Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила зобов"язати відповідачів спростувати безпідставні звинувачення у фальсифікації документів по нарахуванню заробітної плати [PERSON] у 2016 році за період його перебування на лікарняному, у відпустах та у відрядженнях, зобов"язавши їх принести публічні вибачення за приниження її честі, гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності на найближчому засіданні постійних депутатських комісій міської ради та стягнути з відповідачів судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що з 02 лютого 2016 року обіймає посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії дошкільних навчальних закладів Снігурівської міської ради. 26 серпня 2016 року на засіданні спільної комісії депутати 7 скликання Снігурівської міської ради [PERSON] та [PERSON] зробили усну заяву, у якій виклали недостовірну негативну інформацію щодо неї, чим порушили її немайнові права на честь та гідність і ділову репутацію, а саме наступну образливу інформацію: "Это вы все делаете с колес, и вы все это подкладываете" ([PERSON]); "Вы постоянно проводите кукольные театры в городском совете" ([PERSON]); "Вы отпечатали добавочку только что...Больничные не совпадают по числам...Такая чехарда" ([PERSON]); "Зарплата начисляется за дни, когда городской голова отстутствует на рабочем месте" ([PERSON])., а також було написано некоректний коментар на її адресу наступного змісту: "Реакция главного бухгалтера гор совета на то, что депутаты вскрыли очередную подделку". Посилаючись на те, що вказана інформація поширена відповідачами є неправдивою та свідчить про принизливе ставлення відповідачів до неї, що в свою чергу впливає на зниження цінності її особи-приниження її гідності, а також створює негативну оцінку її особи в очах оточуючих, порушуючи її честь. Крім того, значно знизилась оцінка її професійних якостей третіми особами, її професійні здібності були поставлені під сумнів співробітниками та керівництвом, що принижує її авторитет та загальну оцінку її якостей добропорядної людини, просить про поновлення її прав у вище вказаний спосіб. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду показала, що 26 серпня 2016 року на засіданні постійної комісії Снігурівської міської ради під час обговорення питань порядку денного депутати міської ради [PERSON] та [PERSON] висловили сумніви з приводу правильності нарахування заробітної плати колишньому [PERSON], зокрема заробітну плату за травень 2016 року було нараховано повністю, тоді як 24 травня 2016 року мер перебував у відпустці за власний рахунок, у червні 2016 року при наданні корегуючого табелю було зроблено перерахунок зарплати меру, що відповідає законодавчим нормам. В ході обговорення даного факту у присутності інших депутатів відповідачі висловлювали образливі слова стосовно її професійних здібностей, фактично обвинувачуючи у фальсифікації документів, що не відповідає дійсності, чим принизили її авторитет в очах присутніх. Крім того, дані обвинувачення щодо неї у фальсифікації відповідачі поширили у соціальній мережі "Однокласники", спільнота "Правда з народом" від 26 серпня 2016 року, що сприяло розповсюдженню негативних коментарів відвідувачів сайту на її адресу. Відповідачі позовні вимоги не визнали, суду показали, що їх висловлювання на депутатській комісії є оціночними судженнями, які не містять фактичних даних та є критичною оцінкою певних фактів та недоліків, які, на їх думку, мають місце у роботі міської ради та не є твердженнями, є їх власною думкою, право мати та висловлювати яку гарантовано Конституцією України та ст.10 Європейської конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод". Крім того, позивач є публічною особою, а тому межі допустимої інформації відносно неї є ширшими. Відеозапис викладений у групі "Правда з народом" носить лише інформативний характер про роботу депутатської комісії міської ради. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Частиною 4 ст.32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Згідно роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема: повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК. Судом встановлено, що згідно наказу Снігурівської міської ради №4-к від 01 лютого 2016 року з 02 лютого 2016 року [PERSON] займає посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії дошкільних навчальних закладів Снігурівської міської ради (а.с.25). Згідно функціональних обов"язків на головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Снігурівської міської ради покладено забезпечення ведення бухгалтерського обліку з дотриманням єдиних методологічних засад, установлених Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". 26 серпня 2016 року на засіданні спільної комісії Снігурівської міської ради депутати міської ради 7 скликання [PERSON] та [PERSON] звернули увагу на те, що в травні 2016 року міський голова знаходився у відпустці, однак заробітна плата була нарахована йому у повному обсязі. На засідання комісії [PERSON] представила коригуючий табель виходу мера на роботу, на підставі якого було зроблено перерахунок його заробітку у червні 2016 року. Депутати висловили сумніви у достовірності цього табелю, посилаючись на те, що в документах за червень, липень 2016 року під час здійснення ними перевірки правильності нарахування зарплати меру коригуючого табеля робочого часу не було, а документи знаходилися у не підшитому стані. В ході обговорення вказаного факту відповідачі критично поставилися до пояснень працівників міської ради, в тому числі й до пояснень позивача. Суду у підтвердження правильності нарахування заробітної плати колишнього міського голови позивачкою представлено лікарняні листи, розпорядження про відрядження, перебування у щорічній відпустці, без збереження заробітної плати, продовження терміну відпустки, табелі обліку робочого часу, в тому числі й коригуючий табель за липень 2016 року, сумнівів у достовірності яких не виникає. Крім того, правильність дій бухгалтерії міської ради по нарахуванню заробітної плати міському голові були об"єктом перевірки комісії з питань економічної політики, соціального розвитку міста, планування, бюджету та інвестиції Снігурівської міської ради, згідно протоколу засідання якої №19 від 06 вересня 2016 року порушень чи фальсифікації виявлено не було (а.с.7-10). Про правильність нарахування заробітної плати меру у травні 2016 року свідчили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З відеозапису подій, що відбувалися на засіданні постійної комісії 26 серпня 2016 року депутат [PERSON] звертаючись до позивачки дійсно висловив фрази: "Это вы все делаете с колес, и вы все это подкладываете"; "Вы постоянно проводите кукольные театры в городском совете". Разом з тим, позивачка не довела, що внаслідок цього було порушено її особисті немайнові права. Обвинувачень на адресу позивачки з приводу фальсифікації документів дані висловлювання не містять. Стаття 10 конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року передбачає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. У практиці Європейського Суду з прав людини визначено, що поняття «демократичне суспільство» охоплює такі ідеї, як плюралізм, терпимість і відкритість. Суд також дав визначення терміну «необхідний»: такий, що не є синонімом слова «обов'язковий» та не може широко тлумачитись як слова «припустимий», «звичайний», «корисний», «розумний» або «доцільний». Має бути продемонстрована загальна соціальна потреба, обмеження має бути пропорційним до переслідуваної законної мети, а причини для обґрунтування обмеження мають бути доречними та достатніми (справа «Хендісайд проти Сполученого Королівства»). Зокрема передбачаються ширші межі допустимості поширення інформації, яка може становити суспільний інтерес. Діяльність органу місцевого самоврядування у тому числі й щодо використання коштів громади та діяльність державних службовців цього органу становить суспільний інтерес, а тому може піддаватися активнішій громадській критиці. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в діях відповідачів [PERSON] та [PERSON] відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, оскільки не встановлено, що їх діями були порушені особисті немайнові права [PERSON], а тому у задоволенні позову їй слід відмовити. Крім того, позивачка на захист своїх прав обрала спосіб захисту який не передбачено ст.16, 277 ЦК України.

Outcome: dismissed