Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.3-6, 42-48, 216-219 т.1) і свої вимоги обґрунтовує тим, що в нього були вклади в ПАТ «Банк Михайлівський». Національній банк України і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб встановили, що дії банку «Михайлівський» з коштами громадян є незаконними і зажадали від банку привести свою діяльність у відповідність до чинного законодавства. На виконання цих вимог банк «Михайлівський» 19.05.2016 року здійснив безготівковий переказ грошей громадян на їхні рахунки в тих філіях банку, де ці гроші здавались до каси, і запропонував громадянам переоформити ці гроші за законом, тобто за депозитними договорами на самих цих громадян, якщо внесена раніше сума булла в межах 200000грн., і на рідних, близьких чи знайомих цих громадян ту частину грошей, яка перевищувала 200000 гривень. Готівкові операції в той час банк уже не здійснював, тому оформити гроші готівкою в касі і цим вирішити питання не було можливості. Одна зі співробітниць банку «Михайлівський» зателефонувала йому, розповіла про ситуацію і запропонувала йому прийти до філії банку разом з двома рідними, близькими, чи знайомими, які згодні добровільно і без будь-яких умов і вимог до нього розмістити його гроші на свої депозитні рахунки і потім так само добровільно і без будь-яких умов та вимог до нього повернути йому його гроші. Не розуміючи і не усвідомлюючи всіх аспектів того, що відбулось, він послухав пораду працівників банку «Михайлівський», зателефонував двом своїм знайомим - [PERSON] і [PERSON] і попрохав їх піти з ним до філії банку «Михайлівський» (м.Суми, вул. Воскресенська, 13 Б) і оформити його гроші на їхні депозитні рахунки, а потім повернути йому його гроші. Під час телефонних розмов [PERSON] і [PERSON] добровільно і без будь-яких умов і вимог до нього погодились розмістити його гроші на своїх депозитних рахунках, а потім так само добровільно і без будь-яких умов і вимог до нього повернути йому його гроші. 20.05.2016 року вони всі втрьох відвідали філію банку «Михайлівський» близько 17 години, де [PERSON] і [PERSON] отримали роз`яснення працівників банку щодо цієї ситуації і ще раз підтвердили свою добровільну згоду розмістити його гроші на своїх депозитних рахунках і без будь-яких умов і вимог до нього потім повернути йому його гроші, і після цього тоді ж його гроші в сумі 150000грн. були оформлені на депозитний рахунок [PERSON], а його гроші в сумі сто 158907грн. були оформлені на депозитний рахунок [PERSON], тобто разом разом на [PERSON], і [PERSON], було оформлено 308907грн. Після того, як в листопаді 2016 року були внесені зміни до законодавства про захист ошуканих вкладників, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб почав виплачувати ошуканим вкладникам банку «Михайлівський», зокрема в м.Суми ці виплати здійснюються через філію банку «ПУМБ» (вул.Соборна,32). 22.12.2016 року [PERSON] на виконання їх з ним домовленостей відвідав з ним філію банку «ПУМБ» за вказаною адресою і повернув йому його гроші. В той же час [PERSON] на його численні прохання (зокрема під час їх з нею телефонних розмов 25 і 27.12.2016 року) піти з ним до банку і на виконання їх з нею домовленостей повернути йому його гроші постійно відмовлялась це робити, посилаючись на зайнятість, а 29.12.2016 року сама пішла до філії банку «ПУМБ» (м.Суми, ву. Соборна, 32), оформила його гроші в сумі 158907грн. і нараховані на них відсотки на себе і привласнила їх. В січні 2017 року [PERSON], в поясненнях працівникам поліції заявила, що вона вважає його своїм боржником на суму 200000грн. і забрала його гроші в рахунок погашення цього боргу, якого насправді немає і ніколи не було, так як він ніколи нічого не брав у неї в борг і відповідно не був, не є і не міг бути її боржником. [PERSON] під час здійснення правочину щодо розміщення його грошей на її депозитний рахунок в банку «Михайлівський» застосувала щодо нього обман, а саме приховала від нього існування надзвичайно важливих обставин, які мали вирішальне значення для прийняття ним рішення в тій ситуації і робили неможливим здійснення правочину, вона приховала, що вважає його своїм боржником на суму 200000 грн. [PERSON] скористалась тяжкими обставинами, які в нього склалися, для того, що б привласнити його гроші в сумі 158907грн., і відсотки на них. Розміщення його грошей на депозит [PERSON], сталося на вкрай невигідних для нього мовах, так як воно має наслідком втрату ним своїх грошей через привласнення їх [PERSON] Своїми протиправними і аморальними діями щодо нього [PERSON] вже завдала і продовжує завдавати йому невимовних душевних страждань, принижує його людську і громадянську честь і гідність, прирікає його на постійні переживання через загрозу втрати ним його грошей, через безсилля і безпорадність у зв'язку з неможливістю отримати свої гроші, здійснювати свої права та інтереси щодо своєї власності, гарантовані законом. Позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд ухвалити рішення, яким визнати факт застосування [PERSON] обману, визнати факт, що [PERSON] скористалась тяжкою для нього обставиною, визнати недійсним правочин від 20.05.2016 року щодо розміщення його грошей в сумі 158907грн. на депозит [PERSON] в банку «Михайлівський», зобов'язати [PERSON] повернути йому його гроші в сумі 158907грн., і відсотки, нараховані на них, стягнути додатково з [PERSON] 158907грн., в рахунок подвійного відшкодування збитків за застосування обману, стягнути з [PERSON], 200000грн., як компенсацію моральної шкоди. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримав в повному обсязі з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що він є інвалідом 2 групи з дитинства, проживає один і в травні 2016 року, хвилюючись за втрату своїх грошей він розгубився і вимушений був переоформити вклад на своїх знайомих [PERSON] і [PERSON] Відповідач застосувала щодо нього обман, оскільки не повідомила, що вважає його своїм боржником. 25.12.2016 року і 27.12.2016 року він телефонував [PERSON] і вона під різними приводами відмовлялася йти до банку, щоб віддати йому вклад, вимагала від нього винагороду за повернення коштів. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала заперечення на позов в якому зазначено, що вона не згодна з вимогами позивача [PERSON], так як це є її кошти, зароблені протягом сорока одного року сумлінної праці. В травні 2011 року вона передала в борг [PERSON] кошти в сумі 200000грн. на строк півроку. При цьому були присутні Безсокирний (на цей час він помер) та [PERSON] З [PERSON] вони обмінялися розписками. Позивач сказав, що поклав кошти до банку «Михайлівський». ЇЇ розписка була в [PERSON], а розписка [PERSON] в неї. В травні 2016 року [PERSON] повернув їй кошти в сумі 158907грн. переоформивши на неї вклад, він сказав, що повертає їй 158907грн. Працівник банку «Михайлівський» передав їй договір для підписання. Особисто вона коштів в сумі 158907грн. на депозит банку не вносила. Залишок коштів в сумі 41000грн. [PERSON] також їй повернув. Просила в позові відмовити. В судове засідання представники ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноважених осіб Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., Гриценко В.В. не з'явилися. Від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайліський» Гриценко В.В. надійшло письмове пояснення, в якому зазначено, що 11.01.2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» був укладений договір №980-019-000173815. Згідно договору укладеного між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», позивачем було передано 45500грн. у власність ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр». 19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» позивачу було здійснено повернення 45639,23грн. на його банківський рахунок. 01.02.2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» був укладений договір №980-019-000183897. Згідно договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», позивачем було передано 154100грн., у власність ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр». 19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» позивачу було здійснено повернення 154571,52грн. на його банківський рахунок. 06.05.2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» був укладений договір № 980-019-000234498. Згідно договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», позивачем було передано 111500грн. у власність ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр». 19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» позивачу було здійснено повернення 112267,95грн. на його банківський рахунок. 18.05.2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» був укладений договір №980-019-000241547. Згідно договору укладеного між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» позивачем було передано 151000грн. у власність ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр». 19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» позивачу було здійснено повернення 151000грн. на його банківський рахунок. 20 травня 2016 року позивач отримав готівку з поточного рахунку в розмірі 308907грн. 20 травня 2016 року [PERSON] через касу ПАТ «Банк Михайлівський» залучив кошти в сумі 1500000грн. на депозит згідно договору №980-019-000243315. 20 травня 2016 року [PERSON] через касу ПАТ «Банк Михайлівський» залучила кошти в сумі 158907грн. на депозит згідно договору №980-019-000243503. Рішенням Правління НБУ №124-рш від 12.07.2016 року, оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський». На підставі Рішення НБУ №124-рш виконавчою дирекцією ФГВФО винесено Рішення №1213 від 12.07.2016 року згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський». Вході перевірки банківських операцій комісією було прийнято рішення про розблокування рахунків [PERSON] на суму 150049,49 гривень; [PERSON] на суму 158959,43 гривень та внесення змін до відповідного переліку. На підставі прийнятого рішення, відповідні зміни були направлені Фонду для прийняття рішення про включення відомостей про рахунок [PERSON] та [PERSON] до загального реєстру. Щодо змісту позову [PERSON], яким описуються приватні відносини між громадянами, то ПАТ «Банк Михайлівський» не володіє даною інформацією, що виключає можливість надання будь-яких пояснень з даного приводу. Просили розглянути справу за відсутності їх представника. Свідок [PERSON], знайомий [PERSON], пояснив, що 19.05.2016 року йому зателефонував [PERSON] і попрохав допомогти (переоформити вклад). 20.05.2016 року він прибув до банку «Михайлівський» і погодився переоформити кошти [PERSON] в сумі 150000грн. на себе. Працівники банку переоформили і він передав [PERSON] оригінал договору. В той же день прийшла до банку [PERSON] і також оформила на себе частину коштів [PERSON] Ніяких вимог [PERSON] не висувала. В 20-х числах грудня 2016 року він повернув кошти [PERSON] Свідок [PERSON], знайомий [PERSON], пояснив, що 19.05.2016 року йому зателефонував [PERSON] і попрохав оформити на себе частину вкладу. Але він був на роботі в цей день і не міг приїхати. Потім зателефонував [PERSON] і сказав, що знайшов іншу людину. Свідок [PERSON], знайомий [PERSON], пояснив, що в травні 2011 року [PERSON] передала кошти [PERSON] в сумі 200000грн. [PERSON] надала кошти [PERSON] в борг. Розписку писав [PERSON] і [PERSON] писала розписку, що надає кошти. Кошти передавалися в борг на два роки. Свідок [PERSON] пояснив, що 2,5 років тому назад він познайомився з [PERSON] Він позичив кошти [PERSON] в сумі 3000грн. Свідок [PERSON], яка працювала менеджером по обслуговуванню клієнтів ПАТ «Банк Михайлівський», пояснила, що в травні 2016 року працівники банку приймали по 200 клієнтів в день. Хтось переоформляв кошти, хтось забирав кошти. Оскільки було обмеження по виплаті вкладів, клієнти переоформляли вклади на кількох осіб, щоб була сума вкладу не більше 200000грн. Відносно [PERSON] вона пам'ятає, що була велика сума, але які саме дії відбувалися щодо вкладу [PERSON], вона не пам'ятає. Працівники банку не пропонували переоформляти вклади, це пропонували самі клієнти. Свідок [PERSON], яка працювала касиром в Сумському відділенні ПАТ «Банк Михайлівський» пояснила, що відносно укладених договорів між банком і [PERSON] вона нічого не пам'ятає, було дуже багато клієнтів. В її обов'язки як касира входило прийняти або видати гроші згідно оформлених документів. Їй невідомо, чи була інформація від працівників банку розбивати суму вкладу на кілька сум, не більше 200000грн., вона здійснювала всі операції згідно касових документів. За клопотанням позивача [PERSON] ухвалою суду у ПАТ «Банк Михайлівський» була витребувана інформація про склад працівників ПАТ «Банк Михайлівський» в Сумському відділенні та інформація щодо необхідності переоформляти суму вкладу, яка перевищувала 200000грн. За клопотанням позивача [PERSON] ухвалою суду від 10 липня 2017 року були вжиті заходи забезпечення позову і накладений арешт на грошові кошти в сумі 158 907грн., які розміщені на рахунку [PERSON] в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відсотки, нараховані на них. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» було укладено ряд договорів щодо передачі у власність ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» грошових коштів і зобов'язання останнього повернути позивачу кошти та виплатити проценти: №980-019-000234498 від 06.05.2016 року на суму 48500грн., договір №980-019-000241547 від 18.05.2016 року на суму 151000грн. Згідно з цими договорами повернення коштів повинно було здійснюватися на рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський» [NUMBER]. Крім того, за інформацією ПАТ «Банк Михайлівський» між позивачем [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» укладений договір №980-019-000173815 від 11.01.2016 року на суму 45500грн. Щодо договору №980-019-000234498 від 06.05.2016 року з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» ПАТ «Банк Михайлівський» повідомив про укладення договору на суму 111500грн. За цими договорами повернення коштів повинно було здійснюватися на рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський» [NUMBER]. 19.05.2016 року [PERSON] здійснювалася виплата процентів за договором №980-019-000173815 від 11.01.2016 року з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 139,23грн., та процентів по договору №980-019-000234498 від 06.05.2016 року з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 767,95грн. Викладені обставини підтверджуються копіями договорів, наданих позивачем (а.с.176-180 т.1) та виписками по особовим рахункам позивача [PERSON], наданими уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.202-203 т.1). Позивач [PERSON] не заперечував факти щодо укладення таких договорів. Згідно з випискою по особовому рахунку [PERSON] в ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.203 т.1) позивачу [PERSON] повернені кошти та сплачені відсотки на його рахунок [NUMBER] в ПАТ «Банк Михайлівський» за вказаними договорами на суму 308907грн.18коп. і видана готівка в зазначеній сумі. Сума 308907грн. складається з наступних сум за вищевказаними договорами: 45500грн.+111500грн.+151000грн.+139,23грн.+767,95грн.=308907грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам [PERSON] в ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с.203 т.1). Відповідно до заяви на видачу готівки від 20.05.2016 року (а.с.15 т.1) позивач [PERSON] отримав готівкою 308 907грн. Згідно з п.3.2 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01.06.2011 року №174 зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція) банк (філія, відділення) видає з операційної каси готівку національної валюти за такими видатковими касовими документами: за заявою на видачу готівки - фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків. Пунктом 3.13. цієї Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний (зобов'язана/зобов'язане) надати у вигляді паперового або електронного документа клієнту після завершення видачі готівки один примірник видаткового касового документа (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, інше) відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи. Відповідно до п.3.5. Інструкції банк (філія, відділення) перед видачею готівки у видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек) перевіряє:1) повноту заповнення реквізитів на документі;2) наявність власноручних підписів відповідальних осіб банку (філії, відділення), яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам або наявність ЕЦП відповідальних осіб банку (філії, відділення), їх відповідність вимогам до ЕЦП, прирівняного до власноручного підпису; 3) належність пред'явленого паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів) отримувачу, відповідність даних паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів) тим даним, що зазначені в касовому документі (для нерезидентів - номер (та за наявності - серію) паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, громадянство);4) відповідність оформлення довіреності на отримання готівки вимогам законодавства України - у разі отримання готівки за довіреністю;5) наявність власноручного підпису або ЕП отримувача. Отже, заява на видачу готівки є видатковим касовим документом, що підтверджує видачу готівки з каси банку та отримання коштів. Позивач [PERSON] наполягає на тій обставині, що вказана сума - 308907грн. йому з каси банку готівкою не видавалася. Досліджені документи, зокрема заява на видачу готівки, заповнена відповідно до вимог Інструкції, з підписом [PERSON] як отримувача коштів, виписка з особового рахунку позивача підтверджують отримання позивачем готівкових коштів в сумі 308907грн. в ПАТ «Банк Михайлівський». В письмових поясненнях Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» В.В.Гриценко зазначив, що позивач отримав готівку з поточного рахунку в розмірі 308907грн. (а.с.199 т.1). Допитані як свідки працівники банку [PERSON], [PERSON] не підтвердили фактів щодо переоформлення вкладу [PERSON] в безготівковому порядку на інших осіб, щодо вкладів [PERSON] вони нічого конкретно не можуть повідомити. Свідок [PERSON] зазначила, що працівники банку не пропонували переоформляти вклади, ця пропозиція була саме від клієнтів. В позовній заяві позивачем [PERSON] не заявлена вимога щодо встановлення у правових відносинах між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» факту, що ним не отримувались готівкові кошти з каси банку в сумі 308907грн. 20.05.2016 року [PERSON] через касу ПАТ «Банк Михайлівський» залучив кошти в сумі 150000грн. на депозит згідно договору №980-019-000243315 (а.с.54-55 т.1). 20.05.2016 року [PERSON] через касу ПАТ «Банк Михайлівський» залучила кошти в сумі 158907грн. на депозит згідно договору №980-019-000243503 (а.с.51-52 т.1) Свідок [PERSON] вказав на те, що на прохання [PERSON] він переоформив на себе частину вкладу позивача в ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 150000грн. і повернув кошти в зазначеній сумі [PERSON] в грудні 2016 року. Жодних письмових договорів між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] щодо вкладення коштів в сумі 158907грн. [PERSON] на депозит до ПАТ «Банк Михайлівський», не укладалося. З 23 травня 2016 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Рішенням правління НБУ №124-рш від 12.07.2016 року оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.209-212 т.1). На підставі рішення НБУ №124-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено рішення №1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноважену особу Фонду. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 року делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду Волкову О.