Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк"ІНДУСТРІАЛБАНК" 27 березня 2018 р. звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 11603/30/к, укладеного між публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "Експрес-Банк" та [PERSON] 14.03.2013 року, відповідачка отримала кредит в розмірі 14000,00 грн. зі сплатою 28 процентів на рік з кінцевим терміном повернення 14.03.2015 року. Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Експрес-Банк" цілком виконало зобов'язання перед позичальницею, шляхом надання кредиту, але відповідачка, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 05.03.2018 р.,складає 14203,98 гривень. Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" №3 від 04 грудня 2017 року, правонаступником всього майна, всіх прав та обов'язків АБ "ЕКСПРЕС-БАНК" є АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК". У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 14203,98 грн. та судові витрати у сумі 1762,00 грн. Відповідач в судове засідання 03.05.2018, 27.07.2018 року не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 27.07.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом, встановлено, що 14 березня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "ЕКСПЕРЕС-БАНК" укладено кредитний договір № 11603/30/к, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 14 000 гривень зі сплатою 28 відсотків за користування кредитом строком на 24 місяці з 14.03.2013 року по 14.03.2015 року (а.с.5-9). Згідно п.2.5 кредитного договору позичальник зобов'язався погашати кредит в сумах та в терміни, які визначені у Додатку №1, а саме, щомісячно погашати заборгованість за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Із положення ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальниця свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 05.03.2018 року мала прострочену заборгованість за кредитом 14203,98 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 4656,00 грн.; заборгованість по нарахованим процентам - 7012,87 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 2535,11 грн. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачкою не спростований. Відповідачка порушила умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором № 88979/30/к від 03 квітня 2013 року на час розгляду справи судом складає 14203,98 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом також встановлено, що відповідно до протоколу позачергових загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" №3 від 04 грудня 2017 року, правонаступником всього майна, всіх прав та обов'язків АБ "ЕКСПРЕС-БАНК" є АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК". З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762,00 грн. За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом та штраф підлягають задоволенню на підставі статей 526, 611, 625, 1054 ЦК України. Таким чином, позов підлягає задоволенню шляхом стягнення суми заборгованості за кредитом, заборгованості по нарахованим процентам та суми інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту з відповідача. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 14203,98 гривень., з цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1762,00 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачки.

Outcome: approved