Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що на йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,100 га, кадастровий номер 1223281000:02:004:0094, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У 2003 році між ним та відповідачем було укладено Договір оренди земельної ділянки без номеру та дати, який було зареєстровано у Новомосковському районному відділі Дніпропетровського регіонального центру Державного земельного кадастру 15 березня 2005 року за № 04-05-126-01367. У 2008 році між ним та відповідачем було укладено Додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі, яким було продовжено термін оренди належної йому земельної ділянки до 31 грудня 2021 року, додаткова угода також була зареєстрована у Новомосковському районному відділі Дніпропетровського регіонального центру Державного земельного кадастру. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року було розірвано укладений між ними договір оренди земельної ділянки, зазначене рішення набрало законної сили. Крім того цим рішенням було установлено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості з орендної плати за період з 2012 року по 2016 рік включно у розмірі 13 926,12 грн. Відповідач впродовж 2018 року користувався належною йому земельною ділянкою і повернув її тільки після збору врожаю 04 грудня 2018 року. Станом на 19 лютого 2019 року заборгованість відповідача з орендної плати становить 7 034,04 грн., а загальна заборгованість за період з 2012 року по 2018 рік включно становить 21 672,50 грн. 07 лютого 2019 року він звертався на адресу відповідача із вимогою про погашення заборгованості по орендній платі, яка була отримана відповідачем, але на момент звернення відповідач заборгованість так і не погасив, заперечень також не надіслав. У зв`язку з наведеним, позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро" на його користь заборгованість по орендній платі у розмірі 21 672,50 грн. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро" на його користь відшкодування справленого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 29-30). Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року було задоволено клопотання представника відповідача про його участь у судовому засіданні у режимі відео конференції (а.с. 37). 16 квітня 2019 року відповідач подав апеляційну скаргу на ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року (а.с. 47-48). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" було залишено без руху до надходження справи з суду першої інстанції (а.с. 55). 25 квітня 2019 року ця цивільна справа надійшла на адресу Дніпровського апеляційного суду (а.с. 60). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 61). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" було повернуто скаржнику (а.с. 66). 05 червня 2019 року ця цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 68). Відповідач, заперечуючи проти позову 03 вересня 2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, у якому посилався на те, що позивачу за 2016-2017 роки було виплачено орендну плату: 2016 рік у розмірі 270,00 грн. - у грошовій формі; 07 квітня 2017 року у розмірі 1 500,00 грн. - у грошовій формі; 13 червня 2017 року у розмірі 890,00 грн. - у грошовій формі; 20 липня 2017 року у розмірі 753,00 грн. - у грошовій формі; 28 листопада 2017 року у розмірі 3 300,00 грн. - у грошовій формі та 11 грудня 2017 року у розмірі 1 650,00 грн. - у грошовій формі, крім того 08 листопада 2017 року позивачем отримано 80 тюків соломи. Крім того, відповідач просив застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за 2012-2015 роки, про що також надав окрему заяву (а.с. 79, 82-84). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Заперечував проти відзиву на позовну заяву, оскільки він був поданий із пропущенням строків, разом з тим просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки цей строк був перерваний та вважав, що розмір заборгованості відповідача з виплати орендної плати є безспірним, оскільки був установлений рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року на підставі наявної у матеріалах справи довідки, яку фактично відповідач не оскаржував. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" - Шкуро Ю. А. заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила застосувати строк позовної давності в частині стягнення заборгованості з орендної плати за 2012-2015 роки, заперечувала проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вони належними доказами не підтверджені. Додатково пояснила, що у справі щодо розірвання договору оренди земельної ділянки містились довідки про виплату орендної плати, однак на них були відсутні дати сплати, з приводу чого пояснень не надала, а у період з 2016-2018 років позивачу виплачувалась орендна плата. Суд, вислухавши вступні промови учасників справи, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з установлених наступних обставин. Судом установлено, що позивач на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ДП № 130071 виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 09 грудня 2002 року, є власником земельної ділянки площею 3,100 га (кадастровий номер 1223281000:02:004:0094), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 8). 15 березня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 3,100 га (кадастровий номер 1223281000:02:004:0094), без номеру та дати, який було зареєстровано Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 15 березня 2005 року за № 04-05-126-01367 (а.с. 9). Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,100 га (кадастровий номер 1223281000:02:004:0094), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів, з моменту державної реєстрації. Згідно до п. 2.2. Договору Відповідач зобов`язався сплачувати Позивачу щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 (однієї цілої п`ять десятих) відсотка від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" зі змінами від 13 вересня 2002 року, що становить 475,10 грн. Згідно абз. 5 п. 2.2. Договору, орендна плата вноситься у такі строки: до 30 грудня кожного календарного року. Відповідно до Розділу 3 Договору, позивач та відповідач погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочки. В п. 1.1. Договору, сторонами було погоджено нормативно грошову оцінку земельної ділянки яка на день підписання Договору становила 31 673,00 грн. 15 липня 2009 року у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за № 04-08-126-03904 було зареєстровано Додаткову угоду до Договору оренди цієї земельної ділянки укладену між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро" (а.с. 11). Додатковою угодою сторонами було погоджено внести зміни до Договору про оренду земельної ділянки від 2003 року, а саме до абз. 1, п. 2.2., якою змінили оренду плату у грошовій формі у розмірі 2 (Двох ) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 656,00 грн., а також зобов`язано Орендаря проводити безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки до 0,40 га, відшкодувати витрати на поховання. Внесені зміни до абз. 1, п. 2.3 Договору, яким зазначено термін дії Договору до 31 грудня 2021 року. Також сторонами було погоджено, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки. Крім внесення орендної плати Орендар зобов`язався надавати Орендодавцю матеріальну допомогу на поховання члена його сім`ї у розмірах та у порядку, установлених самим Орендодавцем. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка, від суми недоїмки за кожний день прострочення. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 183/6317/17, позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро" про розірвання договору оренди земельної ділянки - задоволено. Розірвано Договір оренди земельної ділянки площею 3,100 га (кадастровий номер 1223281000:02:004:0094), без номеру та дати, з урахуванням змін та доповнень викладених в Додатковій угоді, без номеру та дати, зареєстрованої у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 13 липня 2008 року за № 04-08-126-03904, укладений між [PERSON] , [INFO] , та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро", зареєстрований у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 15 березня 2005 року за № 04-05-126-01367 та вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 12-15). Зазначене рішення набрало законної сили 24 серпня 2018 року. Крім того, вищезазначеним рішенням було установлено наявність у ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" перед [PERSON] заборгованості з виплати орендної плати за період з 2012 року по 2016 рік включно в сумі 13 926,12 грн., яку відповідач не оскаржував. З розрахунків позивача, заборгованість відповідача з орендної плати за період з 2012 року по 2018 рік включно становить 21 672,50 грн. Відповідачем суду надано докази виплати позивачу орендної плати в сумі 3 300,00 грн. - 28 листопада 2017 року; 1 650,00 грн. - 11 грудня 2017 року у грошовій формі (а.с. 85-96), однак суд не приймає до уваги докази виплати 1 500,00 грн., оскільки зі змісту документу, суд не має можливості визначити, що це за платіж, та чи був він вчинений на виконання спірного договору оренди, а також в документі відсутня дата виплати та підпис позивача про отримання цих коштів. Також Позивачем заперечується факт отримання цих коштів. Судом установлено, що 07 лютого 2019 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості по орендній платі (а.с. 21, 22). Вимога була отримана відповідачем, на момент звернення позивача до суду відповідач заборгованість не погасив, заперечень також не надсилав. Як зазначено вище, укладений між Орендодавцем та Відповідачем Договір (п. 2.2. Договору) визначає три основні складові орендної плати за Договором, якими є: орендна плата у грошовій формі 2% від грошової оцінки землі, безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га. Таким чином Сторони укладаючи спірний договір оренди визначили усі три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною формою та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною формою та підлягає виплаті (виконанню). Додатково, за настання відповідних обставин до складу орендної плати входить одноразова виплата на поховання. З 2008 року на виконання Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" та Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" Відповідачем розмір орендної плати у грошовому виразі було збільшено до 3% від нормативної грошової оцінки землі, на дату розрахунку. Судом установлено, та не заперечується сторонами, що відповідно до внутрішніх наказів Відповідача розмір орендної плати під час дії договору поступово збільшувався, а саме:з 2012 року розмір орендної плати було збільшено до 4% від грошової оцінки землі, на дату розрахунку;в 2013 року розмір орендної плати було збільшено до 4,70% від грошової оцінки землі, на дату розрахунку;з 2016 року - орендна плата становить 5,5% від нормативної грошової оцінки землі, на дату розрахунку;з 2017 року - орендна плата становить 6,5% від нормативної грошової оцінки землі, на дату розрахунку. Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Згідно із інформацією наданою Управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Новомосковському районі нормативна грошова оцінка належної позивачу земельної ділянки в період з 2010 по 2018 рр. становила: на 01 січня 2010 рік - 38 826,00 грн.; на 01 січня 2011 рік - 72 202,00 грн.; на 01 січня 2012 рік - 72 202,00 грн.; на 01 січня 2013 рік - 72 202,00 грн.; на 01 січня 2014 рік - 72 202,00 грн.; на 01 січня 2015 рік - 90 180,00 грн.; на 01 січня 2016 рік - 108 216,00 грн.; на 01 січня 2017 - 108 216,00 грн.; на 01 січня 2018 - 108 216,00 грн. (а.с. 18). Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним, Цивільним кодексом України, цим Законом, ї законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21, 22 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на момент укладання Договору, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Абзац 5 статті 24 Закону України "Про оренду землі" встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату орендної плати. Так, п. 3 укладеного між сторонами Договору встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Крім того визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є лише випадки визначені законом. Пунктом 3 Договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору. Частина 1 статті 14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач розраховував отримувати орендну плату у грошовій, натуральній формі, а також послуги з оранки та культивації земельної ділянки. Натомість відповідачем систематично умови договору щодо сплати орендної плати як в грошовій та натуральній формах не виконуються. Як уже зазначалось вище, Договором визначено, що строк виплати орендної плати у грошовій формі до 30 грудня кожного календарного року (п. 2.3.). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач допустив невиконання умов договору в частині своєчасності та повноти виплати орендної плати, відповідно до зазначених норм цивільного законодавства та договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій підлягають задоволенню оскільки, судом була встановлена наявність заборгованості по орендній платі. Разом з тим, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що до спірних правовідносин в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за період з 2012 року по 2015 рік включно належить застосувати строк позовної давності, однак у зв`язку з установленим у судовому засіданні фактом неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором за період з 2016-2018 рік включно він повинен сплатити на користь позивача заборгованість з виплати орендної плати у розмірі 11 647,60 грн. (одинадцять тисяч шістсот сорок сім грн. 60 коп.), що підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та, з урахуванням застосування строків позовної давності, підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано договір про надання правової допомоги з додатком про визначення сторонами суми гонорару адвоката, однак не надано доказів понесених ним витрат на таку допомогу в сумі 3 000,00 грн., яким є квитанція про оплату послуг, а тому в цій частині належить відмовити. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд

Outcome: partial