Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою «Про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України». В підтвердження заяви заявник посилається на те, що він, [PERSON] народився [INFO]. [PERSON], [INFO] дружина заявника, що підтверджується штампом в його паспорті від 30.12.2014 року. [PERSON], [INFO], уродженка міста Луганськ померла [INFO] в м. Луганська, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 46, виданим 01.10.2018 Департаментом праці та соціального захисту населення ГУ ЛНР Луганського будинку інтернату за формою № 106/у. Причиною смерті стала хронічна серцева недостатність. 03 жовтня 2018 року Артемівський відділ записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки видане свідоцтво про смерть серія [NUMBER] за актовим записом № 1167, що підтверджує факт смерті дружини заявника - [PERSON], [INFO], померлої [INFO] в місті Луганськ Луганської області. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України (далі Реєстр). Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, можливість встановлення опіки над його дітьми, що залишились без батьківського піклування та інші правові наслідки. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/у), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/у), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров'я України. Тому заявник, як родич померлої - її чоловік, звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], померлої [INFO] в місті Луганськ Луганської області. Однак, 26.12.2018 відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області за № /15.12-04-04 видав відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником не підтверджено факт смерті [PERSON], померлої [INFO] так як заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Свідоцтво про смерть видане на території Луганської Народної Республіки не засвідчує у встановленому порядку факту смерті батька, що створює перешкоди та робить неможливим оформлення спадкових прав заявника, як спадкоємця за законом, на майно, що залишилось після смерті матері та на отримання пенсії. До того ж, згідно Правил, державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Місцем взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції померлої [PERSON] було [ADDRESS], а настання смерті померлої в даному випадку є місто Суходольськ міста Краснодон Луганської області. Місто Луганськ Луганської області, місце смерті [PERSON], померлої [INFO] - є тимчасово окупованою територією України, визначеною розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на межі зіткнення» (з подальшими змінами та доповненнями) та постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Тому [PERSON], як родич померлої (її чоловік) не має підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. [PERSON] без рішення суду про встановлення факту смерті особи на території де органи державної влади України, тимчасово не здійснюють свої повноваження, не має підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон про окуповані території), будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території України, на якій неможливо отримати медичний документ. Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті [PERSON], померлої [INFO] на території України в місті Луганськ Луганської області та для отримання свідоцтва про смерть. Документом, що підтверджує факт смерті гр. [PERSON], померлої [INFO] є медичне свідоцтва про смерть у форми № 106/у-08 та свідоцтво про смерть видане в Артемівському відділі записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції м.Луганськ. Представник заявника в судове засідання не з'явився, відповідно до поданої заяви просить заслухати справу її відсутність, без фіксації технічними засобами процесу судового засідання, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив , був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе слухати справу відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO]. [PERSON], [INFO] дружина заявника, що підтверджується штампом в його паспорті від 30.12.2014 року. [PERSON], [INFO], уродженка міста Луганськ померла [INFO] в м. Луганська, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 46, виданим 01.10.2018 департаментом праці та соціального захисту населення ГУ ЛНР Луганського будинку інтернату за формою № 106/у. Причиною смерті стала хронічна серцева недостатність. 03 жовтня 2018 року Артемівський відділ записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки видане свідоцтво про смерть серія [NUMBER] за актовим записом № 1167, що підтверджує факт смерті дружини заявника - [PERSON], [INFO], померлої [INFO] в місті Луганськ Луганської області. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України (далі Реєстр). Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, можливість встановлення опіки над його дітьми, що залишились без батьківського піклування та інші правові наслідки. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/у), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/у), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров'я України. Тому заявник, як родич померлої - її чоловік, звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], померлої [INFO] в місті Луганськ Луганської області. Однак, 26.12.2018 відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області за № /15.12-04-04 видав відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником не підтверджено факт смерті [PERSON], померлої [INFO] так як заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Свідоцтво про смерть видане на території Луганської Народної Республіки не засвідчує у встановленому порядку факту смерті батька, що створює перешкоди та робить неможливим оформлення спадкових прав заявника, як спадкоємця за законом, на майно, що залишилось після смерті матері та на отримання пенсії. До того ж, згідно Правил, державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Місцем взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції померлої [PERSON] було [ADDRESS], а настання смерті померлої в даному випадку є місто Суходольськ міста Краснодон Луганської області. Місто Луганськ Луганської області, місце смерті [PERSON], померлої [INFO] - є тимчасово окупованою територією України, визначеною розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на межі зіткнення» (з подальшими змінами та доповненнями) та постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». [PERSON], як родич померлої (її чоловік) не має підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. [PERSON] без рішення суду про встановлення факту смерті особи на території де органи державної влади України, тимчасово не здійснюють свої повноваження, не має підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон про окуповані території), будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території України, на якій неможливо отримати медичний документ. Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті [PERSON], померлої [INFO] на території України в місті Луганськ Луганської області та для отримання свідоцтва про смерть. Документом, що підтверджує факт смерті гр. [PERSON], померлої [INFO] є медичне свідоцтва про смерть у форми № 106/у-08 та свідоцтво про смерть видане в Артемівському відділі записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції м.Луганськ. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть , форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України. Вказані документи є документами не встановленого зразка та виданими не правомочними на те органами. Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Постанова Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Відповідно до ст. 317 ч. 2 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 317 ч. 4 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи: для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ мас ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. З огляду на викладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі вищезазначеного, на підставі ст. ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав та свобод громадян , правовий режим на тимчасово окупованій території України» ,

Outcome: approved