Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з уточненим позовом оскаржуючи рішення Михальчанської сільської ради та просила визнати протиправним і скасувати пункти 1, 1.1. рішення ХХХV сесії Михальчанської сільської ради VII скликання від 03.12.2020 року № 92-35/2020 "Про затвердженя проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", посилаючись на те, що вона та її родина користувались та користуються більше тридцяти років, а саме з 1957 року, земельною ділянкою, яка являється продовженням її земельної ділянки, де вони посадили сад. Однак рішенням сесії Михальчанської сільської ради від 03.12.2020 року за № 92-35/2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована по [ADDRESS] та цим же рішенням надано [PERSON] у власність земельну ділянку кадастровий номер 7324586500:03:003:0005 площею 0,0834 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вважає, що пункти 1, 1.1. рішення № 92-35/2020 є необгрунтованими, безпідставним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства з тих підстав, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, відповідно до вимог п.п 1 ч. 1 ст. 5. ч. З ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", систематично та оперативно оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття, однак вказане не було виконано. В порушення\~пункту 9\~ст.118\~ЗК України,\~згідно якого\~ визначено,\~що орган\~місцевого самоврядування,\~який передає\~земельні ділянки\~державної чи\~комунальної власності\~у власність\~відповідно до\~повноважень,\~визначених статтею\~122\~цього Кодексу,\~у двотижневий\~строк з\~дня отримання\~погодженого проекту\~землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження й проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Однак на момент прийняття оскаржуваного п. 1 рішення Михальчанська сільська рада не отримувала погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки розробник проекту листом від 23.11.2020 р. відкликав проект землеустрою на доопрацювання і назад проект не повертався. Крім цього в оскаржуваному рішенні не зазначений кадастровий номер земельної ділянки і при виготовленні проекту землеустрою межі земельної ділянки не були погоджені з сусідніми власниками та користувачами. Кадастровий план земельної ділянки який міститься в проекті землеустрою також не відповідає статті 34 Закону України "Про державний земельний кадастр", а саме в описі меж відсутні кадастрові номери суміжних земельних ділянок, хоча земельна ділянка площею 0,0834 га з кадастровим номером 7324586500:03:003:0005 межує із земельними ділянками площею 0,2976 га з кадастровим номером 7324586500:03:003:0111 та площею 0,25 га з кадастровим номером 7324586500:03:003:0385. Також при незаконному прийнятії п. 1.1. рішення № 92-35/2020 щодо надання у власність земельної ділянки [PERSON] . Михальчанською сільською радою не враховано те, що зазначеною земельною ділянкою користувалась позивач та її родина більше тридцяти років, що підтверджується відповідним актом і те, що вона звернулась до Михальчанської сільської ради із заявою щодо передачі їй у власність цієї земельної ділянки. Посилаючись на вказане та зазначаючи про те, що рішенням Михальчанської сільської ради фактично позбавлено її Конституційного права на отримання у власність земельної ділянки, позивач просила визнати незаконним та скасувати пункти 1., 1.1. рішення XXXV сесія Михальчанської сільської ради VII скликання від 03.12.2020 р. № 92-35/2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)". Відповідач Кам`янська сільська рада, відзив на позов не подавала, а відзив поданий представником відповідача [PERSON] , зводиться до того, що оскільки позивачкою не надано до суду належних доказів порушення її прав на спірну земельну ділянку то слід вважати, що позовні вимоги є незаконними і безпідставними. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав посилаючись на викладені в ньому обставини і правові підстави. Представник відповідача Кам`янської сільської ради, яка на підставі в т.ч. розпорядження Кабінету Міністрів України № 729-р від 12.06.2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернівецької області", є правонаступником Михальчанської сільської ради, в судовому засіданні вимоги позову не визнала та при ухваленні рішення по справі покладався повністю на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] адвокат Берник О.П. та відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнали посилаючись на обставини зазначені у їх відзиві на позов. Розглянувши уточнену позовну заяву та знайшовши, що вирішення предмету цього позову, належить до компетенції Сторожинецького районного суду, як суду цивільної юрисдикції, суд встановив фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. При цьому уточнення позову стосувалося залучення до участі в справі [PERSON] не в якості третьої особи, а в якості відповідача по справі. Судом встановлено, що рішенням Михальчанської сільської ради від 22.09.2020 року № 67-33/2020, прийнятим за заявою [PERSON] від 27.08.2020 року, надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель запасу, житлової та громадської забудови, яка розташована по [ADDRESS] . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність безоплатно [PERSON] розроблено ФОП " [PERSON] " 02.10.2020 року, підписаний розробником, засвідчений печаткою розробника та погоджений експертом державної експертизи. На підставі цього в Державному земельному кадастрі 16.11.2020 року було зареєстровано земельну ділянку за кадастровим номером 7324586500:03:003:0005 по [ADDRESS] . Із висновку експерта та витягу з Державного земельного кадастру, суду відомо, що вказана земельна ділянка має остаточний розмір 0,0834 га. цільове її призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), має кадастровий номер 7324586500:03:003:0005. Будь-які зауваження до проекту відведення відсутні. Обмеження у використанні ділянки не зареєстровані. Рішенням Михальчанської сільської ради № 92-35/2020 від 03.12.2020 року на підставі заяви [PERSON] від 16.11.2020 року, затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] , яка розташована на [ADDRESS] та надано [PERSON] у власність цю земельну ділянку з кадастровим номером 7324586500:03:003:0005, площею 0,0834 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). \~ \~ \~ \~Аналізуючи положення ст.116, 118, 122 Земельного Кодексу України, вбачається, що дії відповідача [PERSON] в частині що стосується реалізації бажання отримати у приватну власність земельної ділянки та дії Михальчанської сільської ради в реалізації своїх обов`язків щодо передачі земельної ділянки, яка являлася комунальною власністю, громадянину [PERSON] відповідає вимогам вказаного Закону. Зазначаючи про незаконність оскаржуваного рішення сільської ради, позивач посилається на не зазначення в оскаржуваному рішенні про затвердження проекту землеустрою, кадастрового номера земельної ділянки, що не відповідає дійсності так як в рішенні сільської ради від 03.12.2020 року, яке і оскаржується позивачем наявними є і кадастровий номер земельної ділянки проект землеустрою щодо відведення якої, затверджується і площа цієї земельної ділянки, адреса місця її розташування і цільове призначення цієї земельної ділянки. Що стосується зазначених в позові обгрунтувань для скасування рішення сільської ради з підстав не погодження проекту землеустрою із суміжними землекористувачами та відсутність в кадастровому плані кадастрових номерів суміжних земельних ділянок то вказані підстави на думку суду є надуманими так як суміжними земельними ділянками, згідно опису меж, який наведений в кадастровому плані, є земельні ділянки комунальної власності, а саме землі загального користування "прохід" та "проїзд". Вказаний кадастровий план, розроблений ПП " [PERSON] ", підписаний розробником, підпис якого посвідчений його ж печаткою і сумнівів у суду не викликає, а кадастровий план є складовою частиною проекту землеустрою, який, погоджений, згідно передбаченого законодавством України порядку, висновком експерта державної експертизи з підстав того, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] в цілому відповідає земельному законодавству та іншим нормативно-правовим актам. З цих же підстав, тобто з підстав відповідності проекту землеустрою законодавству України, суд не може погодитись і з доводами позивача щодо неотримання сільською радою погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки Михальчанська сільська рада проект землеустрою не отримувала і він перебував на час прийняття оскаржуваного рішення у розробника на доопрацюванні. Сільська рада затвердила проект землеустрою і як на дату затвердження так і на дату розгляду справи в суді, жодних змін до вказаного проекту розробником ФОП " [PERSON] " не вносилося, що підтвердив розробник будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні. Таким чином порушень правил і порядку надання у власність громадянину [PERSON] , земельної ділянки комунальної власності, які передбачені Земельним Кодексом України, судом не встановлено. Всі ж інші обґрунтування позивача зазначені в змісті уточненого позову є безпідставними, надуманими в не спроможними та не можуть вплинути на висновки суду Вирішуючи питання щодо зазначеного в позові порушення прав позивача на отримання у власність земельної ділянки якою вона довготривало користувалась, суд встановив наступне. 16 листопада 2020 року, тобто в той час коли вже було зареєстровано земельну ділянку, позивач по дійсній справі [PERSON] подала до Михальчанської сільської ради заяву з проханням надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність під будівництво цієї ж земельної ділянки, якою вона та інші члени її родини користуються з часів Радянського Союзу та розташована продовженням їх ділянки. 23 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Михальчанської сільської ради із заявою про передачу їй земельної ділянки з кадастровим номером 7324586500:03:003:005 площею 0,0834 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських споруд, яка розташована по [ADDRESS] і яка по факту надежить [PERSON] . Будь-які рішення органу місцевого самоврядування з приводу поданих заяв суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.грудня 2004 року визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Статтею 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно вимог ч.1 та 2\~ ст.152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із ч. 3 ст.152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі ч.2 ст.155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд встановив, що [PERSON] оспорює рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 03 грудня 2020 року №92-35/2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", до якого вона не має жодного відношення оскільки не є безпосереднім учасником відносин, які фактично виникли між Михальчанською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області та [PERSON] з приводу реалізації права на отримання у власність земельної ділянки. Позивачем суду не надано жодних документів, які б достовірністю вказували, що їй чи членам її родини надавалась саме спірна земельна ділянка, що свідчить про недоказаність позову в частині зазначення законності користування цією земельною ділянкою позивачем чи будь-ким із членів її сім`ї чи родини. Наданий же акт підтвердження сусідів того, що цією землею користувалась [PERSON] чи інші особи, який вона додавала до заяви від 23.11.2020 року про передачу їй земельної ділянки яка вже належала [PERSON] , не є належним і допустимим доказом передачі їй в користування цієї земельної ділянки. Таким чином суд оцінивши в сукупності надані позивачем докази знаходить, що вимоги позову є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити На підставі ст.ст. 116, 118, 122, 152, 155, 186, 186-1, Земельного кодексу України та

Outcome: dismissed