Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

у червні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона та третя особа в справі є в рівних частках співвласниками квартири№ 116 у будинку [ADDRESS]. 08 травня 2016 року з вини мешканців вищерозташованої квартири № 137 було залито належну позивачу квартиру. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] 01 червня 2016 року комісія ЖЕД № 110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» склала акт про факт залиття, в якому зафіксувала пошкодження від залиття. З урахуванням висновку про вартість, складеного 10 червня 2016 року ТОВ "Агентство Експертної Оцінки" просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 15 545 грн. на відшкодування майнової шкоди та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Також просить стягнути 1 800 грн вартості послуг за юриичну консультацію та складення документів до суду і 1 200 грн. вартості проведення дослідження з визначення матеріального збитку. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Надали суду пояснення та зазначила, що її син [PERSON], будучи співвласником квартири, заявляє солідарну вимогу до відповідача у порядку ст. 542 ЦК України в зв'язку з неподільністю предмета зобов'язання, з подальшим своїм зобов'язанням передати належне кожному з решти співвласників квартири - третій особі в справі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, зазначивши про необґрунтованість та необ'єктивність розміру завданих збитків. Пояснила, що відповідач більшу частину року проживає в Ізраїлі, призначивши для управління своїм майном [PERSON], що підтверджується довіреністю від 08.10.2014 р. Стверджує, що належна відповідачу квартира на момент залиття була порожньою і представник відповідача здійснювала періодичний контроль за її станом. В цей день представник відповідача виявила в квартирі пошкодження шлангу в водопровідних мережах та сліди незначного затоплення, у зв"язку з чим вона викликала фахівця з ЖЕД 110, проте, зважаючи на вихідні, останній не мав можливості з"явитися, тому представник відповідача самостійно перекрила водопостачання до квартири та замінила шланг на новий, щ унеможливило подальше протікання води. Третя особа [PERSON] підтримав заявлений позов. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є в рівних частках співвласниками квартири № 11 у будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 травня 1995 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів (а.с. 7). 08 травня 2016 року сталося залиття зазначеної квартири, що підтверджується актом від 01 червня 2016 року, складеним комісією ЖЕД № 110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та затвердженого начальником ЖЕД № 110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». У акті зазначено про факт залиття та пошкодження від залиття. Причину залиття встановити не вдалося у зв"язку з відсутністю мешканців квартири [ADDRESS]. (а.с. 9) Власником квартири № [ADDRESS] є відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30 травня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. (а.с. 34) Відповідно до ст.13 Конституції України, ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. . Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Таким чином, виходячи з сукупного аналізу вищезазначених норм законодавства, власник квартири [ADDRESS], яка, реалізуючи свої закріплені в ст. 317 ЦК України права, дозволив [PERSON] користуватися своїм майном, зобов'язаний забезпечувати належне використання та експлуатацію цього майна, а, у разі порушення внаслідок такого використання прав та інтересів третіх осіб, саме на власника покладається обов'язок відшкодувати завдану шкоду. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач зазначає, що 08 травня 2016 року сталося залиття її квартири з квартири № 137, розташованої вище, що підтверджується відповідним актом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Стороною відповідача суду не надано доказів на спростування доводів позивача стосовно вини відповідача у залитті квартири. Сам факт залиття представником відповідача не оспорюється. Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили обставини, зазначані в акті від 01.06.2016 р. про залиття. Вбачається, що залиття квартири, яка належить позивачу та третій особі відбулося з вини відповідача, яка в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. Позивач просить стягнути з відповідача 15 545 грн. на відшкодування майнової шкоди. На підтвердження своїх доводів щодо розміру завданої майнової шкоди, позивач посилається на висновок про вартість, складений 10 червня 2016 року ТОВ "Агентство Експертної Оцінки" (а.с. 36). З наданого висновку вбачається, що дійсний розмір майнової шкоди, завданий внаслідок залиття квартири [ADDRESS], що відбулось 08 травня 2016 року (фактично вартість ремонтно-будівельних робіт) на дату проведення дослідження складає 15 545 грн. За клопотанням представника відповідача ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року у справі призначені судова будівельно-технічна експертиза. (а.с. 132) Згідно висновку експерта № 5339/17-43 від 28.09.2017 р., за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеного Київським НДІСЕ, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] згідно даних візуально-інструментального обстеження станом на час проведення дослідження становить 13 765 грн. 20 коп. (а.с. 142) Суд вважає за можливе покласти в основу рішення при вирішенні заявлених позивачем вимог висновок судової будівельно-технічної експертизи, оскільки при її призначенні експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, при її проведенні експерту надавались матеріали цивільної справи. Висновок судової експертизи кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 13 765 грн. 20 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. Позивач також просить суд стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Такі вимоги позивача ґрунтуються на законі. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України. Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає, що в результаті залиття частини квартири з вини відповідача, позивач зазнала душевних страждань, оскільки вона отримала негативні емоції та переживала з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, звернення до суду за захистом порушеного права. Разом з тим, при визначені розміру моральної шкоди, з урахуванням принципу розумності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5000 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial