-транспортна пригода є адміністративним правопорушенням, за яке [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності. В даному випадку завдана шкода перевищує середньомісячний заробіток працівника, а тому не можу бути задоволена судом, так як відповідно до трудового законодавства вона не покривається. Що ж до задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, то дана вимога також не підлягає до задоволення судом, оскільки діючим трудовим законодавством не передбачено таке відшкодування. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed