Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із заявою про постановлення додаткового рішення у зв"язку із тим, що не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не прибули, однак позивачка подала заяву, просить її заяву вирішувати у її відсутності. Відповідно до вимог ст. 220 ч. 3 ЦПК України, присутність сторін не є обов"язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву позивачки у відсутності сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічного запису не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява позивачки підлягає задоволенню виходячи з наступного. 11.02.2014 року Жовківським районним судом Львівської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак Жовкіським районним судом Львівської області не вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами, хоча така позовна вимога була предметом розгляду в судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характер ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. При подачі позову до суду, позивачка на виконання ухвали суду про усунення недоліків сплатила судовий збір в розмірі 3441 грн., що стверджується згідно квитанції /а.с. 47/ № 22437.520.1 від 18.11.2013 року. Сума судового збору в розмірі 3441 грн. була попередньо визначена судом ухвалою від 08.11.2013 р. у зв"язку із тим, що позивачем встановлена ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна і таку неможливо було встановити в момент подачі позову до суду, із подальшим поверненням суми переплати судового збору відповідно до встановленої ціни позову у процесі розгляду справи. В ході розгляду справи оцінка спірного майна не проводилася та не встановлювалася. Із акту прийому-передачі квартири від 24.12.2012 р. /а.с. 4/ вбачається, що таким фактично встановлено вартість спірного майна загальною сумою 210622,24 грн.. Враховуючи те, що в ході розгляду справи іншої вартості спірного майна не вставновлено, суд вважає, що ціна позову в даній справі повинна становити 2106, 22 грн., тобто 1 % від вартості спірного майна 210622,24 грн. Таким чином встановлено, що позивачем переплачено судовий збір в розмірі 1334,78 грн. (3441-2106,22=1334,78 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Отже, суд прийшов до переконання, що переплачена сума судового збору в розмірі 1334,78 грн. підлягає поверненню відповідно до ст. ст. 6, 7 ЗУ "Про судовий збір" в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, а сума судового збору в розмірі 2106,22 грн. підлягає стягненню з відповідача ТзОВ "Будівельна фірма "Жовква ЛТД" в користь позивачки [PERSON]. Відповідно п. 2. ч. 1 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішив зокрема не вирішив питання про судові витрати.

Outcome: approved