Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, мотивуючи свої вимоги за тим, що 23 жовтня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг . Відповідно до п.1.1. вказаного Договору Виконавець, тобто Позивач, надає Замовнику, тобто Відповідачу юридичні послуги шляхом надання усних консультацій з питань, що цікавлять Замовника, складання документів правового характеру (заяви, позовні заяви, апеляційні скарги, клопотання), а також представництва інтересів Замовника в суді всіх інстанцій у справі про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Згідно з п.7.1. Договору Замовник зобовязується сплатити Виконавцю за надані послуги грошову суму в розмірі 15 %/ від реально стягненої суми з КПЛБКГ (Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства) на користь Замовника. На виконання п. 4.2. Договору Відповідач видав на ім'я працівників Позивача довіреність від 29 жовтня 2012 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3585. Відповідач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В своєму позові він просив суд: 1.Визнати звільнення [PERSON] з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства з посади майстра виробничого навчання з 2 липня 2010 року незаконним. 2.Скасувати наказ № 81-к від 2 липня 2010 року, виданий Київським професійним ліцеєм будівництва і комунального господарства, щодо звільнення Позивача [PERSON] з посади майстра виробничого навчання. 3.Поновити [PERSON] на роботі у Київському професійному ліцеї будівництва і комунального господарства на посаді майстра виробничого навчання. » 4.Стягнути з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу від 2 липня 2010 року по день поновлення на роботі. 5.Стягнути з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року позов [PERSON] задоволено частково. Суд вирішив: 1.Поновити [PERSON] на роботу на посаду майстра виробничого навчання в Київський професійний ліцей будівництва і комунального господарства з 02 липня 2010 року. ' 2.Визнати наказ № 81-к від 2 липня 2010 року, виданий Київським професійним Ліцеєм будівництва і комунального господарства, в частині звільнення [PERSON] з посади майстра виробничого навчання - незаконним. 3.Стягнути з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 32 044 (тридцять дві тисячі сорок чотири) гри. 50 коп. / 4.Стягнути з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 2 000 (дві тисячі) гри. 00 коп. 5.В іншій частині позову - відмовити. 19 липня 2013 року директором ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" [PERSON] (надалі - [PERSON]О.) в інтересах [PERSON] було подано апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року. 18 жовтня 2013 року [PERSON] в інтересах [PERSON] до Апеляційного суду м. Києва було подано заперечення на апеляційну скаргу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на вищезазначене рішення суду. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON], відхилено. Також було відхилено апеляційну скаргу директора Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року було залишено без змін. 12 листопада 2013 року [PERSON] в інтересах [PERSON] до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ було подано касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 листопада 2013 року було відкрито касаційне провадження у вищезазначеній справі за касаційною скаргою [PERSON] в особі його представника [PERSON] на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 січня 2014 року касаційну скаргу було задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року в частині вирішення позовної вимоги [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції 17 квітня 2014 року [PERSON] в інтересах [PERSON] було здійснено та подано до суду Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2014 року було відхилено апеляційну скаргу директора Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства. Апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та розподілу судових витрат скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення. Стягнено з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 95224 грн. 12 коп. з утриманням із зазначеної суми податків та інших обовязкових платежів. Таким чином, з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь [PERSON] було загалом стягнено 95 224,12 грн. + 32 044,50 грн. + 2000,00 грн. = 129 268,62 грн. Тому [PERSON] за договором про надання юридичних послуг зобовязаний сплатити на користь ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" 15% від суми 129 268,62 грн., що складає: 19 390,29 грн. Станом на день подання цього позову [PERSON] зазначеної суми не сплатив, хоча фактично (реально) отримав грошові кошти в повному обсязі. У звязку з цим ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" звертається до суду з даним позовом. Розгляд по справі неодноразово відкладався , оскільки як представник позивача так і відповідач в судові засідання зявлялись не одночасно, просили, кожен окремо, відкласти розгляд по справі. Представник позивача направив до суду заяву від 12.02.2016 року про зменшення розміру позовних вимог. Представник позивача в судове засідання 22.02.2016р. не зявився, та направив до суду телефонограму від 22.02.2016 року, в якій не заперечував проти проведення заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача та просив зменшені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь в сумі - 24834.89 грн. ., із них : заборгованість - 16810 грн.67 коп, інфляційні втрати в розмірі 7514 грн.37 коп. та 3 % річних в сумі 509 грн.85 коп., а також просив стягнути з відповідача на їх користь витрати по оплаті судового збору в сумі 248 гривень 89 коп. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача , в сумі 420 гривень Відповідач [PERSON] в судові засідання зявлявся позовні вимоги не визнав, надав до суду свої заперечення (а.с. 127-129) та наполягав на особистій участі представника позивача, в подальшому при розгляді справи в судове засідання не зявився вдруге, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в засобах масових інформацій , в газеті "Урядовий курєр" від 5.02.2016 , №25 ( а.с. 236 ) Розгляд по справі проводився відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України , т.я. у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи , подані сторонами: заяви та заперечення суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача з огляду на таке . За своєю природою спірний Договір є договором про надання послуг. Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Та обставина, що Відповідачу було виплачено 32 044,50 грн. середнього заробітку та 2000,00 грн. моральної шкоди за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року, підтверджується копіями платіжних доручень №2/759/130 від 03 грудня 2013 року (а.с.152-153) та на виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 12.06.2014 року [PERSON] було сплачено 78 026 грн. 64 коп ( а.с. 150-151 ). Оскільки відповідач отримав юридичні послуги відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 23.10.2012 року та зобовязаний сплатити на користь ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект "15 % від суми 112 071 грн.14 коп., отриманої за рішенням судів від Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, проте [PERSON] кошти 15% ,що становить 16 810.67 грн. за отримані юридичні послуги позивачу не сплатив, то вони підлягають стягненню з останнього. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязкуне встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Оскільки в договорі про надання юридичних послуг від 23.10.2012 року термін виконання боржником обовязку не встановлений, то відповідач повинен був виконати свій обовязок та сплатити Позивачу 15 % від отриманих ним коштів не пізніше семи днів з моменту повідомлення. Так як довідку про неможливість вручення поштового повідомлення складено 11.02.2015 року, тому строк виконання зобовязання за Договором настав 19.02.2015 року. Розрахунок суми боргу, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів здійснено відповідно до Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий курєр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники, згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекси інфляції за період з 19.02.2015 року до 01.02.2016 року складає : за 2015 рік-лютий- 105.3,за березень-110.8, за квітень- 114, за травень-102.2, за червень-100.4, за вересень-102.3, за листопад-102.0, за грудень-100.7, за січень 2016 року-100.9. Середній індекс інфляції за вищевказаний період складає 1.447 Таким чином сума зобовязання відповідача [PERSON] з урахуванням індексу інфляції складає 16 810.67 грн. х 1.447 = 24 325.04 грн., з яких інфляційнф втрати 24 325.04 - 16 810.67 = 7514.37 грн. Крім того три відсотки річних від 16 810.67 грн. за період з 19.02.2015 року по 22.02.2016 року складають: 3% / 365х369 днів прострочення /100 х 16 810.67 грн.= 509.85 грн. Суд вважає задовольнити також вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат у сумі 420 грн. за розміщення оголошення в газеті "Урядовий курєр", оскільки позивач довів документально сплату вищезазначених сум( а.с. 235 ) Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо стороні , на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином , з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 248 гривень 89 коп грн понесені ним судових витрат по сплаті судового збору . Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та суд відхиляє покази відповідача [PERSON] в тій частині , що договір про надання юридичних послуг ним не підписувався та зазначений відсоток оговорювався 10 % , а не 15% , як зазначено в договорі від 23.10.2012 року , оскільки він спростовується оглянутим в судовому засіданні оригіналом Договору про надання юридичних послуг від 23.10.2012 року , в якому зазначений 15 % розмір грошової суми за надані послуги від реально стягненої суми з КПЛБКГ (Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства) на користь Замовника та містить оригінальний підпис відповідача , крім того відповідач з позовом про визнання договору про надання юридичних послуг недійсним - не звертався.

Outcome: approved