Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № 8-130/ФКВІП-07 від 13 квітня 2007 року та просить в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки [PERSON] за іпотечним договором від 13 квітня 2007 року, стягнути сплачену суму судових витрат, посилаючись на невиконання умов кредитного договору. Відповідачі, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, заперечень проти позову не надали. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 квітня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 8-130/ФКВІП-07 на суму 30000 доларів США, зі сплатою 14,6 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 12 квітня 2022 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 13 квітня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки за № 8-130/ZФКВІППОР-07, за яким поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором за № 8-130/ФКВІП-07 від 13 квітня 2007 року. Відповідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором за № 8-130/ФКВІП-07 від 13 квітня 2007 року, між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 13 квітня 2007 року, відповідно до умов якого, для своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором, іпотекодавець заставляє іпотекодержателю належну йому на праві власності, згідно з договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 21 березня 2007 року за реєстровим № 436, нежитлове допоміжне приміщення, загальною площею 39,7 кв.м., у будинку [ADDRESS] Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Судом встановлено, що 02 липня 2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь АТ "Дельта Банк", відповідно до умов якого ТОВ "Укрпромбанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює ТОВ "Укрпромбанк", як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Внаслідок передачі ТОВ "Укрпромбанк" до АТ "Дельта Банк" права вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором за № 8-130/ФКВІП-07 від 13 квітня 2007 року, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник свої зобов'язання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконала, внаслідок чого, станом на 13 грудня 2013 року, у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 375263 грн. 36 коп., яка складається з: заборгованості за кредитним договором - 221036 грн. 02 коп.; заборгованості за відсотками - 154227 грн. 33 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Вказані суми підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON] солідарно. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 26 грудня 2013 року за вих. № 31.4-08/11226/13 ПАТ "Дельта Банк" направило досудову вимогу іпотекодавцю [PERSON] про порушення забезпеченого обтяження зобов'язання та про попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ухилення [PERSON] від погашення заборгованості. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн. Стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі по 1218 грн. 00 коп. в рівних частках з кожного.

Outcome: approved