Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У травні 2018 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.10.2008 р. у розмірі 11 908,78 грн., посилаючись на те, що [PERSON] не виконує зобов`язань за зазначеним договором. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходили. Судом з`ясовано, що між Банком та [PERSON] було укладено договір б/н від 30.10.2008 р., що підтверджується анкетою-заявою [PERSON] від 30.10.2008 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківський послуг у ПриватБанку (далі - Заява) (а. с. 10). Як вбачається з Заяви, [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений з цим договором до його укладення та згодний з його умовами. Пунктами 6.5 та 6.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт ([PERSON]) зобов`язаний: погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі - прострочених кредитів і Овердрафту), оплату винагороди Банку (а. с. 15). Пунктом 5.2 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у випадках порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/ або умов цього договору та / або в разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) і/ або визнати карту недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частці в разі невиконання власником і/ або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором (а.с. 15). Зобов`язань за договором б/н від 30.10.2008 р. з погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 30.04.2018 р. виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 11 908,78 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 238,59 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 7 121,46 грн., пені та комісії у розмірі 3 743,55 грн., штрафу у розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та 555,18 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 7-9). Доказів, які спростовували обставини, наведені у попередньому абзаці, [PERSON] не подав. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зі статті 549 Цивільного кодексу України випливає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позовна вимога Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а саме - стягненню підлягає заборгованість без урахування штрафу, тобто у розмірі 11 103,60 грн. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Банку у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 1 642,87 грн.

Outcome: partial