overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У липні 2017 року заявник звернувся до суду з заявою де зазначає, що рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 травня 2016 року [PERSON] був визнаний недієзатним і опікуном над ним була призначена його мати - [PERSON] 13 квітня 2017 року [PERSON] померла. Своїм поданням орган опіки та піклування в особі виконкому Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області рекомендував її кандидатуру для призначення опікуном над недієхдатним [PERSON] Тому просила призначити її опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]. Заявник у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені вимоги підтримала і просила задовольнити. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У відповідності зі ст.58 Цивільного Кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, позбавленими батьківського піклування, і фізичними особами, визнаними недієздатними. Згідно зі ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою, визнаною недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун (піклувальник) призначається переважно з осіб, які перебувають в сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих взаємин між ними та можливості особи виконувати обов»язки опікуна (піклувальника). Як встановлено у судовому засіданні рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 травня 2016 року [PERSON], [INFO], був визнаний недієздатним та опікуном над ним була призначена його мати - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії ХАР-06 №017927 від 11.04.2017 року [PERSON] встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням безстроково (а.с.4). Згідно з довідкою Комунальної установи "Ржавецький психоневрологічний інтернат" №430 від 04 травня 2017 року [PERSON] з 12 квітня 2017 року знаходиться на повному державному забезпеченні в КУ "Ржавецький психоневрологічний інтернат" (а.с.5). Своїм поданням №02-20/367 від 26.06.2017 року орган опіки і піклування - виконком Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області рекомендував кандидатуру [PERSON] у якості опікуна над [PERSON], оскільки опікун недієздатної фізичної особи, призначений рішенням суду - [PERSON], померла (а.с.14-15). Вивченням особи [PERSON] встановлено, що вона працює, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніш не судим (а.с.6-13). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення заяви і призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] На підставі вищевикладеного, ст.ст.58, 63 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вона зіслалася на те, що 26.03.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 02, у зв'язку з чим змінила прізвище з "Горб" на "Вилуск". Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що з відповідачем стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини між сторонами припинилися з січня 2016 року. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Просить винести рішення яким розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований у виконавчому комітеті Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 02. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач позов визна є в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі копії свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 272183, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.03.2014 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 02, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "Вилуск" (а.с. 5). Судом було встановлено, що подальше сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності стаття 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням інтересів сторін суд задовольняє позовну заяву. Згідно зі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Гр-нка [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності їй архівної довідки\~ № 1-335 від 09.03.2006 року виданої Державним архівом Харківської області, посилаючись на те, в ній не вірно зазначено її ім'я - вказано "Цапенко Лора Кузьмівна". Зазначена довідка потрібна їй для підтвердження факту ув'язнення разом з батьками при встановленні статусу "жертв нацистських переслідувань" Начальник Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу без представника заінтересованої особи та винести рішення на розсуд суду. Заявниця також надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: - відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з архівної довідки № 1-335 від 09.03.2016 року виданої Державним архівом Харківської області ім'я заявниці записано - "Лора" (а.с. 5). Судом встановлено, що ім'я заявниці - "Елеонора" що підтверджується даними паспорту ММ 343670, виданого Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 10.12.1999 року (а.с. 4), свідоцтвом про народження серії V-ВЛ № 427381 виданого 11.02.1994 року відділом ЗАГС м. Лозова Харківської області (а.с. 6), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 340695 виданого 24.02.1976 року відділом ЗАГС м. Лозова Харківської області (а.с. 7), трудовою книжкою (а.с.8)., посвідченням ветерана праці (а.с.9). Виходячи з вищевикладеного, на підставі вивчених матеріалів справи, суд вважає можливим встановити факт, що архівна довідка № 1-335 видана Державним архівом Харківської області 09 березня 2016 року дійсно належить заявниці [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

10 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій вказував, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Він є спадкоємцем по закону, а тому звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. з заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову, оскільки для одержання свідоцтва на спадщину, йому спочатку необхідно підтвердити факт родинних зв'язків між ним та померлим, адже у свідоцтві про смерть батька останній значиться, як "[PERSON]", а в свідоцтві про народження заявника, як "[PERSON]". Дана обставина позбавляє заявника можливості оформити на себе спадкове майно, що лишилась після смерті батька, а тому просив суд встановити факт родинних відносин між ним та спадкодавцем. В судове засідання заявник не з'явився, однак надав заяву в якій підтвердив зазначені в заяві обставини, заявлені вимоги повністю підтримав. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [INFO] помер [PERSON] (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина. Для отримання свідоцтва про право на спадщину заявнику необхідно підтвердити його родинні зв'язки з батьком, через те що в свідоцтві про народження спадкоємця та свідоцтві про смерть спадкодавця, наявні розбіжності написання імені та по батькові останнього, а саме він записаний, як "[PERSON]" (а.с.5) та "[PERSON]" (а.с.4), відповідно. Після смерті спадкодавця заявник звернувся до органів нотаріату, але отримав відмову, оскільки в документах, що підтверджують родинні стосунки між ними наявна помилка (а.с.9). З наданих пояснень суду не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору про право, у зв'язку з цим суд вважає за доцільне прийняти рішення в частині вимог заявника в порядку, передбаченому ст. 315 ЦПК України. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги наявність незначних розбіжностей у написанні ім'я та по батькові спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO], пов'язаних, на думку суду, із особливостями перекладу з угорської на українську мову, а також використанням повного та скороченого імені, суд знаходить доведеним той факт, що останній є батьком заявника, а тому заява в цій частині підлягає задоволенню. Судові витрати у справі, а саме 352 грн. 40 коп. судового збору слід покласти на заявника, оскільки на його користь ухвалено рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду та просили встановити факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] з померлим [PERSON], визнавши їх дружиною та донькою померлого [PERSON]. У судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 20 листопада 2014 року, особи, які беруть участь у справі не з’явились. Заявниці подали заяви, якими справу просили розглянути без їх участі. Заінтересована особа була повідомлена належним чином. У заяві, [PERSON] та [PERSON] вказували на те, що у зв’язку з орфографічною помилкою у прізвищі [PERSON], який помер 14 березня 2014 року, вони, як мати та донька, не можуть прийняти спадщину, яка залишилось після смерті [PERSON]. Оскільки у свідоцтві про шлюб та по паспорту заявники мають прізвище "Русінови", а померлий "Русинов". Суд на основі всебічного, повного, об’єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: Згідно паспорта, серії ЕН № 449391, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 22 вересня 2005 року, заявниця [PERSON] до укладення шлюбу з [PERSON], мала прізвище "Русінова" (а.с.5). Те саме підтверджується і її свідоцтвом про шлюб (а.с.11). [PERSON] народилась 12 вересня 1974 року, про що в книзі реєстрації народжень 12 лютого 1975 року зроблено відповідний актовий запис за № 252 та видано свідоцтво про народження (а.с.9), а батьками записані: батько – [PERSON], мати – [PERSON]. Згідно паспорта, серії ЕМ № 1461015, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 01 грудня 1999 року, заявниця [PERSON] вказана як "Русінова Світлана Федорівна", [INFO] (а.с.3). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, яке складено російською мовою заявниця [PERSON], отримала прізвище: "Русинова" (російською мовою), внаслідок укладення 23 листопада 1973 року шлюбу з "Русиновым Николаем Ивановичем" (російською мовою), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1032 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ЕД № 332598 (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Новоахтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, яка складена російською мовою "Русинов Николай Иванович" помер 14 березня 2014 року. Його поховала дружина "Русинова Светлана Федоровна", яка на день смерті мешкала з чоловіком разом, за однією адресою (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-ЕД № 377730), яке складене українською мовою, "Русинов Микола Іванович" помер 14 березня 2014 року у віці 65 років, про що 17 березня 2014 року складено відповідний актовий запис №6 (а.с. 7). Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] (який помер 14 березня 2014 року) був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON]. А розбіжність в прізвищах вказаних осіб у документах, виникли виключно через помилку в перекладі прізвища "Русинов" з російської на українську мову. Тому заяву [PERSON] та [PERSON], про встановлення факту родинних відносин, слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, в якому просить стягнути з комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 1165 грн. 44 коп. Посилається на те, що з 03.06.2008 року по 31.12.2011 року він працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 16 днів невикористаної ним відпустки, що становить 1165 грн. 44 коп. Позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, на позову наполягає. Представник відповідача до суду також надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. Проводиться в день звільнення. Як видно з копії трудової книжки [PERSON] з 03.06.2008 року по 31.12.2011 року працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. (а.с.2-4). При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 16 днів невикористаної ним відпустки, що становить 1165 грн. 44 коп. що підтверджується довідкою Комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" (а.с.5). Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача слід також стягнути судовий збір на користь держави, що відповідає вимогам ст.88 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, в якому просить стягнути з комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 1492 грн. 80 коп. Посилається на те, що з 21.09.2000 року по 31.12.2011 року він працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „ Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 16 днів невикористаної ним відпустки, що становить 1492 грн. 80 коп. Позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, на позову наполягає. Представник відповідача до суду також надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. Проводиться в день звільнення. Як видно з копії трудової книжки [PERSON] з 21.09.2000 року по 31.12.2011 працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „ Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. (а.с.2-4). При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 16 днів невикористаної ним відпустки, що становить 1492 грн. 80 коп. що підтверджується довідкою Комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" (а.с.5). Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача слід також стягнути судовий збір на користь держави, що відповідає вимогам ст.88 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, в якому просить стягнути з комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 2414 грн. 36 коп. Посилається на те, що з 04.01.1978 року по 31.12.2011 року він працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 26 днів невикористаної ним відпустки, що становить 2414 грн. 36 коп. Позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, на позову наполягає. Представник відповідача до суду також надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. Проводиться в день звільнення. Як видно з копії трудової книжки [PERSON] з 04.01.1978 року по 31.12.2011 року працював в комунальному закладі „ Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року він був звільнений за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в комунальний заклад „ Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. (а.с.2-4). При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 26 днів невикористаної ним відпустки, що становить 2414 грн. 36 коп. що підтверджується довідкою Комунального закладу „ Нікопольська центральна районна лікарня" (а.с.5). Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача слід також стягнути судовий збір на користь держави, що відповідає вимогам ст.88 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Заявник у липні 2015 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що вона - [PERSON] є племінницею [PERSON], померлої [INFO] року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка була її рідною тіткою по лінії матері [PERSON], померлої [INFO] року. Після смерті тітки відкрилася спадщина у вигляді будинуц за адресою: [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] заповіту про прийняття спадку не залишила, а спадкоємці першої черги відсутні, то заявниця звернулася до Дзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовиив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в свідоцтві про народження її матері зазначено прізвище "[PERSON]", а в свідоцтві про народження тітки "[PERSON]". Заявниця зазначає, що ця помилка була зроблена при отриманні свідоцтва при народженні матері та раніше на цю описку ніхто не звертав уваги, однак в теперішній час заявниця має намір прийняти спадщину після померлої тітки , тому в заяві ставиться питання про встановлення факту що померла [PERSON] є її рідною тіткою по лінії матері [PERSON]. Заявник та її представник в судове засідання не з'явилися, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статей 256, 259 ЦПК України суд може встановити, зокрема факт родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявниця по справі [PERSON] є донькою [PERSON], дівоче прізвище якої - "[PERSON]" (а.с.6, 10,11). Крім цього судом встановлено той факт, що мати заявниці [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року є рідними сестрами, що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6,7). При отриманні свідоцтва про народження матері заявниці [PERSON] було допущено помилку в її прізвищі, та замість "[PERSON]" зазначено "[PERSON]". За таких обставин, суд вважає, що зазначені розбіжності в прізвищах матері заявниці по справі зі своєю рідною сестрою є помилкою при заповненні документів та приходить до висновку, що померла [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та тіткою заявниці [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved