Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до управління з питань житлово-комунального господарства, архітектури, містобудування, економіки, інвестицій та регулювання земельних відносин, Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в серпні 2020 року вирішила розпорядитися свою 1/3 частиною квартир [ADDRESS] , що належить їй на праві свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] . Звернувшись до нотаріуса, отримала відповідь, що на вказану квартиру накладено арешт. Згідно відповіді Очаківського міськрайонного відділу ДВС на примусовому виконанні перебували наступні виконавчі документи: АСВП № 1155259 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-402, виданого Очаківським міськрайонним судом від 30.05.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь Очаківського ВП ЖКГ грошових коштів на суму 290,21 грн. 17.03.2006 року виконавче провадження закінчено в порядку п.5 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження"; АСВП № 6197030 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-402, виданого Очаківським міськрайонним судом від 30.05.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь Очаківського ВП ЖКГ грошових коштів на суму 290,21 грн. 17.03.2006 року виконавче провадження закінчено в порядку п.5 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи, що підстав для подальшого накладення арешту на майно боржника немає позивачка просить скасувати арешт на квартиру за вищевказаною адресою. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Судом, за клопотанням позивачки управління з питань житлово-комунального господарства, архітектури, містобудування, економіки, інвестицій та регулювання земельних відносин Очаківської міської ради виключено з числа відповідачів. Представник Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - старший державний виконавець Шимків І. у судовому засіданні не заперечувала проти позову. Вказала, що станом на час розгляду справи, виконавчі провадження знищені, а тому надати будь-яку інформацію щодо підстав накладення арешту на майно немає можливості. Треті особи на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, наддали заяви у яких просили справу розглядати без їх участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 198329644 від 30 січня 2020 року, на майно, що належить [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження [NUMBER] від 26.08.2008, ВДВС Очаківського МРУЮ (а.с.11). У листі Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) № 101-35/8-23745 від 07 серпня 2020 року наданого на ім`я [PERSON] зазначено, що в провадженні Очаківського МР ВДВС на примусовому виконанні перебували наступні виконавчі провадження: АСВП № 1155259 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Очаківським міськрайонним судом від 20 травня 2005 року по справі № 2-402, про стягнення з [PERSON] на користь Очаківського ВПЖКГ грошових коштів у загальному розмірі 290,21 грн. 17 березня 2006 року виконавче провадження закінчено в порядку п.5 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження"; АСВП № 6197030 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Очаківським міськрайонним судом від 20 травня 2005 року по справі № 2-402, про стягнення з [PERSON] на користь Очаківського ВПЖКГ грошових коштів у загальному розмірі 290,21 грн. 17 березня 2006 року виконавче провадження закінчено в порядку п.5 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Вирішити питання щодо зняття арештів з майна боржника не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження знищено згідно з пунктом 1-2 Розділу 11 "Правил ведення діловодства та архіву в органах державного виконавчої служби та приватними виконавцями", у зв`язку з закінченням терміну його зберігання (а.с.7). Згідно довідки Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 17 вересня 2020 року № 101-35/2-26000, у провадженні відділу Очаківського міськрайонного ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не перебуває жодного виконавчого провадження щодо стягнення боргів з [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. Право власності зареєстроване Очаківською районною філією ММБТІ по 1/3 частині за кожним. (а.с.6). У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню в частині зняття арешту з 1/3 частики квартири, що належить їй на праві часткової власності. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги щодо розподілу судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial