Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

В квітні 2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення гаражу. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення встановленого законом порядку, самовільно займає земельну ділянку біля будинків № 9, 11, 13 по [ADDRESS], на якій розміщена його тимчасова металева конструкція (гараж), що позначений на схемі під № 15. 26.02.2013 року між міським комунальним підприємством "Архітектурно-будівельний сервіс" та [PERSON] було укладено договір "Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів)", однак зобов'язання за вказаним договором відповідачем виконано не було. [PERSON] неодноразово попереджався про необхідність звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення металевого гаража, проте вимога була залишена без виконання. Земельна ділянка, на якій відповідач встановив металевий гараж, відноситься до земель територіальної громади міста. Вінницькою міською радою рішення про передачу [PERSON] у власність або в користування земельної ділянки біля будинків № 9, 11, 13 по [ADDRESS] не приймалось. Отже земельна ділянка є самовільно зайнятою та підлягає звільненню та приведенню у первинний стан за рахунок відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] біля будинків № 9, 11, 13 по [ADDRESS] самовільно зайняв земельну ділянку та встановив на ній металевий гараж, що підтверджується схемою МКП "АБС" (а.с. 14). З акту МКП "Архітектурно-будівельний сервіс" від 25.02.2015 року вбачається, що [PERSON] самовільно займає земельну ділянку біля буд. № 9, 11, 13 по [ADDRESS], на якій розміщена його тимчасова металева конструкція (гараж), що позначена на схемі виготовленій МКП "АБС" під №15 та має орієнтований розмір 3.35?5.8м. (а.с. 10). Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 12 ЗК України розпоряджатися землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень міської ради. Згідно ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель державної та приватної власності. Стаття 116 ЗК України визначає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно рішення Вінницької міської ради №721 від 21.06.2004 року "Про землеустрій м. Вінниці" землі, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Вінниці, за винятком земель, що перебувають під об'єктами загальнодержавної власності України, а також переданих і наданих у приватну власність, вважаються землями комунальної власності, якими розпоряджається територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради (а.с. 11). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 08.04.2013 року між МКП "Архітектурно-будівельний сервіс" та [PERSON] було укладено Типовий договір №128/13/Д 18953 про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів), який був дійсний до 31.12.2013 року. (а.с. 6-7). Предметом договору було тимчасове використання конструкції (гаража) на території міста. Жодних прав на земельну ділянку при укладені зазначеного договору [PERSON] не набував та не набув. Як встановлено з матеріалів справи МКП "Архітектурно-будівельний сервіс" на адресу відповідача було направлено вимогу про звільнення земельної ділянки шляхом знесення металевої конструкції, розташованої біля буд. № 11, 13 по [ADDRESS] (а.с. 8), що підтверджується конвертом з повідомленням (а.с. 9). Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення. Згідно інформації на запит від 28.01.2015 року № 05-00-010-2940 земельна ділянка, на якій розташований гараж №15, відноситься до земель територіальної громади міста (а.с. 12). Вінницькою міською радою рішення про передачу [PERSON] у власність або користування земельної ділянки біля будинків №9, 11, 13 по [ADDRESS] не приймалось. А отже, земельна ділянка самовільно зайнята та використовується відповідачем без правовстановлюючих документів та їх державної реєстрації. Тобто, [PERSON] використовує земельну ділянку без відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування та за відсутності чинного правочину про користування земельною ділянкою, що в силу положень статей 211, 212 Земельного кодексу України є підставою для зобов'язання останнього усунути порушення норм земельного законодавства шляхом приведення земельної ділянки в придатний для використання стан та знесення дерев'яної конструкції (гаража). За змістом ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для користування стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, земельна ділянка, на якій встановлено металеву конструкцію (гараж), підлягає звільненню та приведенню у придатний для використання стан за рахунок [PERSON] Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до повноважень міських рад у галузі регулювання земельних відносин, міській раді як власнику землі, належить право розпорядження земельними ділянками, передача їх у власність громадян і юридичних осіб, надання в користування, вилучення та викупу для суспільних потреб міста, припинення права користування й прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок. Отже, оскільки рішенням Вінницької міської ради спірна земельна ділянка у власність або користування відповідачу не надавалась, договір щодо користування даною земельною ділянкою на умовах оренди з ним не укладався, відповідач користується самовільно зайнятою земельною ділянкою біля будинків № 9, 11, 13 по [ADDRESS], яка належить територіальній громаді м. Вінниці, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення гаражу є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь міського комунального підприємства "Архітектурно-будівельний сервіс" слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved