Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить зняти арешт, який було накладено на автомобіль ВАЗ 217030 кузов № [NUMBER], д/н [NUMBER], старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що користується транспортним засобом ВАЗ 217030 кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Проте, коли у нього виникла необхідність продати автомобіль, у територіальному сервісному центрі МВС Харківської області йому було повідомлено, що на автомобіль ВАЗ 217030 кузов № [NUMBER], д/н [NUMBER], на підставі постанови старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON], накладено заборону відчуження. Вважаючи, що накладений постановою державного виконавця арешт, на належний йому автомобіль, обмежує його право власності, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 року справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. Посилалась на те, що право власності позивача виникло раніше винесення постанови про арешт майна боржника, позивач є належним власником транспортного засобу ВАЗ 217030 кузов № [NUMBER], не є боржником в виконавчому провадженні, а отже в державного виконавця були відсутні підстави для накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявне зворотне повідомлення про вручення судової повістки. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позовних вимог, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. В ході судового розгляду судом встановлені наступні фактичні обставини, та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 23.11.2013 року власником транспортного засобу ВАЗ 217030 кузов № [NUMBER], д/н [NUMBER], зазначено [PERSON] Відповідно до копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 55512552 від 24.04.2018р., сформованого приватним нотаріусом [PERSON], 28.01.2014р., Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на транспортний засіб ВАЗ 217030 кузов № [NUMBER] було зареєстровано обтяження тип: арешт рухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 41709834 від 25.01.2014р., винесеної старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] При цьому, боржником зазначено [PERSON], код [NUMBER], [ADDRESS]. 26.04.2018р., позивач звернувся до Начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в якій просив зняти арешт та заборону здійснювати відчуження. Однак, відповіддю Київського відділу Державної виконавчої служб м. Харків вих. № 18872 від 07.06.2018р., позивача було повідомлено, що відсутні будь-які підстави для задоволення заяви. За результатами перевірки системи виконавчого провадження, у тому числі розділу АСВП "Пошук ВД/ВП (спец розділ)" встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за № 41709834 з виконання ухвали № 640/15076/13-ц, виданої 16.12.2013 Київським районним судом м. Харкова про накладення заборони відчуження на автомобіль марки ВАЗ 217030, № куз. [NUMBER], д/н [NUMBER]. В ході примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, державним виконавцем Відділу було накладено заборону відчуження на автомобіль марки ВАЗ 217030, № куз. [NUMBER], д/н [NUMBER], про що винесено відповідну постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.01.2014 р., ВП №41709834 та внесено відповідні записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зазначено про те, що відсутні будь-які підстави для задоволення заяви [PERSON] про зняття арешту з рухомого майна, а саме автомобіля: ВАЗ 217030, № куз. [NUMBER], д/н [NUMBER]. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд розглядає справи, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, за номером справи №640/15076/13-ц, рішень вбачається наступне. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], УДАІ ГУМВС України в Харківській області, торгівельна фірма "Автолюбитель", треті особи - Публічне акціонерне товариство "АСТРА БАНК", [PERSON], про визнання договору недійсним за заявою представника позивача було забезпечено позов, а саме накладено заборону відчуження на автомобіль марки ВАЗ 217030, № куз. [NUMBER], д/н [NUMBER]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2014 р. по справі № 640/15076/13-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], УДАІ ГУМВС України в Харківській області, торгівельна фірма "Автолюбитель", треті особи - Публічне акціонерне товариство "АСТРА БАНК", [PERSON], про визнання договору недійсним, позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір комісії (договор купівлі-продажу транспортного засобу) №2/048857 від 21 травня 2013 року, укладений між комісіонером торгівельною фірмою "Автолюбитель", який діяв від імені продавця [PERSON] з одного боку, та покупця [PERSON] з іншого боку, автомобіля ВАЗ 217030, № куз. [NUMBER], д/н [NUMBER]. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2018 року вбачається, що 22.02.2018 року до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову звернувся представник третьої особи по справі [PERSON] - [PERSON], в якій просив суд скасувати вжитий ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2013 року захід забезпечення позову, та зобов'язати Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області зняти заборону відчуження на автомобіль, посилаючись на те, що третя особа є власником спірного автомобіля. В задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено в повному обсязі. Зазначено про те, що підстав для скасування забезпечення позову, передбачених ст. 158 ЦПК України не існує, оскільки до суду не було надано відомостей, що виконавче провадження було закінчено з підстав виконання судового рішення від 19.03.2014 р. Зазначено про те, що відмова в задоволені вказаного клопотання не позбавляє заявника права звернутись до суду з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. З приводу посилання представника позивача, що право власності [PERSON] на транспортний засіб виникло до накладення на нього постановою державного виконавця арешту, позивач є належним власником транспортного засобу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Приписами ст. 158 ЦПК України встановлено порядок скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до відповіді Київського відділу Державної виконавчої служб м. Харків вих. № 18872 від 07.06.2018р. вбачається, що арешт на транспортний засіб було накладено на підставі ухвали Київського районного суду № 640/15076/13-ц від 16.12.2013 р.. Аналіз змісту ухвали Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2013 р., № 640/15076/13-ц, дає підстави зробити висновок про те, що позивачу відмовлено в скасуванні арешту транспортного засобу по справі в якій позивач був залучений в якості третьої особи. Зазначено про те, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту не є перешкодою для повторного звернення з аналогічним клопотанням з наданням відповідних доказів. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивачем ухвала Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2013 р. по справі № 640/15076/13-ц, та ухвала Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/15076/13-ц від 06.03.2018 року, - не оскаржувались. Суду не було надано відомостей, що виконавче провадження було закінчено з підстав виконання судового рішення від 19.03.2014 р. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed