Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідаціїПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулася до суду з позовом, згодом уточнивши його, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором №137/07-К від 16.08.2007 року, що становить 389176,83 гривень, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 16.08.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №137/07-К. ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», у зв'язку зі змінами у діючому законодавстві, було перейменовано на ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Згідно умов кредитного договору першому відповідачу було надано кредит в сумі 45000 доларів США, що складало в еквіваленті 227250 гривень за курсом НБУ на момент укладення договору під цільове використання кредиту - придбання згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. За користування кредитом встановлено плату в розмірі 13% річних, при умові невиконання позичальником умов договору плата за користування кредитним коштами встановлюється в розмірі 14%, а також встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту в розмірі 0,03% від суми кредиту. Строк користування кредитом встановлено по 13.08.2032 року. Банк виконав умови кредитного договору, надав відповідачу кредит, а останній зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором та додатками до кредитного договору. У порушення умов кредитного договору у встановлений строк першим відповідачем не проводилися чергові платежі, або проводилися частково, у зв'язку з чим першим відповідачем порушуються умови укладеного кредитного договору, пункт 3.3.3 якого зобов'язує першого відповідача щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п.2.5.1 цього договору. Відповідно до п.4.3 договору за неналежне виконання зобов'язань, передбачених пунктом 3.3.3 договору, позичальник оплачує банку штраф у розмірі 20% від суми неналежно виконаного зобов'язання. В забезпечення кредитного договору між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] є поручителем, який солідарно відповідає перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором №137/07-К від 16.08.2007 року. 26.09.2011 року Октябрським районним судом м.Полтави ухвалено рішення по справі про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №137/07-К від 16.08.2007 року, в розмірі 153735,97 гривень, яка складалась з наступного: кредит та відсотки - 19436,63 доларів США. Однак, боржниками до цього часу рішення суду не виконується. На даний момент заборгованість за кредитним договором становить всього 850325,14 гривень (перерахунок здійснено по курсу НБУ станом на 15.08.2016 року 25,044197 за 1 долар США), що складається з : кредит - 18413,38 доларів США, що еквівалентно 461148,32 гривень; відсотки - 14836,22 доларів США, що еквівалентно 371561,22 гривень; комісія за РО - 4977,14 гривень; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 12638,47 гривень. Різниця невирішеної судом суми заборгованості на день подання позову складає 389176,83 гривень. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить позов задовольнити повністю. Ухвалою суду від 04.12.2017 року замінено прізвище відповідача [PERSON] на [PERSON]. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити повністю. Пояснили, що це не повторне стягнення, предмет іпотеки було відчужено, тому були змінені позовні вимоги. Строк позовної давності банк не пропустив, оскільки пеня нарахована за 1 рік, а інші вимоги про стягнення відсотків, пені вони можуть ставити і в 2025 році. Комісія та відсотки нараховані з 22.07.2011 року по 15.08.2016 року; розрахунки після рішення суду 2011 року не робили. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що позивач просить стягнути те саме тіло кредиту, але вже за більш вигідним курсом долара США. Позивач пропустив строк позовної давності по стягненню відсотків, неустойки, комісії, просив застосувати строк позовної давності до цих вимог. Стягнення повинні проводитися з 17.08.2013 року по 17.08.2016 року, а пені - за останній рік. Відповідч [PERSON] до суду не з'явилася,про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Заслухавши представників позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 16.08.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №137/07-К. Згідно умов кредитного договору першому відповідачу було надано кредит в сумі 45000 доларів США , що складало в еквіваленті 227250 гривень за курсом НБУ на момент укладення договору під цільове використання кредиту - придбання згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. За користування кредитом встановлено плату в розмірі 13% річних, при умові невиконання позичальником умов договору плата за користування кредитним коштами встановлюється в розмірі 14%, а також встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту в розмірі 0,03% від суми кредиту. Строк користування кредитом встановлено по 13.08.2032 року (а.с.13-21). В забезпечення кредитного договору між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] є поручителем, який солідарно відповідає перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором №137/07-К від 16.08.2007 року (а.с.36). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки по 19.03.2018 року включно. Згідно п. 2.5.1 договору, позичальник зобов'язується щомісячно не пізніше дати встановленої в графіку поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суму платежів, встановлених в графіку. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Рішенням від 26.09.2011 року Октябрським районним судом м.Полтави 26.09.2011 року по справі про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №137/07-К від 16.08.2007 року, стягнуто заборгованість в розмірі 153735,97 гривень, яка складалась з наступного: кредит та відсотки - 19436,63 доларів США (а.с.71-72). Дане рішення набрало законної сили та є чинним. Звертаючись до суду з даним позовом до відповідачів представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБіБанк" вказала, що незважаючи на рішення суду зобов'язання за кредитним договором до цього часу не виконано, станом на 15.08.2016 року загальна сума заборгованості становить 850325,14 гривень (перерахунок здійснено по курсу НБУ станом на 15.08.2016 року 25,044197 за 1 долар США), що складається з : кредит - 18413,38 доларів США, що еквівалентно 461148,32 гривень; відсотки - 14836,22 доларів США, що еквівалентно 371561,22 гривень; комісія за РО - 4977,14 гривень; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 12638,47 гривень. Різниця невирішеної судом суми заборгованості на день подання позову складає 389176,83 гривень Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди , що передбачено ст. 611 ЦК України. Згідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Судом встановлено, що у порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору, відповідачі не виконали належним чином зобов'язання за вказаним кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку. Тому, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів пені ( за один рік) в розмірі 12638,47 гривень. Представником відповідача [PERSON] в суді заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості по відсотках та комісії, оскільки позов подано позивачем з пропущенням трьохрічного строку позовної давності. Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, застосувавши строки позовної давності до 15.08.2013 року. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-157цс16, яка є обов'язковою для виконання всіма судами України згідно до ст. 360 7 ЦПК України зазначено, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Оскільки, умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. При цьому суд посилається на правові позиції, висловлені Верховним Судом України в постановах від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року, у справі № 6-154цс15, які є обов'язковими для всіх судів України відповідно до ст. 360 7 ЦПК України. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача у межах трьохрічного строку позовної давності відсотки - 7246,45 доларів США, що еквівалентно 181481,52 гривень; комісію за РО - 2522,66 гривень. В задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити. Розподіл судових витрат суд вирішив відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial