Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.11.2007 року Головне управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища надало Висновок щодо використання земельної ділянки та наявності містобудівних обмежень та обтяжень для надання земельної ділянки в оренду [PERSON] по [ADDRESS]. У вказаному Висновку Головне управління не заперечує проти надання земельної ділянки в оренду для розміщення та експлуатації кіоску швидкого харчування, за умовами використання зазначених обмежень та обтяжень. 17.03.2008 року між Деснянською районною у м. Києві радою та [PERSON] були укладені Договори оренди земельної ділянки № 354 та № 355, згідно яких в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 42 кв.м. для встановлення торгівельного кіоску. Згідно Договору з ТОВ "СДС-СЕРВІС" та Зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва від 22.11.2008 року [PERSON] доручає ВБФ "ТОВ "СДС-СЕРВІС" виготовити архітектурну форму. [PERSON] було повністю переплановано цілісний майновий комплекс, а саме: готельний комплекс по [ADDRESS]. Дана реконструкція була здійснена нею за власні кошти, а тому фактично є її власністю. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно - готельний комплекс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею: цокольний поверх літера "А", загальною площею 93, 1 кв.м., основною 86, 7 кв.м., перший поверх літери "А", загальною площею 99, 0 кв.м., основною 89, 8 кв.м., мансарда, загальною площею 96, 3 кв.м., основною 73 кв.м., загальною площею по літері А 288, 4 кв.м., перший поверх літери "Б", загальною площею 103, 0 кв.м., основною 103, 0 кв.м., а також зобовязати Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна" зареєструвати за нею право власності на вказане нерухоме майно. Третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві - звернулася до суду із позовом третьої особи із самостійними вимогами до відповідачки [PERSON] про зобов"язання знести об"єкт нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі листа СБУ від 28.10.2011 року Інспекцією було здійснено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт в тому числі і готельно-ресторанного комплексу "Околиця" на [ADDRESS]. Перевіркою від 16.11.2011 року було встановлено, що за вказаною адресою розташовані нежитлові приміщення (готель-ресторан "Околиця"), але документів дозвільного характеру на розміщення нежитлових будівель не надано. Також електронна база Інспекції не містить інформації про надання дозволу на виконання будівельних робіт та реєстрацію декларації про початок будівельних робіт. Вказаний об"єкт також в установленому законом порядку в експлуатацію не приймався. Інспекцією було видано два приписи з вимогою добровільного знесення самовільно збудованих нежитлових приміщень, але вимоги приписів виконані не були. На підставі викладеного Інспекція вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить зобов"язати [PERSON] знести самовільно збудований готельно-ресторанний комплекс "Околиця", що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] - повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Також просив відмовити у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, зважаючи на те, що Інспекція не довела, що при будівництві позивачкою було порушено вимоги ДБН, а також не зазначила підстав для знесення готельного комплексу. На підставі викладеного представник позивачки просив відмовити у задоволенні позовних вимог Інспекції повністю. Представник третьої особи - Інспекції - в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, а також просила відмовити у задоволенні позову [PERSON], оскільки він є безпідставним та необґрунтованим. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - Київського міського БТІ - в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, а позовні вимоги Інспекції підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] 12.06.2006 року надано відповідачці [PERSON] в борг, як зворотну фінансову допомогу, кошти в розмірі 43.000 грн. із строком повернення до 12.06.2008 року, що підтверджується розпискою. Однак, до цього часу відповідачкою вказані кошти не повернуто. 22.11.2007 року Головне управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища надало свій Висновок щодо використання земельної ділянки та наявності містобудівних обмежень та обтяжень для надання земельної ділянки в оренду ПП [PERSON] по [ADDRESS]. Згідно даного Висновку Головне управління не заперечує проти надання земельної ділянки в оренду для розміщення та експлуатації кіоску швидкого харчування за умовами використання зазначених обмежень та обтяжень. 17.03.2008 року між Деснянською районною у м. Києві радою та [PERSON] були укладені Договори оренди земельної ділянки № 354 та № 355, згідно яких в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 42 кв.м., для встановлення торгівельного кіоску. Відповідно до умов Договору з ТОВ "СДС-СЕРВІС" та Зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва від 22.11.208 року [PERSON] доручає Виробничо-будівельній фірмі - ТОВ "СДС-СЕРВІС" виготовити архітектурну форму. [PERSON] було повністю переплановано цілісний майновий комплекс, а саме: готельний комплекс по [ADDRESS], площею: цокольний поверх літера "А", загальною площею 93, 1 кв.м., основною 86, 7 кв.м., перший поверх літери "А", загальною площею 99, 0 кв.м., основною 89, 8 кв.м., мансарда, загальною площею 96, 3 кв.м., основною 73 кв.м., перший поверх літери "Б", загальною площею 103, 0 кв.м., основною 103, 0 кв.м., тобто виконала реконструкцію за власні кошти. На підставі листа Управління Служби безпеки України від 28.10.2011 року Інспекцією було здійснено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт, в тому числі готельно-ресторанного комплексу "Околиця" на [ADDRESS]. Перевіркою від 16.11.20911 року було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] розташовані нежитлові приміщення (готель-ресторан "Околиця"), але документів дозвільного характеру на розміщення нежитлових будівель не надано. Також перевіркою було встановлено, що база даних Інспекції не містить інформації про надання дозволу на виконання будівельних робіт та реєстрацію декларації про початок будівельних робіт, а також те, що вказаний об"єкт в установленому законом порядку в експлуатацію не приймався. 21.11.2011 року Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано два приписи з вимогою добровільного знесення самовільно збудованих нежилих приміщень відповідно до вимог ст. 38 Закону України "Про врегулювання містобудівної діяльності" та заборону експлуатації нежитлових приміщень. 20.12.2011 року Інспекція провела повторну перевірку з виїздом на місце, якою було встановлено, що вимоги приписів виконано не було. Також згідно з технічним паспортом БТІ документів про відведення земельної ділянки та проектної документації подано не було. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. В даному випадку предметом розгляду справи є проведені позивачкою [PERSON] роботи по самочинному будівництву об"єкта нерухомого майна - готельно-ресторанного комплексу "Околиця", адже матеріали справи не містять дозвільних документів, необхідність яких визначена земельним та містобудівним законодавством, а також доказів того, що новозбудоване нерухоме майно було прийнято в експлуатацію та пройшло державну реєстрацію. Статтею 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об"єктів архітектури додержання суб"єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а такою з метою захисту державною прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи. Згідно Указу Президента України від 08.04.2011 року № 439/2011 "Про Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України" державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади. Пунктом 4 вказаного Положення передбачено, що Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об"єкти, видає відповідні сертифікати, реєстраціє декларації про готовність об"єкта до експлуатації та у визначених законодавством випадках відмовляє в реєстрації таких декларацій. Як вбачається з матеріалів справи, документів, передбачених вказаним вище Положенням та Законами, позивачка [PERSON] не має. Тобто, діючим законодавством визначений певний порядок здійснення будівельних робіт з будівництва новоствореного нерухомого майна, порядок отримання дозвільної документації, перевірку об"єктів встановленим нормам і правилам, отримання правовстановлюючого документу і державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно. Але позивачкою [PERSON] даний порядок дотриманий не був. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, Київська міська рада жодним чином не оспорює надане право, документи позивачем були не втрачені, а не оформлені належним чином. Відповідно до п. 9 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-ХІІ спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). У зв"язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об"єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на якій вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З наданих позивачкою доказів вбачається, що вона не зверталася до компетентних державних органів для вирішення питання щодо введення об"єкту в експлуатацію в установленому законом порядку та оформлення права власності на вказаний об"єкт. Під час розгляду справи позивачка не навела правових підстав для визнання за нею права власності на будівлю, у зв"язку з тим, що нею не дотримано встановленого діючим законодавством порядку, а суд не може підмінити у своєму рішенні сукупність рішень усіх державних органів, до компетенції яких законодавчо віднесені вирішення даних питань. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог третьої особи про зобов"язання знести нежитлову будівлю, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов"язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов"язана відшкодувати витрати, пов"язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно з положенням ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об"єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. Якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги припису, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об"єкта та компенсацію витрат, пов"язаних з таким знесенням. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідно до вимог КпАП України відносно [PERSON] Інспекцією було складено протокол про адміністративне правопорушення, один екземпляр якого було вручено позивачці, про що свідчить її підпис, а також було видано постанову про накладення штрафу. Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] було вручено, а також нею було сплачено штраф за даною постановою. Відповідно до вимог п. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" експлуатація закінчених будівництвом об"єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Як встановлено при розгляді справи, об"єкт будівництва, а саме готельно-ресторанний комплекс "Околиця", що знаходиться по [ADDRESS], в експлуатацію не приймався, а тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову третьої особи про зобов"язання [PERSON] знести самовільно збудований комплекс. На підставі викладеного,

Outcome: approved