Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за заявою [PERSON], заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування заявлених вимог, щодо встанововлення юридичного факту заявник вказував, що [INFO] року померда його матір [PERSON], яка за життя 12.10.2012 року склала на його користь заповіт. Вказував, що після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Заявник вказував, що звернувся 29.11.2016 року до приватного нотаріуса КМНО Кабаєвої А.А. із заявою про прийняття спадщини та видачею Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері, але нотаріус в цей же день виніс постанову по відмову у вчинені нотаріальної дії, якою відмовив заявнику у видачі Свідоцтва, в зв"язку із пропуском стоку для прийняття спадщини у порядку ст. 1270 ЦК України. Заявник вказував, що спору щодо спадкового майна не має, вказує що за життя його матір хворіла, потребувала постійного догляду та починаючи з квітня 2012 року він постійно проживав разом із матір"ю, піклувався про неї, останній час наймав доглядальниць для догляду за матір"ю, з метою роботи та можливістю оплачувати лікування та медичні обстеження матері. Вказував, що факт постійного його проживання за період 2012-та по день смерті матері, підтверджено Довідкою ЖБК "Авіатор-16" №4202/16 від 06.12.2016 року, показами свідків. Заявник вказував, що був зареєстрований на день смерті матері за адресою [ADDRESS] де фактично проживає його син [PERSON], та не вважав за необхідне реєструватись за фактичним місцем проживання [ADDRESS], оскільки дві адреси знаходяться в одному адміністративно-територіальному окрузі, а тому з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали вимоги заявви, докази на які посилалися, як на обгрунтування встановлення юридичного факту та просили суд заяву задовольнити. Зацікавлені особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва А.А.,12-та Київська державна нотаріальна контора у м. Києві, Головне управління юстції у м. Києві просили розглядати справу за відсутості їх представників ( а.с.65,66,69-70). Зацікавлена особа:ЖБК "Авіатор-16" уповноваженого представника у судове засідання не направив. Зацікавлена особа: [PERSON] заяву підтримав, вказав, що його батько, заявник дійсно протягом п"яти років постійно проживав за адресою [ADDRESS]. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у спрві, встановив наступне. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заявник пропустив встановлений ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, у зв"язку із чим йому постановою по відмову у вчинені нотаріальної дії, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва А.А відмовила заявнику у видачі Свідоцтва, в зв"язку із пропуском стоку для прийняття спадщини у порядку ст. 1270 ЦК України. Судом встановлено, що згідно паспорта заявника серія [NUMBER], останній зареєстровний за адресою [ADDRESS] з трвня 1975 року. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], була на день смерті зареєстрована одна у [ADDRESS], комунальні послуги нараховувались на одну особу, про що заявник подав докази ( а.с.97-103). В судовому засіданні свідки : [PERSON], повідомив суду, що заявник дійсно з 2012 року постійно проживав разом із його бабусею у квартирі [ADDRESS], доказів про постійне проживання та догляд суду не надали. Свідок [PERSON], повідомив, що не знає за якою адресою постійно проживав заявник, але постійно з 2012 року доглядав свою матір в квартирі [ADDRESS]. Судом встановлено, що заявник подав до суду докази про хворобу спадкодавця ( а.с.134-149), але не надав належних та допустимих доказів про спільний побут, утримання майна, постійне спільне проживання на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.2. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року). Судом встановлено, що заявник є сином спадкодавця, що підтверджено доказами ( а.с.8,10,12,) та у відповідності до ст.1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців за законом та є спадкоємцем за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заявник пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, про що було винесено постанову 29.11.2016 року приватним нотаріусом КМНО Кабаєвою А.А. ( а.с.26), в зв"язку із тим, що останє місце проживання заявника було [ADDRESS]. Судом встановлено, що заявник не звертався до суду із позовом про надання додаткового строку для прйняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; При цьому, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Тобто закокнодавець розрізняє поняття "постійно проживав разом із спадкодавцем", у зв"язку із чим слід відрізняти місце проживання та місце перебування особи. Місце проєживання підтверджується реєстрацією, яка в даному випадку у спадкодавця та заявника була різною. А тому суд дійшов висновіку, що заявник не довів належними та достовірними доказами факт свого постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у квартирі [ADDRESS] не зареєстрував свого місця проживання , а лише доводив факт тимчасового проживання останні п"ять років із спадкодвцем, чого не вимагає ч.3 ст. 1268 ЦК України, а тому у задоволені заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed