Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними та скасувати рішення житлової комісії Військової частини [NUMBER] викладене в протоколі №2 від 30.01.2019 року в частині щодо зняття з квартирного обліку [PERSON] та зобов`язати Військову частину [NUMBER] поновити позивача в списку квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зі збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації. В обгрунтування вимог вказано, що позивач є прапорщиком у відставці, з 27.02.1992 року перебував у загальній черзі на квартирному обліку при житловій комісії Військової частини [NUMBER] , з якого було знято на підставі рішення житлової комісії від 30.01.2019 року. 03.05.2019 року [PERSON] звернувся до відповідача з відповідним запитом, в якому просив повідомити на якій підставі було прийняте вказане рішення, а також надав обгрунтування його безпідставності та протизаконності. Відповідач у листі від 10.05.2019 року повідомив, що позивача було забезпечено житлом, а саме у військовому містечку № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] в 1984 році трикімнатною квартирою [ADDRESS] та в 1995 році однокімнатною квартирою [ADDRESS] . Позивач вважає рішення, прийняте житловою комісією рішення про зняття з квартирного обліку таким, що суперечить ст. 42 ЖК Української РСР та є не обгрунтованим, оскільки під час постановки на квартирний облік було надано всі необхідні документи із зазначенням в них достовірних відомостей. Крім того, позивач пояснив, що за період служби та після неї не приватизував жодної квартири та участі в приватизації не приймав по смт. Вакуленчук Чуднівського р-ну Житомирської області, не проводив приватизацію житла в Чуднівському міському комунальному підприємстві та не значиться в списках осіб, які мають право на отримання житлових чеків, а отже в користуванні позвиача не знаходились вказані квартири і він не набув на них право власності. На даний час [PERSON] не забезпечений житлом так як зареєстрований за адресою військової частини, а фактично проживає в орендованій квартирі, за яку сплачує значну орендну плату, позбавлення права на житло призвело до порушення його прав та змушує звернутись до суду. Від представника позивача адвоката Божок Л.В. електронною поштою надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі та участі позивача. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками отримала, проте відзиву на позовну заяву не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 10.04.2020 року від третьої особи надійшли письмові пояснення на позов, в якому зазначено, що відповідач прийняв правомірне рішення про зняття позивача з квартирного обліку та при цьому посилається на довідку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир від 23.11.2009 року № 4053, згідно якої прапорщик запасу [PERSON] за період проходження військової служби в смт. Вакуленчук 1984 році був забезпечений 3-х кімнатною квартирою [ADDRESS] на склад сім`ї 4 чоловіки, яку після розлучення залишив колишній дружині та дітям. В 1995 році знову був забезпечений 1-но кімнатною квартирою [ADDRESS] на склад нової сім`ї 3 чоловіки, яку після розлучення також залишив колишній дружині та її сину. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, зі змісту Послужного списку [PERSON] звільнений з дійсної військової служби в запас 11.05.1998 року (а.с. 15). 30.01.2019 року житловою комісією військової частини [NUMBER] прийнято рішення про зняття [PERSON] з квартирного обліку, що викладено у витязі з протоколу засідання №2 від 30.01.2019 року (а.с. 6). Рішення мотивовано тим, що при зарахуванні [PERSON] на квартирний облік було порушено вимоги п.24 наказу Міністра оборони України №20 від 03.02.1995 року в якому зазначено, що надання житла військовослужбовцям проводиться після здачі ними жилої площі, яку вони займали за попереднім місцем служби, крім випадків, коли там залишилися проживати повнолітні члени сім"ї. В квартирі, яку отримав [PERSON] залишилася проживати колишня дружина та її неповнолітній син. [PERSON] дружина не є членом сім`ї військовослужбовця. Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 1992 року зі змінами, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надається один раз протягом усього часу проходження військової служби. Відповідно до довідки КЕВ м.Житомир № 4053 від 23.11.2009 року в якій вказано, що прапорщик у відставці [PERSON] , був забезпечений в 1984 році трикімнатною квартирою в смт. Вакуленчук, яку залишив колишній дружині, дочці та сину. В 1995 році був забезпечений однокімнатною квартирою, яку також залишив дружині та її сину. 03.05.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до командира військової частини [NUMBER] та просив переглянути рішення житлової комісії №2 від 30.01.2019 року в зв`язку з неправомірним зняттям з квартирного обліку (а.с. 7-9). 10.05.2019 року тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини [NUMBER] [PERSON] у листі №1751 вказав, що законні підстави для зарахування [PERSON] на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для постійного проживання або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відсутні (а.с. 9). Статтею 47 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР ) громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Положеннями ст. 40 ЖК УРСР закріплено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Згідно ст. 42 ЖК УРСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених\~статтею 46,\~частинами першою\~і\~другою статті 54,\~частиною першої статті 90,\~частиною шостою статті 101,\~статтями 102,\~110,\~частиною першою статті 114\~цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання визначається Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984року № 470 (далі Правила). Згідно п. 29 Правил зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку). Суд зауважує, що на засіданні житлової комісії військової частини [NUMBER] 30.01.2019 року [PERSON] не був присутній. У рішенні, що оскаржується, підставою для зняття позивача з квартирного обліку слугувало порушення п. 24 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею\~в Збройних Силах України», згідно якого надання житла військовослужбовцям провадиться після здачі ними жилої площі, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання), крім випадків, коли там залишилися проживати повнолітні члени їх сім`ї (наказ втратив законну силу 06.10.2006 року). Як зазначає позивач, він перебував у загальній черзі на квартирному обліку при житловій комісії Військової частини [NUMBER] з 27.02.1992\~року та на той момент облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання було врегульовано Постановою Ради Міністрів Української РСР Української республіканської ради професійних спілок про затвердження «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» від 11.12.1984 року №470. Пункт 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (в редакції, чинній на момент взяття [PERSON] на квартирний облік) передбачали, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків). Пунктом 25 передбачено, що виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Слід зауважити, що зазначені правила не містили застереження у вигляді того, що надання житла військовослужбовцям провадиться після здачі ними жилої площі, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання), крім випадків, коли там залишилися проживати повнолітні члени їх сім`ї. Посилання у рішенні від 30.01.2019 року на те, що [PERSON] був забезпечений в 1984 році трикімнатною квартирою в смт. Вакуленчук, яку залишив колишній дружині, дочці та сину є безпідставним, оскільки факт взяття [PERSON] на квартирний облік у 1992 році може свідчити про те, що останній не був забезпечений житлом, крім того на підтвердження законності рішення від 30.01.2019 року відповідачем не надано доказів того, що [PERSON] не було здано жилу площу, яку він займав. Посилання на те, що в 1995 році [PERSON] був забезпечений однокімнатною квартирою, яку також залишив дружині та її сину також є безпідставними з огляду на наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЖК УРСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Таким чином, оскільки відповідач стверджує, що [PERSON] було забезпечено житлом у 1995 році то на підставі вказаної вище норми у 1995 році та рішення про надання відповідного житла, [PERSON] підлягав одночасному зняттю з квартирного обліку, проте, належні та допустимі докази викладених обставин в матеріалах справи відсутні. На підствердження надання позивачем недостовірних відомостей при поданні заяви про взяття на квартирний облік, матеріалів облікової або квартирної справ відповідачем суду не надано. Згідно довідки Чуднівського міського комунального підприємства з благоустрою та обслуговування приміщень комунальної власності територіальної громади м. Чуднів від 16.11.2018 року №13, [PERSON] не проводив приватизацію житла в Чуднівському міському комунальному підприємстві станом на 16.11.2018 року (а.с. 18). Відповідно до довідки Житомирського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» від 16.11.2018 року №395, [PERSON] значиться у списках осіб, які мають право на отримання житлових чеків за адресою смт. Вакуленчук Чуднівського району Житомирської області та участі у приватизації житла за вищевказаною адресою не приймав (а.с. 19). На даний час [PERSON] не забезпечений житлом. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи\~вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання"на реалізацію майнового права\~(пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини"). Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 року у справі\~Суханов та Ільченко проти України\~зазначив, що за певних обставин\~законне сподівання\~на отримання\~активу\~також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (пункт 35). За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань. На підставі викладеного можна дійти висновку про те, що [PERSON] перебував на квартирному обліку з 1992 року, легітимні сподівання позивача на отримання постійного житла були передбачені чинними нормами Законів України як на час постановлення позивача на квартирний облік, на час його перебування на ньому, тобто були конкретними. Беручи до уваги, що доказів забезпечення житлом позивача та правомірності рішення про зняття з квартирного обліку в матеріалах справи відсутні, на жодну з підстав викладених в ст. 40 ЖК УРСР відповідач при прийнятті рішення не посилаеться, суд приходить до висновку про наявність порушення житлового права [PERSON] , законність заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved