Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на об'єкти нерухомості, що розташовані по [ADDRESS], зазначивши, що 28.12.1992 року він, за договором купівлі-продажу, придбав у колгоспу "Україна" будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.02.2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 28.12.1992 року між [PERSON] та колгоспом "Україна", в частині нумерації житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] та встановлено факт купівлі позивачем житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Державним реєстратором позивачеві було відмовлено у реєстрації права власності на житловий будинок з тих підстав, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, які їх посвідчують. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст.328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. З матеріалів справи вбачається, що 28.12.1992 року [PERSON], за договором купівлі-продажу, придбав у колгоспу "Україна" будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстровано у виконавчому комітеті Гучинської сільської Ради народних депутатів 28.12.1992 року за № 96, тобто в порядку, який діяв на час відчуження нерухомого майна. В той же час, із незалежних від сторін договору обставин, при його укладенні була допущена помилка, яка перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати своє право володіти, користуватися і розпоряджатися придбаним майном. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.02.2016 року по справі № 743/134/16-ц, визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 28.12.1992 року між [PERSON] та колгоспом "Україна", в частині нумерації житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. Цим же рішенням встановлено факт купівлі позивачем житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Частиною 1 ст.381 ЦК України передбачено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У відповідності до ч.1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Згідно ч.2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває права власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved