Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач) про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вимоги за позовом обґрунтовувались тим, що після розірвання шлюбу в травні 2010 року відповідач не приймає участі у вихованні доньки, не провідує та не цікавиться її навчанням, не відвідує навчальний заклад, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник поданий позов підтримали повністю з підстав, викладених у ньому просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судові засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявну у справі згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування та прокурор у судовому засіданні висловили думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, що відповідатиме інтересам дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 13.12.2007 (а.с. 9). Згідно довідки «Міського комунального виробничого житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №7» №284 від 17.11.2014 року [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] в будинку [ADDRESS] (а.с.51). Відповідно до принципу п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитини має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наявної в матеріалах справи довідки Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ №28/5838 від 19 червня 2014 року вбачається, що заборгованість по аліментах на утримання дочки [PERSON], [INFO], що утворилась за [PERSON] станом на 01.06.2014 року становить 9242,79 грн. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], будучи тіткою малолітньої [PERSON] та проживаючи разом з позивачем та племінницею, засвідчила, що [PERSON] життям доньки не цікавиться, матеріально не забезпечує, за останні чотири роки відвідав доньку лише один раз, на свята не вітає, подарунків не дарує та жодної уваги не приділяє. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що за чотири роки спілкування з позивачем про відповідача знає лише зі слів позивача, жодного разу його не бачила, останній дитину зі свята не вітає, подарунків не дарує, життям дитини не цікавиться, також вказала, що вихованням, навчанням та матеріальним забезпеченням дитини займається її мати. З висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням від 31 жовтня 2014 року №483, вбачається, що [PERSON] як батько у вихованні дочки участі не бере, фізичним розвитком, навчанням, станом здоров'я не цікавиться, матеріально її не забезпечує, тому вбачається за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] (а.с.53). З огляду викладене, враховуючи, що в судовому засіданні судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час участі у вихованні дочки не бере, дитину не провідує, її життям та здоров'ям не цікавиться, будь-якого виду допомоги на утримання дитини не надає, що свідчить про свідоме нехтування та самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, своєю поведінкою та діями відповідач не тільки засвідчив, що насправді не зацікавлений долею дитини, а й може негативно впливати на стан її здоров'я, суд дійшов висновку про необхідність застосування крайньої міри, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], яка з урахуванням конкретних обставин даної справи є виправданою та необхідною виходячи з інтересів дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved