Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач 13.03.15 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 25.11.13 р. між сторонами було укладено договір - заяву № 43 634/ 370 -13 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" (далі - договір) на 370 днів в іноземній валюті. За умовами договору було визначено, що вона як вкладник вносить, а відповідач як банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 13 140 євро строком на 370 днів, тобто з 25.11.13 р. по 30.11.14 р.. Умовами п. 2 договору було передбачено, що за час користування коштами протягом строку, на який укладено договір, їй нараховується 9,1 % річних. Умовами договору також було передбачено, що вона має право поповнювати (збільшувати) вклад протягом строку дії договору. Вона умови договору виконала, внісши в момент укладення договору обумовлену суму вкладу. Окрім вкладу в сумі 13 140 євро, вона також здійснила поповнення, чим збільшила суму вкладу до 13 874.92 євро. Відповідач прийняті на себе зобов"язання виконав частково. В частині зобов'язання нарахування та сплати нарахованих відсотків свої зобов»язання банк виконав повністю, а в частині вчасного повернення суми вкладу (депозиту) - частково, внаслідок чого порушив прийняті на себе зобов'язання, адже при настанні строку повернення коштів, що були внесені як вклад, вчасно та в повній мірі їх не повернув. Так, сума, що підлягала до сплати по закінченню строку розміщення вкладу на її користь становила 13 874, 92 євро, але в установлений договором строк виплачена не була. В наступному, відповідачем в період з 01.12.14 р. по 29.12.14 р. їй було частково повернуто частину депозитного вкладу в сумі 7071,72 євро. Сума неповернутого вкладу становить 6 803,20 євро, що за курсом Нацбанку України на день звернення до суду є еквівалентною сумі 157 449 грн. 86 коп. (6 803,20 x 2 314,35 : 100 = 157 449,86 грн.). Вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути залишок вкладу, але безрезультатно. За станом на день звернення до суду кошти в сумі 6 803,20 євро їй не повернуто. Так як вклад вчасно повернуто не було, то відповідач прострочив виконання грошового зобов»язання. Сума 3 % річних за період прострочення складає 49,24 євро, що за курсом Нацбанку України на день звернення до суду є еквівалентною сумі 1 139 грн. 58 коп. Просить позов задовольнити, стягнути на її користь 6 803,20 євро банківського вкладу, 49, 24 євро нарахованих 3 % річних, а всього 6 852, 44 євро, що за курсом Нацбанку України є еквівалентним сумі 158 589 грн. 44 коп.. Відповідно до ухвали апеляційного суду Волинської області від 06.05.15 р. (а. с. 31), апеляційну скаргу представника відповідача на ухвалу судді про відкриття провадження у розглядуваній справі було визнано неподаною та такою, що підлягає поверненню апелянтові. Справа 15.05.15 р. була повернута суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча відповідач належно оповіщений, причини неявки свого представника суду не повідомив, письмового заперечення проти позову до суду не подав. Суд, враховуючи позицію позивача, приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, який не з"явився, відповідно до положень ст. ст. 224 - 228 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. Як стверджується копією договору - заяви № 43634/370 - 13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті від 25.11.13 р., сторони уклали вищевказаний договір, за яким позивач як вкладник внесла, а відповідач як банк розмістив вклад на наступних умовах: - грошові кошти у іноземній валюті приймаються на вкладний рахунок [NUMBER] (далі - рахунок) в сумі 13 140 євро (далі - вклад) на строк з 25.11.13 р. по 30.11.14 р. у порядку та на умовах, визначених як у договорі, так і в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у публічному акціонерному товаристві "Банк"Фінанси та кредит"" (далі - Основні умови) (п.1); - за час користування коштами вкладу протягом вищезазначеного строку відповідач нараховує і виплачує позивачеві проценти за ставкою 9,10 річних без їх капіталізації (п.2) і останні позивач має право використовувати з певного рахунка - [NUMBER] (п.3); - позивач має право поповнення вкладу протягом строку, визначеного у п.1 договору (п.4); - після закінчення строку, визначеного у п.1 договору, вклад повертається позивачеві в порядку, строки та на умовах, передбачених п. 5.2 Основних умов (п.6). Таким чином, позивачем було 25.11.13 р. розміщено у відповідача як банка вклад в сумі 13 140 євро на строк з 25.11.13 р. по 30.11.14 р. на умовах, визначених договором та Основними умовами (а. с. 5 - 7). Відповідно до виписки по рахунку позивача за період з 01.02.15 р. по 28.02.15 р. (а. 12 - 16) залишок неповернутого вкладу складає 6 803,20 євро. Як слідує з розрахунку суми вкладу, що підлягає до повернення (а. с. 8) від 11.03.15 р., наданого суду позивачем, позивачем було внесено вклад в сумі 13 140 євро 25.11.13 р. та поповнено вклад в період з листопада 2013 р. по листопад 2014 р. на суму 734,93 євро. Позивачеві повернено 7 071,72 євро в період з 01.12.14 р. по 29.12.14 р.. Сума неповернутого вкладу складає 6 803, 20 євро. Відповідачем протилежного не наведено, посилань позивача не спростовано. Згідно ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право приймати вклади (депозити) від фізичних осіб. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1 058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1 060 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1 060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1 074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено факт порушення відповідачем умов договору, а також підстави для застосування положень ст. ст. 525, 526 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 1 058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України). Згідно із статтею 1 060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Аналогічні норми містяться і в укладеному між сторонами договорі. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 526 та 1 058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою у повному обсязі або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). Позивач заперечує відкриття у відповідача будь - яких поточних банківських рахунків, надання платіжної картки тощо, крім рахунка, відкритого для самого вкладу. Так як вклад відповідачем у повному обсязі вчасно позивачеві повернуто не було, то, відповідно, відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, тому на користь позивача підлягають до сплати 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення. Сума 3 % річних за період прострочення становить 49.24 євро, що за курсом Нацбанку України на день звернення до суду еквівалентна сумі 1 139 грн. 58 коп. (49.24 x 2 314.35 : 100 = 1 139 грн. 58 коп..). З огляду на те, що валютою зобов"язання являється іноземна валюта, до якої не застосовується індекс інфляції, то підстав для застосування цього індексу немає. Ст. 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України -гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, визначення в договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Нормами ст. 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови договору банківського вклажу, укладеного між сторонами, повернувши вклад лише частково. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що вони підлягають стягненню з відповідача на доход держави у повному обсязі, так як позивач згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» була звільнена від сплати судового збору при поданні розглядуваного позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved