Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] у березні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 9178 грн 25 коп, моральну шкоду у сумі 5000 грн. та понесені судові витрати. В ході судового розгляду, за клопотанням позивача, первісного відповідача [PERSON] замінено належними відповідачами - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», Приватна аудиторська фірма «ЦУРІЙ-АУДИТ». В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 16 червня 2013 року близько 12-30 год. на 151 км автошляху Київ-Харків з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої останній, керуючи автомобілем MITSUBISHI GALANT, державний номер [NUMBER], під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем SKODA OCTAVIA А5, д.н.з [NUMBER], під керуванням позивача. В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав суттєві механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 липня 2013 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. [PERSON] працює водієм Приватної аудиторської фірми «ЦУРІЙ-АУДИТ» та в день вчинення ДТП був залучений до роботи та керував автомобілем, який був орендований даною фірмою. Як зазначено в позові, заподіяний позивачу в результаті пошкодження його автомобіля матеріальний збиток становить 23 805,05 грн, що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна № 0205 від 28.05.2014, виконаним суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] Згідно акту здачі-прийомки виконаних робіт загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 20 517,99 грн, яку позивач сплатив повністю. Страховою компанією «Провідна» позивачу було виплачено лише частково страхове відшкодування у сумі 13189,74 грн. Тому просить стягти із страхової компанії невідшкодовані збитки у сумі 3581,22 грн, враховуючи, що збитки по відшкодуванню вартості окремих деталей та робіт, які не були включені до акту огляду транспортного засобу страховиком складають 3747,03 грн. Також просить стягти із страхової компанії понесені витрати, пов'язані з доставкою пошкодженого автомобіля до сервісного центру у розмірі 1850 грн. Решту невідшкодованих страховою компанією збитків, пов'язаних з відновлювальним ремонтом належного йому автомобіля у сумі 3747,03 грн позивач просить стягти з ПАФ «ЦУРІЙ-АУДИТ», а також стягти шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості належного йому автомобіля в сумі 4217,67 грн, вартість проведеної незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля у сумі 600 грн, 5000 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Розмір моральних збитків обґрунтовує тим, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивачу довелося докладати додаткових зусиль для доставки автомобіля до пункту ремонту у м. Київ, оскільки він був майже новий та знаходився на гарантійному обслуговуванні. Пошкодження та ремонт автомобіля змусило його звертатися до своїх рідних та знайомих з проханням дати в борг значні кошти для оплати ремонту автомобіля, у зв'язку з чим позивач відчував дискомфорт у спілкуванні з людьми. І до того суворий бюджет його сім'ї довелося спрямувати на проведення ремонту пошкодженого автомобіля. Все це спричинило виникнення пригніченого стану, що призвело до розладу стосунків у родині. Після ДТП позивачу та членам його родини довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, зокрема, тому, що позивач проживає у сільській місцевості і до районного центру відстань складає близько 30 км. Багато із запланованих позивачем справ, що потребували пересування автотранспортом довелося відкласти, а від деяких взагалі він був вимушений відмовитися. Вважає, що заперечення співвідповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» проти позову в частині стягнення невідшкодованих збитків по відновлювальному ремонту автомобіля у сумі 3581,22 грн є безпідставними, оскільки відповідач не навів жодного доказу на підтвердження заперечень у цій частині позовних вимог. Щодо стягнення витрат позивача, пов'язаних з евакуацією пошкодженого автомобіля до сервісного центру у розмірі 1850 грн пояснив, що відстань від місця ДТП до місця здійснення ремонту складається з двох відрізків шляху - від місця ДТП до місця проживання позивача, та від місця його проживання до місця ремонту автомобіля у м. Києві. Тобто, місце проживання позивача знаходиться між цими пунктами і позивач просить відшкодувати вартість евакуації автомобіля лише від пункту проживання до пункту ремонту, оскільки автомобіль дійсно міг рухатися самостійно до місця ремонту, проте експлуатація транспортного засобу з пошкодженим лобовим склом забороняється і позивач, щоб не порушувати правила безпеки дорожнього руху скористався послугами евакуатора. Представники відповідача ПАФ «ЦУРІЙ-АУДИТ» у судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, зазначивши, що позовна заява до даного відповідача подана з порушенням процесуальних норм. Крім того, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «СК «Провідна» і визначена в акті-прийомки виконаних робіт загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 23805,05 грн (при ліміті відповідальності страховика в розмірі 50000 грн), тобто є меншою за ліміт і в разі її обґрунтованості має бути відшкодована саме страховою компанією, а не власником транспортного