Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

17.07.2019 о 8 годині 10 хвилин на 37 км. автошляху М-06 в напрямку міста Житомира сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю автомобіля «ЗАЗ Lanos», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Toyota Rav», р.н. [NUMBER] , належного та під керуванням [PERSON] , в наслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Факт ДТП підтверджуються повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 17.07.2019. В повідомеленні [PERSON] зазначив, що визнає себе винним в ДТП. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ Lanos», р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ "Страхова група «ТАС», на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорту Поліс АК 2123024 від 03.12.2017 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого визначено в сумі 100000 грн. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну ДТП, проте страховик прийняв рішення про відмрову у задоволенні заяви про що повідомив заявника листом за вих. № 11599 від 22.08.2019, тому, [PERSON] заявив позов, за яким, з урахуванням наступних змін, просив стягнути з ПрАТ „Страхова Група „ТАС" 58142 грн. 95 коп. страхового відшкодування, і стягнути з [PERSON] 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в наслідок ДТП, 1500 грн. на відшкодування витрат на оцінку матеріальної шкоди. Позов прийнято до провадження відповідно до ухвали судді від 06.02.2020, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Від ПрАТ „Страхова Група „ТАС" надійшов відзив, за яким представник Ніколаєв В.В. просив в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю та необгрунтованістю. [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов не визнали. При цьому [PERSON] заявив, що винним в ДТП себе не вважає. В наступному представник [PERSON] надіслав відзив, за яким просив задоволенні позову, в частині вимог до його довірителя, відмовити, пославшись на те, що заявлені до стягнення суми покриваються страховим відшкодуванням, тобто за шкоду заподіяну позивачу в наслідок ДТП має відповідати лише страховик. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 18.11.2020, підготовче провадження закінчене, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] , та представник відповідача [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі та участі їх довірителів. ПрАТ „Страхова Група „ТАС" свого представника в суд не направили. Дослідивши надані докази, та інші матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення прозову за таких підстав. дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Так, страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Стаховим випадком, як це наведено в ст. 6 Закону, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страховик, як це вбачається з відзиву, відмовив потерпілому у страховому відшкодуванні за підстав порушення ним вимог належним чином зафіксувати ДТП, а саме потерпілий не мав би погоджуватись на складення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, через те, що винуватець покинув місце ДТП, що позбавляє страховика можливості встановити факт ДТП. Згідно з п. 33.2. ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Доказів, що вказували б на наявність умов, які б виключали можливість складення повідомлення, відповідно до ціє норми Закону, суду не надано. Наступна, після ДТП, поведінка учасників ДТП, в тому числі і протиправна, не позбавляє їх права на складення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Тому, суд вважає, що факт ДТП належним чином зафіксовано, а відповідно за обставин справи мав місце страховий випадок. Відхиляє суд і доводи [PERSON] про невинуватість в ДТП, як такі, що необгрунтовані доказами. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо транспортної пригоди майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону, разом з іншим, встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. За звітом про оцінку вартості матеріального збитку № 20/12.07.2019 від 26.07.2019, виконаного оцінювачем ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Rav», р.н. [NUMBER] , становить 58142,95 грн., в тому числі 5443,99 грн. податку на додану вартість, що відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу. Доводи страховика про неналежність оцінки шкоди суд відхиляє за необгрунтованістю. Разом з тим, суд погоджується з відповідачем, що в даному випадку сума страхового відшкодування, відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, має бути зменшена на суму податку на додану вартість, оскільки позивачем не надано докцументи на підтвердження факту ремонту автомобіля. Отже, на підставі наведених в рішенні норм Закону з ПрАТ „Страхова Група „ТАС" підлягає стягненню на користь позивача 52698,96 грн. страхового відшкодування. Вимоги позову про відшкодування витрат позивача на оцінку заподіяної матеріальної шкоди не можуть бути задоволені, оскільки заявлені не до тієї особи. Суд вважає, що ці витрати мають бути включені до страхового відшкодування, оскільки безпосередньо викликані ДТП, а відтак вимоги про відшкодування цих витрат мали б бути заявлені ПрАТ „Страхова Група „ТАС" , а не до [PERSON] . За цих же підстав суд не приймає позицію позивача про те, що витрати на оцінку шкоди є судовими витратами. Що стосується вимог позову про відшкодування моральної шкоди, то суд знаходить, що така шкода дійсно заподіяна позивачу, виходячи із самого факту пошкодження автомобіля, ця шкода також обумовленаповедінкою винуватця ДТП, як його грубими діями, що призвели до ДТП, так і тим, що він покинув місце ДТП, тим самим піддав потерпілого додатковим стражданням. Такі вимоги позивачем правильно засновані на приписах ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Доводи відповідача [PERSON] , що заявлена моральна шкода має бути відшкодована його страховиком, не узгоджуються із законом. Разом з тим, суд знаходить, що розмір відшкодування позивачем необгрунтовано завищено. Тому, виходячи з характеру правопорушення, його наслідків, глибини фізичних та душевних страждань, як на те вказувалось в позовній заяві, ступеня вини відповідача, як це встановлено в судовому засіданні, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що буде необхідним і достатнім для відновлення стану позивача, що передував ДТП. За таких рішень, судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 840 грн. 80 коп, та витрат на правничу допомогу, що знайшли своє документальне підтвердження на суму 15000 грн, підлягають розподілу між сторонами, пропорційно задоволеної частки вимог. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. На підставі наведених в рішенні норсм закону,

Outcome: partial