Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія Житомирська філія (надалі ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія Житомирська філія), [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 12 грудня 2015 р. о 13.00 год. в м. Житомирі по вул. Кибальчича,7 [PERSON] перебуваючи за кермом автомобіля «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER] та виконуючи маневр здіснення руху заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER], чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в якій автомобілі отримали механічні пошкодження.\~\~\~\~\~\~\~ На місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, інспекторами ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області була складена схема дорожньо-транспортної пригоди та відібрано пояснення від учасників самої пригоди, в результаті чого відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України, серія АП 1 № 927309, який був направлений на розгляд Корольовському районному суд м. Житомира.\~\~\~\~\~ Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2015 р. по справі № 296/13309/15-ц, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, неправомірними діями якого було спричинено пошкодження транспортному засобу Renault Dokker, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України ( п. 10.9). На підставі цієї ж Постанови, суд застосував до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2015 р, [PERSON] надав працівникам ВДАЇ свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія РРВ 024267, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зі змісту полісу свідчить, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема автомобіля «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», Житомирська філія на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії АІ за № 4657032, виданого 25 грудня 2014 р., строком на 1 (один) рік, тобто до 25.12.2015 р. На підставі вказаного вище договору, [PERSON], застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER], особами які на законних підставах його використовують, а страхова компанія ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія Житомирська філія, відповідно взяла на себе обовязок, у випадку настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяної з вини страхувальника.\~ Як передбачено п. п. 4 Полісу обовязкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілому становить 50\~000 грн.\~\~\~ За страховим випадком, що стався 12 грудня 2015 р., ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія Житомирська філія був складений страховий Акт № ОЦ/011/000/16/0002, про існування якого мені стало відомо лише 05.05.2016 р., коли бралася роздруківка в банку щодо надходження коштів на рахунок. 04.03.2016 р. на рахунок позивачки було надіслано 19 961 грн. 39 коп. від ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія Житомирська філія Чому саме така сума надійшла їй не повідомили. З метою визначення завданої шкоди, заподіяної позивачці як власнику транспортного засобу Renault Dokker, державний номерний знак [NUMBER] , вона звернулася до судового експерта з метою проведення незалежного експертного автотоварознавчого дослідження та оцінки визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.\~ 12 квітня 2016 року був складений Висновок № 4108 експертного авто товарознавчого дослідження, яким зафіксовано пошкодження транспортного засобу Renault Dokker, державний номерний знак [NUMBER] та зазначено, що матеріальний збиток складає взагалом 49 457 грн. 03 коп., який також включає в себе і суму втрати товарної вартості ( ВТВ) в розмірі 5 515 грн. 69 коп. Враховуючи вищенаведене, позивачка вважає, що відшкодування реальних збитків у вигляді втрати товарної вартості (ВТВ) в розмірі 5515 грн. 69 коп., що визначено у висновку № 4108 від 12.04.2016 р. слід стягнути з [PERSON], як з винної в скоєнні ДТП особи. Одночасно, слід стягнути з винної особи і франшизу в розмірі 500 грн. 00 коп., яка закладена в Полісі. Також, позивачка вважає враховуючи те, що нею були понесені витрати в розмірі 800 грн. 00 коп. на послуги експерта, що свідчить довідка № 035 від 12.04.2016 р., вважає за необхідне та можливе стягнути дані кошти з [PERSON] Отже, загальна сума до стягнення з [PERSON] становить: 5 515 грн. 69 коп. + 800 грн. 00 коп. + 500 грн. 00 коп. = 6815 грн. 69 коп. ( шість тисяч вісімсот пятнадцять грн. 69 коп.) та моральна шкода у сумі 5\~000 грн. Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 12 грудня 2015 р. о 13.00 год. в м. Житомирі по вул. Кибальчича,7 [PERSON] перебуваючи за кермом автомобіля «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER] та виконуючи маневр здіснення руху заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER], чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в якій автомобілі отримали механічні пошкодження.\~\~\~\~\~\~\~ На місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, інспекторами ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області була складена схема дорожньо-транспортної пригоди та відібрано пояснення від учасників самої пригоди, в результаті чого відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України, серія АП 1 № 927309, який був направлений на розгляд Корольовському районному суд м. Житомира.\~\~\~\~\~ Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2015 р. по справі № 296/13309/15-ц, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, неправомірними діями якого було спричинено пошкодження транспортному засобу Renault Dokker, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України ( п. 10.9). На підставі цієї ж Постанови, суд застосував до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 14). Під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2015 р, [PERSON] надав працівникам ВДАЇ свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія РРВ 024267, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зі змісту полісу свідчить, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема автомобіля «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», Житомирська філія на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії АІ за № 4657032, виданого 25 грудня 2014 р., строком на 1 (один) рік, тобто до 25.12.2015 р. На підставі вказаного вище договору, [PERSON], застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER], особами які на законних підставах його використовують, а страхова компанія ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія Житомирська філія, відповідно взяла на себе обовязок, у випадку настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяної з вини страхувальника.\~(а. с. 15). 04.03.2016 р. на рахунок позивачки було надіслано 19 961 грн. 39 коп. від ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія Житомирська філія. (а. с. 18). Згідно Висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 4108 від 12 квітня 2016 року зафіксовано пошкодження транспортного засобу Renault Dokker, державний номерний знак [NUMBER] та зазначено, що матеріальний збиток складає взагалом 49 457 грн. 03 коп., який також включає в себе і суму втрати товарної вартості ( ВТВ) в розмірі 5 515 грн. 69 коп. (а. с. 22-26). На підставі ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до Постанови Пленум ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до осіб, які зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, належать фізичні або юридичні особи, які володіють (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позики) транспортним засобом, або іншим джерелом небезпеки. Отже, власником джерела підвищеної небезпеки визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах ним володіє. Також відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок ДТП буде нести особа, яка під час керування автомобілем має водійське посвідчення і техпаспорт, переданий власником транспортного засобу. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~ У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).\~\~\~\~\~ В Узагальненні «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» від 20 червня 2012 року, в розділі «спірні питання, повязані зі страхуванням автотранспортних засобів, настанням страхових випадків та страхових виплат», Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що «…відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди,\~ заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників…», «…за змістом положень зазначеного Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик…», «…тому незалежно від того, чи наполягає потерпілий на відшкодуванні шкоди її заподіювачем, відповідальність якого застрахована за договором обовязкового страхування, суд повинен урахувати відповідальність і страховика…», «…це слід враховувати під час розгляду справ і не допускати стягнення з осіб, які застрахували свою відповідальність, на відшкодування шкоди сум, які за законом мають бути виплачені страховою компанією без права регресної вимоги до винного…», «…отже, у разі якщо потерпілий предявив позов безпосередньо до винної особи, він може бути задоволений у тому випадку, якщо особа, яка має нести цивільну відповідальність замість винного (володілець джерела підвищеної небезпеки, страхувальник, роботодавець тощо) має право регресу до винної особи…», «…у випадку, якщо потерпілий у встановленому законодавством порядку звернувся за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи, але не отримав відшкодування з будь-яких причин, він має звернутись з відповідною вимогою до суду…» Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Також, ст. 29 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У відповідності до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний суд України в п. 9 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 розяснив, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. \~ Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в розділі «Спірні питання, повязані зі страхування автотранспортних засобів, настанням страхових випадків та страхових виплат» Узагальнення «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» було розяснено, що «…Змінюючи рішення районного суду, апеляційний суд зазначив, що згідно зі звітом товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля «Деу», пошкодженого у результаті ДТП, становить 7\~713 грн 49 коп., а матеріального збитку 5\~675 грн 12 коп. Страховик відповідно до положень договору страхування та вимог закону здійснив виплату позивачеві страхового відшкодування в сумі 5 165 грн 12 коп. Таким чином, апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортирних засобів», ст. 1194 ЦК України, дійшов висновку, що страхова компанія виплатила позивачеві страхове відшкодування в повному обсязі, а тому різницю між фактичним розміром та страховим відшкодуванням у сумі 2\~458 грн 47 коп. необхідно стягнути на користь позивача з відповідача Д., визнаного винним у скоєнні ДТП…» Як визначено в правовій позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14), Пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме у редакції Закону України від 7 липня 2011 року № 3610-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, у сфері зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг", яка була чинною у період з 8 січня 2012 року до 4 листопада 2012 року) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада\~2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття "втрата товарної вартості транспортного засобу", а поняття "втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу" не використовується. Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» Житомирська філія та з [PERSON] на користь [PERSON] відповідно: З Приватного акционерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» Житомирська філія на користь [PERSON] матеріальну шкоду ( збитки) , завдану внаслщок ДТП у poзмipi 23 479 грн. 95 коп. ( двадцять три тисячі чотириста сімдесят девять грн. 95 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду ( збитки) , завдану внаслідок ДТП у pозмipi - 6815 грн. 69 коп. ( шicть тисяч вісімсот пятнадцять грн. 69 коп.) Що стосується відшкодування завданої моральної шкоди судом встановлено. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Однак, як випливає з положення ст. ст. 22, 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», страхова компанія не відшкодовує потерпілому моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, оскільки обовязок відшкодування моральної шкоди покладається на страхову компанію виключно у випадку заподіяння шкоди здоровю потерпілого і лише в розмірі 5 % страхової виплати. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4, передбачено, що розмір\~ відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає\~ залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтування таких висновків знайшло своє відображення і в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Судова практика розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках». З урахуванням викладеного суд,

Outcome: approved