Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій після зменшення та уточнення позовних вимог просить стягнути з АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталась 20.10.2018 року, у вигляді вартості чотирнадцять тисяч чотириста одинадцять) грн. 64 коп., витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема, з оплатою професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 15 000,00 грн. та оплатою проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 16332/19547 від 30.03.2020 року у розмірі 5495,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.10.2018 року в м. Харкові по вул. Космічна, буд. 14, сталося дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобілем Nissan Juke, номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2018 року по справі № 638/16523/18 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль позивача. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», ліміт відповідальності страховика становив 100 000 грн., франшиза - 2 000,00 грн. ФОП [PERSON] , який здійснював оцінку матеріального збитку транспортного засобу в наслідок ДТП, визначив суму збитку у розмірі 22 745,81 грн. 23.10.2018 року [PERSON] сплатив позивачу суму франшизи у розмірі 2 000,00 грн. 18.01.2019 року позивач отримав від AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» страхове відшкодування у сумі 18784,77 грн. [PERSON] зазначає, що з розміром страхового відшкодування, здійсненого AT «СК «МЕГА- ГАРАНТ» не згоден, вважає його заниженим від реальної вартості матеріального збитку, та таким, що порушує його права. Крім того, звертає увагу, що в Протоколі огляду транспортного засобу, складеному ФОП [PERSON] , був зазначений неповний перелік пошкоджень його транспортного засобу, що призвело до значного заниження дійсної вартості матеріальних збитків. Також, вказує на те, що до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту № 75/10/18 не були включені, зроблені при огляді його транспортного засобу, фотографії пошкоджень, а використані для визначення вартості матеріального збитку фотографії зроблені позивачем власноруч на місці зіткнення одразу після ДТП, не було визначено величину втрати товарної вартості транспортного засобу внаслідок ДТП, яка входить до складу вартості матеріального збитку. У зв`язку з незгодою зі Звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту, позивач звернувся до ФОП [PERSON] , основним видом діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, та отримав від останнього розрахунок вартості ремонту його транспортного засобу у сумі 51 420,00 грн, що значно перевищує суму збитку розраховану ФОП [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного позивач звернувся до суду до суду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 14.06.2019 року представник відповідача АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на наступне. При вирішенні питання щодо проведення експертного дослідження АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" керувався положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі». Протягм 10 робочих днів з дня отримання повідомлення позивача про ДТП АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" було направлено експерта до місцезнаходження пошкодженого автомобіля для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до Звіту №75/10/18 щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 04.01.2019 року суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] вартість матеріального збитку автомобіля складає 22 745, 81 грн. Сума відшкодування була розрахована з урахуванням безумовної франшизи та зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ, яка згідно Висновку становить 1 961, 04 грн. Тому сума страхового відшкодування склала 18 784, 77 грн. (22 745, 81 грн. - 2 000, 00 грн. - 1 961, 04 грн.), яка в подальшому була виплачена позивачу. Таким чином, представник відповідача зазначає, що виплата страхового відшкодування правомірна, обґрунтована та здійснена у встановлений Законом України строк. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2019 року за клопотанням представника позивача у справі було призначено судово-автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса. Провадження у справі зупинено. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року провадження у справі відновлено, призначено підготовче провадження. 27.05.2020 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог на підставі Висновку судово-автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2020 року підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Представник позивача через канцелярію суду надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладеня судового розгляду не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладеня судового розгляду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення викладені у відзиві відповідача, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено тп підтверджується протоколом серії БД №200242 від 20.10.2018 року, що 20.10.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Passa, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Nissan Juke д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2018 року по справі №638/16523/18 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6395560 транспортний засіб марки Volkswagen Passa, д.н.з. [NUMBER] , був забезпечений в АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" станом на 20.10.2018 (день ДТП). Оскільки автомобіль позивача не був застрохований на день ДТП, позивач 22.10.2018 року звернувся до страховика [PERSON] - АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, які були зареєстровані в АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" 23.10.2018 року під № 23-10/6. Згідно копії Звіту від 23.10.2018 року №75/10/18 ФОП [PERSON] , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, розмір вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП 20.10.2018 року склала 22 745,81 грн. Відповідно до Страхового акту №41/2018-го від 18.01.2019 року АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ", дорожньо-транспортна пригода, що сталася 20.10.2018 року визнана страховим випадком, сума відшкодування, яка розрахована з урахуванням безумовної франшизи (2 000,00 грн.) та зменшенням розміру страхового відшкодування на суму ПДВ (1 961, 04 грн.) склала - 18 784,77 грн., яка 18.01.2019 року була виплачена [PERSON] , що не заперечується позивачем та підтверджується випискою по його банківській картці. Відповідно до норм ст.