Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити той факт, що станом на 24.08.1991 року він постійно проживав на території України, а саме за адресою по [ADDRESS] В обґрунтування своєї заяви зазначає про те, що він з квітня 1990 року переїхав на постійне місце проживання в Українську РСР в с. Петрівське Таращанського району Київської області та оселився в житловому будинку, що розташований за адресою по [ADDRESS] За цей період, в зв'язку з втратою паспорта громадянина СРСР він звертався до паспортного столу Таращанського РВ, де отримав інший паспорт громадянина СРСР, відповідна відмітка міститься в свідоцтві про народження. В грудні 1991 року він вибув до м. Києва. В 1996 році переїхав працювати до Південної Осетії (Грузія) та в зв'язку з початком бойових дій на території Грузії в серпні 2008 року повернувся до України, де отримав посвідку на тимчасове проживання на території України. 23.03.2017 з метою відновлення інформації щодо свого місця проживання на території України, звернувся до Таращанського РС УДМСУ в Київській області, проте у наданні даної інформації йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просить суд її задовольнити, додатково зазначивши, що для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв'язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. В даному випадку встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому в майбутньому реалізувати право на отримання громадянства та паспорта громадянина України. Вирішення даного питання врегульовано, крім Закону N 2235-ІІІ, також Указом Президента України від 27 березня 2001 р. N 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до положень Закону N 2235-ІІІ та Порядку, заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Згідно з пп.1,2 ч.1 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» ( 03.11.1991р) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Представник заінтересованої особи в судовому заяву не визнала, просить суд відмовити в їх задоволенні, пояснивши, що відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 та Закону України "Про громадянство України", визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до пункту 25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Відповідно до пункту 45 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. У своїй заяві про встановлення факту постійного проживання на території України заявник стверджує, що його проживання на території України підтверджується довідкою виданою Петрівською сільською радою Таращанського району Київської області від 13.04.2017 року № 02-16, актом Депутата Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області від 13.04.2017 року та двома витягами із по господарської книги виконкому Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області за 1986- 1990 року та за 1991 - 1995 роки. Проте, вищезазначені документи підтверджують факт наявності відмітки про прибуття заявника до села Петрівське. При цьому в самих витягах не зазначено навіть адреси за якою ведуться записи. Крім того, заявником не надано жодного іншого документа, відповідно до якого можливо встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року ( трудової книжки, військового квитка, виписки з Держархіву Київської області про прийняття чи звільнення з роботи). Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши сторони, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 4.I.1968 Бюро записів актів громадянського стану Карельського району Грузинської РСР, актовий запис за № 2, [PERSON] народився [INFO] м. Тбілісі Грузинської РСР. В квітні 1990 року заявник переїхав на постійне місце проживання в Українську РСР, а саме в с. Петрівське Таращанського району Київської області, де проживав по вул. Радянська до грудня 1991 року. За цей період, в зв'язку з втратою паспорта громадянина СРСР, він звертався до паспортного столу Таращанського районного відділу міліції, де отримав інший паспорт громадянина СРСР, про що міститься відповідна відмітка в свідоцтві про народження. В грудні 1991 року заявник вибув до м. Києва. Пізніше, в 1996 році переїхав працювати до Південної Осетії (Грузія) та в зв'язку з початком бойових дій на території Грузії в серпні 2008 року повернувся до України, де отримав посвідку на тимчасове проживання на території України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання в подальшому громадянства України. Суд не приймає до уваги твердження представника заінтересованої особи про те, що заявником не надано копій військового квитка, трудової книжки, оскільки представник заявника надав обґрунтовані пояснення з цього приводу ( відомості в Таращанському райвійськкоматі відсутні, а заявник працював у 90-х роках підприємцем). Отже, факт постійного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які сумнівів у суду не викликали.

Outcome: approved