Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" про визнання незаконним та скасування наказу про зміну умов праці на підприємстві та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 4 червня 2015 року він працює водієм тролейбуса на Хмельницькому комунальному підприємстві «Електротранс». 30 грудня 2016 р. його ознайомили з наказом № 626 від 27.12.2016 р. "Про зміну істотних умов праці", а також попередили про зміну істотних умов його праці з 01 березня 2017 р., зазначивши, що позивач може погодитись або відмовитись від змін істотних умов праці згідно із ч. З ст. 32 КЗпП України. При відмови від змін умов праці буде звільнений за п. 6 ст. 36 КЗпП України. [PERSON] посилається на те, що означений наказ порушує законодавства про працю, тому його слід скасувати, оскільки в означеному наказі відсутні також і підстави для зміни в організації виробництва і праці. Просить визнати незаконним та скасувати наказ № 626 від 27.12.2016 р. "Про зміну істотних умов праці". [PERSON] посилається на те, що Хмельницьке комунальне підприємство "Електротранс" порушує його трудові права, погрожуючи при цьому звільненням з роботи чим завдає йому моральної шкоди, розмір якої позивач оцінює у сумі 1000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, вказавши, що не зважаючи на те, що наказ №626 від 27.12.2016 р. Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" "Про зміну істотних умов праці" скасовано, позивачу завдана моральна шкода, яку він просить стягнути з відповідача у розмірі 1000 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що підстави для задоволення позову відсутні через його необгрунтованість. 30 грудня 2016 Хмельницьке комунальне підприємство "Електротранс" видало наказ № 626 від 27.12.2016 р. "Про зміну істотних умов праці", який був доведений до працівників підприємства. Прийняття означеного наказу було викликане економічними чинниками, які і були підставою для внесення змін в організацію виробництва, ґрунтувались на відповідних економічних розрахунках. Частина працівників трудового колективу заперечували проти таких змін, що призвело до конфлікту між адміністрацією підприємства та трудовим колективом. 13.02.2017 р. наказом № 121 директора Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" скасовано наказ № 626 від 27.12.2016 р. Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" "Про зміну істотних умов праці". Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 грудня 2016 Хмельницьке комунальне підприємство "Електротранс" видало наказ № 626 від 27.12.2016 р. "Про зміну істотних умов праці", який був доведений до працівників підприємства. 13.02.2017 р. наказом № 121 Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" скасовано наказ № 626 від 27.12.2016 р. Хмельницького комунального підприємства "Електротранс" "Про зміну істотних умов праці". Суд приходить до висновку про те, що підстави для задоволення позову [PERSON] у цій частині відсутні. Судом встановлено, що [PERSON] продовжував працювати на посаді водія, розмір його заробітної плати не зменшено, тобто умови праці не було змінено. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен. чиї права і свободи, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб захисту у національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи. Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі "Атлан проти Сполученого Королівства від 14.06.2001 р.", "Перна проти Італії від 25.07.2001 р.", визнавав у резолютивній частині рішення, що, виходячи з обставин справи, самий факт встановлення правопорушення, вчиненого відносно особи, становить спосіб захисту порушеного права і може становити достатню справедливу компенсацію моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Норма ч. 1 ст. 237-1 КЗпП, як підстава для відшкодування моральної шкоди, сформульована так, що відшкодувати моральну шкоду, заподіяну працівникові роботодавцем, можна тільки за наявності трьох життєвих обставин: моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, необхідності додаткових зусиль для організації свого життя. Відсутність хоча б одного із елементів шкоди, вказаних у зазначеній нормі, кваліфікується як відсутність моральної шкоди як такої. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2,3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд приходить до висновку, що [PERSON] не надав належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди відповідачем. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed