Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

У листопаді 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 20.03.2012 року, на підставі якої йому відкритий картковий рахунок, на який зараховано суму кредитного ліміту та видано кредитну картку. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 20.09.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 17188 грн. 34 коп., в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 15520 грн. 55 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 1667 грн. 79 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 17188 грн. 34 коп. та судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.12.2020 року справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави, в межах територіальної юрисдикції якого зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 22.12.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 20.03.2012 року [PERSON] заповнив та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на підставі якої отримав кредитну картку, на яку зараховано кредитний ліміт. Згідно змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, [PERSON] згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта та Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений та згоден з Умов та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Не планує вчиняти угод за дорученням третіх осіб та в інтересах третіх осіб. Можливість вирішального впливу зі сторони інших осіб на проведення його фінансової операції відсутні. У випадку появи такої особи (контролера) зобов`язався повідомити про це банк. До позову позивачем приєднано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року. В п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлено обов`язок Клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу Банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Як встановлено в п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом протягом пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01 % в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. Згідно п. 2.1.1.12.3 погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателем, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх Банком на Картрахунку Держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнту на підставі договору. В п. 2.1.1.12.7.2 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця (у випадку непогашення заборгованості в 30-денний строк з моменту її виникнення для преміальних карт) Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту у Пільговий період, рівну діючій Базовій місячній процентній ставці від боргових зобов`язань на момент списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період утримується в момент переходу у звичайний період кредитування. З 26-го числа поточного місяця за Кредитним лімітом (з 31 - го дня виникнення заборгованості за Кредитним лімітом по Преміальних картах) нарахування відсотків за користування Кредитним лімітом проводиться, виходячи з Базової процентної ставки. Договірне списання нарахованих відсотків за користування Кредитним лімітом здійснюється Банком щомісяця в передостанній робочий день поточного місяця. У відповідності до п. 2.1.1.12.7.3 Умов та правил надання банківських послуг відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожен календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та/або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт стають Простроченим кредитом. Відповідно до п. 1.1.5.20, п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам, відкритися у валюті USD) + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахування нарахування процентів та комісії. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. В п. 2.1.1.3.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених Клієнтом або його довіреними особами операцій відповідно до правил Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом та Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (пункт не застосовується для Елітних краток (Platinum, MC World Signia і VISA Infinite). За змістом п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку виникнення простроченого зобов`язання на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобов`язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховуються так: Пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.12.8 Умов та правил надання банківських послуг, банк стягує комісію за обслуговування згідно з тарифами/пам`яткою клієнта/довідкою про умови кредитування, Тарифами банку, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 Оплата комісії здійснюється у відповідності до п. 2.1.1.3.3 Умов та правил. Відповідно до довідки АТ КБ "Приватбанк" без номеру та дати, між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитні картки: № [NUMBER] , яка відкрита 12.12.2013 року, терміном дії - грудень 2015 року, № [NUMBER] , яка відкрита 12.12.2013 року, терміном дії - серпень 2017 року, № [NUMBER] , яка відкрита 22.02.2017 року, терміном дії - листопад 2020 року. З довідки АТ КБ "Приватбанк" без номеру та дати про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) вбачається, що картковий рахунок на його ім`я № [NUMBER] відкритий 12.12.2013 року, розмір кредитного ліміту змінювався та встановлювався: з 12.12.2013 року в розмірі 1500 грн. 00 коп., з 12.12.2013 року зменшений до 300 грн. 00 коп., 24.04.2015 року зменшений до 0 грн. 00 коп., з 20.01.2017 року збільшений до 18343 грн. 52 коп., з 25.07.2018 року зменшений до 0 грн. 00 коп. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] , наданого АТ КБ "Приватбанк", відповідач користувався коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасив, в результаті чого станом на 20.09.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 17188 грн. 34 коп., в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 15520 грн. 55 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 1667 грн. 79 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що складається з тіла кредиту, є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача прострочених відсотків за користування кредитом в сумі 1667 грн. 79 коп., суд виходить з наступного. За змістом положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути відсотки. У заяві позичальника від 20 березня 2012 року розмір відсотків не зазначений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", "Універсальна GOLD", а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", "Універсальна GOLD" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, саме у розмірах і порядках нарахування, зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20 березня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12 листопада 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", "Універсальна GOLD", та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, наявні в матеріалах даної справи, які не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків. Враховуючи вище викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача прострочених відсотків у сумі 1667 грн. 79 коп., у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 20 березня 2012 року, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Такий висновок суду ґрунтується також на висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. З огляду на вищезазначене, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту - 15520 грн. 55 коп. є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, при цьому не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про стягнення прострочених відсотків в сумі 1667 грн. 79 коп. у зв`язку з недоведеністю обґрунтованості вказаних позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial