Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтовано тим, що між відповідачем [PERSON] та АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») 05.03.2008 року був укладений кредитний договір №122/08 про надання кредиту в сумі 32000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення 02.03.2018 року на споживчі потреби. Також, 05.03.2008 року між відповідачем [PERSON] та АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було підписано Додаток №1 до кредитного договору №122/08, згідно якого позичальник зобовязувався виплатити банку суму кредиту в рамках наданого кредиту та відсотків за ним згідно з графіком платежів. Для забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору 05.03.2008 року між [PERSON] та АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було також укладено договір іпотеки, який був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за номером 1202, та за умовами якого в забезпечення виконання зобовязань позичальником [PERSON] передано в іпотеку однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Також, 01.11.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №122/08 від 05.03.2008 року про викладення п.1.1 кредитного договору в новій редакції, а саме збільшення відсоткової ставки до 15% річних. Крім цього, 05.03.2008 року було також укладено договір поруки №122/08 між позивачем та відповідачем [PERSON]О, відповідно до умов якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Позивач вказує, що банк свої зобовязання перед позичальником виконав, видавши останньому кредит в сумі 32000 доларів США, однак, позичальником не належним чином виконуються взяті на себе зобовязання, не повертається кредит і нараховані відсотки за користування кредитними коштами у обсягах та в строки, передбачені кредитним договором. Станом на 18.08.2015 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №122/08 від 05.03.2008 року становить 94943,95 доларів США та 11674,90 гривень. Зважаючи на вищевикладені обставини позивач направив відповідачам, як позичальнику так і поручителю, письмову вимогу про повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами, однак направлена вимога відповідачами залишена без реагування і заборгованість на даний час не погашена. За вказаних обставин позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 94943,95 доларів США та 11674,90 гривень, судові витрати також просить покласти на відповідачів. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи відкласти, у звязку з перебуванням її 20.11.2015 року на обстеженні в закладі охорони здоровя м.Києва. На підтвердження викладених у заяві обставин відповідач [PERSON] будь-яких доказів суду не надала, із урахуванням чого відсутність останньої розцінюється судом як неявка відповідача в судове засідання без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином судом був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка останнього про явку до суду 20.11.2015 року. Про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає не залежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» «у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях». Право уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" [PERSON] та звернення до суду з даним позовом від імені сторони вище згаданого правочину ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" - підтверджено Постановою Національного Банку України від 10.06.2014 року №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»» (а.с.40), рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 року №45 «Про початок ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» (а.с.41-42), рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2015 року №103 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», яким продовжено повноваженняуповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" [PERSON] на строк до 10.06.2016 року (а.с.43). Згідно кредитного договору №122/08, який було укладено 26.12.2007 року, між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») та [PERSON], АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» зобовязувався видати відповідачу (позичальнику) кредит в сумі 32000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 02.03.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних на споживчі потреби (а.с.8-12). Відповідно до п.8.6 вищевказаного договору сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 років (а.с.11). Крім того, 05.03.2008 року між відповідачем [PERSON] та АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») було підписано Додаток №1 до кредитного договору №122/08, згідно якого позичальник зобовязувався виплатити банку суму кредиту в рамках наданого кредиту та відсотків за ним згідно з графіком платежів (а.с.13-15). Також, з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №122/08 від 05.03.2008 року, між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») та [PERSON] 05.03.2008 року був укладений договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надала у заставу належну їй на праві власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 27-31). Як убачається із матеріалів справи 01.11.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №122/08 від 05.03.2008 року про викладення п.1.1 кредитного договору в новій редакції, а саме про збільшення відсоткової ставки до 15% річних (а.с.16). Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №122/08 від 05.03.2008 року, між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») та [PERSON] 05.03.2008 року був укладений договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (17-18). Відповідно до розділу 1 вищевказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором всім своїм майном в тому ж обсязі, що і боржник, відповідальність боржника і поручителя перед кредитором є солідарною (а.с.17). Згідно ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору виконувала лише частково, що стверджується розрахунком заборгованості, яка станом на 18.08.2015 року складає 94943,95 доларів США та 11674,90 гривень, з яких, заборгованість по кредиту 27883,08 доларів США, заборгованість за процентами 19070,80 гривень, пеня за прострочення сплати кредиту (основної суми) 17730,18 доларів США, пеня за прострочення сплати процентів 15464,02 доларів США, 3% річних згідно ст.625 ЦК України за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) 1772,98 доларів США, 3% річних згідно ст.625 ЦК України за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 1546,42 доларів США, штраф згідно п.7.2 кредитного договору за порушення п.4.2.6 договору (5% від суми фактичного залишку кредиту) 9876,47 доларів США, штраф згідно п.4.5 іпотечного договору за порушення п.4.2 договору (5% від суми кредиту) 1600 доларів США та штраф згідно п.8.1 іпотечного договору за порушення п.5.3 договору (5% від вартості предмета іпотеки) 11674,90 гривень (а.с.32-39). Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суду не надано. 03 липня 2015 року за №96/062 на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, однак така вимога відповідачами [PERSON] та [PERSON] залишена без виконання (а.с.25-26). За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача у справі, щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом, є такими що відповідають вимогам чинного законодавства та умовам кредитного договору, укладеному сторонами у справі, та підлягають до задоволення у повному обємі. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання згідно договору та не сплачує кредит та відсотки по кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому є всі підстави для стягнення на користь позивача із позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] суми заборгованості по кредитному договору №122/08 укладеному 05.03.2008 року. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Разом з тим, згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати 3654 гривень. Таким чином, судовий збір відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах з кожного на користь держави в сумі 3654 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 550, 553, 554, 599, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved