Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], Яготинської міської ради Київської області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними та скасування державних актів. Вимоги позову обгрунтувала наступним. Рішенням виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів від 9 листопада 1993 року їй було виділено земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. Згідно рішення виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів їй було надано дозвіл та розпочато будівництво двохповерхового будинку жилою площею 80 кв. м., загальною площею 120 кв.м., що підтверджується договором на будівництво жилого будинку на правах приватної власності від 14 листопада 1995 року. Проте, на даний час, в зв'язку з наміром одержання правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок, постало питання здійснення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку на якій розташований будинок та знаходиться за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, яка перебуває у моєму постійному користуванні. 8 жовтня 2015 року рішенням Яготинської міської ради Київської області №3285-62-VI було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), площею 0,06 га., для передачі у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. Після одержання вищезазначеного рішення Яготинської міської ради, вона звернулася до ФОП [PERSON] для виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що розташована в м.Яготин Київської області по [ADDRESS], з подальшим оформленням правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку. Але при проведенні робіт із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області при камеральній обробці земельних ділянок суміжних з її була виявлена помилка в межах земельних ділянок з її сусідкою [PERSON], земельні ділянки якої розташовані за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. Згідно державного акту серія [NUMBER] від 16 жовтня 2008 року на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008р.№1031-16-V, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га., що розташована в м. Яготин Київської області по [ADDRESS] та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а згідно державного акту серія [NUMBER] від 16 жовтня 2008 року на право власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008р.№1031-16-V, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0992 га., що розташована в м. Яготин Київської області по [ADDRESS] та призначена для ведення особистого селянського господарства. Технічна документація по виготовленню державних актів на земельні ділянки на ім'я [PERSON] була затверджена рішенням Яготинської міської ради від 19.06.2008року за №1031-16-V. Проте, в зв'язку з порушенням меж між земельною ділянкою, яка перебуває в її користуванні та земельною ділянкою відповідачки [PERSON] вона позбавлена оформити право власності на земельну ділянку, що знаходиться по пров. [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, та була надана їй рішенням виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів, якою вона користується з 1993 року по даний час. Просила визнати недійсним та скасувати Державний акт серія [NUMBER] від 16 жовтня 2008 року на право власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008р.№1031-16-V, площею 0,1000 га., що розташована в м. Яготин Київської області по [ADDRESS] та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд виданого на ім'я [PERSON], визнати недійсним та скасувати Державний акт серія [NUMBER] від 16 жовтня 2008 року на право власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008р.№1031-16-V, площею 0,0992 га., що розташована в м. Яготин Київської області по пров. [ADDRESS] та призначена для ведення особистого селянського господарства виданого на ім'я [PERSON], скасувати рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008р.№1031-16-V про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки та передачі безоплатно земельних ділянок у власність гр. [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідачка та її представники проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження своїх вимог. Так, остання не має необхідний обсяг прав та обов'язків щодо користувавння землею, не має документу в підтвердження встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі. Єдиним доказом в підтвердження права користування земельною ділянкою по пров. [ADDRESS] є рішення виконкому Яготинської міської ради народних депутатів від 9 листопада 1993 року про виділення їй земельної ділянки у розмірі 0,06 га. Позивач по справі здійснює користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок та господарські споурди, без жодних на те правових підстав, тобто здійснює виключне фактичне користування земельною ділянкою, яка на момент розгляду справи в суді належить територіальній громаді міста. Крім цього, позивачка погодила зовнішні межі земельних ділянок із суміжними користувачами. Представник відповідача Яготинської міської ради в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача ПП "Аршин" просив у позові відмовити, оскільки вважає, що технічна документація виготовлена відповідно до вимог закону. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечував, пояснивши, що після надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою до ФОП [PERSON] для виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що розташована по пров. [ADDRESS] у м. Яготині звернулася [PERSON] Оскільки земельна ділянка вже була виділена [PERSON], що підтверджувалось актом про виділення в натурі присадибної ділянки, проект землеустрою не виготовлявся. Земельна ділянка [PERSON] була обстежена на місці, а також була проведена кадастрова зйомка земельної ділянки з прив'язкою до мережі геодезичних пунктів, що забезпечує поширення координат на територію держави і є вихідною для створення інших геодезичних мереж. [PERSON] погодила межу по бетонному стовпу і існуючому вздовж суміжної межі урвища. Він особисто перевіряв дані кадастрової зйомки. 7 квітня 2016 р. він знаходився в АТО, проте, в силу закону за ним залишалося місце роботи. Він мав змогу постійно перевіряти роботу інженерів-землевпорядників, які працюють у ФОП "[PERSON]". Неодноразово приїздив особисто додому під час відряджень. Крім цього, йому передавали документи разом з волонтерами з м. Яготина, пересилали їх за допомогою електронною пошти. Підпис на плані кадастрової зйомки виконаний особисто ним. Третя особа [PERSON] проти позову не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 346 ЦК України, ст. 140 ЗК України передбачені підстави припинення права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з положеннями ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а)визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Приписами ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. В силу ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 рою № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року, дію якої зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет). Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. І цього Декрету, а саме: ...будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. З Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі », Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 і Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 лютого 1993 року за№ 7, земельні ділянки, надані громадянам для … будівництва й обслуговування жилого будинку та господарських будівель (присадибна ділянка), безоплатно передаються їм у приватну власність у передбачених ст. ст. 56, 57, 67 З К України розмірах відповідними радами за місцем розташування цих ділянок. Згідно з пунктом 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-ХІІ «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 5 травня 1993 року № 3180-XII) громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Аналогічне положення міститься у пунктах першому та сьомому розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Зазначеного правого висновку дотримувався Верховний Суд України у своїй постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, який відповідно до п. 7 ч.1 «Перехідних положень» Цивільно процесуального кодексу України має враховуватись судами першої, апеляційної та касаційної інстанції при застосуванні норм права у подібних правовідносинах. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 16 жовтня 2007 року на підставі рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008 р. № 1031-16-V (а.с.6) вбачається, що [PERSON] є власником змельної ділянки площею 0, 1000 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] та призначена для будівнитцва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 16 жовтня 2008 року на підставі рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008 р. № 1031-16-V (а.с.7) вбачається, що [PERSON] є власником змельної ділянки площею 0, 0992 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] та призначена для ведення огсобистого селянського господарства. З плану земельної ділянки, виділеної [PERSON] згідно з рішенням виконкому Яготинської міської ради від 9 листопада 1993 року, з виписки з протоколу № 11 засідання виконкому Яготинської міської ради народних депутатів від 9 листопада 1993 року, акту про відведення в натурі присадибної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 14 листопада 1995 року, договору на будівництво житлового будинку на правах приватної власності, (а.с.8-10, 13) вбачається, що рішенням виконкому Яготинської міської ради народних депутатів від 9 листопада 1993 року [PERSON] було виділено із вільного держземфонду земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована по пров. [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. 14 листопада 1995 р. представником проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро було встановлено межі вказаної земельної ділянки в натурі та складено відповідний акт. Згідно рішення виконкому Яготинської міської ради [PERSON] було надано дозвіл на будівництво двохповерхового будинку жилою площею 80 кв.м., загальною площею 120 кв.м. З рішення Яготинської міської ради від 8 жовтня 2015 року (а.с.11) вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,06 га для передачі у приватну власність для будівнитцтва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: м. [ADDRESS] в межах населеного пункту в адміністративних межах Яготинсьткої міської ради, за рахунок земель, які обліковуються у її користуванні. З довідки Яготинської міської ради № 179 від 26 березня 2010 року (а.с.12) вбачається, що за [PERSON] на території Яготинської міської ради згідно записів земельно-кадастрової книги № 7 за № 1366 облікується земельна ділянка площею 0,06 га, в тому числі: у постійному користуванні площею 0,06 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд- 0,06 га, для ведення особистого селянського господарства- 0,00 га. Дані обставини також встановлені під час огляду в судовому засіданні оригіналу земельно-кадастрої книги Яготинської міської ради № 7, (а.с. 181, 200-204). З пректу землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту по пров. [ADDRESS] матеріалів технічної документації, (а.с. 46-72), вбачається, що рішенням Яготинської міської ради від 21 листопада 2006 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність орієнтовною площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд- 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,10 га по пров. [ADDRESS] за рахунок земель не наданих у власність та користування в адміністративних межах населеного пункту в адміністративних межах Яготинської міської ради. З даних кадастрової зйомки, виготовленої ФОП [PERSON] (а.с. 75) вбачається, що за даними координат державного земельного кадастру межа суміжної земельної ділянки [PERSON] заходить в глибину території земельної ділянки [PERSON] та не відповідає місцю розташування дійсної межі між суміжними ділянками. Таким чином, у судовому засіданні установлено, що рішенням виконавчого комітету Яготинської міської Ради народних депутатів від 9 листопада 1993 року [PERSON] було виділено із вільного держземфонду земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку. До того ж, згідно рішення виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів [PERSON] було надано дозвіл на будівництво двохповерхового будинку жилою площею 80 кв. м., загальною площею 120 кв.м. 14 листопада 1995 року представником проектно - виробничого архітектурно - планувального бюро було встановлено межі вказаної земельної ділянки в натурі та складено відповідний акт, а також відділом архітектури та будівництва було розроблено будівельний паспорт на забудову спірної земельної ділянки. Вказана земельна ділянка у позивачки не вилучалась, тобто право користування не припинялось. На підставі рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008 р. відповідачка [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,0992 га, що розташовані в м. Яготин Київської області по [ADDRESS] та призначені для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та ведення особистого селянського господарства, що підтверджується відповідними державними актами. Проте, при проведенні робіт із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по [ADDRESS] при камеральній обробці земельних ділянок суміжних з [PERSON] була виявлена помилка в межах земельних ділянок з сусідкою - [PERSON], земельні ділянки якої розташовані за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. В зв'язку з наявними помилками в місці розташування меж між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою відповідачки [PERSON], допущеними землевпорядною організацією ПП "Аршин" невірно визначені межі земельних ділянок виділених [PERSON] та суміжна межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] проходить на відстані близько 2 метрів від будинку [PERSON], що значно звужує площу її земельної ділянки, робить неможливим існуючий заїзд до земельної ділянки [PERSON], а також позбавляє її можливості оформити право власності на її земельну ділянку, що порушує її права як користувача земельної ділянки, а також перешкоджає оформленню права власності на земельну ділянку, в зв"язку з чим, суд вважає, що в силу ст. ст. 21,116,125, 141,155, 158 ЗК України позов підлягає до задоволення. Дійшовши такого висновку, суд приймає до уваги наступне. Так, заперечення представників відповідачки в тій частині, що позивачка не набула права користування земельною ділянкою та під час оформлення права власності на земельну ділянку в порушення вимог закону не виготовлявся проект землеустрою, на думку суду, спростовуються випискою з протоколу № 11 засідання виконкому Яготинської міської ради від 9.11.1993 року, актом про відведення в натурі присадибної ділянки для будівництва індивідуального житловго будинку, планом земельної ділянки по пров. Корчагіна, 1 у м. Яготині розміром 0,06 га, що свідчить про те, що позивачка правомірно набула право користування земельною ділянкою. Крім цього, вказаних документів ніхто не оспорював, як і право користування земельною ділянкою позивачки. В силу ч.ч.1, 2 ст. 118 ЗК України виготовлення проекту землеустрою під час приватизації земельної ділянки законом не вимагається. Оскільки земельна ділянка позивачці була вже виділена, то рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо приватизації земельної ділянки може прийматися на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Під час розгляду справи, за клопотанням позивачки було допитано ряд свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також в залі судового засідання в якості свідка була допитана позивачка [PERSON] З показів вказаних свідків витікає, що суміжна межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] проходила через бетонний стовп, який знаходиться на земельній ділянці і на даний час, а також вздовж урвища. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], також зазначили, що є сусідами [PERSON], тривалий час проживали поряд з нею та підтвердили, що [PERSON] із самого початку по даний час користується земельною ділянкою в таких же межах. Місце розташування стовпа на суміжній межі позначено також на кадастровій зйомці. За даними кадастрової зйомки відстань від стовба до будинку за масштабом 1:500 становить близько 5 м, (а.с. 55). За даними плану земельної ділянки, який складався під час виділення земельної ділянки [PERSON] на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради від 9.11.1993 року, (а.с.8) вбачається, що відстань від суміжної межі до будинку становить також близько 5 м. Під час огляду земельної ділянки на місці (а.с. 221-228), (в даній частині протокол огляду земельної ділянки по пров. [ADDRESS] у м. Яготині не оспорювався), було встановлено, що між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] є природня межа та земельна ділянка відносно одна одної знаходиться таким чином, що земельна ділянка [PERSON] знаходиться на значно нижчій площині. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], повторно допитані в залі судового засідання з приводу місця розташування суміжної межі дали аналогічні показання тим показанням, які були надані ними під час огляду земельної ділянки. З них вбачається, що суміжна межа між ділянками [PERSON] та [PERSON] від фасаду будинку та в глибину земельних ділянок проходила вздовж рельєфного перепаду землі (урвища) через бетонний стовп, залишки якого знаходяться на земельній ділянці на даний час. В підтвердження своїх доводів щодо відповідності технічної документації [PERSON] вимогам закону, представником відповідачки суду надана довідка (а.с.173), з якої вбачається, що саме [PERSON] встановила огорожу з порушенням межі земельної ділянки на 2,5 м. Під час огляду земельної ділянки також встановлено, що зі сторони фасаду [PERSON] встановила загорожу, яка заходить частково зі сторони провулку [ADDRESS] на сторону земельної ділянки [PERSON] Дані обставини позивачка під час її допиту визнала та пояснила, що встановила бетонні кріплення загорожі таким чином, із-за рельєфних особливостей земельних ділянок та її загорожа зі сторони фасаду близько 2 м заходить на сторону земельної ділянки [PERSON] Разом з тим, оглядом також встановлено, що внутрішня суміжна межа між сусідніми земельними ділянками нічим не огорожена та проходить вздовж значного перепаду між площинами земельних ділянок. За таких обставин, суд не може покласти в основу рішення вказану довідку Яготинської міської ради, як доказ по суті спору. Суд також вважає, що немає підстав не вірити даним кадастрової зйомки, проведеної ФОП [PERSON] Останній в судовому засіданні підтвердив справжність свого підпису, а відповідачами не наведено будь-яких інших підстав, які можуть викликати сумніви у достовірності та правильності вказаного документу. Крім цього, в залі судового засідання був допитаний свідок [PERSON], який приймав участь у виготовленні та кресленні кадастрової зйомки. З показів вказаного свідка вбачається, що він є інженером-землевпорядником, кадастрова зйомка провадилась за допомогою електронного тахеометру з прив'язкою до мережі геодезичних пунктів. Земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] знаходяться на різних рівнях за висотою. Земельна ділянка [PERSON] значно вища від площини земельної ділянки [PERSON] Суміжна межа проходить вздовж цього перепаду землі та бетонного стовпа, але за даними технічної документації на земельну ділянку [PERSON] суміжна межа проходить під будинком [PERSON] Заперечення відповідачів в тій частині, що [PERSON] погодила під час виготовлення технічної документації місцерозташування межі між суміжними земельними ділянками, суд відкидає з тих підстав, що такий же акт встановлення та погодження меж земельної ділянки у натурі був підписаний під час виготовлення документації на земельну ділянку [PERSON] (а.с. 34 том 2). При цьому, суд критично відноситься до показань допитаної в якості свідка [PERSON], яка заперечувала факт підписання акту, оскільки вона давала суперечливі показання, не змогла описати місце розташування суміжної межі між земельними ділянками, не відповіла суду, чи користувалася вона земельною ділянкою, яка ніби-то була огорожена межовими знаками, переданими їй на зберігання. Остання не могла сказати, чи використовує земельну ділянку [PERSON] навпроти влаштованої неї загорожі. Суд вважає також слушними зауваження представника позивача в тій частині, що акт погодження меж, за яким [PERSON] передано на зберігання 7 штук межових знаків, (а.с.34 том 2) не підписаний [PERSON]- іншим сусіднім землекористувачем. В акті зазначено прізвище іншої особи, яка на момент складання акту не була власником будинку. Допитані в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] також підтвердили ті обставини, що межових знаків на підставі зазначеного акту встановлено не було, а [PERSON] в судовому засіданні дав суперечливі пояснення стосовно того, які саме межові знаки були встановлені під час складання акту. Суд також приймає до уваги, що покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не суперечать між собою, узгоджуються з іншими матеріалами справи, в тому числі даними кадастрової зйомки, а тому суд вважає, що вказані докази є належними, достовірними та допустимими. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved