Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач АТ "Альфа-банк" звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В своєму позові позивач посилався не те, що 16.02.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 066/30-135, з подальшим внесенням змін та доповнень ,а саме: 08.02.2008 року уклали Додаткову угоду № 066/30-135/1 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 066/30-135 від 16.02.2007 року; 27.09.2012 року уклали договір про внесення змін № 066/30-412 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 066/30-135 від 16.02.2007 року; 28.09.2012 року уклали Договір про внесення змін № 066/0-413 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 066/30-135 від 16.02.2007 року. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк". Відповідно до п.1.1.1. банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 19 500,00 дол. США. З метою забезпечення належного виконання зобов"язанння за кредитним договором 16.02.2007 року між кредитором та Іпотекодавцем, яким є [PERSON] укладено Іпотечний договір № 050/1-111, 28.09.2012 року Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору № 050/1-111 ( з майновим поручителем), посвідченого 16.025.2007 року, Касевич О.С., приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 180, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , а також земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, яка також розташована за вищевказаною адресою. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого станом на 22.02.2018 року має прострочену заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом - 194604,52 грн.; сума заборгованості за відсотками - 59347,03 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту-14525,32 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків -13 605,94 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 7027,38 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 6259,92 грн. На підставі викладеного позивач просить суд в рахунок заборгованості за кредитним договором 066/30-135 від 16.02.2007 - звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Представник позивача Михніцький Г.Ю. в судове засідання не з`явився надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився будучи повідомленим про дату та час судового засідання. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.02.2007 року між позивачем Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(який в подальшому змінив тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство), правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 066/30-135, з подальшим внесенням змін та доповнень, згідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 19 500 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% річних. 16 лютого 2007 року між позивачем Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (який в подальшому змінив тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство), правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено іпотечний договір у відповідності до якого у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №066/30-135 від 16.02.2007 року іпотекодавець ( [PERSON] ) передала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок , що знаходиться в [ADDRESS] , а також земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний житловий будинок , яка також розташована за вищевказаною адресою. 08 лютого 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №066/30-135/1 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 066/30-135 від 16.02.2007 та визначено вартість іпотечного майна на рівні 155000 гривень. 28 вересня 2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 066/30-413 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 066/30-135 від 16.02.2007 року, яким змінено валюту кредиту та переведено суму кредиту 17269,92 доларів США разом із нарахованими процентами в сумі 8422,22 доларів США в гривню за курсом 8,17 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення цього договору про внесення змін загалом становить 209904,79 гривень. Зміна валюти кредиту здійснюється шляхом рефінансування наявної на дату укладення цього договору про внесення змін заборгованості за договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язань внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язань; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Непогашення відповідачем кредиту та несплата відсотків за користування кредитом є діями, які істотно порушують умови договору та вимоги ст. 525 ЦК України, яка передбачає недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 066/30-135 від 16.02.2007 року станом на 22.02.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 295640,11 гривень, яка складається з 194604,52 гривень - заборгованість за кредитом; 59347,03 гривень - заборгованість за відсотками; 14525,32 гривень - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 13605,94 гривень - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; 7027,38 грн. розмір інфляційних втрат за кредитом; 6529,92 грн. розмір інфляційних втрат за відсотками. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. За правилами, передбаченими ст.ст.509,525,526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст.ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 546, 572, 575, 585, 589 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконана боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частиною 3ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" містить вимоги щодо рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, у рішенні має бути вказаний спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Відповідно до процедури продажу, визначеної ст. 38 цього Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. За положеннями статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у резолютивній частині рішення суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.5, 4.5.1 іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, за рішенням суду. Згідно з п. 4.6 іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: 4.6.1. шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; 4.6.2. або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. На підставі вищевикладеного, зважаючи на невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором та неповерненням заборгованості що склалася, суд приходить до висновку, що іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 4434,61 грн.

Outcome: approved