засобу, відповідальність якого застрахована. Щодо відшкодування позивачу втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 4217, 67 грн вважають, що позивач не надав належних доказів щодо взаємозв'язку понесених збитків на ремонт автомобіля із фактом ДТП, крім віртуального розрахунку втрати товарної вартості КТЗ, зроблених оцінювачем [PERSON] відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 28.05.2014. Вищевказаний звіт не може бути належним доказом, оскільки навіть висновок експерта, проведений на підставі ухвали суду, не є обов'язковим для суду. Здійснюючи відповідні розрахунки, оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність за складання недостовірного висновку, його звіт є лише суб'єктивною думкою та припущенням, оскільки оцінювач не проводив безпосереднього огляду транспортного засобу, що підлягав дослідженню. Вважають, що даний звіт викликає сумніви у його достовірності, тому просять виключити його з числа доказів у справі. Крім того, величина втрати товарної вартості ТЗ - це умовна величина зниження ринкової вартості ТЗ, відновленого після пошкодження в порівнянні з ринковою вартістю непошкодженого ТЗ. Умовна величина не є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та не може вважатися реальними втратами, які фактично поніс позивач у зв'язку з пошкодженням належного йому автомобіля. На момент складання висновку пошкоджений транспортний засіб був відновлений. Крім того, заперечували проти стягнення з відповідача моральної шкоди за недоведеністю позовних вимог. Позивач не навів жодного документального доказу щодо наявності обставин, які призвели до нанесення йому моральної шкоди у вигляді душевних страждань та жодного доказу, яким обґрунтовує суму моральної шкоди. Вважають, що причинного зв'язку між можливими протиправними діяннями відповідача (якого насправді не було) і моральною шкодою немає, так як заподіювач шкоди несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є необхідним наслідком його поведінки. Відповідач ПАФ «ЦУРІЙ-АУДИТ» не здійснював жодних дій, які б могли призвести до душевних страждань позивача. Представник ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» у судовому засіданні позов не визнав, вказуючи про те, що страхова компанія виплатила страхове відшкодування завданих позивачу збитків внаслідок відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля в повному обсязі. При цьому розрахунок шкоди був проведений у порядку, встановленому законодавством, на підставі програмного продукту «Автодатекс», який входить до Переліку рекомендованих джерел для експертів при розрахунку вартості відновлювального ремонту згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюстом України та Фондом державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092 Відповідач відшкодував реальні збитки по відновлювальному ремонту пошкоджень, які були зафіксовані в акті огляду автомобіля, проведеного представником страхової компанії в присутності позивача та з яким позивач погодився, поставивши власний підпис. Про наявність прихованих дефектів під час ремонту автомобіля позивач страхову компанію у встановленому порядку не повідомив, тому остання не має підстав для відшкодування ремонту вказаних пошкоджень, а також інших пошкоджень, не зафіксованих у акті огляду. Щодо стягнення витрат позивача, пов'язаних з евакуацією пошкодженого автомобіля до сервісного центру у розмірі 1850 грн вважає вказані вимоги необґрунтованими, оскільки відповідно до ст.. 29 Закону України страховик не відшкодовує вартість евакуації транспортного засобу з місця проживання до місця здійснення ремонту. В акті огляду та акті виконаних робіт відсутні пошкодження деталей, які б могли впливати на рух автомобіля, тому незрозуміло чому потерпілий скористався послугами евакуатора, враховуючи, що з місця ДТП автомобіль рухався самостійно. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що відповідальність по відшкодування завданих позивачу матеріальних збитків покладається на страхову компанію, яка в повному обсязі виплатила позивачу страхове відшкодування. Як зазначено у ст. 10, 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 16 червня 2013 року близько 12-30 год. на 151 км автошляху Київ-Харків з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої останній, керуючи автомобілем MITSUBISHI GALANT, державний номер [NUMBER], під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем SKODA OCTAVIA А5, д.н.з [NUMBER], під керуванням позивача. В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав суттєві механічні пошкодження. (а.с.10). Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 липня 2013 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с.11), яка відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля MITSUBISHI GALANT, державний номер [NUMBER] є [PERSON]., який передав його в строкове платне користування ПАФ «ЦУРІЙ-АУДИТ» (а.с.152). На момент дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] перебував у трудових відносинах з даною фірмою та виконував свої безпосередні обов'язки водія (а.с.154-156). Позивач [PERSON] є власником автомобіля SKODA OCTAVIA А5, д.н.з [NUMBER], який отримав механічні пошкодження в результаті ДТП (а.с.9). Згідно статті 22 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодовування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода яка завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З урахуванням того, що шкода позивачу була завдана з вини водія [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків, обов'язок відшкодувати завдану ним шкоду покладається на його працедавця - відповідача ПАФ «ЦУРІЙ-АУДИТ». Проте, на момент пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ПАФ «ЦУРІЙ-АУДИТ» як правомірного володільця автомобіля MITSUBISHI GALANT, державний номер [NUMBER] була забезпечена полісом № АВ/8729798 обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів від 09.10.2012 (а.с.27). Страхувальником згідно полісу є [PERSON]., а страховиком відповідач ПрАТ «СК «Провідна». Забезпеченим транспортним засобом за договором є автомобіль MITSUBISHI GALANT, державний номер [NUMBER]. Відповідно зазначеного Полісу виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та майну третьої особи внаслідок ДТП здійснюється відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ч.18 ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За умовами договору страхування розмір франшизи ПрАТ «СК «Провідна» не встановлено. 24.07.2013 на підставі заяви позивача спеціалістом страховика було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 10 305,91 грн без ПДВ (а.с.51) та 30.07.2013 було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у вказаному розмірі. При цьому, як пояснив представник відповідача, розрахунок шкоди був проведений на підставі програмного продукту «Автодатекс», який входить до Переліку рекомендованих джерел для експертів при розрахунку вартості відновлювального ремонту згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюстом України та Фондом державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092. 08.08. 2013 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про доплату страхового відшкодування, додавши до заяви Акт виконаних робіт Станції технічного обслуговування (а.с.56) 27.08.2013 відповідач здійснив перерахунок розміру страховго відшкодування з урахуванням нормо годин, вартості запчастин та податку на додану вартість згідно наданих документів (а.с.58-63) та 29.09.2013 прийнято рішення про доплату страхового відшкодування у розмірі 2883,83 грн у межах ліміту страхового відшкодування. За приписами ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно акту здачі прийому виконаних робіт №ТО13-24823 від 06.08.2013 загальна вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля склала 20 517, 99 грн, які він сплатив повністю (а.с.12). Сума збитків, яка залишилися невідшкодованою становить 7328,25 грн. В заперечення проти позовних вимог відповідач ПрАТ «СК «Провідна» зазначає про те, що у вищевказаному акті виконаних робіт були включені деталі та роботи ( панель передня, лонжерон правий передній, усунення перекосу кузова, крило переднє праве з покраскою, підсилювач бампера із заміною та дефлектори повітря), які не були враховані при розрахунку вартості збитку, оскільки вони відсутні у Акті огляду транспортного засобу від 19.06.2013 (а.с.50). З огляду на викладене позивач зменшив розмір позовних вимог до даного відповідача в цій частині на суму 3747,03 грн, що складає вартість вказаних деталей та виконаних робіт. Разом з тим, всупереч ст. 60 ЦПК України, відповідачем не наведено переконливих доказів на заперечення проти відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля на решту суми, що склала 3581,22 грн. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що страховик зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Позивач у ході судового розгляду надав звіт №0205 про незалежну оцінку майна (визначення розміру відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових ) автомобіля SKODA OCTAVIA А5, д.н.з [NUMBER] (а.с.76-87), виконаним за дорученням суду суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], відповідно якого значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля шкода складає 0,0. Вказаний висновок повністю узгоджується із розрахунком суми матеріального збитку, проведеного СК «Провідна», в частині визначення коефіцієнта зношення деталей, який дорівнює 0. Не погоджуючись з вказаним розрахунком заподіяного матеріального збитку відповідач відмовився від проведення автотоварознавчої експертизи, пояснивши, що її проведення не є доцільним, оскільки суть питання полягає в неузгодженості тих деталей, які не були зафіксовані належним чином в акті огляду транспортного засобу. Таким чином, суд вважає, що розмір шкоди в сумі 3581,22 грн, що не була відшкодована позивачу страховою компанією, повністю доведений ним у судовому засіданні належними доказами та не спростований другою стороною у справі. Безпідставними, на думку суду, є заперечення відповідача проти відшкодування позивачу витрат, пов'язаних з евакуацією транспортного засобу до місця його ремонту. Закон покладає на страховика відшкодування витрат по евакуації транспортного засобу до місця ремонту автомобіля в разі неможливості його експлуатації незалежно від його місцезнаходження в момент евакуації ( чи то місце ДТП, чи то місце проживання його власника). Посилання відповідача на відсутність пошкодження деталей, які б могли впливати на рух автомобіля є неспроможними, оскільки наявність розбитого вітрового скла транспортного засобу відповідно до п. 31.4.7 «в» Правил дорожнього руху автомобіля збороняє його експлуатацію. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір заподіяних позивачу реальних збитків, пов'язаних з відновлювальним ремонтом його пошкодженого автомобіля, не перевищує ліміту страхового відшкодування за страховим полісом, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача ПАФ «Цурій-АУДИТ» коштів у сумі 3747,03 ( суми, що дорівнює вартості деталей та робіт, що не були включені до акту огляду транспортного засобу позивача після ДТП, у зв'язку з чим страховик відмовився їх відшкодовувати). Недоведеність розміру заподіяного збитку перед страховиком не є підставою для стягнення вказаної суми з особи, що повинна відповідати за завдану шкоду. Враховуючи викладене, у задоволенні вимог позивача в цій частині до ПАФ «Цурій-АУДИТ», слід відмовити. Заперечення вищевказаного відповідача щодо вимог про стягнення з нього суми втрати товарної вартості транспортного засобу є неспроможними з огляду на наступне. Верховний Суд України постановою Судової палати у цивільних справах від 4 червня 2014 року № 6-49цс14 висловив свою правову позицію, яка полягає в тому, що пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції Закону України від 7 липня 2011 року № 3610-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, у сфері зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг", яка була чинною у період з 8 січня 2012 року до 4 листопада 2012 року) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття "втрата товарної вартості транспортного засобу", а поняття "втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу" не використовується. Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Згідно звіту №0205 про незалежну оцінку майна (визначення розміру відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових ) втрата товарної вартості автомобіля позивача склала 4217,67 грн. Надання позивачем вказаного звіту, виконаного суб'єктом оціночної діяльності, що має відповідне свідоцтво та кваліфікацію, на підтвердження розміру втрати товарної вартості транспортного засобу, не суперечить вимогам ст.ст. 57, 212 ЦПК України. У суду немає підстав для сумнівів у правильності проведення товарознавчого дослідження. Відповідно до ч.1 ст.64 цього Кодексу письмовими доказами є будь-які документи: акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, враховуючи, що позивач на підтвердження позовних вимог про розмір шкоди ( розміру втрати товарної вартості транспортного засобу) надав висновок спеціаліста, а відповідач заперечуючи проти цього розміру, і після виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України не надав ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів та приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Також встановлено, що позивачем понесені майнові витрати, які пов'язані із проведення експертного дослідження оцінки матеріальної шкоди ( зокрема втрати товарної вартості ТЗ) у сумі 600 грн (а.с.110), які підлягають стягненню з відповідача ПАФ «Цурій-АУДИТ» на користь позивача. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з роз'ясненнями , що містяться в п.п. З, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема у порушенні права власності та при настанні інших негативних наслідків З урахуванням наведених обставин справи, суд вважає такими, що заслуговують на увагу посилання позивача на те, що внаслідок ушкодження автомобіля, який мав значну вартість, позивачу як власнику автомобіля було завдано моральної шкоди, що виразилася у моральних стражданнях, переживаннях, стані невизначеності, вимушеній зміні звичного способу життя. Підставою такого відшкодування є сам факт пошкодження майна. Обставини про те, що автомобіль, яким керував позивач, був пошкоджений внаслідок порушення третьою особою [PERSON] правил дорожнього руху, у справі встановлені та сторонами не оспорюються. При цьому суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди та вважає правильним зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, визначений позивачем, до 1000 гривень з урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості та справедливості. Заподіяння моральної шкоди в більшому розмірі позивачем не доведено. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 243, 60 коп - із ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та у сумі 102, 31 грн - із ПАФ «ЦУРІЙ-АУДИТ». Вимоги первісного відповідача [PERSON] про стягнення з позивача на свою користь понесених витрат за надання правової допомоги у сумі 2000 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст. 89 ЦПК України, в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Позивач звернувся з позовом до [PERSON], покладаючи на нього як винуватця ДТП обов'язок відшкодувати шкоду, оскільки не був обізнаний про те, що останній перебував з у трудових відносинах з ПАФ «ЦУРІЙ-АУДИТ». Про вказані обставини [PERSON] повідомив позивача у ході судового розгляду, суд, тому позивач заявив клопотання про заміну неналежного відповідача, відмовившись від позовних вимог до [PERSON] Таким чином, суд не вбачає в діях позивача при зверненні з позовом до [PERSON] зловживання процесуальними правами. На підставі викладеного,

Outcome: partial