Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У вересні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Шпаківської сільської ради, третя особа: Новомиргородська районна державна адміністрація про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Посилаючись на ст. 328, 392 ЦК України, заявник просить суд в порядку спадкування за законом в першу чергу після смерті: матері, [PERSON], визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]; батька, [PERSON], визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник відповідача [PERSON] у суді визнав позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому роз'яснені. Представник третьої особи [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Оповіщена у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищезгаданого учасника судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача (Шпаківської сільської ради) позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO] у віці 63 роки у селі Бровкове, Новомиргородського району Кіровоградської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 26 січня 2001 року. За життя [PERSON], починаючи з 1970 року працював в колгоспі «Маяк Комунізму» на різник посадах: заступник голови колгоспу, агроном по захисту рослин, завідуючий автогаражем, що підтверджується архівною довідкою Новомиргородського трудового архіву. Колгосп «Маяк Комунізму» пізніше було реорганізовано шляхом приєднання до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве"". В 1970 році колгоспом "Маяк Комунізму" було передано у приватну власність [PERSON] як члену колгоспу житловий будинок на території с. Бровкове Шпаківської сільської ради Новомиргородського району. Умовою передачі у власність житлового будинку була сплата [PERSON] кошторисної вартості будинку. У подальшому сплата відбувалася шляхом проведення щомісячного утримання коштів з його заробітку за період роботи в колгоспі, а сам факт проведення повного розрахунку за будинок підтверджується довідкою ТОВ "Агрофірма "Панчеве"" за № 48/14 від 13.08.2001 року. Отже, житловий будинок, якому вже присвоєно поштову адресу [ADDRESS] після повної оплати його вартості, належав подружжю [PERSON] та [PERSON], оскільки він був придбаний ними в зареєстрованому шлюбі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до переліку якого входили: право на земельну частку пай розміром 8,65 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності ТОВ "Агрофірма «Панчеве»», яка належала померлому відповідно до сертифікату [NUMBER], виданого 09 лютого 2000 року Новомиргородською РДА, а також 1/2 частини вищевказаного житлового будинку в с. Бровкове, Новомиргородського району, в якому він проживав разом з сім'єю до самої смерті. Після смерті [PERSON] його дочка, позивач [PERSON], прийняла спадщину як спадкоємець першої черги. Водночас дружина померлого - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини чоловіка на користь дочки. 09 серпня 2001 року державний нотаріус Новомиргородської державної нотаріальної контори видала на ім'я заявника [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на право на вищевказану земельну частку (пай) розміром 8,65 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності Агрофірми «Панчеве», яке належало померлому відповідно до сертифікату [NUMBER]. Таким чином, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, але офіційно оформила лише її частину. [INFO] в селі Бровкове, Новомиргородського району у віці 70 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 19 липня 2004 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входили: право на земельну частку (пай) розміром 8,65 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності ТОВ "Агрофірма «Панчеве»», яке належало померлій відповідно до сертифікату [NUMBER], виданого 09 лютого 2000 року Новомиргородською РДА, а також 1/2 частини вищевказаного житлового будинку в с. Бровкове, Новомиргородського району, в якому вона проживала до дня смерті самотньо. Відповідно до довідки Шпаківської сільської ради за № 33 від 04.02.2016 р. згідно погосподарської книги за померлою на момент смерті значився вказаний житловий будинок в с. Бровкове, Новомиргородського району. 26 лютого 2010 року державний нотаріус Новомиргородської державної нотаріальної контори видав на ім'я заявника [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 8,65 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності ТОВ "Агрофірма «Панчеве»», яке належало померлій відповідно до сертифікату [NUMBER], виданого 09 лютого 2000 року Новомиргородською РДА. Таким чином, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, але офіційно оформила лише її частину. У квітні 2016 року позивач звернулася до Новомиргородської дільниці БТІ та замовила виготовлення технічного паспорта на будинок, згідно з яким роком закінчення будівництва житлового будинку є 1969 рік. Відповідно до змісту архівної довідки БТІ за № 149 від 14.04.2016 р. право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" станом на 01.01.2013 р. не зареєстровано. 19 квітня 2016 року позивач, зібравши всі наявні документи, звернулася до державного нотаріуса Новомиргородської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Новомиргородської районної державної нотаріальної контори від 19 квітня 2016р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену нерухомість. Відповідно до висновку про вартість майна від 18 квітня 2016 року, проведеного суб'єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON], ринкова вартість вищезазначеного житлового будинку складає 32.328,00 гривні. Згідно листу Державної Архітектурно-Будівельної інспекції України від 01.09.2011 р. №40-12-2409 щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року, не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. А тому за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Шпаківська сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області, на території якої розміщений будинок, є належним відповідачем у даній справі. Таким чином, вичерпавши всі наявні можливості для захисту своїх цивільних позивач вимушена звернутися до суду. Відповідно до приписів ЦК України: ч. 2 ст. 328 - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. ст. 392 - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Як вбачається з вимог ст. 529 ЦК Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Окрім наведених доказів у справі, ці ж обставини підтверджуються: особистими документами заявника, свідоцтвами про смерть спадкодавців, листами та постановою нотаріуса, технічними документами на будинок померлих, висновком експерта-оцінювача, матеріалами спадкової справи до майна померлих, іншими матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 331, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1233-1234, 1258-1261, 1266-1270, 1273, 1275, 1278, 1296 ЦК України, ст. 529 ЦК Української РСР,

Outcome: approved