Ю., Гриценко В.В. (а.с.213 т.1). Відомості по вкладам [PERSON] на суму 150049,49грн. та [PERSON] на суму 158959,43грн. були включені до переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті (а.с.206, 208 т.1). [PERSON] отримав вклад у зазначеній сумі через ПАТ «ПУМБ» та передав кошти позивачу, що підтвердив при допиті як свідок в судовому засіданні. [PERSON] відмовилася передати позивачу кошти в сумі 158907грн., які надійшли на її рахунок в ПАТ «ПУМБ» за процедурою виплати коштів вкладникам Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. [PERSON] оформила кошти на банківський вклад в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» , станом на 26.07.2017 року сума вкладу становила 149817,28грн. (а.с.158 т.1). Відмову щодо повернення коштів [PERSON] обґрунтувала тим, що в 2011 році надала кошти в сумі 200000грн. в борг [PERSON] і позивач таким чином шляхом переоформлення на неї коштів в сумі 158907грн. повернув їй борг і залишок коштів в сумі 41000грн. також повернув їй в грудні 2016 року. Згідно з ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. [PERSON] стверджувала, що [PERSON] написав її відповідну розписку, а при отриманні від позивача коштів вона знищила цю розписку. Позивач [PERSON] ці обставини заперечував повністю, зазначивши, що він не мав перед [PERSON] жодних боргових зобов'язань. Відповідач [PERSON] не надала належних, допустимих доказів в підтвердження, що вона надавала в позику позивачу кошти в сумі 200000грн. Показання свідка [PERSON] не є допустимим доказом. Згідно з ст.545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Такий борговий документ у позивача відсутній, відповідач [PERSON] пояснила, що такий документ був нею знищений. Отже, відповідачем [PERSON] не доведена передача коштів в сумі 200000грн. за договором позики позивачу [PERSON] Позивач [PERSON] просить визнати недійсним договір депозиту, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 158907грн., обґрунтовуючи тим, що [PERSON] під час розміщення його коштів на депозитний рахунок в банку «Михайлівський» застосовувала щодо нього обман, приховавши, що вона вважає його своїм боржником на суму 200000грн., а також скористалася тяжкими обставинами, що в нього склалися: загроза втратити велику суму грошей, оскільки поверталися кошти зі вкладів на суму не більше 200000грн., в протилежному випадку він міг би втратити частину коштів. Позивач просить визнати недійсним договір між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» щодо розміщення його коштів на підставі ст. ст.230, 233 ЦК України. Згідно з ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Одна із сторін договору навмисно вводить іншу сторону цього ж договору в оману. Тобто, необхідний елемент введення в оману саме договірною стороною, оскільки суб'єктом обману для визнання правочину недійсним за ст..230 ЦК України є лише одна із сторін правочину. В даному випадку, сторонами правочину - договору банківського вкладу (депозиту) від 20.05.2016 року є ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідач [PERSON] Позивач [PERSON] не є стороною оспорюваного депозитного договору від 20.05.2016 року, між ним та [PERSON] не укладався письмовий правочин відповідно до вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для твердження, що оспорюваний договір депозиту, сторонами якого є банк та відповідач, був укладений внаслідок обману. Згідно з ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно. Тобто, при укладенні договору під впливом тяжкої обставини одна із сторін правочину діє під впливом такої обставини. Оспорюваний правочин - депозитний договір був укладений між банком і [PERSON], стороною цього правочину [PERSON] не є. Отже, за таких умов є необґрунтованими доводи позивача про визнання недійсним депозитного договору за ст.233 ЦК України. Отже, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання оспорюваного договору №980-019-000243503 від 20.05.2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON], недійсним. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимоги щодо зобов'язання [PERSON] повернути кошти в сумі 158907грн. та нараховані на них відсотки позивач обгрунтовує застосуванням наслідків недійсності оспорюваного договору. Оскільки відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним оспорюваного договору, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання [PERSON] повернути кошти в сумі 158907грн. та вимоги про стягнення збитків у подвійному розмірі та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимоги про визнання недійсним договору. Згідно з ч.9 ст.158 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 10 липня 2017 року щодо накладення арешту на грошові кошти в сумі 158 907грн., які розміщені на рахунку [PERSON] в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відсотки, нараховані на них, підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed