Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

19 листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області, в якій просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], відносно якого не виявляє належної батьківської уваги, турботи і не підтримує його матеріально, постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивачка та представник позивача позов підтримали, з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи - служба у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області в судовому засіданні підтримала вимоги позивача, суду пояснила, що Жовтневою райдержадміністрацією Миколаївської області як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина, що відповідає інтересам дитини. Вказала, що відповідач [PERSON] вихованням своєї дитини не займається, матеріально її не утримує, від виконання батьківських обов'язків ухиляється. Вихованням та утриманням хлопця займається його мати [PERSON], яка належним чином піклуються про його фізичний, моральний та психологічний розвиток. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 6 червня 2006 року серії [NUMBER], виданого Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. У відповідності до приписів частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Малолітня дитина [PERSON], згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON], з бабусею [PERSON]. Відповідач [PERSON] за період навчання його сина в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 14 жодного разу цей заклад не відвідував, навчанням сина не цікавився. Аліменти на утримання сина відповідач не сплачує, згідно з довідкою державно-виконавчої служби заборгованість станом на 1 жовтня 2015 року складає 15750 грн. На підставі висновку Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 15 жовтня 2015 року відповідач не виконує батьківських обов'язків відносно своєї дитини, а тому доцільно позбавити його батьківських прав, що повністю відповідає інтересам дитини. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, ухиляється від обов'язку по його вихованню. Згідно частини 6 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Outcome: approved