Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

02.03.2017 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та уточнивши вимоги просив стягнути з [PERSON] на свою користь витрати за навчання в сумі 27603,64 грн., судовий збір у розмірі 1600,00 грн. та витрати по здійсненню публікації у пресі в розмірі 420,00 грн Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.09.2010 між КНУВС (правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ) відповідно до розпорядження КМУ від 27.08.2010 № 1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ), комплектуючим органом - ГУМВС України в Одеській області та [PERSON] укладено договір № 10-469 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2010 №562 [PERSON] з 1 вересня 2010 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. З 01.09.2010 року по 15.03.2014 - у відповідності з підписаним договором відповідач [PERSON] перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 15.03.2014 №341 [PERSON] видано диплом за спеціальністю "Правознавство". Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач був направлений для подальшого проходження служби до ОВС. Таким чином, навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Проте, наказом ГУ МВС України в Одеській області від 20.10.2014 № 745 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання. На підставі вищевикладеного позивач просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання, не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом здійснення оголошення у пресі - в газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.09.2010 між КНУВС (правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ) відповідно до розпорядження КМУ від 27.08.2010 № 1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ), комплектуючим органом - ГУМВС України в Одеській області та [PERSON] укладено договір № 10-469 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі.(а.с.10-11) Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 27.09.2010 між КНУВС та [PERSON] було укладено договір № 10-469, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно п.2.1.3. Типового договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном, та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п. 3.2. Типового договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1., 4.2 вищезазначеного Типового договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Судом встановлено, що відповідно до наказу НАВС від 15.03.2014 №341 [PERSON] видано диплом за спеціальністю "Правознавство". (а.с.23) та відповідно до умов договору [PERSON] був направлений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Таким чином, навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Також судом встановлено, що наказом ГУМВС України в Одеській області від 20.10.2014 № 745 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням (а.с.24). Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 4.4. вищезазначеного договору передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення суми здійснюється у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в добровільному порядку вимоги позивача задоволені не були. Згідно розрахунку наданого позивачем, з яким суд погоджується вбачається, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 27603,64 грн., в т.ч.: грошове забезпечення - 8577,73 грн.; витрат на продовольче забезпечення - 4258,37 грн.; витрат на речове забезпечення - 3953,13 грн.; витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв - 10814,41 (а.с.26). Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови договору № 10-469 від 27.09.2010 року, а тому з нього слід стягнути на користь позивача витрати за період навчання в розмірі 27603,64 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1600,00 грн. Також суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем за здійснення оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн., що підтверджуються наявним в справі рахунком № 13657, як такі, що узгоджуються з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved