Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та просить стягнути з відповідача 11586 доларів США 34 центи заборгованості за Договором № 32360/370-12 про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний » на 370 днів в іноземній валюті від 28 грудня 2012 року, 3 відсотки річних від простроченої суми у розмірі 532 долари США 00 центів та 17000 грн. на відшкодування моральної шкоди. (а.с. 1-2, 22-23, 43, 57) В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та пояснив, що 28 грудня 2012 року з відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач внесла грошові кошти у сумі 5517 доларів США 00 центів на вкладний рахунок на строк по 02 січня 2014 року, з процентною ставкою 10,10 % річних. В подальшому відповідно умов п. 2.2.2 договору позивач поповнювала вкладний рахунок до суми вкладу 10517 доларів США 00 центів. 12 лютого 2015 року позивач звернулася з заявою про повернення їй коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, на її вимогу депозитні кошти не повертаються. Крім того, не виплатили також нараховані за час договору відсотки у сумі 1069 доларів США 34 центи. Представник відповідача на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 грудня 2012 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено договір № 32360/370-12 про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний » на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до якого клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти у розмірі 5517 доларів США 00 центів на вкладний рахунок на строк по 02 січня 2014 року. За час користування коштами вкладу, банк нараховує та виплачує проценти за ставкою 10,10 % річних. (а.с. 5-6 ) В порядку п.2.2.2 Договору позивач в подальшому поповнила вкладний рахунок , після чого розмір вкладу склав 10517 доларів США. Відповідно до п. 4.1 Договору, по закінченню строку, визначеного п.1.1 Договору, строк розміщення вкладу продовжувався на 370 днів. П. 4.2 Договору визначено право вкладника на дострокове розірвання договору. Копією заяви від 12 лютого 2015 року підтверджується, що [PERSON]. зверталася до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з вимогою про дострокове повернення банківського вкладу, яка, як вбачається з пояснень її представника, задоволена не була.(а.с. 7). Виписками по особовому рахунку, відкритому у ПАТ «Банк Фінанси та кредит» на ім'я [PERSON] підтверджується, що станом на 30 червня 2015 року борг за тілом депозиту перед вкладником складає 10517 доларів США, за відсотками - 569 доларів 38 центів, 499 доларів 96 центів, а всього -11586 доларів США 34 центи. (а.с. ) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Ч. 1 та 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Європейський суд з прав людини у справі "Золотас проти Греції" № 2 (скарга № 66610/09) зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про правомірність вимоги позивача щодо повернення суми вкладу з нарахованими відсотками за користування вкладом у розмірі 11586 доларів США 34 центи за договором про банківський строковий вклад. Згідно положень ст.. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, так як факт її заподіяння позивачеві не підтверджений жодними доказами. З підстав п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. З підстав ст. 88 ЦПК України судовий збір суд покладає на відповідача.

Outcome: partial