ст. 11,629 Цивільного кодексу України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором. Нормою ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, ст.ст. 979,980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст. 17 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 981 Цивільного кодексу України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва - поліса. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом ст.ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно зі ст.ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Страхового акту №41/2018-го від 18.01.2019 року АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ", дорожньо-транспортна пригода, що сталася 20.10.2018 року визнана страховим випадком, сума відшкодування, яка розрахована з урахуванням безумовної франшизи (2 000,00 грн.) та зменшенням розміру страхового відшкодування на суму ПДВ (1 961, 04 грн.) склала - 18 784,77 грн., яка 18.01.2019 року була виплачена [PERSON] , що не заперечується позивачем та підтверджується випискою по його банківській картці. 23.10.2018 року [PERSON] сплатив позивачу [PERSON] суму франшизи у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] від 23.10.2018 року. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У справах, що виникають із заподіяння шкоди, до обставин, які підлягають доказуванню, відноситься, зокрема, розмір завданих збитків. Вимоги позивача з урахуванням уточнення ґрунтуються на Висновку судової автотоварознавчої експертизи, яка була проведена за його клопотанням експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Власовим О.Ю. на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова від 04.07.2019 року. Як вбачається з Висновку судової автотоварознавчої експертизи №16332/19547 від 30.03.2020 року, величина матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Nissan Juke д.н.з. [NUMBER] , в результаті ДТП (20.10.2018 року) складає 45 418,27 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Juke д.н.з. [NUMBER] , складає 35 196,41 грн.; величина втрати тварної вартості автомобіля Nissan Juke д.н.з. [NUMBER] , складає 10 221,86 грн. Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. Враховуючи, вищевикладене, також відсутність заперечено щодо зазначеного Висновку з боку відповідачів, суд оцінює Висновок судової автотоварознавчої експертизи №16332/19547 від 30.03.2020 року, як належний та допустимий доказ, як такий, що не викликає сумніви в його правильності. Відповідно до п.32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Таким чином, оскільки страховик (АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ") звільнений від сплати шкоди, пов`язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, позивач просив стягнути зазначену шкоду (10 221,86 грн.) з [PERSON] . Однак, як вбачається з заяви представника позивача про зменшення позовних вимог від 10.08.2020 року, [PERSON] 09.08.2020 року в повному обсязі відшкодував позивачу завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду у вигляді величини втрати товарної вартості автомобіля, у зв`язку з чим, позивач відмовився від частини позовних вимог заявлених до відповідача [PERSON] . За таких обставин, перевіривши обставини справи у їх сукупності та взаємному зв`язку, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у справі, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" на його користь матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, у розмірі 14 411 грн. 64 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує склад таких витрат, їх підтвердження, приймає до уваги задоволення у повному обсязі уточнених позовних вимог позивача за результатом судового розгляду, у зв`язку з чим приходить до висновку про стягнення підтверджених судових витрат у відповідності до положень ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., відповідно до квитанції № 0.0.1364181983.1 від 24.05.2019 року, що в свою чергу підлягає стягненню з відповідача АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" на користь позивача. Також, з матеріалів справи вбачається, що судова автотоварознавча експертиза, яка проведена експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Власовим О.Ю. на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова від 04.07.2019 року, виконана за рахунок позивача [PERSON] , яким було сплачено за її проведення 5 495,00 грн., відповідно до копії квитанції № 0.0.1461698871.1 від 12.09.2019 року, що в свою чергу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З приводу заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача АТ "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" у розмірі 15 000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. На підтвердження цих обставин позивачем надані наступні документи: копія Договору про надання правової допомоги від 08.06.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; копію Акту наданих послуг від 04.02.2019 року; копію Додатку № 5 від 31.01.2019 року до Договору про надання правової допомоги від 08.06.2018 року; копію квитанції серія ААБ № 933168 від 04.02.2019 року по оплаті наданих послуг з правової допомоги відповідно до Додатку №5 від 31.01.2019 до Договору про надання правової допомоги від 08.06.2018 року; копію Додатку № 6 від 15.02.2019 року до Договору про надання правової допомоги від 08.06.2018 року; копію квитанції серія ААБ № 933172 від 20.02.2019 року; копію Додатку № 7 від 28.02.2019 року до Договору про надання правової допомоги від 08.06.2018 року; копію Акту наданих послуг від 06.03.2019 року; копію квитанції серія ААБ № 933177 від 06.03.2019 року; копію Додатку № 8 від 03.05.2019 року до Договору про надання правової допомоги від 08.06.2018 року; копію Акту наданих послуг від 15.05.2019 року; копію квитанції серія ААБ № 933181 від 15.05.2019 року; копію Додатку № 9 від 15.05.2019 року до Договору про надання правової допомоги від 08.06.2018 року; копію Акту наданих послуг від 24.05.2019 року; копію квитанції серія ААБ № 933183 від 24.05.2019 року; копію Додатку № 10 від 24.05.2019 року до Договору про надання правової допомоги від 08.06.2018 року; копію квитанції серія ААБ № 933184 від 24.05.2019 року. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення витрат пов`язаних з наданням юридичних послуг у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved