Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідача та третьої особи покликаючись на те, що на даний час він є однособовим власником вбудованого нежитлового приміщення по [ADDRESS], що становить 12/200 (6/100) частин зазначеного будинку загально площею 289,8 кв.м., що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим Реєстраційною службою Сокальського РУЮ 16.03.2015р. за №34968686. У вказаному нежитловому приміщенні розміщено кафе-бар "[INFO]". Рішенням Сокальської міської ради від 06.06.2008р. №182 позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для долучення обслуговування кафе-бару "[INFO]" по [ADDRESS]. Рішенням виконокму Сокальської міської ради №296 від 21.07.2008р. позивачу надано дозвіл на встановлення сонцезахисного дашка та обладнання майданчика прилеглого до кафе-бару "[INFO]", а рішенням №151 від 21.05.2010р. надано дозвіл на заключення тимчасового договору оренди на вказану земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0074га. для будівництва та обслуговування майданчика прилеглого до кафе-бару "[INFO]" по [ADDRESS]. Згідно розробленого проекту [PERSON] за результатами земельних торгів викупив у територіальної громади в особі Сокальської міської ради вищевказану земельну ділянку. Після набуття права власності на земельну ділянку у 2015р. позивачем перебудовано літнє кафе в прибудоване приміщення кафе "[INFO]", яке являється складовою частиною кафе-бару "[INFO]". Внаслідок зазначеного будівництва загальна площа кафе-бару збільшилась до 375,8 кв.м. Будівництво проведено самочинно, з врахуванням попередньої згоди Сокальської міської ради на розміщення літнього кафе "[INFO]"та права власності позивача на земельну ділянку, на якій воно розміщене. Просить суд, визнати за ним право власності на вбудоване нежитлове приміщення з добудовою по [ADDRESS] (кафе-бару "[INFO]") загальною площею 375,8 кв.м., корисною площею - 375,8 кв.м., основною - 242,2 кв.м., допоміжною - 133,7 кв.м. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В обгрунтування навела обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Сокальської міської ради в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без участі представника міської ради. Представник третьої особи Баралус М.Й. в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. З досліджених в судовому засіданні: договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Хомою В.О. 24.12.1999 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-2187 [PERSON] набув право власності на 3/200 частини вбудованого нежитлового приміщення по [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в ДКП ЛОР «Червоноградське МБТІ» 20.01. 2000р., номер запису 15 в книзі 1ф/нж, що підтверджується реєстраційним посвідченням Серії [NUMBER] від 20.01.2000р.; договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Ковальчуком І.Т. 25.01.2002 року зареєстрованого в реєстрі за № 96 [PERSON] право власності на 3/200 частини вбудованого нежитлового приміщення по [ADDRESS]. Дане право власності зареєстроване за позивачем в ДКП ЛОР «Червоноградське МБТІ» 14.02. 2002р., номер запису 15 в книзі 1 ф/нж, що підтверджується реєстраційним посвідченням Серії [NUMBER] від 14.02.2002р.; договору купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. 22.11. 2006 року зареєстрованого в реєстрі за № 6390 [PERSON] набув право власності на вбудоване нежитлове приміщення по [ADDRESS], що становить 6/200 частин зазначеного будинку. Вказане право власності зареєстроване за позивачем в ДКП «Червоноградське МБТІ» 24.11.2006р., номер запису 15 в книзі 1ф/нж, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12632779 від 24.11.2006р. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. від 25.08.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №2167 [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,0078 га по [ADDRESS]. Зазначене право власності позивача на вказану земельну ділянку зареєстроване 25.08.2015р. приватним нотаріусом Сироїд Г.І., номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10918415. Після набуття права власності на земельну ділянку в 2015 році позивачем перебудовано літнє кафе в прибудоване приміщення кафе «[INFO]», яке являється складовою частиною кафе-бару «[INFO]». Внаслідок зазначеного будівництва загальна площа кафе-бару « [INFO]» збільшилася 289,8 м. кв. до 375.8 м. кв. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Судом встановлено, що будівництво літнього кафе «[INFO]», що є складовою частиною кафе-бару « [INFO]» проведено в межах розмірів раніше збудованого літнього кафе , будівництво якого було погоджене з Сокальською міською радою та здійснено на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві приватної власності, однак за відсутності дозвільних документів на початок будівництва. Згідно із ч. 5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до Технічних висновків наданих п/п [PERSON] щодо безпечної та надійної експлуатації зазначеного об'єкта будівництва по [ADDRESS] встановлено що несучі конструкції існуючого будинку та самовільно прибудованого кафе придатні до надійної експлуатації та сприйняття розрахункових навантажень. Роботи з влаштування прибудови кафе проведені з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил, не порушили несучих конструкцій існуючого будинку, технічний стан конструкцій будинку в цілому покращився, так як цілісність конструкцій забезпечена. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 лютого 2015 року ухвалив постанову у справі № 6-244цс14, предметом якої був спір про визнання права власності на нежитлові приміщення. Суд зробив правовий висновок про те, що частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Також, як роз"яснено в п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ про практику застосування судами ст. 376 ЦК України ( про правовий режим самочинного будівництва) №6 від 30.03.2012р., суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: - про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; За п. 8 Постанови право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Судом встановлено, що вчинене позивачем будівництво проведене на власній земельній ділянці та не порушує прав інших осіб, оскільки не є самостійним об'єктом будівництва, а є складовою частиною вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару «[INFO]» та не порушує прав власності чи користування інших осіб, та не загрожує нікому внаслідок будівництва. Таким чином, суд дійшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на вбудоване нежитлове приміщення з добудовою по [ADDRESS] (кафе-бару "[INFO]") загальною площею 375,8 кв.м., корисною площею - 375,8 кв.м., основною - 242,2 кв.м., допоміжною - 133,7 кв.м.

Outcome: approved