Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, третя особа: акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" про зняття з-під арешту майна. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на його майно - житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області накладено арешт та заборону на його відчуження. На вимогу позивача, Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відмовив у зняті арешту з майна, з підстав того, що на момент завершення виконавчого провадження документальних підтверджень сплати боргу боржником не було надано, а 28 лютого 2013 року виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання на підставі ст.47 ч.1 п.1 Закону України "Про виконавче провадження". Наявність арешту істотно обмежує та порушує права власника нерухомого майна щодо можливості його користування та розпорядження, а зняття арешту можливе лише за відповідним судовим рішенням, що й стало приводом для звернення [PERSON] до суду з позовом. Тому позивач просить зняти арешт з майна, який накладено постановою відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження №12333820 щодо виконання виконавчого листа №2-36/09, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області 13 квітня 2009 року) . Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача - адвокат Антонюк В.О. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач - Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в поданій до суду заяві, розгляд справи просив проводити без участі представника установи, при вирішенні спору по суті поклався на розсуд суду. Третя особа - акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", будучи належним чиною повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що майно позивача [PERSON] , а саме, житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області накладено арешт та заборону на його відчуження (а.с.5-8). На вимогу позивача, Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відмовив у зняті арешту з майна, з підстав того, що на момент завершення виконавчого провадження №12333820 документальних підтверджень сплати боргу боржником не було надано, а 28 лютого 2013 року виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання на підставі ст.47 ч.1 п.1 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.4). У зв`язку з наявним арештом майна, позивача обмежено у праві розпоряджатися своїм майном, як однієї зі складових права власності. Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. У відповідності зі ст.319 ч.1 Цивільного кодексу України - "Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд". Відповідно до ст.321 ч.1, 2 Цивільного кодексу України - "Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні . Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом". Згідно зі ст.59 ч.1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" - "Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини…". Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В силу частини 1 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як передбачено ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" "підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. 5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду". Судом встановлено, що виконавче провадження №12333820, яке перебувало на виконанні в Коростенському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління завершено. Наявність арешту істотно обмежує та порушує права власника нерухомого майна щодо можливості його користування та розпорядження, а зняття арешту можливе лише за відповідним судовим рішенням . За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як власника щодо володіння, користування та розпорядження майном. Отже, аналізуючи норми закону та надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, який підлягає задоволенню.

Outcome: approved