Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] померла позивачки мати [PERSON], [INFO], уродженка с. Дзензелівка, Маньківського району Черкаської області, яка на час смерті проживала та була зареєстрована [ADDRESS]. Спадщину позивачка прийняла, проживала та була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в КСП агрофірма "Україна" с. Дзензелівка Черкаської області. Мати позивачки була членом колгоспу "Заря комунізму" реорганізованого в колгосп "Україна", а потім агрофірму "Україна" (с. Дзензелівка Черкаської області). Як члена КСП її повинні були включити до списку осіб, які мали право отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). Оформити свої спадкові права у Первомайській державній нотаріальній конторі Харківської області, за місцем відкриття спадщини позивачка не може, бо за життя мати позивачки не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП агрофірма "Україна" с. Дзензелівка, Черкаської області, бо не була включена до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). На даний час неможливо включити матір позивачки до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), оскільки мати позивачки померла, а КСП "Україна" та його правонаступник агрофірма "Україна" ліквідовані. У зв'язку з відсутністю документа, який підтверджує право спадкодавця на отримання земельної частки (паю), постановою державного нотаріуса Первомайській державній нотаріальній конторі Харківської області від 06 грудня 2014 року відмовлено позивачці, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Позивачка, взагалі не знала про членство своєї матері у КСП. Тільки після звернення у січну 2013 року до Дзензелівкської сільської ради Черкаської області, позивачці стало відомо, що її мати була членом колгоспу "Заря комунізму" з 1947 року. В подальшому колгосп було реорганізованого в колгосп "Україна", а потім агрофірму "Україна". Мати позивачки була колгоспною пенсіонеркою і до 1995 року мешкала у с. Дзензелівка Черкаської області. Відновити порушене право спадкоємця на отримання земельної частки (паю) можливо шляхом надання земельного паю із земель резервного фонду та земель запасу на території Дзензелівської сільської ради Черкаської області. Середній розмір земельної частки (паю) в КСП "Україна" (с. Дзензелівка), становить 1,83 га, що підтверджується довідкою Відділу Держземагенства у Маньківському районі Черкаської області від 07.04.2014 року за № 399, що і змусило позивачку звернутись з позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву в якій просила суд слухати справу в її відсутності та підтримує заявлені позовні вимоги. Представник Дзензелівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просив суд слухати справу в його відсутності та не заперечував на задоволення позову. Представник Головного управління Держземагентства у Черкаській області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заперечення проти позову та просив суд слухати справу в його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: [INFO] померла позивачки мати [PERSON], [INFO], уродженка с. Дзензелівка, Маньківського району Черкаської області, яка на час смерті проживала та була зареєстрована [ADDRESS]. Спадщину позивачка прийняла, проживала та була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в КСП агрофірма "Україна" с. Дзензелівка Черкаської області. Мати позивачки була членом колгоспу "Заря комунізму" реорганізованого в колгосп "Україна", а потім агрофірму "Україна" (с. Дзензелівка Черкаської області). Як члена КСП її повинні були включити до списку осіб, які мали право отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). Оформити свої спадкові права у Первомайській державній нотаріальній конторі Харківської області, за місцем відкриття спадщини позивачка не може, бо за життя мати позивачки не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП агрофірма "Україна" с. Дзензелівка, Черкаської області, бо не була включена до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). На даний час неможливо включити матір позивачки до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), оскільки мати позивачки померла, а КСП "Україна" та його правонаступник агрофірма "Україна" ліквідовані. У зв'язку з відсутністю документа, який підтверджує право спадкодавця на отримання земельної частки (паю), постановою державного нотаріуса Первомайській державній нотаріальній конторі Харківської області від 06 грудня 2014 року відмовлено позивачці, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Відповідно до указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 24 ППВСУ № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті право спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" мас бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок /виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку; (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифіката на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселений, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно із частиною 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому, і залишилися членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до держаного акта на право колективної власності на землю. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення, і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП. Якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу характеру виконуваної роботи. За повідомленням відділу Держземагентства у Маньківському районі, державний акт на право колективної власності на землю агрофірмі "Україна", с. Дзензелівка Маньківського району, був виданий на підставі рішення Дзензелівської сільської ради від 01.12,1995 № 6/6, але в список осіб, які набули право на земельну частку (пай), громадянка [PERSON] включена не була. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності па визначене нерухоме майно (Лист вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2014 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"), тобто довести в судовому порядку своє право на спадкування. Крім того, спори про визнання права власності па земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду Украйні віл 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Головне управління діє на підставі Положення, затвердженого наказом Держземагентства України від 05.09.2012 № 417, із змінами згідно наказу від 01.03.2013 № 96. Згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Підпунктом 6-1 пункту 4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 445 (із змінами), визначено, що Держземагентство України передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарською призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Наказом Мінагрополігики від 25.01.2013 № 40 затверджено зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області, відповідно до п. 4.32 якого до повноважень головних управлінь Держземагентства в областях віднесено передавання відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах областей. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118Земельного Кодексу, згідно частини якої, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України від !6.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенції (або не вчиняти чи припинити їх). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади. Таким чином, оскільки судом встановлено, що у позивачки відсутні законні підстави для отримання землі у власність із земель резервного фонду Дзензелівської сільської ради і документи, які б свідчили про право власності чи право користування землею, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed