Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 серпня 2002 у відділі реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №213. В обґрунтування позову зазначає наступне. 03.08.2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №213. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина. На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінце\-вому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. З листопада 2020 року сторони проживають окремо, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувані сімейні відносини немає. Майнових спорів між сторонами немає. Строк для примирення просила не надавати. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище чоловіка - [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві клопотала про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначила, що не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2002 у відділі реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №213, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.6) Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина. Спори про поділ майна при розірванні шлюбу між сторонами відсутні. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ майна відсутній, дитина мешкає разом із позивачкою, тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка просить у позовній заяві залишити їй прізвище « [PERSON] » і не ставить питання щодо відновлення дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку про необхідність залишити позивачці прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved