Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАФ "Глодоси" в особі керівника Машковського В.І. про розірвання договору оренди землі, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що05 грудня 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди землі строком на 10 років. Відповідно до умов договору [PERSON] надав відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Підставою для розірвання договору є те, що відповідач не виконує умови договору, так як систематично порушує свої зобов»язання за договором та не в повному розмірі вносить передбачені договором та чинним законодавством відповідну орендну плату, а також не проводить щорічну індексацію грошових коштів, що і є підставою для припинення дії договору внаслідок невиконання другою стороною обов»язків за договором. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно зазначив, що головною причиною розірвання договору оренди землі між ним та відповідачем є те, що він просто не бажає, щоб його земельна ділянка перебувала в оренді ПАФ "Глодоси". Погодився, що відповідач сплачує йому орендну плату, він отримував відповідні кошти та зерно від нього, однак, кошти виплачувались не у встановленому розмірі, а зерно було неналежної якості. Представник відповідача - Машковський В.І. позовні вимоги не визнав повністю та просив в їх задоволенні відмовити. Одночасно зазначив, що завлені вимоги є незаконними, не обгрунтованими, відсутні будь-які підстави для розірвання договору оренди землі, укладеному в 2015 році між ним та позивачем. Бажання позивача розірвати договір з тих причин, що він просто не бажає здавати йому в оренду земельну ділянку, не є підставою для його розірвання, так як дана підстава не передбачена як самим договором, так і чинним законом. Орендна плата сплачується позивачу в строк та в розмірі передбаченому договором. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,3716 га, що розташова на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с. 7). 05 грудня 2015 року між позивачем по справі та ПАФ "Глодоси"був укладений договір оренди земельної ділянки № 20, належної позивачу на праві приватної власності, яка знаходяться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що не заперечувачося сторонами по справі. Згідно умов договору оренди позивач надав відповідачу в оренду свою земельну ділянку строком на 10 років відповідно до п. 8 Договору, а відповідач зобов»язувався виплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою. Згідно п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірах 3,2 відсотки від нормативної оцінки земельної ділянки, яка діє на час проведення фактичного розрахунку та сплачується не пізніше 31 грудня кожного орендного року (а.с. 19-23). Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки Кадастровий номер: [NUMBER], [PERSON] передав, а ПАФ "Глодоси" прийняв в оренду земельну ділянку площею 4, 3716 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 24). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", в чинній на час укладення договору оренди редакції, договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положенням ч. 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" передбачено укладення договору оренди у письмовій формі. Згідно ст. 18 цього ж Закону договір оренди землі набував чинності після його державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, орендодавець (позивач) мав необхідний обсяг цивільної дієздатності та його волевиявлення було спрямоване на укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 3,4 статті 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно зі статтею 32 цього Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. В частині 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" виписані обов'язки орендаря, у разі невиконання яких у орендодавця можуть виникнути підстави вимагати розірвання договору, зокрема, обовязок орендаря своєчасно вносити орендну плату. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В судовому засіданні відповідач підтвердив факт отримання ним від відповідача в рахунок користування земельною ділянкою за договором грошових коштів та зерна. Крім того, це підтверджується наданими відповідачем копіями платіжних відомостей. Посилання позивача на те, що отримане ним зерно було неналежної якості, а тому відповідач своїх зобов'язань за договором не виконує та договір підлягає розірванню, суд до уваги не приймає, оскільки позивачем в ході розгляду справи суду не було надано будь-яких доказів наведеним твердженням. Згідно із ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперчень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договору оренди землі, - є необгрунтованими, не доведеними та безпідставними, оскільки відповідачем дотримувались умови договору, виплачувались кошти в рахунок сплати за оренду землі, та правові підстави для розірвання договору оренди відсутні, в зв'язку з чим, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 1, 3-7, 13, 14, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 91, 93, 96, 141 Земельного кодексу України, ст.ст. 629, 638, 651, 792 Цивільного Кодексу України, та

Outcome: dismissed