Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, якій під час розгляду справи неодноразово уточнював, посилаючись на те, що вони з відповідачкою перебували в шлюбі з 5 липня 1997 року; заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2013 року їх шлюб було розірвано, однак фактично однією сім'єю вони не проживають з червня 2011 року та спільного господарства не ведуть. В період шлюбу 15 вересня 2003 року в інтересах сім'ї між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Броварський домобудівний комбінат "Меркурій" був укладений договір № 102-Л на пайову участь в будівництві, відповідно до умов якого він, як пайовик перерахує забудовнику грошові кошти, які необхідні для будівництва двокімнатної квартири [ADDRESS], вартість якої визначалась у сумі 69780,0 гривен. У зв'язку із переплануванням будинку [ADDRESS]. Вказує, що 05 вересня 2006 року до Договору № 102-Л було укладено Додаткову угоду № 1, відповідно умов якої він, як пайовик переведений на квартиру під [ADDRESS], яка є трикімнатною та перераховує грошові кошти на будівництво трикімнатної квартири загальною площею 74,92 кв. м., що буде розташована на 9-му поверсі другого під'їзду у вищевказаному будинку, вартість якої визначалась у сумі 161 056,0 гривен. Для оплати будівництва трикімнатної квартири [ADDRESS], як пайовиком та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі заступника начальника Ірпінського відділення Київської обласної філії Ковальчук А.В. 25.12.2006 року було укладено кредитний договір № 280, згідно з умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти (кредит) в сумі 12 151,0 доларів США для здійснення розрахунків за Договором № 102-Л, згідно з графіком погашення, що передбачений Договором та кінцевим терміном сплати 24 грудня 2021 року. Також 25.12.2006 року між ТОВ "Броварський домобудівний комбінат "Меркурій" пайовиком та банком було укладено Доповнення до Договору № 102-Л, відповідно умов яких позивач перераховував грошові кошти вартості квартири за рахунок кредиту та за рахунок власних коштів. Позивач вказує, що цього ж дня 25.12.2006 року в якості забезпечення виконання позичальником по Договору кредиту № 280 своїх грошових зобов'язань між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі заступника начальника Ірпінського відділення Київської обласної філії Ковальчук А.В. та ним було укладено Договір застави (Іпотеки) № 27/3-116, предметом якого до моменту (дати) завершення будівництва та отримання заставодавцем нерухомого майна - майнові права, після завершення будівництва нерухомого майна - нерухоме майно. Крім того 25.12.2006 року виконання грошових зобов'язань позивача по договору кредиту № 280 від 25.12.2006 року були забезпечені порукою громадянки [PERSON] та був укладений договір поруки № 27/П-108. Вказує, що на виконання умов договору № 102-Л від 15.09.2003 року в період шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя ними були сплачені кошти для будівництва спірної квартири у повній сумі та вже після того, як вони не проживали однією сім'єю, тобто з червня 2011 року, як підтверджує сама відповідачка в позовній заяві про стягнення аліментів, що була подана до Ірпінського міського суду та розглянута, ним на виконання Договору кредиту № 280 від 25.12.2006 року було сплачено кошти в розмірі 38 783,12 гривен. 23.01.2009 року виконавчим комітетом Ірпінської міської ради на його ім'я на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 25.11.2008 року було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - на квартиру [ADDRESS] Позивач також вказує, що після того як вони перестали проживати однією сім'єю, тобто з червня 2011 року, він не проживає в даній квартирі, але дозволив проживати в ній колишній дружині та доньці, періодично там з'являючись, оскільки являється власником всієї квартири, а також з моменту припинення відносин з відповідачкою з червня 2011 року сплачує кредит вже за власні кошти. З того часу, як їх шлюбні відносини фактично припинилися, він перестав жити в спірній квартирі, перестав платити комунальні послуги, а відповідачка користуючись повністю квартирою та проживаючи в ній зростила борг по квартирі, тому вважає, що дана сума повинна бути стягнути саме з відповідачки. Останнім часом він став проживати в квартирі, однак у зв'язку з тим, що відповідачка на протязі 2011-2013 року користувалася повністю квартирою та почала всіляко чинити йому перешкоди в користуванні, речі його зібрані та виставлені в коридор, користуватися кімнатами не дозволяє, чим порушує його права та законні інтереси, як власника. Вважає, що квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та при поділі даного майна частки у праві спільної сумісної власності його та відповідачки є рівними, тобто по 1/2 частині. Оскільки після розірвання шлюбу зобов'язання по кредитному договору виконує тільки він, вважає, що 1/2 частина понесених ним витрат підлягає стягненню з відповідачки на його користь. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив розділити спільне майно подружжя - квартиру [ADDRESS]; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на його користь 1/2 частину витрат, понесених ним в рахунок погашення кредиту за кредитним договором № 280 від 25.12.2006 року за період з червня 2011 року по квітень 2014 року в сумі 22 050,57 гривен; зобов'язати [PERSON] не створювати у будь-якій спосіб та формі йому [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS]; стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 05.07.1997 року між сторонами був укладений шлюб, від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. 02 липня 2013 року за рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб було розірвано. Під час перебування у шлюбі ними було придбано квартиру за відплатним договором, а саме трикімнатна квартира загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 39,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS], яка була придбана за 220 000,0 гривен. Спірна нерухомість є об'єктом права спільної сумісної власності і відповідно до ст. 61 СК України подружжя має прав на її поділ в тому числі й після розірвання шлюбу. Позивачка вказує, що згоди про добровільний поділ майна між ним не досягнуто; оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Вказує, що суд може присудити більшу частку одному з подружжя за умов, що з нею, ним проживають діти, повнолітній син, дочка, які є непрацездатними; дана особа не отримує аліментів або їхній розмір є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, повнолітніх сина, дочки або другого з подружжя. Для дитини віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум встановлений законодавством України з 1 січня 2013 року по 30 листопада 2013 року складає 1 210 гривен. Беручи до уваги інтереси неповнолітньої дочки, яка залишається з позивачкою та розмір аліментів (695,0 гривен на місяць), які вона одержує на утримання доньки, недостатньо для забезпечення її фізичного, духовного розвитку, відповідно до вимог ч.3 ст. 71 СК України вважає можливим відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити позивачці більшу частину із спільного майна. Позивачка також вказує, що для придбання особистого житла її батьки подарували їй 76 000,0 гривен, станом на 01.01.2006 року курс долара США складав 505 грн. за 100 доларів США; оскільки колишнє подружжя вирішило придбати більше житло та на нього не вистачало подарованої суми, було прийнято рішення оформити кредит. Кредитний договір, договір купівлі-продажу квартири та право власності від 23.01.2009 року на квартиру було оформлено на ім."я відповідача. При укладання договору купівлі-продажу квартири її вартість складала 220 000,0 гривен, отже 144 000 це сума коштів, на яку отримувався кредит; до припинення фактичних шлюбних відносин по липень 2012 року включно кредит погашався за спільні кошти. Кредит оформлений на ім."я відповідача і позивачка надавала на це згоду та відповідно до закону розподілу підлягає не тільки майно, а й зобов'язання подружжя. Позивачка просила визнати трикімнатну квартиру, загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 39,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю 220 000,0 гривен об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; поділити спільне майно - квартиру, загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 39,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю 220 000,0 гривен; за позивачкою у порядку поділу майна визнати право власності на 3/4 частини трикімнатної квартири, загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 39,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю 220 000,0 гривен (3/4 вартості складає 172 000,0 гривен); за відповідачем у порядку поділу майна визнати право власності на 1/4 частини, загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 39,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю 220 000,0 гривен ( 1/4 від вартості складає 48 000,0 гривен); судові витрати покласти на відповідача. В подальшому під час розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та посилаючись на викладене вище, просила визнати трикімнатну квартиру загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 39,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю 161 056,0 гривен об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; поділити спільне майно - квартиру, загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 39,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю 161 056,0 гривен; за нею у порядку поділу майна визнати право власності на 4/5 частини трикімнатної квартири, загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 38,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю 161 056,0 гривен; за відповідачем у порядку поділу майна визнати право власності на 1/5 частини, загальною площею 72,5 кв. м., житлова площа 39,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю 161 056,0 гривен. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Позов [PERSON] визнав частково, суду пояснив, що відповідно до договору про пайову участь у будівництві від 15 вересня 2003 року та Додаткової угоди № 1 про зміну і доповнення до договору про пайову участь у будівництві № 102-Л від 5 вересня 2006 року вартість квартири складає 161 056 гривен, звідки взялася вартість квартири у розмірі 220 000 гривен - невідомо, тому математичні розрахунки [PERSON] є невірними. Відповідно до рішення суду від 20 серпня 2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки , які він сумлінно сплачує. При зверненні до суду позивачка сама вказувала розмір аліментів, які підлягали стягненню на її користь; крім того позивачка жодного разу не зверталася до суду або до нього з вимогами про збільшення розміру аліментів, мотивуючи, що присуджений розмір аліментів є недостатнім, крім того [PERSON] постійно приймає участь у додаткових витратах на утримання дитини. Також пояснив , що в судовому порядку не вирішувалось питання про визначення місця проживання дитини з матір'ю, він не заперечує, щоб його донька проживала з ним, а не з матір'ю для забезпечення їй нормальних умов для фізичного та духовного розвитку та йому також невідомо, яким чином позивачка забезпечить його доньку нормальним фізичним та духовним розвитком внаслідок виділення їй у власність більшої половини квартири, а тому доводи позивачки з приводу відступлення від засад рівності часток при поділі спільно нажитого майна є надуманими. Також пояснив, що [PERSON] не надано суду жодних належним та допустимих доказів, які б свідчили про те, що батьки передавали їй кошти в розмірі 76 000,0 гривень адже йому невідомо про такі дарунки та напрямок використання цих коштів та доказів про те, що ці кошти були витрачені на оплату по договору про пайову участь. Із залучених до матеріалів справи квитанцій про оплату по договору на пайову участь у будівництві видно, що частина коштів у розмірі 68 039 гривен були сплачені ще до 2006 року. Пояснив, що з червня 2011 року по квітень 2014 року [PERSON] сплачено кредит в сумі 44 101,14 гривен, половину яких слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Просив позов [PERSON] задовольнити частково. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнали частково, представник відповідачки суду пояснила, що борги колишнього подружжя перед кредитором ПАТ "Укрсоцбанк" по кредитному договору від 25 грудня 2006 року є спільними, тому їх треба сплачувати порівну. Що стосується часток у майні, то їх позиція була викладена у позовній заяві. Що стосується моменту припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, то вони вважають, що вони припинені в кінці червня - на початку липня 2012 року, з 2011 року між ними часто виникали сварки, під час яких [PERSON] уходив з квартири, а потім повертався. Одразу після припинення фактичних шлюбних відносин [PERSON] звернулася до Ірпінської міської ради для підтвердження факту проживання з нею неповнолітньої дитини та не проживання у спірній квартирі [PERSON] з метою подання заяви про стягнення аліментів, рішення по сплаті аліментів прийняте 20.08.2012 року. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що вона визнає, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, також частково визнала суму коштів, які просить стягнути з неї [PERSON] в сумі 14 169,93 гривен за період з 06.06.2012 року по 28.04.2014 року, також пояснила, що її батьки подарували їй 76 000 гривен для оплати вартості квартири, однак письмово передачу цих коштів вони не оформляли; вона не чинить ніяких перешкод колишньому чоловіку у користуванні спільною квартирою, він має вільний доступ до квартири, у нього є ключі від квартири, його речі знаходяться в квартирі. Визнала, що з червня 2011 року по квітень 2014 року [PERSON] сплачено кредит в сумі 44 101,14 гривен. Просили позов [PERSON] задовольнити частково. Свій позов [PERSON] та її представник підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що банк не має заперечень проти позовів [PERSON] та [PERSON], кредит погашений, іпотека знята. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає позов [PERSON] та позов [PERSON] такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 1997 року, який розірваний у встановленому законом порядку відповідно до заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з матір'ю [PERSON] Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 серпня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з липня 2012 року і до повноліття дитини. На підставі зазначеного рішення суду [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] в сумі 696,49 гривен, дані обставини підтверджені квитанціями на зазначену суму, визнаються сторонами і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Броварський домобудівний комбінат "Меркурій" та [PERSON] був укладений Договір № 102-Л на пайову участь у будівництві, відповідно до п. 1.1 якого пайовик перераховує забудовнику грошові кошти, які необхідні для будівництва двокімнатної квартири [ADDRESS] в розмірі вартості квартири, яка визначена цим договором, а забудовник виконує весь комплекс робіт по будівництву будинку в цілому та квартири зокрема, передбачених проектно-кошторисною документацією з будівництва будинку, а після закінчення їх будівництва передає пайовику квартиру; згідно п. 2.1 даного договору вартість квартири визначається у сумі 69 780,0 гривень, в тому числі ПДВ 11 630,0 гривен. 05 вересня 2006 року між ТОВ "Броварський домобудівний комбінат "Меркурій" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 про зміну і доповнення договору № 102-Л від 15 вересня 2003 року, відповідно до якої переведено пайовика з квартири [ADDRESS]; кошти внесені за квартиру [ADDRESS]; також змінено пункт 2.1. договору та викладено його у наступній редакції : вартість квартири визначається у сумі 161 056 гривень ( в тому числі ПДВ - 26 842,66 ) . Встановлено, що 25 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений Договір кредиту № 280, відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 12 151,0 доларів США зі сплатою 13,0 % річних за користування кредитом за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду згідно з умовами п. 2.7 цього договору та наступним порядком повернення суми кредиту до 10-го числа кожного місяця згідно графіку та кінцевим терміном, не пізніше якого має бути повністю повернути кредит, а також сплачено проценти за користування кредитом, комісій, можливі пені та штрафи, а також інші витрати кредитора 24 грудня 2021 року або достроково у випадках, передбачених цим договором та/або договорами, що забезпечують виконання позичальником зобов'язань за цим договором та/або чинним законодавством України. Згідно заяви [PERSON] від 25 грудня 2006 року, вона, перебуваючи на момент написання цієї заяви в шлюбі з [PERSON], цією заявою надає згоду на укладення вищевикладеного договору, підтверджує, що з умовами договору ознайомлена, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має, умови договору погоджує, крім того надає згоду [PERSON] на укладення у випадку необхідності додаткових угод (змін та або доповнень) до вищевказаного договору, за умови, що такими додатковими угодами не буде збільшено суму кредиту. Також 25 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений Договір застави (іпотеки) № 27/3-116, відповідно до якого заставодавець передає в заставу (іпотеку) заставодержателю у якості забезпечення виконання заставодавцем грошових зобов'язань перед заставодержателем за Договором кредиту № 280, що був укладений між заставодержателем та заставодавцем 25 грудня 2006 року, а також виконання заставодавцем грошових зобов'язань перед заставодержателем за цим договором, майно заставодавця, яке відповідно до цього договору, визначене як предмет застави (іпотеки); відповідно до п.1.3 даного договору предметом застави (іпотеки) за цим договором є наступне майно заставодавця : 1.3.1 - до моменту (дати) завершення будівництва та отримання заставодавцем нерухомого майна - права заставодавця, як кредитора в зобов'язанні за Договором на пайову участь у будівництві житла, в тому числі право вимоги передачі нерухомого майна (майнові права); 1.3.2 - після завершення будівництва нерухомого майна та отримання його заставодавцем, в тому числі після оформлення та/або державної реєстрації права власності на нерухоме майно за заставодавцем - нерухоме майно. Вартість предмету застави (іпотеки) за згодою сторін на момент укладення цього договору становить 161 056,0 гривен, що за офіційним курсом гривни до долара США встановленим Національним банком України на день укладення цього договору складає еквівалент 31 892,28 долари США. Встановлено, що 25 грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Броварський домобудівний комбінат "Меркурій", [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" було внесено Доповнення до договору № 102-Л на пайову участь у будівництві житла від 15 вересня 2003 року, відповідно до яких для оплати будівництва трикімнатної квартири [ADDRESS] між пайовиком та банком було укладено договір кредиту № 280 від 25 грудня 2006 року, відповідно до якого банк надає пайовику кредит у сумі 12 151,0 доларів США на умовах, передбачених Договором кредиту; вартість квартири визначається у сумі 161 056 гривен, в т.ч. ПДВ в розмірі 26 842,66 гривен. В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 315622, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 23.01.2009 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 25.11.2008 року № 281/3. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" 23.01.2009 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності (САС № 215622) 23.01.2009 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 281/3 від 25.11.2008 року. Встановлено, що згідно Акту депутата Ірпінської міської ради Алексєєнко Є.І., засвідченого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 21 червня 2012 року при обстеженні матеріально-побутових умов проживання [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] власник житла [PERSON] на даний час не проживає за вказаною адресою. Встановлено, що згідно довідки Ірпінського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" від 30.04.2014 року № 10.1-186/37-4010 заборгованість за договором кредиту № 280 від 25 грудня 2006 року [PERSON], повністю погашена 28.04.2014 року та припинив свою дію іпотечний договір № 27/3-116 від 25 грудня 2006 року, що був посвідчений 25 грудня 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 4917д та накладена заборона за номером 2918д. Згідно розписки від 28.04.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 150 дол. США в рахунок сплати 1/2 частини заборгованості, що виникла під час перебування у шлюбі за кредитним договором № 280 від 25.12.2006 року. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають разом з червня 2012 року. Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], матеріалами справи. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] - його хрещеник. В кінці травня 2011 року до нього прийшов [PERSON] і сказав, що він буде розводитися з дружиною та буде жити з батьками. На початку червня 2011 року на дні народження його дружини [PERSON] йому сказав, що вже він проживає у батьків. Йому відомо, що в даний момент [PERSON] не користується своєю квартирою по [ADDRESS]; чи має він вільний доступ до цієї квартири в даний час йому невідомо. Раніше зі слів [PERSON] його речі викидали з цієї квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] - її рідна дочка. В 2003-2005 роках вони з чоловіком хотіли придбати квартиру, взяли кредит. Вона давала дочці 2,500 гривен кожний квартал протягом 2003 року, а потім по 3 000,0 гривен з 2004 по 2005 рік. Пояснила, що вона разом з чоловіком тримали господарство, обробляли 2 га землі, щоб допомогти дочці взяти квартиру. Один раз вона давала дочці приблизно у 2006-2007 роках 25 тисяч гривен, потім в цей же період вона давала їй 15 тисяч гривен. Загалом вона дочці дала 76 тисяч гривен. Пояснила, що [PERSON] взяв кредит, до 2006 року він працював, але потім, після того, як вони взяли кредит, він не працював. Пояснила, що передачу грошей дочці вони не оформляли. Їй відомо, що дочка з чоловіком заплатили кредит, чи з тих коштів, що вона давала, то вона думає, що їм більше не було звідки взяти ці гроші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] - його рідна сестра. В 2003-2006 роках він надавав кошти своїй матері для того, щоб вона їх використовувала для себе та щоб вона передавала їх його сестрі. Він знав, що мати всі свої кошти від підсобного господарства та інші передавала дочці для погашення кредиту на придбання житла. Він з сестрою в нормальних стосунках. Мати віддавала кошти дочці, а він допомагав матері постійно кожен місяць з 2003 по 2006 рік, це приблизно 10 тисяч гривен на рік. Йому відомо, що мати частину цих грошей віддавала [PERSON], це траплялось і при ньому. Сестра з 2003 по 2006 рік не працювала, навчалася на платній основі в університеті. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 1997 року, який розірваний у встановленому законом порядку відповідно до заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з матір'ю [PERSON] Також встановлено, що за час перебування в шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS], разом сплачували кредит згідно Договору кредиту № 280 від 25 грудня 2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], частки їх в праві спільної сумісної власності є рівними, а тому слід поділити спірну квартиру між [PERSON] та [PERSON] та виділити кожному по 1/2 частині, визнавши за ними право власності на належні їм частки . При цьому суд вважає, що доводи позивачки [PERSON] про те, що її частка в праві власності на спірну квартиру має бути збільшена у зв'язку з тим, що з нею проживає дочка та аліментів, які [PERSON] сплачує на утриманні дочки недостатньо для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування, є необґрунтованими, оскільки батьки несуть рівний обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 696,49 гривен щомісяця, що становить половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також доказів того, що [PERSON] зверталася до [PERSON] із позовом про збільшення розміру аліментів у зв'язку з тим, що суми, яку він сплачує на утримання дочки недостатньо для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування суду не надано. За таких обставин суд не вбачає підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя у праві власності на квартиру та збільшення частки [PERSON] у праві власності на спірну квартиру. Разом із цим, на думку суду, доводи [PERSON] про те, що її частка в праві власності на квартиру також має бути збільшена, оскільки за квартиру було сплачено її особисті кошти в розмірі 76 000,0 гривен, які були подаровані їй її батьками, є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого беззаперечного підтвердження той факт, що грошові кошти в сумі 76 000,0 гривен, які були передані [PERSON] її матір'ю [PERSON], були витрачені саме на погашення кредиту для придбання спірної квартири. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування цих обставин суду надано не було. Оскільки встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають разом з червня 2012 року, за цей період [PERSON] був сплачений кредит в сумі 44 101,14 гривен, що визнається сторонами, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму витрат, понесених ним в рахунок погашення кредиту за кредитним договором № 280 від 25.12.2006 року за період з червня 2012 року по квітень 2014 року в розмірі 14 908,57 гривен, задовольнивши в цій частині позов [PERSON] частково. При цьому суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ті обставини, що [PERSON] чиняться перешкоди в користуванні [PERSON] спірною квартирою, тому вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні квартирою задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що оскільки позови [PERSON] та [PERSON] задовольняються частково, слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 617,60 гривен, а з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в сумі 1 720,50 гривен. На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: partial