Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначив, що 31.07.2006 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 107, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 14 000 доларів США, за умовами якого зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, у зв'язку із чим, станом на 03.06.2015 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 6 490,31 доларів США, та 8 897,79 грн., та яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 436,02 доларів США та 8 726,35 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 55,42 доларів США, та 170,58 грн., пені за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 0,87 доларів США, та 0,86 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 452,83 грн. Представник позивача Дяконова К.І. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з клопотанням розгляд справи вести в її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві, в разі неявки відповідачів у судове засідання, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить відповідна розписка (а.с.55). Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2006 року Закрите акціонерне товариство «Донгорбанк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», уклало Кредитний договір № 107 з [PERSON], на підставі якого банк надав останньому кредит в розмірі 14 000 доларів США, строком до 30.07.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,00 % річних за строковою заборгованістю, та 16,00 % річних за простроченою заборгованістю (а.с.7-8). 28.10.2014 року банк уклав з відповідачем Додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 107 від 31.07.2006 року, згідно умов якої відповідач отримав другий транш кредиту у розмірі 8 723,35 грн. на погашення наявної заборгованості за кредитним договором (а.с.15-22). Відповідач свої зобов'язання перед банком належним чином не виконав, у зв'язку із чим, станом на 03.06.2015 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 6 490,31 доларів США, та 8 897,79 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 436,02 доларів США та 8 726,35 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 55,42 доларів США, та 170,58 грн., пені за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 0,87 доларів США, та 0,86 грн. (а.с.5-6). Згідно статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статей 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Національним Банком України 04.08.2009 року видано Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» банківську ліцензію № 8 на право здійснення операцій, визначених частиною 1, пунктами 5- 11 частини 2, ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (а.с.34). Крім цього, Національним Банком України 22.09.2009 року видано Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк», дозвіл № 8-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частиною 4 ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (а.с.34-35). Також, Національним Банком України 06.10.2011 року видано Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» Генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій № 8 (а.с.36-37). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору № 107 від 31.07.2006 року позичальник зобов'язався повернути банку суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Через не виконання позичальником умов Кредитного договору, банком було направлено на адресу відповідача вимогу № MPL-44/44 та MPL-44/45 від 11.02.2015 року, про усунення перешкод основного зобов'язання та про дострокове виконання зобов'язання перед кредитором (а.с.23-26). Однак відповідач на письмові звернення банку до теперішнього часу відповідним чином не відреагував та суму заборгованості не сплатив. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Верховним Судом України висловлена аналогічна правова позиція в постанові від 24.09.2014 року у справі № 6-145цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, який зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України. Враховуючи порушення відповідачем умов Кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього заборгованості за кредитом, станом на 03.06.2015 року за кредитом у розмірі 6 490,31 доларів США, та 8 897,79 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 436,02 доларів США та 8 726,35 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 55,42 доларів США, та 170,58 грн., пені за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 0,87 доларів США, та 0,86 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК в зв'язку з задоволенням позову в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 452 грн. 83 коп. На підставі ч.1 ст. 61, ст. 99 Конституції України, ст.ст. 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. 192, 599, 611, 624, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved