Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

07.10.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить суд стягнути з нього на її користь заборгованість зі сплати аліментів у сумі 41171,06 гривень та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 17642,07 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10.12.2008 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , однак нарахований державним виконавцем розмір щомісячних аліментів не сплачував, в зв`язку з чим станом на 01.08.2019 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 41171,06 грн. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вважає, що вона має право на стягнення з нього неустойки(пені) за несплату аліментів, на підставі ч.1 ст. 196 СК України, у розмірі 17 642,07 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (перебування), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірвано 30.05.2006р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії1 [NUMBER] (а.с.12). 25.08.2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Балаклійського районного суду від 30 травня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). 25.07.2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після чого змінила прізвище на « [PERSON] ».(а.с.14) На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10.12.2008 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 24.11.2008 року до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO] , повноліття. На виконання зазначеного рішення був виданий виконавчий лист за № 2 -2795 10.12.2008 року. Виконавчий лист знаходиться на виконанні в Балаклійському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Відповідно до довідки № 13398 від 01.08.2019року, виданої Балаклійським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області загальний борг [PERSON] станом на 01.08.2019 року становив 41 171,06 гривень (а.с.8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів, передбачених ст. 181 СК України, виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною 1 ст.196 СК України (чинної до 08 липня 2017 року) передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому, будь-які обмеження щодо розміру пені законом не встановлювались. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Таким чином, під час розгляду справи про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають встановленню, як наявність самої заборгованості та її розмір, так і наявність чи відсутність вини платника аліментів у її виникненні, оскільки сплата аліментів на підставі рішення суду у грошовій формі є грошовим зобов`язанням платника аліментів. За приписами ст. ст. 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду 03 квітня 2019 року, аналогічна позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується таким чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. На підставі зазначеного суд погоджується з формулою розрахунку пені, наданим позивачем, так як він узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18, відповідно до якої, сума неустойки за період з січня 2011 року по липень 2019 року становить 17 642,07 гривні. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по аліментам, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ,ч.3 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з приписами даної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Згідно ч.8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Судом не встановлено наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів. Отже, лише у випадку наявності спору щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, суд вирішує даний спір за заявою заінтересованої сторони, а в іншому випадку при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, а повторне їх стягнення за рішенням суду не відповідатиме вимогам законодавства. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 196 СК України, ст.ст. 12,13, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: partial