Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 11.05.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал" (далі - позичальник) та Публічним акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" (далі - позивач) був укладений Генеральний Договір на здійснення кредитних операцій №01/42-1/201 (далі - Генеральний Договір). В подальшому до нього додатковими угодами №01/42-1/201/1 від 02.12.2011р.; №01/42-1/201/2 від 22.05.2012р.; №01/42-1/201/3 від 16.05.2013р. вносились зміни. Відповідно до п.п.1.3.1 ст. 1 Генерального договору позичальнику була відкрита кредитна лінія терміном користування до 31.05.2014 з загальним лімітом заборгованості у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень та укладений 22.05.2012 р. Кредитний Договір №010/42-0-2/358 про «Відновлювальну Кредитну Лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» (далі - Кредитний Договір). В подальшому до нього додатковими угодами №010/42-0-2/358/1 від 16.05.2013р.; №010/42-0-2/358/2 від 27.09.2013р. вносились зміни. Відповідно до п.1 кредитного договору позичальнику були надані грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень терміном користування до 16.05.2014 р. Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується меморіальними ордерами: №3311 від 05.06.2012 р., №2957 від 22.05.2012 р., №3050 від 24.05.2012 р., №102 від 29.05.2012 р., №3409 від 11.06.2012 р., №3527 від 18.06.2012 р., №3752 від 26.06.2012р., №3957 від 02.07.2012р., №4119 від 03.07.2012р., №4067 від 05.07.2012р., №4119 від 09.07.2012р., №4067 від 05.07.2012р., №4355 від 23.07.2012р., №4607 від 01.08.2012р., №4660 від 03.08.2012р., №4762 від 13.08.2012р., №4798 від 15.08.2012р., №4827 від 16.08.2012р., №4870 від 20.08.2012р., №4887 від 21.08.2012р., №1 від 22.08.2012р., №4918 від 23.08.2012р., №15 від 07.09.2012р., №5387 від 17.09.2012р., №5448 від 19.09.2012р., №5571 від 25.09.2012р., №5593 від 26.09.2012р., №6077 від 22.10.2012р., №6238 від 29.10.2012р., №6375 від 01.11.2012р., №6414 від 02.11.2012р., №6478 від 07.11.2012р., №1 від 16.11.2012р., №1 від 20.12.2012р., №1 від 24.12.2012р., №1 від 10.12.2012р., №2 від 06.12.2012р., №1 від 04.12.2012р., №1 від 28.11.2012р., №1 від 04.01.2013р., №1 від 08.01.2013р., №1 від 15.01.2013р., №1 від 18.01.2013р., №1 від 24.01.2013р., №1 від 28.01.2013р., №1 від 11.02.2013р., №1 від 18.02.2013р., №1 від 22.02.2013р., №1 від 25.02.2013р., №1 від 05.03.2013р. Згідно п.6.1 ст.6 Генерального Договору позичальник зобов'язаний своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку і строки визначені Генеральним Договором та кредитним договором. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, позивач виконав свої зобов'язання належним чином, Однак, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, не повернувши кредитні кошти та не сплативши відсотки за їх користування в строк, що передбачений Генеральним Договором та кредитним договором. 20.05.2014 р., позивачем позичальнику через Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» була направлена досудова вимога позивача №140-9-1-00/16-445 з вимогою погасити кредит (основне зобов'язання) та інших нарахувань за ним. Позичальник вимоги позивача не задовольнив та заборгованість за кредитом та нараховані штрафні санкції не сплатив. Зазначаючи у позові про те, що ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору зобов'язання з боку позичальника за кредитним договором не виконані, та відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 02.07.2014 р. складає 1 355 280,97 (один мільйон триста п'ятдесят п'ять тисяч двісті вісімдесят) гривень 97 коп., яка складається з наступного: 1 230 000,00 (один мільйон двісті тридцять тисяч) гривень 00 коп. - заборгованість за кредитом; 65 375,35 (шістдесят п'ять тисяч триста сімдесят п'ять) гривень 35 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 58 355 ,34 (п'ятдесят вісім тисяч триста п'ятдесят п'ять) гривень 34 коп. - пеня за прострочення погашення кредиту; 1 550,27 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят) гривень 27 коп. - пеня за прострочення сплати процентів за фактичне користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором та кредитним договором між позивачем та громадянином України [PERSON] (далі - відповідач) 22.05.2011 р. був укладений договір поруки №12/42-0-2/126, згідно з яким відповідач взяв на себе на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед позивачем по зобов'язаннях позичальника, які виникають з Кредитного договору. Оскільки позичальник та відповідач, як його поручитель відповідно до п.2.1 договору поруки, несуть відповідальність по виконанню зобов'язань за Генеральним договором та кредитним договором, як солідарні боржники, ст.543 Цивільного кодексу України надає право позивачу вимагати виконання договірних зобов'язань частково або в повному обсязі, як віл усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. У судове засідання позивач не з'явився, утім, в особі представника за довіреністю надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, зазначив, що позов підтримує повністю. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. 11.05.201 1р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал" та ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" був укладений Генеральний Договір на здійснення кредитних операцій №01/42-1/201. Відкрита кредитна лінія терміном користування до 31.05.2014 з загальним лімітом заборгованості у розмірі 1 500 000,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором та кредитним договором між позивачем та [PERSON] 22.05.2011р. був укладений договір поруки №12/42-0-2/126, згідно з яким відповідач взяв на себе на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед позивачем по зобов'язаннях позичальника, які виникають з кредитного договору. Утім, на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору зобов'язання з боку позичальника за кредитним договором не виконані, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту; розмір заборгованості станом на 02.07.2014 р. складає 1 355 280,97 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Утім, з боку боржника було допущено порушення умов виконання зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 02.07.2014 р. складає 1 355 280,97 грн., через що для суду задля поновлення порушених прав позивача вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження до стягнення на користь позивача з відповідача зазначеної вище суми заборгованості з поручителя (відповідача). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved