Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який змінювала та уточнювала /Т-1 а.с.26-28/, та в якому просить встановити способи участі [PERSON] у вихованні їх доньки [PERSON], [INFO], визначивши наступні години участі батька у вихованні дитини: один раз в місяць в другу суботу місяці та третю неділю місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в присутності матері та один раз на тиждень в робочі дні терміном не менше двох годин. Свої вимоги мотивує тим, що вона не погоджується з тими способами, які були встановлені розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.08.2014 року № 407 "Про встановлення [PERSON] днів побачень із малолітньою донькою [PERSON]", а також існують підстави вважати, що батько своєю поведінкою негативно впливає на психічне та моральне здоров'я дитини. В зв'язку з вказаним, просить позов задовольнити. [PERSON] проти позову [PERSON] заперечив, також подав до суду позов, який змінював та уточнював /Т-2 а.с.16-21, Т-1 а.с.232/, і в якому просить визнати дії [PERSON], що перешкоджають виконувати йому батьківські обов'язки по догляду та вихованню дитини неправомірними, зобов'язати не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначити наступні способи участі у вихованні дитини, встановивши наступний графік, цикл якого (повторюваність) становить два тижні: перший тиждень: з вівторка 16.00 до середи 9.00 та четверга 16.00 до п'ятниці 9.00 спільне проведення часу батька та дочки поза місцем постійного проживання дочки з матір'ю, без присутності інших осіб; другий тиждень: з понеділка 16.00 до вівторка 9.00, середи 16.00 до четверга 9.00 та п'ятниці 17.00 до понеділка 9.00 спільне проведення часу батька та дочки поза місцем постійного проживання дочки з матір'ю, без присутності інших осіб; У випадку, якщо батько з поважних причин не зможе провести час спільно з дочкою у визначений графіком день, то таке спільне проведення часу переноситься за домовленістю сторін на інший день в межах цього тижня. У випадку, коли під час перебування у батька відповідно до умов цього рішення дочка захворіє, батько зобов'язаний негайно повідомити про це матір, яка вправі негайно забрати донечку, крім випадків, коли це категорично неприпустимо за медичними показниками. В такому випадку втрачений через хворобу час спільного перебування батька з дитиною компенсується за домовленістю сторін в період після одужання дитини. Зобов'язати батьків почергово, за спільною згодою, забезпечити відвідування дочкою дошкільного навчального закладу, закладу освіти, гуртків, спортивних секцій, а також забирати дочку. Батько під час щорічної відпустки за місцем праці має право спільного проживання з донькою до 30 календарних днів на рік одноразово або : поділом цього строку на декілька частин за своїм місцем проживання, або в іншому місці на свій розсуд. У випадку, якщо щорічна відпустка використовується батьком одноразово і в межах м. Львова, то в цей час матір має право на спілкування з донькою згідно графіку. У випадку, якщо щорічна відпустка використовується матір'ю одноразово і в межах м. Львова, то в цей час батько має право на спілкування з донькою згідно графіку. Зобов'язати батьків не чинити перешкод для зустрічі і проведення до трьох годин часу другим із батьків із дочкою у день народження доньки, іменини, дня Святого Миколая та ін. Кожен із батьків на час свого дня народження має право проводити день з дочкою. Зобов'язати батьків не чинити один одному обмеження в спілкуванні з дочкою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою чи матір'ю та дочкою. У дні, які згідно Кодексу законів про працю України або іншого нормативного акту, який регулюватиме ці відносини, є святковими і неробочими, дочка, [PERSON], проводить час почергово із кожним із батьків протягом всього часу таких святкових і неробочих днів та вихідних днів, які до них прилягають. Почерговість означає, що святковий і/або неробочий день та вихідні дні, які прилягають до цього святкового і/або неробочого дня, проводяться повністю з одним зі батьків за місцем його проживання без присутності іншого з батьків, а наступний в переліку святковий і/або неробочий день та вихідні дні, які прилягають до цього святкового і/або неробочого дня проводяться з другим із батьків за місцем його проживання без присутності другого із батьків. При цьому Різдво та Пасха проводяться щороку із різними із батьків з дотриманням за рахунок інших вихідних і/або святкових днів рівного розподілу. Перший святковий день і неробочі дні після набрання законної сили даного рішення донька проводить із батьком. У випадку зміни черги проведення святкового і неробочих днів з одним із батьків такий підлягає компенсації у наступний святковий і неробочий день. Зобов'язати батька повідомляти матір завчасно, не менше ніж за 5 днів до бажаної дати, про намір використати передбачений час спільного проживання дочкою (або його частину). Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. 11 листопада 2014 року ухвалою судового засідання вищезазначені позови були об'єднанні в одне провадження /Т-1 а.с.175/. У судовому засіданні [PERSON] та її представники її позов підтримали, проти позову [PERSON] заперечили, дали пояснення аналогічні наведеному у позові, просять її позов задовольнити, у позові [PERSON] відмовити. У судовому засіданні [PERSON] та його представник його позов підтримали, проти позову [PERSON] заперечили, дали пояснення аналогічні наведеному у позові, просять його позов задовольнити, у позові [PERSON] відмовити. Представник третьої особи проти позову [PERSON] заперечив, позов [PERSON] підтримав частково, пояснивши, що слід зобов'язати [PERSON] зобов'язати не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, щодо графіку побачень [PERSON] з донькою, то зазначив, що його слід встановити такий, який зазначений у розпорядженні Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.08.2014 року № 407 "Про встановлення [PERSON] днів побачень із малолітньою донькою [PERSON]", саме такий графік буде відповідати, як інтересам сторін, так і інтересам дитини. Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, оголошеної Генеральною Асамблеєю Організації об'єднаних націй, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховною Радою України від 27 листопада 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 статті 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2008 року, який був розірваний відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року /Т-1 а.с.11/. Сторони від шлюбу мають малолітню [PERSON], [INFO]. Зі змісту п. 7 мирової угоди, затвердженої ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.03.2014 року, вбачається, що місцем проживання дитини [PERSON] визначено місце проживання її матері [PERSON] /Т-2 а.с.12/. 08 серпня 2014 року Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради було винесене розпорядження № 407 "Про встановлення [PERSON] днів побачень із малолітньою донькою [PERSON]" /а.с.14/ Відповідно до зазначеного розпорядження був встановлений наступний графік побачення батька з дитиною: - щовівторка з 17:00 години до середи 09:00 години; - щочетверга з 17:00 години до 20:00 години; - з 10:00 години суботи до 20:00 години неділі - почергово; - день народження батька; - Різдво, Пасха - почергово; - щорічна основна відпустка за місцем праці до 30 календарних днів на рік одноразово або з поділом цього строку на декілька частин за своїм місцем проживання, або в іншому місці на свій розсуд; - святкові і неробочі дні, та вихідні дні, які до них прилягають - почергово. Перший святковий день і неробочі дні після набрання законної сили даного розпорядження донька проводить із батьком. Побачення повинні відбуватися поза межами проживання малолітньої без присутності інших осіб, при умові, що побачення не будуть негативно впливати на фізичний та психічний стан дитини. Крім цього, за домовленістю між батьками дитини, зустрічі можуть відбуватись і в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режим харчування та сну малолітньої [PERSON] У випадку, якщо батько з поважних причин не зміг провести час спільно з донькою у визначений графіком день, то таке спільне проведення часу переноситься за домовленістю сторін на інший день в межах цього тижня. У випадку, коли під час перебування у батька відповідно до умов цього рішення донька захворіє, батько зобов'язаний негайно повідомити про це матір, яка вправі негайно забрати її, крім випадків, коли це категорично неприпустимо за медичними показниками. Втрачений через хворобу час спільного перебування батька з дитиною компенсується за домовленістю сторін в період після виздоровлення дитини. Як убачається з позовів та пояснень [PERSON] та [PERSON] жодну зі сторін вищевказаний графік побачень не влаштовує. Ухвалою судового засідання від 11 листопада 2014 року третю особу було зобов'язано надати письмовий висновок щодо розв'язання спору між сторонами на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, як це передбачено вимогами ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України. Проте, третя особа своїм листом від 02.12.2014 року повідомила про те, що підстав для надання вищевказаного висновку немає, оскільки було прийнято рішення щодо визначення способу участі у вихованні дитини батька, на основі якого було винесене розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.08.2014 року № 407 /Т-1 а.с.228/. За таких обставин, суд змушений вирішити даний спір за умов, коли письмовий висновок органу опіки і піклування щодо розв'язання спору відсутній. [PERSON] з кінця серпня 2014 року чинить перешкоди у спілкуванні [PERSON] з малолітньою донькою, такий висновок суду ґрунтується на поясненнях самого [PERSON], свідків з його сторони, а саме його матері [PERSON], батька [PERSON], сестри [PERSON], шваґера [PERSON], співробітника [PERSON], які пояснили, що протягом вересня-листопада 2014 року неодноразово приїжджали до будинку [PERSON] для того, що побачити дитину, проте мати дитини та її родичі чинили різного роду перешкоди у спілкуванні з дитиною. Також, це підтверджується і поясненнями свідків з боку [PERSON], а саме її матері [PERSON], тітки [PERSON], які у судовому засіданні пояснили, що з кінця серпня 2014 року перестали давати дитину батькові, після того, як він у серпні 2014 року забрав дитину з дитячого табору, та не повідомивши про це [PERSON] поїхав з донькою відпочивати в Щацький район Волинської області, при цьому протягом всього відпочинку він так і не повідомив матір дитини про місце їх відпочинку, що фактично і спровокувало конфлікт між сторонами. За таких, обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] протягом трьох місяців фактично позбавлений можливості брати участь у вихованні доньки. Разом з тим, позовна вимога про визнання дій, що перешкоджають виконувати батьківські обов'язки по догляду та вихованню дитини неправомірними охоплюється позовною вимогою про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, і тому підстав для її задоволення немає. У судовому засіданні з'ясовано, що малолітня [PERSON], якій виповнилося шість років, з 01 вересня 2015 року починає навчатися у першому класі загальноосвітньої середньої школи, як убачається з пояснення її матері заплановано, що дитина буде навчатися у середній школі № 44, яка розташована поряд з місцем їх проживання, у дитини є чіткий режим дня, вона лягає спати о 21 год. 00 хв., всі вказані обставини не заперечуються учасниками судового процесу, а відтак не підлягають доказуванню в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України. З аналізу графіку побачень, який просить встановити [PERSON] слідує, що фактично він просить зробити так, щоб дитина половину календарних днів у році проживала разом з ним, окремо від матері за адресою [ADDRESS]. Суд не бере до уваги твердження [PERSON] та її представників, що дитина не може ночувати у будинку за адресою [ADDRESS], який є незавершеним будівництвом /Т-1 а.с.204/, оскільки будівництво фактично завершено, а будинок здається в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність об'єкти до експлуатації /а.с.Т-1 а.с.273-277/, а згідно з довідки Бартатівської сільської ради № 636 від 15.12.2014 року будинок знаходиться в доброму стані і придатний для проживання /Т-1 а.с.278/ та акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.11.2014 року для доньки у вказаному будинку створено добрі умови для проживання /Т-1 а.с.173/. Разом з тим, суд вважає, що графік побачень, який запропонував у своєму позові [PERSON] є необґрунтований та складений без урахування інтересів іншої сторони та дитини, з огляду на таке. Беручи до уваги, що місце проживання дитини визначене місце проживання її матері, положення, передбачені міжнародним принципом щодо не розлучення дитини з матір'ю, вік дитини, її режим дня, факт того, що дитини іде навчатися, що призведе до додаткових навантажень на неї, до середньої школи, яка розташована у м. Львові, а батько проживає за межами міста, що робить добирання до школи більш тривалішим, а також, враховуючи усні висновки спеціалістів-практичних психологів Львівського обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] та [PERSON], які вони надали у судовому засіданні, про те, що фактичне проживання дитини на два будинки може призвести до того, що в дитини не буде сприйняття власного дому, а довгий термін проживання від матері може психологічно травмувати дитину, суд вважає, що слід визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні доньки. Так, [PERSON] слід дозволити щовівторка та щочетверга забирати доньку до свого місця проживання за адресою: [ADDRESS], з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. після чого повертати доньку її матері; другу та четверту суботу щомісяця забирати доньку до свого місця проживання з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. неділі після чого повертати доньку її матері; у день свого дня народження забирати доньку з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. після чого повертати доньку її матері. Крім того, [PERSON] слід дозволити на наступний день після Різдва Христового, який припадає на зимові канікули дитини, та на наступний день після Пасхи (Великодня) і Трійці, які є вихідними в силу положень ст.ст. 67, 73 КЗпП України, забирати доньку до свого місця проживання з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. після чого повертати доньку її матері. Суд вважає, що деталізація графіку побачень дитини у інші святкові та неробочі дні може призвести до того, що дитина буде позбавлена можливості в повній мірі спілкуватися з іншими родичами, друзями, однокласниками, що може негативно вплинути на інтереси самої дитини, і тому в частині вимоги щодо визначення графіку побачень у інші святкові дні слід відмовити. Також, слід відмовити у задоволенні вимоги про перенесення спільного проведення часу батька з дитиною у випадку, якщо дитина захворіє або батько з поважних причин не зможе провести час спільно з дитиною, оскільки зазначена вимога є необґрунтованою та неконкретизованою (не зазначено у який саме спосіб має переноситися графік побачень), така не визначеність може призвести до виникнення конфліктів між сторонами. За таких обставин, якщо батько не зможе провести час спільно з дитиною, то інші дні мають визначатися лише за взаємною згодою сторін, і тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Щодо спільного відпочинку, то батькові слід дозволити спільно відпочивати з донькою під час відпустки до 30 календарних днів, а беручи до уваги пояснення [PERSON], що він бажає відпочивати з дитиною у різні пори року, то це слід дозволити робити або на рік одноразово або з поділом цього строку на дві частини за своїм місцем проживання. Щодо відпочинку в іншому місці, то з метою уникнення в подальшому можливих конфліктів та непорозумінь між сторонами, недопущення неприпустимих фактів того, що мати не знає де конкретно відпочиває її дитина, то це слід дозволити робити батькові за обов'язковим погодженням з [PERSON] Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини буде відповідати принципам розумності та справедливості, інтересам сторін, а також правам та інтересам самої дитини. Щодо позову [PERSON], то у задоволенні такого слід відмовити з огляду на таке. З аналізу положень ст. 159 СК України слідує, що чинним законодавством передбачене право того з батьків, кому чинитися перешкоди у спілкуванні з дитиною, звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод зі сторони іншого з батьків, з ким проживає дитина. Під час розгляду позову про усунення перешкод той з батьків, з ким проживає дитина, має право заперечити проти позову, а відтак уточнений позов, з яким звернулася [PERSON] про визначення способу у вихованні дитини батьком не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК України), так, остання могла звернутися до суду з позовом про зміну графіку побачень батька з дитиною, оскаржити рішення органу опіки та піклування. Крім того, вимоги [PERSON] про те, що побачення [PERSON] з дитиною мають відбуватися лише за її участю не заслуговують на увагу суду, оскільки [PERSON] та її представниками не надано суду доказів, які б вказували на існування конкретних окремих випадків, які б були викликані інтересами дитини, та обумовлювали необхідність побачень батька з дитиною в присутності інших осіб, зокрема матері дитини, як це передбачено ч. 2 ст. 159 СК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері /Т-1 а.с.173/, має постійне місце проживання та праці. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Outcome: partial