Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення атестаційної комісії,зобов»язання виплатити недоплачені кошти,моральну шкоду,а також стягнути з директора коледжу штраф в 10-и кратному розмірі мінімальної ставки,в сумі 13780грн.відповідно до ст.265 абз.5 КЗпП України, посилаючись на те, що він з 1978р.працює у Львівському державному коледжі харчової і переробної промисловості на посаді викладача .В останні роки у нього склались напружені стосунки з керівництвом коледжу.Спочатку ,починаючи з 2012р. дирекція без його згоди почала скорочувати йому години викладання предмету,що суттєво вплинуло на розмір його зарплати.20.04.15р.дирекцією коледжу було проведено атестацію,на якій визнано,що він відповідає займаній посаді,але понижено його в категорії ,замість спеціаліста вищої категорії йому присвоєно спеціаліста першої категорії.Він неодноразово звертався до голови профкому,щоб врегулювати спірні питання мирним шляхом,але безрезультатно.Діями адміністрації коледжу порушено чинне законодавство та його права.В порушення норм Типового положення «Про атестацію педагогічних працівників»,ніхто з членів комісії чи керівництва не відвідував його заняття,а тому не можуть їх оцінювати.Просить скасувати рішення атестаційної комісії від 20.04.15р.,зобов»язати дирекцію коледжу виплатити йому недоплачені кошти в сумі 24326,8грн.,20000грн.моральної шкоди,так як у зв»язку з протиправними діями відповідача він втратив авторитет серед колег та учнів,що позначилось на його нервовому та моральному стані,а також просить стягнути з директора [PERSON] штраф в сумі 13780грн.,згідно ст.265 КЗпП України. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення, доповнивши, що наказ про зменшення навантаження позивач не оскаржував,однак звертався до голови циклової комісії ,щоб з»ясувати причину видачі такого наказу.Спершу він погодився на зменшення годин ,але з 2012р.навантаження зменшили ще більше, у зв»язку з чим значно зменшився розмір його зарплати,чого відповідач не мав права робити,так як він є дитиною війни.На засідання атестаційної комісії подав усі необхідні матеріали. У нього є повне методичне забезпечення предмету,він суворо дотримується методики проведення та структури занять.Індивідуальний план роботи він не складав,так як цього ніхто не вимагав.В наступних поясненнях позивач зазначив,що індивідуальний план здавав,але він зник. Відкритих занять для викладачів він дійсно не проводить,так як вважає ,що це є фікція, всі заняття є відкритими і будь-хто може їх відвідувати. Крім того,вказав,що була порушена процедура атестації,так як з характеристикою його ознайомили за 2 дні до засідання атестаційної комісії і він не зміг подати апеляцію на характеристику.Просять задоволити позовні вимоги. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що порядок атестації педагогічних працівників визначений Типовим положенням про атестацію педагогічних працівників.Оскільки,Львівський державний коледж харчової і переробної промисловості є державним навчальним закладом 11 рівня акредитації у ньому створюється атестаційна комісія 1 рівня,яка відповідно до вказаного Положення може самостійно присвоювати кваліфікаційну категорію «спеціаліст 1 категорії» або порушувати клопотання перед атестаційними комісіями вищого рівня про відповідність раніше присвоєній кваліфікації «Спеціаліст вищої категорії» за наявності відповідних підстав,рішення про наявність яких приймається простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.Позивачем не наведено жодного аргументу на підтвердження своєї відповідності критеріям для присвоєння кваліфікаційної категорії«Спеціаліст вищої категорії»,не вказав якими інноваційними освітніми методиками і технологіями він володіє,яким чином поширює їх у професійному середовищі,які стратегії навчання ним обрані,в чому їх особливості та ефективність,які інноваційні ідеї ним продуковані,які пропозиції щодо вдосконалення навчально-виховного процесу ним внесено . Протягом останніх 5років позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності,на педагогічних радах йому неодноразово вказували на недоліки у роботі,висунуто ряд вимог за результатами відвіданої лекції позивача. Атестаційна комісія не приймала рішення про пониження професійної категорії позивача,так як такі повноваження комісії не передбачені Типовим положенням про атестацію педагогічних працівників.Позивач заявив вимогу про скасування рішення атестаційної комісії у повному обсязі,хоча дане рішення стосується не лише позивача,а й інших викладачів.Позивач,заявляючи позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди, не вказав,яке його цивільне право порушене та які виникли цивільні відносини між ним та ЛДКХПП НУХТ.Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не доведені та нічим не підтверджені.Просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст.15 ЦК України,ст.3 ЦПК України,кожна особа має право на захист своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод та інтересів. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 01.09.78р.працює у Львівському державному коледжі харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій ,який є правонаступником технікуму харчової промисловості,на посаді викладача дисципліни «Технологічне устаткування галузі». Позивач звернувся до суду з вимогою про зобов»язання відповідача виплатити йому незаконно недоплачені кошти в сумі 24326,8грн.,як упущену вигоду,які він мав би отримати за період 2012-2015 навчальний рік, якби не були порушені його права щодо скорочення годин викладання його дисципліни. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Позивач не надав суду доказів у підтвердження позовних вимог. Як вбачається з витягу з протоколів засідання циклової комісії експлуатації та ремонту обладнання харчових виробництв №10від 27.06.12р.,26.06.13р.,24.06.14р.на засіданнях вирішувалось питання розподілу педагогічного навантаження членів циклової комісії на 2012-2013 ,2013-2014,2014-2015 навчальні [PERSON]було визначено відповідно 550год.,400год.та240год.педагогічного навантаження. Згідно наказу №49 від 07.08.12р.директора Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості НУХТ ,на підставі рішення тарифікаційної комісії встановлено педагогічне навантаження на 2012-2013 навчальний рік викладачу [PERSON]-550год. Відповідно до наказу №48 від 09.08.13р.директора Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості НУХТ ,на підставі рішення тарифікаційної комісії встановлено педагогічне навантаження на 2013-2014 навчальний рік викладачу [PERSON]-400год. Наказом №63 від 18.08.14р.директора Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості НУХТ ,на підставі рішення тарифікаційної комісії викладачу [PERSON] встановлено педагогічне навантаження на 2014-2015 навчальний рік 240год. Бездоказовими є посилання позивача на предвзяте відношення до нього адміністрацї коледжу та у зв»язку з цим зменшення педагогічного навантаження. Оскільки,із вказаних наказів вбачається,що є ряд викладачів,у яких навантаження значно менше,ніж у [PERSON],так,наприклад,на 2012-13р.у [PERSON] навантаження-180год.,[PERSON]-360год.,[PERSON]-480год,[PERSON]-240год,[PERSON]-224год.;на 2013-14р.-[PERSON]-292год.,[PERSON]-266год.;на 2014-15р.-[PERSON]-218год,[PERSON]-222год. Як встановлено судом, позивач з даними наказами ознайомлений,чого він не заперечив у судовому засіданні та стверджено звітами [PERSON]про виконання педагогічного навантаження за вказані роки. Однак, накази про розподіл педагогічного навантаження позивач не оскаржував і вони є чинними на час розгляду справи судом. Враховуючи вказане,відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення недоплачених коштів, у зв»язку із скороченням годин педагогічного навантаження,в сумі 24326,8грн. як упущеної вигоди за 2012-2015навчальні роки. Статтею 54 ч.4 Закону України «Про освіту» передбачено,що педагогічні працівники підлягають атестації. За результатами атестації визначаються відповідність працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюються категорії, педагогічні звання. Порядок атестації педагогічних працівників встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Відповідно до п.1.2 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України №930 від 06.10.2010р., атестація педагогічних працівників - це система заходів, спрямована на всебічне комплексне оцінювання їх педагогічної діяльності, за якою визначаються відповідність педагогічного працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюється кваліфікаційна категорія, педагогічне звання. Метою атестації є стимулювання цілеспрямованого безперервного підвищення рівня професійної компетентності педагогічних працівників, росту їх професійної майстерності, розвитку творчої ініціативи, підвищення престижу й авторитету, забезпечення ефективності навчально-виховного процесу(п.1.3). Згідно п.1.4. Основними принципами атестації є відкритість та колегіальність, гуманне та доброзичливе ставлення до педагогічного працівника, повнота, об'єктивність та системність оцінювання його педагогічної діяльності.Атестація педагогічних працівників є обо»язковою. У п.1.7.зазначено,що атестація може бути черговою або позачерговою. Чергова атестація здійснюється один раз на п'ять років. Атестаційні комісії I рівня створюються у дошкільних,загальноосвітніх, позашкільних, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-II рівнів кредитації незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, навчально-методичних (науково-методичних) установах, закладах післядипломної педагогічної освіти, спеціальних установах для дітей, а також закладах охорони здоров'я, культури, соціального захисту та інших закладах і установах, у штаті яких є педагогічні працівники,що вказано у п.2.2 Типового положення. Судом встановлено,що Львівський державний коледж харчової і переробної промисловості НУХТ є державним навчальним закладом 11 рівня акредитації,тому створення у коледжі атестаційної комісії 1рівня відповідає вимогам Типового положення про атестацію педагогічних працівників . Повноваження атестаційної комісії 1рівня визначені у п.2.12 Типового положення. Зокрема,- мають право: 1) атестувати педагогічних працівників на відповідність займаній посаді; 2) присвоювати кваліфікаційні категорії "спеціаліст", "спеціаліст другої категорії", "спеціаліст першої категорії" (атестувати на відповідність раніше присвоєним кваліфікаційним категоріям); 3) порушувати клопотання перед атестаційними комісіями II, III рівнів атестаційними комісіями центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, про присвоєння педагогічним працівникам кваліфікаційної категорії "спеціаліст вищої категорії" (про відповідність раніше присвоєній кваліфікаційній категорії "спеціаліст вищої категорії") та про присвоєння педагогічних звань (про відповідність раніше присвоєним педагогічним званням). Згідно п.3.10. Засідання атестаційної комісії проводиться у присутності працівника, який атестується. Під час засідання атестаційної комісії педагогічний працівник має право давати усні та письмові пояснення, подавати додаткові матеріали щодо своєї професійної діяльності. У відповідності до п.3.13,за результатами атестації атестаційні комісії приймають такі рішення: 1) педагогічний працівник відповідає займаній посаді; 2) присвоїти педагогічному працівнику кваліфікаційну категорію ("спеціаліст", спеціаліст другої категорії", "спеціаліст першої категорії", "спеціаліст вищої категорії"); 3) педагогічний працівник відповідає (не відповідає) раніше присвоєній кваліфікаційній категорії ("спеціаліст", "спеціаліст другої категорії", "спеціаліст першої категорії", "спеціаліст вищої категорії"); 4) присвоїти педагогічному працівнику педагогічне звання ("викладач-методист", учитель-методист", "вихователь-методист", "педагог-організатор-методист", "практичний психолог-методист", "керівник гуртка - методист", "старший викладач", "старший учитель" "старший вихователь", "майстер виробничого навчання I категорії", "майстер виробничого навчання II категорії"); 5) порушити клопотання перед атестаційною комісією II, III рівнів або атестаційною комісією центрального органу виконавчої влади (залежно від підпорядкування навчального та іншого закладу, в якому створено атестаційну комісію І рівня) про присвоєння педагогічному працівнику кваліфікаційної категорії "спеціаліст вищої категорії" та/або педагогічного звання або про відповідність працівника раніше присвоєній кваліфікаційній категорії "спеціаліст вищої категорії", та/або відповідність працівника раніше присвоєному педагогічному званню; 6) педагогічний працівник відповідає (не відповідає) раніше присвоєному педагогічному званню; 7) педагогічний працівник відповідає займаній посаді за умови виконання ним заходів, визначених атестаційною комісією; 8) педагогічний працівник не відповідає займаній посаді. Відповідно до п.3.16. Педагогічний працівник визнається таким, що відповідає займаній посаді, якщо: 1) має освіту, що відповідає вимогам, визначеним нормативно-правовими актами у галузі освіти; 2) виконує посадові обов'язки у повному обсязі; 3) пройшов підвищення кваліфікації. Як вбачається з п. 4.2,за результатами атестації педагогічним працівникам присвоюються кваліфікаційні категорії: "спеціаліст", "спеціаліст другої категорії", спеціаліст першої категорії", "спеціаліст вищої категорії". Вимоги ,які встановлюються для присвоєння кваліфікаційних категорій,визначені у п.4.3-4.6 Положення. Так, згідно п.4.3 кваліфікаційна категорія "спеціаліст" присвоюється педагогічним працівникам з повною вищою освітою, діяльність яких характеризується: здатністю забезпечувати засвоєння учнями навчальних програм; знанням основ педагогіки, психології, дитячої та вікової фізіології; знанням теоретичних основ та сучасних досягнень науки з предмета, який вони викладають; використанням інформаційно-комунікаційних технологій, цифрових освітніх ресурсів у навчально-виховному процесі; вмінням вирішувати педагогічні проблеми; вмінням установлювати контакт з учнями (вихованцями), батьками, колегами по роботі; додержанням педагогічної етики, моралі. Як передбачено п.4.4,кваліфікаційна категорія "спеціаліст другої категорії" присвоюється педагогічним працівникам, які відповідають вимогам, встановленим до працівників з кваліфікаційною категорією "спеціаліст", та які постійно досконалюють свій професійний рівень; використовують диференційований та індивідуальний підхід до учнів; володіють сучасними освітніми технологіями, методичними прийомами, педагогічними засобами, різними формами позаурочної (позанавчальної) роботи та їх якісним застосуванням; застосовують інноваційні технології у навчально-виховному процесі; знають основні нормативно-правові акти у галузі освіти; користуються авторитетом серед колег, учнів та їх батьків. Відповідно до п.4.5Положення,кваліфікаційна категорія "спеціаліст першої категорії" присвоюється педагогічним працівникам, які відповідають вимогам, встановленим до працівників з кваліфікаційною категорією "спеціаліст другої категорії", та які використовують методи компетентнісно-орієнтованого підходу до організації навчального процесу; володіють технологіями творчої педагогічної діяльності з урахуванням особливостей навчального матеріалу і здібностей учнів; впроваджують передовий педагогічний досвід; формують навички самостійно здобувати знання й застосовувати їх на практиці; уміють лаконічно, образно і виразно подати матеріал; вміють аргументувати свою позицію та володіють ораторським мистецтвом. З п.4.6Положення вбачається,що кваліфікаційна категорія "спеціаліст вищої категорії" присвоюється працівникам, які відповідають вимогам, встановленим до працівників з кваліфікаційною категорією "спеціаліст першої категорії", та які володіють інноваційними освітніми методиками й технологіями, активно їх використовують та поширюють у професійному середовищі; володіють широким спектром стратегій навчання; вміють продукувати оригінальні, інноваційні ідеї; застосовують нестандартні форми проведення уроку (навчальних занять); активно впроваджують форми та методи організації навчально-виховного процесу, що забезпечують максимальну самостійність навчання учнів; вносять пропозиції щодо вдосконалення навчально-виховного процесу в навчальному закладі. 20.04.2015р.Атестаційною комісією 1 рівня Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості НУХТ прийнято рішення,яким встановлено,що викладач [PERSON]відповідає займаній посаді та за результатами атестації йому присвоєно кваліфікаційну категорію-спеціаліст першої категорії. При цьому,в атестаційному листі зазначено,що [PERSON]проводить однотипні заняття,без застосування сучасних форм і методів навчання,не впроваджує сучасні інформаційні та комунікаційні технології,що не сприяє розвитку інтересів,нахилів та здібностей студентів. Комплекс методичного забезпечення дисципліни «Технологічне устаткування галузі» розроблений позивачем на неналежному рівні-слід доопрацювати завдання для модульних контролів,диференційованого заліку,конспекти лекцій.За невиконання п.3.1 ухвали педагогічної ради №5 від [PERSON]М.у квітні 2014р.оголошено догану.Викладач [PERSON]не проводить відкритих занять,не надає допомоги молодим викладачам у комісії. Одночасно вказано,що [PERSON]заняття проводить на достатньому науково-методичному рівні,використовує наочність,формує навички самостійно здобувати знання і застосовувати їх на практиці.Уміє лаконічно подати матеріал.Використовує диференційований та індивідуальний підхід до студентів,застосовує різні форми позаурочної роботи,веде гурток з дисципліни «Технологічне устаткування галузі».Для підвищення фахової кваліфікації пройшов курси підвищення кваліфікації в Інституті післядипломної освіти та доуніверситетської підготовки Львівського національного університету ім.І.Франка за спеціальністю» Технологічне устаткування галузі». Рішення атестаційної комісії про відповідність позивача займаній посаді та присвоєння кваліфікаційної категорії- спеціаліст 1 категорії ,узгоджується з приписами п.3.13, 3.16 Типового положення про атестацію педагогічних працівників та прийняте в межах наданої їй компетенції. З витягу з протоколу №4 засідання атестаційної комісії 20.04.15р.вбачається,що голова циклової комісії експлуатації та ремонту обладнання харчових виробництв [PERSON]зазначав про те,що [PERSON]часто пропускає засідання циклової комісії,не ініціативний,не дослухається до порад щодо покращення [PERSON]вказала,що [PERSON]немає належного методичного забезпечення дисципліни «Технологічне устаткування галузі»,хоча неодноразово при перевірках отримував зауваження щодо його якості та у квітні 2014р.йому було оголошено [PERSON]зазначив,що каталог,який [PERSON]представив на розгляд,є застарілим і не поновлювався з 2009р.Рішення членами атестаційної комісії прийнято одноголосно. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та які б свідчили про наявність підстав для порушення атестаційною комісією 1 рівня Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості НУХТ клопотання перед атестаційною комісією II, III рівнів або атестаційною комісією центрального органу виконавчої влади (залежно від підпорядкування навчального та іншого закладу, в якому створено атестаційну комісію І рівня) про відповідність позивача раніше присвоєній кваліфікаційній категорії "спеціаліст вищої категорії". Так,ухвалою педагогічної ради №2 від 25.10.11р.з метою вдосконалення методичного забезпечення практичного навчання студентів вирішено розробити і затвердити у відповідності з новими робочими програмами методичні вказівки до виконання практичних і лабораторних робіт,в т.ч.«Технологічне обладнання галузі»-відповідальні [PERSON],[PERSON],термін-жовтень-листопад 2011р. Ухвалою педагогічної ради №5 від 25.04.13р.,з метою ширшого запровадження інноваційних технологій в умовах модульно-рейтингової системи та вдосконалення комплексу методичного забезпечення вирішено,в т.ч.переробити завдання для модульних контролів з дисципліни «Технологічне устаткування галузі»(викладачі [PERSON],[PERSON]М.)-термін виконання травень-червень 2013р. Згідно ухвали педагогічної ради №4 від 5.03.15р.,з метою підвищення ефективності навчання,якості знань,навиків та вмінь студентів,вирішено серед іншого, в термін до 01.04.15р.розробити комплекс методичного забезпечення з дисципліни«Технологічне устаткування галузі» для спеціальності «Виробництво хліба ,кондитерських,макаронних виробів і харчових концентратів»-викладач [PERSON] З доповідної записки зав.методичного кабінету [PERSON]від 27.03.14р.вбачається,що у листопаді 2013р.комісія перевірила комплекси методичного забезпечення циклової комісії експлуатації та ремонту обладнання харчових виробництв,викладач [PERSON]не надав жодних матеріалів для перевірки.Станом на 27.03.14р.п.3.1 ухвали педагогічної ради №5 від 25.04.13р.не виконаний,за що наказом №26 від 04.04.14р.[PERSON]оголошено догану та зобов»язано до 30.04.14р.опрацювати методичні матеріали та подати на затвердження голові циклової комісії. Згідно Положення про організацію навчального процесу, лектор,якому доручено читати курс лекцій, зобов'язаний перед початком відповідного семестру подати на кафедру (предметну або циклову комісію) складений ним конспект лекцій (авторський підручник, навчальний посібник), контрольні завдання для проведення підсумкового контролю, передбаченого навчальним планом і програмою для даної навчальної дисципліни. Робочий час викладача визначається обсягом його навчальних, методичних, наукових і організаційних обов'язків у поточному навчальному році, відображених в індивідуальному робочому плані. Індивідуальний план на поточний навчальний рік кожен викладач заповнює на початку нового навчального року за встановленою МОНМС формою,за результатами виконання цього плану викладачем подається звіт,що передбачено п.6.14 Положення про організацію навчального процесу в НУХТ та його відокремлених структурних підрозділах. Чим спростовано пояснення позивача про відсутність необхідності подання індивідуального робочого плану. На підтвердження позовних вимог позивачем надано для огляду в судовому засіданні розроблені ним Методичні рекомендації, домашня контрольна робота з »обладнання підприємств та хлібопекарної, макаронної, кондитерської промисловості і харчоконцентратів» Програма (робоча) ,яка схвалена на засіданні циклової комісії профілюючих дисциплін 17.05.2003р.,Каталог технологічного обладнання для хлібопекарської промисловості,сформований у 2009р.(чого не заперечив сам позивач у судовому засіданні),Методичну розробку «Розрахунок підйомно-транспортного устаткування»,схвалену на засіданні циклової комісії 30.09.09р., Методичну розробку «Розрахунок ланцюгової передачі»,схвалену на засіданні циклової комісії 20.01.2010р.,а також Програму самостійної роботи з дисципліни «Технологічне обладнання галузі» для студентів. Як вбачається із вказаних документів,такі розроблені позивачем не в період ,за який проводилась атестація,а тому не можуть розцінюватись як належні докази.Посилання позивача про постійне оновлення ним Каталогу є голослівними,не підтвердженими належними та допустимими доказами,а тому суд не приймає їх до уваги. У судовому засіданні встановлено,що за атестаційний період позивачем було розроблено завдання для підсумкового контролю з дисципліни «Технологічне обладнання галузі»,схвалену на засіданні предметної комісії профілюючих дисциплін 28.10.12р., варіанти компелексної контрольної роботи з дисципліни та лекції з предмету«Технологічне обладнання галузі» «Технологічне обладнання галузі»,що затверджені на засіданні циклової комісії 4.02.15р.,перероблено завдання для модульних контролів після прийняття наказу №26 від 04.04.14р. Позивачем не надано суду доказів на спростування проведення ним занять без застосування сучасних форм і методів навчання,не впровадження сучасних інформаційних та комунікаційних технологій,а також щодо належного розроблення на час проведення атестації комплексу методичного забезпечення дисципліни «Технологічне устаткування галузі» . Посилання позивача на те,що ніхто з членів комісії не відвідував його занять,спростовано журналом взаємних контрольних відвідувань занять педагогічних працівників у 2012-2013 навчальному році,з якого вбачається,що за №39 зроблено запис від 29.10.13р.про відвідування методистом [PERSON]лекції викладача [PERSON],а також відгук та рекомендацію щодо проведення лекції,позивач з даним відгуком ознайомлений та погодився,про що свідчить його підпис в журналі.Бездоказовими є пояснення позивача про перебування [PERSON]на лекції всього 10хв.,оскільки,із вказаного запису вбачається,що [PERSON]знаходилась на лекції з 9.00до 10.20,що стверджено підписом [PERSON]та не спростовано в судовому засіданні. Крім того,сторонами визнано,що [PERSON]С ,яка також є членом атестаційної комісії,була на лекції позивача. Таким чином, відповідачем виконано вимоги п.3.3. Типового Положення,згідно якого Атестаційна комісія відповідно до затвердженого графіка роботи до 15 березня вивчає педагогічну діяльність осіб, які атестуються, шляхом відвідування занять, позанавчальних заходів, вивчення рівня навчальних досягнень студентів з дисципліни, що викладає педагогічний працівник, ознайомлення з навчальною документацією щодо виконання педагогічним працівником своїх посадових обов'язків, його участі у роботі методичних об'єднань, фахових конкурсах та інших заходах,пов'язаних з організацією навчально-виховної роботи. Безпідставними є посилання позивача на недотримання процедури проведення атестації та ознайомлення його з характеристикою за 2 дні до засідання комісії,оскільки,з наданої характеристики на [PERSON]вбачається,що така складена 10.03.15р.та в цей же день з нею ознайомлений позивач,який зазначив про незгоду з окремими пунктами характеристики,іншої дати ознайомлення з характеристикою при цьому не вказав. Враховуючи наведене ,відсутні підстави для скасування рішення атестаційної комісії від 20.04.2015р. Не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення 20000грн.моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України,виходячи з наступного. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з ушкодженням здоров»я, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім»ї, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Разом з тим, ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі,якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди»,за наявності порушення прав працівника в сфері трудових відносин(незаконного звільнення або переведення,невиплати належних йому грошових сум,виконання робіт у небезпечних умовах,тощо),яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя,обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган,незалежно від форм власності. Позивач не довів у судовому засіданні належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди відповідачем. Виходячи з наведеного, вимоги про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягають, у зв»язку з недоведеністю. Щодо вимог позивача про застосування до директора коледжу абз.5 ст.265 КЗпП України та стягнення з нього штрафу в 10-и кратному розмірі мінімальної ставки в сумі 13780грн.слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу ,в тому числі і в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. Як вбачається з ч.4 вказаної статті, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності,суд приходить до висновку,що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed