Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до ПАТ "Банк Демарк", просить розірвати договір строкового банківського вкладу "Гаманець" №582424 від 14.08.2013 року та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 10 000 євро, що за офіційним курсом станом на 01.09.2014 року (1 євро- 17,2948) становить 172 948,91 грн, а також суму не сплачених відсотків в розмірі 547 євро, що за офіційним курсом станом на 01.09.2014 року (1 євро- 17,2948) становить 9 460,31 грн. (а.с. 1-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.08.2014 р. між нею та ПАТ "Банк Демарк" було укладено договір строкового банківського вкладу "Гаманець" №582424. За умовами даного договору позивач надав банку на зберігання грошові кошти в сумі 10 000 євро строком до 14.08.2015 року. За користування коштами банк щомісячно нараховує та сплачує проценти в розмірі 5.2% річних, а у випадку дострокового припинення строку зберігання вкладу при його зберіганні понад 365 днів, банк нараховує проценти згідно п.1.3 та 2.1.2 по день, що передує дню виплати суми вкладу та загальну суму нарахованих, але не сплачених процентів та сплачує їх вкладнику. Отже, за період з 14.08.2013 року по 03.09.2014 року банк зобов'язаний сплатити проценти в сумі 547 євро. Зазначає, що з 20.08.2014 року банк припинив свою роботу та виплату коштів по депозитних рахунках, чим порушив її право вільного розпорядження власними коштами. З метою поновлення свого порушеного права просить достроково розірвати даний договір та стягнути внесені кошти та не сплачені відсотки. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, надіслав заперечення у відповідності до яких просив відмовити у задоволенні позову. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 14 серпня 2013 року між позивачем та ПАТ "Банк "Демарк" було укладено договір строкового банківського вкладу "Гаманець" №582424 (а.с.4-5). Відповідно до п.1.2 Договору вкладник вніс на поточний рахунок банку 10 000 євро, а банк прийняв на зберігання дані кошти. Факт внесення грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується копією квитанції №79385471 від 14.08.2013 року (а.с.6). Питання повернення вкладів регулюється зазначеним договором та ЦК України. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст.1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що відповідач на день звернення позивача до суду не виконав своїх зобов'язань за договором строкового банківського вкладу "Гаманець" №582424 від 14.08.2013 року, чим порушив взяті на себе зобов'язання, згідно ст. 1060 ЦК України. Оскільки, вимоги ст. 1060 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний депозитний договір, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши позивача його права, передбаченого Законом, повернення вкладу на першу вимогу, на що він розраховував при укладенні даного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови від 18.12.2009 року № 14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошей в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача щодо розірвання договору строкового банківського вкладу та стягнення вкладу за Договором строкового банківського вкладу "Гаманець" №582424 від 14.08.2013 року в сумі 10 000 євро, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення 25.09.2014 року - 16,6104 становить 166 104,00 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення відсотків станом на 03.09.2014 року в розмірі 547 євро підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 1070 ЦК України встановлено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Відповідно п.1.3 Договору, за користування коштами, що розміщені на вкладному депозитному рахунку вкладника, банк щомісячно нараховує проценти в розмірі 5,2% річних в перші 12 місяців зберігання вкладу, з 13 місяця до дати повернення вкладу - 5,2% річних та сплачує готівкою, починаючи з другого робочого дня наступного місяця. Як вбачається з виписки по депозитному рахунку [PERSON] (а.с.27), розмір нарахованих відсотків станом на 03.09.2014 року становить 541,24 євро. За таких обставин, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача нараховані відсотки за договором банківського вкладу станом на 03.09.2014 року в розмірі 541,24 євро (без врахування суми податку), що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення 25.09.2014 року - 16,6104 становить 8990,21 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру та 1750,94 за вимоги майнового характеру. На підставі наведеного,

Outcome: partial