Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Дитина на теперішній час є повнолітньою, при цьому навчається на денній формі навчання у Дніпропетровському державному коледжі будівельно-мантажних технологій та архітектури і потребує матеріальної допомоги. За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно до закінчення сином навчання. Ухвалою від 30 травня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 липня 2019 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково в сумі 1500 грн. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04 вересня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодщніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2010 року розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На тепершінй час син сторін - [PERSON] є студентом денного відділення Дніпропетровського державного коледжу будівельно-мантажних технологій та архітектури, що підтверджується довідкою №4513 від 13 травня 2019 року (а.с.10). За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] навчається на денному відділенні на контрактній основі, стипендію не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько зобов`язаний та спроможній надавати таку допомогу, оскільки є працездатною особою, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , з якою проживає син сторін, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1500 грн., на час навчання до 30 червня 2021 року, але не пізніше досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 13 травня 2019 року. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] у позові щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 2000 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов`язок доказування статтею 81 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial