Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

представник позивача просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем від 29.07.2019 року, який в реєстрі зареєстровано за №1589, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард", за кредитним договором № 107424381 від 03.07.2013 р. в сумі 17 732,89 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 850,00 грн., стягнути з Акціонерного товариства "Банк Форвард" на користь [PERSON] , понесені нею витрати по сплаті судового збору, обґрунтовуючи позов наступним. 29.07.2019 року до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктор Станіславовича 1618/02-20 вх. із письмовою заявою звернулося Акціонерне товариство «Банк Форвард», відповідно до якої просив вчинити виконавчий напис про стягнення грошових коштів з [PERSON] у розмірі 17732,89 гривень в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 17 390,54 гривень; заборгованість за процентами становить 342,35 гривень; плата за пропуск мінімальних платежів та комісії становлять 0,00 гривень. В додатках заяви відповідача зазначені наступні документи: 1) кредитний договір № 107424381 від 03.07.2013 року з додатками; 2) виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її - погашення з відміткою стягувача про непогашеним заборгованості; 3) документи стягувача та представника стягувача за довіреністю; 4) довідка про відкриття рахунку клієнта; 5) копія заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості; 6) рішення Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку від 19.08.2014р. 7) рішення Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку № 3 від 24.07.2018р. За наслідком розгляду заяви відповідача, приватний нотаріус 29.07.2019 року вчинив виконавчий напис, який було зареєстровано в реєстрі за № 1589. Згідно змісту виконавчого напису, "з громадянки України, якою є [PERSON] , який/яка народився/лася [INFO] , місце народження: місто Чорнобиль Київської області, місце роботи: ПП [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] , який/яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт: [NUMBER] виданий 02.06.2010 року Кагарлицьким РВ ГУМВС України в Київській області, який/яка є боржником за кредитним договором № 107424381 від 03.07.2013 року, укладеним ним/нею із ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.12.2017 року по 02.03.2018 року. Сума повної заборгованості складає 17732,89 гривні в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 17390,54 гривень; заборгованість за процентами та комісіями становить 342,35 гривні; плата за пропуск мінімальних платежів та комісіями становить 0,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" отримано плати із стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 850,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] , на користь АТ «Банк Форвард» складає 18 582,89 гривні. Виконавчий напис вчинено двадцять дев`ятого липня дві тисячі дев`ятнадцятого року. Він набирає юридичної сили з дати вчинення, тобто з двадцять дев`ятого липня дві тисячі дев`ятнадцятого року, та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, протягом року з дня його вчинення". Копія виконавчого напису та документів на підставі яких було видано виконавчий напис, позивачем було отримано засобами поштового зв`язку 05.02.2020 року, шляхом перевірки відстеження поштового конверту за кодом № 00820504049997 за допомогою сайту "Укрпошта". В свою чергу, вона вважає, що вказаний вище виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, підставою для його вчинення було нібито неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 107424381 від 03.07.2013 року, укладеним нею із ПАТ "Банк Руский Стандарт". При цьому норми права якими керувався приватний нотаріус згідно його виконавчого напису є статті 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06 1999 року № 1172. В той же час, документами, які слугували підставою для вчинення виконавчого напису, є : ?заява про вчинення нотаріального напису від 10.07.2019 р. № 1/1/1-848/337; ?виписка з рахунку № [NUMBER] ; ?довідка відповідача про відкриття рахунку позивачу; ?заява позивача № 107424381 від 03.07.2013 року на 2 арк.; ?заява про відкриття поточного рахунку; ?довідка про умови кредитування; ?виписка по особовому рахунку з 03.07.2013 р. по 04.07.2019р.; ?довідка відповідача про наявність заборгованості; ?рішення № 3 від 19.08.2014 р.; ?рішення № 3 від 24.07.2018 р. ?документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. Разом із цим, згідно ст. 87 Закону України від 02.09-1993 року № 3425-ХІІ "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання ст. 87 Закону № 3425-ХІІ, Кабінет міністрів України постановою від 29.06.1999 року за № 1172, затвердив перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, Міністерством юстиції України відповідно до статті 2-1 Закону № 3425-ХІІ та з метою вдосконалення порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Наказом від 22.02.2012 за № 296/5, було затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно п. 1.2 ст. 1 глави 16 Порядку, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 ст. 3 глави 16 порядку заборгованість підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. П. 3.5 ст. 3 глави 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом із цим, з п.п. а, б п. 2 розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", переліку, вбачається, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час, як було зазначено вище, 03.07.2013 року між нею та ПАТ "Банк Руский Стандарт", була укладена заява № 107424381, з пропозицією укласти договір (оферта). Як вбачається з п. 1 Заяви № 107424381, вона, що нижче підписався, дані якого зазначені в розділі "Клієнт" інформаційного блоку заяви, пропонує (робить оферту) Публічному акціонерному товариству "Банк Руский Стандарт" (ліцензія НБУ на здійснення банківських операцій № 226 від "04" листопада 2011 р.) на умовах, викладених в цій заяві, умовах надання та обслуговування платіжних карток банку та тарифах по карткам банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого: 1.1. випустити на її ім`я платіжну картку, найменування якої вказане в графі "Тип картки" Розділу "Інформація про Картку" Інформаційного блоку; 1.2. відкрити їй поточний рахунок (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватись в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки; 1.3. для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити їй ліміт, в межах якого вона має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 Цивільного кодексу України кредитування рахунку картки. Наступним вона погоджується з тим, що: 2.1. акцептом її оферти про укладення договору про картку будуть дії банку по відкриттю їй рахунку картки. 