Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

17.02.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з 2014року вона проживала з відповідачем однією сім'єю. 29.05.2015р. у них народилася дочка [PERSON], а 10.09.2016р. у Балтському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Шлюбні відносини між ними припинені через відсутність взаєморозуміння, що призводило до сварок в сім'ї. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно. На теперішній час відповідач проживає окремо. Дитина проживає з нею та буде з нею проживати після розірвання шлюбу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Отже вона просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримала позов у повному обсязі, просила його задовольнити, залишити прізвище, яка вона обрала після реєстрації шлюбу "Москаленко" та розглядати справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 10.09.2016р. у Балтському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 117. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище "Кулачинська" на прізвище чоловіка - "Москаленко" (а.с.4). 29.05.2015р. у сторін народилася дочка [PERSON], батьком якої є відповідач (а.с 6). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2017р. через відсутність взаєморозуміння, що було причиною сварок в сім'ї. На примирення позивач не згодна. На теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо один від одного. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.16,17). Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вимога позивача в частинні залишення прізвища "Москаленко" відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач має на утриманні одну дитину, данні про те, що він є непрацездатним чи має на утриманні інших осіб, у суду відсутні. Враховуючи, вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір з оплати позовних вимог в частині стягнення аліментів в розмірі 640 грн.

Outcome: approved