Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки та додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 29 вересня 2001 року між нею та відповідачем укладено шлюб. [INFO] за час шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON] . Позивач стверджувала, що на даний час неповнолітній [PERSON] мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно та додаткові витрати на дитину у розмірі 2000,00 грн щомісячно. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] не заперечував, щодо вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину - просив суд вирішити спір згідно положень чинного законодавства. Заслухавши вступні слова сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 29 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №734 (а. с. 6). За час шлюбу з відповідачем у [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Судом у ході розгляду справи з`ясовано, що неповнолітній [PERSON] мешкає з батьками за адресою: [ADDRESS] та перебуває на утриманні матері, [PERSON] коштів в обсязі, достатньому для забезпечення усіх потреб дитини, не надає. Ці обставини визнав у судовому засіданні відповідач. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] працює директором товариства з обмеженою відповідальністю "Астеріон", розмір його доходу за період з липня 2018 року по грудень 2019 року склав 20286,00 грн (а. с. 44). Інших дітей, окрім [PERSON] , у відповідача немає. [PERSON] не наведено належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають будь-які непрацездатні особи. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 31 жовтня 2019 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітнього [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Приблизний перелік особливих обставин міститься в ч. 1 ст. 185 СК України. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред'явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). Неповнолітній [PERSON] страждає на хронічне захворювання, є дитиною з інвалідністю та може потребувати додаткових витрат, що зумовлені хворобою. Проте позивачем не доведено з покликанням на належні, допустимі і достатні докази, які саме додаткові витрати і у якому обсязі потребує неповнолітній [PERSON] . Зокрема, не надано доказів на підтвердження вартості абонементу в плавальний басейн, заняття в якому показані дитині, а також вартості путівки до санаторно-курортного закладу, лікування та відпочинок в якому рекомендовані [PERSON] . З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 768,40 грн в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 141, 180, 182, 183, 185, 191 СК України, та,

Outcome: partial