2.2 розмір ліміту буде встановлений банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених нею банку. Отже з аналізу пунктів заяви № 107424381, остання не є кредитним договором в розумінні ст. 1054 ЦПК України, а є лише пропозицією укласти договір, в розумінні ст. 638 ЦК України, оскільки не досягнуто усіх істотних умов зокрема графіку погашення платежів. Натомість матеріалів нотаріальної справи, вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису прийшов до висновку про безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, оцінюючи лише надану Заяву № 107424381 та виписку з рахунку позивача. Однак заява № 107424381 в даному випадку за своєю формою є пропозицією укласти договір, тобто не обмежується лише підписанням оферти про надання послуг, але це є і необхідність приватного нотаріуса ознайомитися з умовами та правилами надання банківських послуг, ознайомлення з тарифами банку, зміни умов кредитування, графіком платежів та повернення позики, які мають бути подані нотаріусу для ознайомлення. Але приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, ці обставини не були враховані, оскільки відповідачем при зверненні із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, дані документи не були надані, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості. Крім того, надані нотаріусу документи не містять надану позивачу суму кредиту, відсотків за користування кредиту, строк погашення кредиту. З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від"29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набраний постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Таким чином, слід зауважити, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат". Пункт 1 переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким заява № 107424381- не являється. Зважаючи на те, сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", дає підстави стверджувати, що заява № 107424381, яка прошита (прошнурована) та пронумеровані з виконавчим написом не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку по підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості її перед відповідачем. Як зазначалося вище, 03.07.2013 року нею була складена заява № 107424381 з ПАТ "Банк Руский стандарт". В той же час із заявою про вчинення виконавчого напису звернувся не ПАТ "Банк Руский стандарт", а відповідач. В той же час, згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникає з договорів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: правонаступництва. Частинами 1, 2 ст. 513 ЦК України, передбачені форми правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні, а саме. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин. на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Враховуючи, що її не було повідомлено про зміну кредитора, останній був позбавлений можливості виконувати взяті на себе зобов`язання перед відповідачем. В той же час в матеріалах справи, що слугували підставою для вчинення виконавчого напису, відсутні докази як правонаступництва. так і повідомлення її про нового кредитора. Представник відповідача в особі - Акціонерного товариства «Банк Форвард» двічі в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах є повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що представник відповідача в засідання суду не з`явилася без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як представник відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності з урахуванням фактичних справ та постановити рішення згідно чинного законодавства. Про результати розгляду справи повідомити його, надіславши копію рішення. Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії заяви про вчинення виконавчого напису, між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 107424391 від 03.07.2013 року, відповідно до умов якого позичальник зобов`язався точно в строки, обумовлені Кредитним договором, здійснити погашення кредиту та своєчасно сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань на першу вимогу кредитора сплачувати штрафні санкції, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки. Відповідно до копії інформаційного блоку заяви (оферти) № 107424391 [PERSON] погодилася з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору будуть являтися Умови, з якими вона ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розуміє, та положень якого зобов`язується неухильно дотримуватись. Строк дії кредитного договору буде відповідати строку дії договору про надання та використання платіжної картки (якщо інше не буде обумовлено в Умовах) (п. 2.3.4 Заяви № 107424391 ). 29.07.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 1589, за яким запропоновано звернути стягнення на грошові кошти у сумі 17732,89 гривень з [PERSON] , які є її боргом за Кредитним договором № 107424391 від 03.08.2013 року, укладеним між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк форвард» та [PERSON] , а також витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису у сумі 850,00 гривень. Строк, за який провадиться стягнення заборгованості - з 27.12.2017 р. по 02.03.2018 р. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.В. від 29.11.2019 року в межах виконавчого провадження ВП № 59891716 було звернено стягнення на доходи боржника, на підставі виконавчого напису № 1589, виданого 29.07.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 17732,89 грн. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі № 137/1666/16-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем до нотаріуса було надано документ із назвою «Виписка з рахунку». Проте, вказана виписка не містить обов`язкових реквізитів, які повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України. Зокрема, у виписці відсутні дати здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо. Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надана відповідачем виписка фактично являє собою одностороннє твердження представника банку щодо наявності певного розміру заборгованості, яка виникла у певний період. Доказів отримання вказаних у виписці розмірів кредиту банком не надано, як не надано і доказів отримання цих сум кредиту саме в період 27.12.2017 р. по 02.03.2018 р. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також суд звертає увагу на те, що загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена у виконавчому написі, порахована за період з 27.12.2017 р. по 02.03.2018 р. Відповідність розрахунків заборгованості фактичним датам отримання кредиту, з урахуванням строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано лише на підставі одностороннього повідомлення представника відповідача про дату виникнення заборгованості. Вказане повідомлення, як зазначено судом вище, не може вважатися належно оформленою випискою з особового рахунку. Тобто, виконавчий напис видано без з`ясування дійсної дати виникнення заборгованості. Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У матеріалах справи наявні квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 840,80 грн. за подання до суду позову. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору, а саме 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved