Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності на житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] як за спадкоємцями за законом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивачі можуть захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду позивачі свої вимоги підтримали, просили справу розглядати без їх участі. Представник Громади звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] помер батько позивачів [PERSON]. (а.с. 8, 11, 19). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Проте, постановою нотаріуса від 29.04.2015 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок та земельну ділянку позивачам було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлювальних документів на майно (а.с. 21). Як убачається зі справи, житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1965 році (а.с. 13-16). Згідно з довідкою виконкому Левківської сільської ради № 1098, від 18.06.2015 у погосподарській книзі № 29 по сільській раді спірний будинок 1965 року забудови рахувався за спадкодавцем, як за власником (а.с. 30). За постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та за іншими нормативними актами записи у по господарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке розяснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). А тому суд дійшов висновку, що житловий будинок №70 відноситься до спадкового майна. З огляду на зміст глави 84 ЦК України та розяснень Пленуму ВСУ, що надані у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок наведеного житлового будинку встановлюється судом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині визнання права власності на житловий будинок за позивачами. Поряд з цим, земельна ділянка площею 0,62 га, якою користувався спадкодавець у приватну власність йому не передавалася, державної реєстрації цієї земельної ділянки за спадкодавцем також не відбулося (а.с. 18). Ст.182 ЦК України вимагає державної реєстрації права власності на нерухоме майно.. У розясненнях, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також зазначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності зокрема, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю тощо. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Таким чином, вимога про визнання права власності на частину земельної ділянки є неґрунтовною. З огляду на обставини справи,

Outcome: partial