Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У травні 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до ПАТ «Дніпрогаз», найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», про захист прав споживачів та визнання бездіяльності. Позов мотивований тим, що 09.12.2015 року між позивачами та ПАТ «Дніпрогаз», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» укладено договір про надання послуг з газопостачання. Договір між сторонами діє та передбачає безперервне постачання природного газу споживачам за адресою: [ADDRESS] . 31 березня 2019 року без будь-якого попередження було припинене газопостачання у низку квартир та будинків по [ADDRESS] , в тому числі й в будинок споживачів. В аварійній службі повідомили, що була пожежа на вулиці, тому газопостачання припинено. Однак надалі газопостачання так і не було відновлено. В подальшому працівники ПАТ «Дніпрогаз» шляхом механічного роз`єднання газопроводу-вводу до будинку по [ADDRESS] , від`єднали будинок позивачів від газової магістралі. Все це проводилось самовільно, без будь-яких попереджень та узгоджень із власниками будинку. Відповідні акти, що передбачені Законом, не складались. Позивачі неодноразово звертались із листами - претензіями, вимогами на адресу ПАТ «Дніпрогаз» з проханням поновити газопостачання, надати пояснення з приводу відключення газу. Проте відповіді від ПАТ «Дніпрогаз» не надходили, а в тих відповідях, що надійшли містяться лише посилання на загальні норми законодавства, без чіткого визначення підстав припинення газопостачання. Порушення ПАТ «Дніпрогаз» є триваючим, оскільки така ситуація продовжується вже більше двох років. За цей час позивач, що мешкає з маленькою дитиною, не може нормально приготувати їжу, в холодну пору року будинок стоїть без опалення, відсутня можливість підігріти воду для догляду за немовлям тощо. Позивачі вважають дії відповідача по самовільному відключенню газопостачання незаконними, що мало наслідком заподіяння моральної шкоди, яку оцінюють у 44 183, 00 грн. на кожного споживача, та матеріальна шкода у розмірі 606 грн. на [PERSON] , 940 грн. на [PERSON] . За таких обставин просять суд визнати неправомірними дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо здійснення механічного роз`єднання газопроводу - вводу до будинку по [ADDRESS] , визнати бездіяльність ПАТ «Дніпрогаз» щодо відновлення газопостачання до квартир № 1 , № 2 по [ADDRESS] , зобов`язати ПАТ «Дніпрогаз» відновити за власний рахунок постачання природного газу до квартир № 1 та № 2 по [ADDRESS] ; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 606, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 44 183, 00 грн.; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 940, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 44 183, 00 грн. Позивачі неодноразово уточнювали позовні вимоги. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.07.2020 року збільшили розміри сум до стягнення з ПАТ «Дніпрогаз»: матеріальна шкода [PERSON] - 8 278, 58 грн., моральна шкода - 473 652, 00 грн.; [PERSON] матеріальна шкода - 6141, 33 грн. та моральна шкода 473 652, 00 грн. Відповідач надав відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнає, оскільки типовий договір про надання послуг населенню, доданий позивачами до позову, втратив свою дію у зв`язку із втратою чинності Постанови КМУ від 05.07.1996 р. № 938, тому посилатись на його положення є некоректним. На сьогоднішній день правовідносини сторін регламентуються Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановами НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 та № 2500. Кодексом газорозподільних систем передбачено випадки, коли оператор ГРМ може в установленому порядку припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача, зокрема, визнання аварійним станом газорозподільної системи, та/або ліквідація наслідків аварій, проведення ремонтно-відновлювальних робіт. 31.03.2019 року до аварійно-диспетчерської служби надійшов виклик про пожежу за адресою: [ADDRESS] , тому фахівцями відповідача було припинено газопостачання на розподільний газопровід, який живить будинок відповідачів та ще кілька будинків. Така ситуація виключає можливість повідомлення споживачів. Після усунення наслідків аварійної ситуації, заявка про відновлення газопостачання була передана до відповідних структурних підрозділів ПАТ «Дніпрогаз». Проте фахівцями при виконанні робіт з технічного нагляду було виявлено, що на території земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] виявлено гараж, який встановлений в охоронній зоні на газопроводі - вводі низького тиску, що є грубим порушенням ПБГС та про що неодноразово надавався припис власнику гаражу. Відповідач посилається на відповідні норми Закону України «Про трубопровідний транспорт» та ПБСГ, які передбачають так звані охоронній зони навколо газових трубопроводів. Позивачами такі вимоги не дотримано. Також ділянка підземного газопроводу по [ADDRESS] перебуває в експлуатації тривалий час, і працівниками відповідача виявлено пошкодження ізоляційного покриття, що підтверджується актом. Крім цього, при огляді внутрішньобудинкової системи газопостачання будинку було виявлено самовільну заміну газового обладнання, внаслідок система газопостачання не відповідає затвердженому проекту. Позивачі встановили самовільно газові котли «Імергаз», на які відсутня технічна документація. Отже, відповідач вважає, що його дії з припинення газопостачання в повній мірі відповідають законодавству, а дії позивачів є неправомірними, тому підстав для задоволення позову та стягнення моральної шкоди немає. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Позивачами 16.07.2019 року надано відповідь на відзив, де містяться такі узагальнені висновки. Договір про надання послуг з газопостачання не визнавався недійсним, не є розірваним, а сторони його уклали вже під час дії іншої редакції договору, причому сам відповідач запропонував такий варіант. Отже, договір є чинним та повинен виконуватись сторонами. Втрата типовим договором чинності не може бути підставою для обмеження/припинення газопостачання. Позивачі не допустили жодного порушення договору. З приводу гаражу, який начебто стоїть на газопроводі низького тиску, то така інформація не відповідає дійсності, а лише є спробою приховати дійсні намірі відповідача - перекласти тягар утримання газотранспортної системи по [ADDRESS] на самих споживачів. Так, у приписах щодо усунення порушень, які спрямовувались власнику гаражу, вказано прізвище « [PERSON] », хоча власниками садиби і домоволодіння є позивачі. Металевий гараж був встановлений дуже давно, і при проектуванні вводу газу до будинку, технічні умови були погоджені всіма службами, в т.ч. й самим ПАТ «Дніпрогаз». На той час питань з приводу гаражу у відповідача не виникало. Щодо охоронних зон, то вони застосовуються виключно до магістральних та промислових трубопроводів, а не до газорозподільних трубопроводів низького тиску, тобто охоронні зони не розповсюджуються на такий тип газопроводу. По [ADDRESS] газопровід розміщено під землею, посередині вулиці, він взагалі не пересікаєтеся з жодним гаражом чи спорудою, а до нього є відстань 2 метри з кожного боку, що відповідає ПБСГ. Щодо порушення ізоляційного покриття газопроводу, то відповідачем з цього приводу не складався відповідний акт. Щодо самовільного встановлення газових котлів, то відповідач всупереч чинному законодавству склав акти, в які потім вніс незастережні виправлення та дописки (підчистки). Акти, що складені та підписані контролером, суттєво відрізняються від тих, які є на руках у позивачі. Вся технічна документація на котли є в наявності у позивачів. У зв`язку із викладеним просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав пояснення на відповідь на відзив, відповідно до яких вважає, що договір втратив чинність, тому має право в односторонньому порядку припинити газопостачання. Виклав доводи, аналогічні відзиву на позовну заяву. Окрім того звертає увагу, що позивачами не надано доказів безпечної експлуатації та технічного обслуговування димових та вентиляційних каналів, не надано доказів законності будівництва гаражу, позивачами самовільне здійснена заміна газового обладнання, встановлені котли без технічної документації. Газопостачання буде відновлено після надання доступу до всіх будинків, усунення технічних порушень, проведення контрольного опресування газопроводу із задовільним результатом. Третя особа надала пояснення, відповідно до змісту яких вказує, що є постачальником газу, і факт приєднання до умов договору про постачання газу підтверджується сплаченим рахунком. За адресою позивачів було відкрито 2 особових рахунки. Припинення газопостачання за адресою позивачів відбулось не з ініціативи та не за дорученням ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року позовна заява залишена без руху та надано строк позивачам для усунення її недоліків. 28.05.2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачами. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2019 року було витребувано докази від ПАТ «Дніпрогаз». У зв`язку із закінченням повноважень судді Томаша В.І., справа 09.10.2019 року передана судді [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2019 року справа прийнята в провадження судді [PERSON], ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 грудня 2019 року суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] було відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до дисциплінарної відповідальності у вигляді подання про звільнення з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 10.03.2020 року справа передана судді [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2020 року справа прийнята в провадження судді [PERSON] . Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 29 липня 2020 року за № 2299/3дп/15-20, суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із внесенням подання про звільнення судді з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 22.09.2020 року справа передана судді [PERSON] Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року справа прийнята в провадження судді [PERSON] Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 грудня 2020 року суддю [PERSON] було відсторонено від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 16.03.2021 року справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. Позивачі в судовому засіданні від 04.11.2021 року підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Представник ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» до суду прибув, але покинув судове засідання. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень йдеться про те, що рішення суду має бути чітко сформульованим, логічно структурованим та викладеним у стилі, зрозумілому та доступному для всіх адресатів. Вмотивоване рішення є гарантією проти свавілля. Водночас рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю та життєво мудрим. Практика Верховного Суду показує, що окрім принципів цивільного права - справедливості, добросовісності та розумності, судам необхідно керуватися аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 09 грудня 2015 року [PERSON] є власником 21/25 частки домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] є власником 4/25 частки зазначеного домоволодіння на підставі договору купівлі - продажу від 09 грудня 2015 року. 19.01.2016 року між [PERSON] , ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» був укладений договір про надання послуг з газопостачання, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачеві, членам його сім`ї, та іншим особам, зареєстрованим у помешканні, а газорозподільне підприємство (ПАТ «Дніпрогаз») зобов`язується забезпечити транспортування природного газу з гарантійним рівнем надійності, безпеки, якості, своєчасне технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв (а.с. 7). Згідно п. 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь - яких дій які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, позивачі вважаються такими, що приєднались до умов договору розподілу природного газу, тобто мають право на безперебійне його постачання. Для підключення газу до будинку [PERSON] 30.12.2015 року були видані технічні умови № 0965/33 на реконструкцію системи газопостачання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 123). [PERSON] були видані технічні умови № 0216/33 від 03.02.2016 року (а.с. 133). Проекти зовнішнього газопостачання та внутрішніх пристроїв ГСВ за квартирами № 1 , 2 по [ADDRESS] , були узгоджені ПАТ «Дніпрогаз» без зауважень (а.с. 118, 128). З початку 2016 року квартири позивачів були підключені до газопостачання (а.с. 138, 139). 01.07.2015 року на виконання Закону України «Про ринок природного газу» статусу постачальника природного газу на території м. Дніпро набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», код ЄДРПОУ 39572642. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», код ЄДРПОУ 20262860 з 01.07.2015 р. на підставі Закону України «Про ринок природного газу» № 329 від 09.04.2015 року не є постачальником природного газу населенню м. Дніпро, а здійснює лише функції розподілу природного газу на території Дніпропетровської області. 31 березня 2019 року працівниками відповідача було припинено газопостачання будинку за адресою: [ADDRESS] шляхом механічного роз`єднання газопроводу-вводу (перекриття крану) та встановлення блінда і пломби. Згідно акту № 430 від 31.03.2021 року про припинення газопостачання, причиною відключення газу вказаний пожар у буд. [ADDRESS] (а.с. 52). Цей акт складено у відсутність позивачів та свідків, тобто одноособово представником ПАТ «Дніпрогаз». При цьому в листі аварійно-диспетчерської служби (зміна № 4) від 31.03.2019 року зазначено, що «витоку газу немає, пожар не пов`язаний з газом, замикання проводки. Для відновлення газопостачання необхідно за допомогою газозварювання обрізати деформовані відгалуження і нежитлові квартири інструментами» (а.с. 51). Підпунктом 8 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), визначено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у разі визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Як вказує у відзиві відповідач, припинення газопостачання було здійснено шляхом перекриття подачі газу на розподільний газопровід. Це було обумовлено аварійною ситуацією. При цьому пожар виник не у зв`язку із витоком газу чи порушенням правил експлуатації газопроводу, а внаслідок побутового загоряння. Тобто для попередження аварійної ситуації достатньо було знизити тиск у розподільному газопроводі, а після пожежі знову подати газ абонентам. Проте дії відповідача, на переконання суду, не узгоджуються із виниклою аварійної ситуацією та необхідністю відвернення її наслідків, оскільки працівниками ПАТ «Дніпрогаз» вибірково було від`єднано від газопостачання інші будинки абонентів, які не задіяні у ліквідації аварійної ситуації, зокрема, й будинку позивачів, без будь-яких обґрунтованих підстав. Відповідно до абз. 2 п. 4 глави 7 Кодексу ГРМ при припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. При складанні акта про припинення розподілу природного газу Оператор ГРМ зазначає в ньому про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання, передбачені цим Кодексом, а також обов`язково фіксує фактичні показання лічильника газу на дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), за винятком випадків відмови в доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ). Відповідно до п. 5.4. Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 285 від 15.05.2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 р. за № 674/27119 (далі - ПБСГ), Технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах. Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) відповідно до вимог чинного законодавства України. При виявлені несправного газового обладнання, ремонт якого потребує його розбирання, у відповідності до п. 5.8. ПБСГ, помешкання житлових будинків необхідно відключати зі встановленням заглушок та оформленням відповідного акта представником газорозподільного підприємства, так як такі ситуації належать до аварійних. Відповідно до п. 5.7. гл. 5 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015р. №285 (далі - ПБСГ), підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови наявності витоків газу. Проте як вбачається з акту № 430 від 31.03.2021 року про припинення газопостачання, останній було складено одноособово працівником відповідача. Підпис споживача на акті відсутній, свідки не залучались. Підстава для припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] вказана - пожар. Такої підстави для припинення газопостачання п. 5.7. гл. 5 Правил безпеки систем газопостачання не містить. При цьому ані витоків газу, ані іншої аварійної ситуації на момент відключення газу саме в будинку позивачів, не було. В акті про припинення газопостачання не вказана достатня підстава, відповідно до кодексу ГРМ, для припинення газопостачання, а в самому акті про припинення газопостачання не зазначені умови відновлення постачання, зокрема, не вказано, які дії повинен вчинити абонент (споживач) для відновлення подачі газу. У листі аварійно-диспетчерської служби від 31.03.2019 р. вказані недоліки, які є на газопроводі, проте цей лист є внутрішнім документом відповідача і позивачам не надавався. Крім того, ці недоліки є суто технічними, і не вказано кого вони стосуються, де вони виявлені і хто повинен їх усунути. «Обрізати деформовані відгалуження і нежитлові квартири інструментами» - це рекомендація суто для технічної служби, і відповідач повинен був усунути самостійно цей недолік, оскільки вся газотранспортна система перебуває на балансі ПАТ «Дніпрогаз», і відповідальність за технічне обслуговування і належний стан газорозподільних, магістральних газопроводів несе відповідач. Споживач не може самостійно відключати нежитлові квартири і відрізати деформовані відгалуження, оскільки це компетенція лише оператора. Так, контроль і оперативно - диспетчерське керівництво планово - профілактичними та аварійно-відновлювальними роботами на об`єктах Єдиної газотранспортної системи України з урахуванням вимог охорони праці здійснюється газорозподільними підприємствами, у даному випадку Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», відповідно до законодавства України. З матеріалів справи встановлено, що позивачі неодноразово звертались до ПАТ «Дніпрогаз» з проханням відновити постачання газу та пояснити причини відключення (а.с. 18, 21, 22). Проте у відповіді відповідача від 04.04.2019 року вих. № 49101.7-лв -3536-0419 вказано лише те, що не є можливим відновити газопостачання у випадку виявлення технічних порушень з боку мешканців будинків, ненадання доступу до газових приладів. При цьому сам відповідач вказує, що пожар виник внаслідок замикання електроприладів. З відповіді не встановлено підстав припинення газопостачання та які заходи споживачам потрібно вжити для відновлення газопостачання. Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ст. 19 Конституції України). Беручи до уваги встановлені судом обставини, зокрема, факти самовільного, в односторонньому порядку припинення газопостачання позивачам шляхом механічного роз`єднання вводу до будинку за адресою: [ADDRESS] , складання актів у відсутність споживачів, не зазначення чітких підстав припинення газопостачання та не повідомлення позивачам, які дії необхідно вчинити для відновлення такого постачання, суд приходить до висновку, що дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо механічного роз`єднання вводу газу до будинку позивачів та припинення газопостачання, були неправомірними. Суд додатково вказує, що судовий захист має на меті запобігти свавіллю у цивільних відносинах, порушення прав споживачів та дотримання справедливого балансу між учасниками ринку природного газу. Надаючи оцінку діям АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» суд звертає увагу, що споживач має право знати як підстави припинення газопостачання, так і які порушення необхідно усунути. Безпідставне припинення газопостачання є неприпустимим. В даному випадку споживачі тривалий час не знали як підстави припинення газопостачання, так і які претензії є до них з боку відповідача, що встановлено в судовому засіданні. Акти про припинення газопостачання та інші документи були надалі лише після звернення до суду. Щодо бездіяльності відповідача та тривалого, протягом більше ніж 2 років не відновлення газопостачання, суд виходить з наступного. За положеннями п. 6 глави 7 Кодексу ГРМ відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу) (п. 6 глави 7 Кодексу ГРМ). Позивачі неодноразово звертались з приводу відновлення газопостачання, проте вони всі були проігноровані АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», що також підтверджено в судовому засіданні. У відзиві на позовну заяву відповідачем наведено підстави для припинення газопостачання, які зводяться до наступного: 1)Договір на постачання природного газу від 19.01.2016 року не є чинним, оскільки наразі діє нова редакція договору. 2)Пожар у будинку [ADDRESS] , який викликаний коротким замиканням, витоку газу чи інших наслідків немає; 3)На території земельної ділянки виявлений домоволодіння [ADDRESS] виявлений гараж, який знаходиться на охоронній зоні - безпосередньо на підземному газопроводі низького тиску, про що надавався припис власнику гаражу; 4)Визнання у встановленому порядку аварійним стану газорозподільної системи є підставою для припинення розподілу газу; 5)В ході обстеження підземного сталевого газопроводу низького тиску по [ADDRESS] виявлено пошкодження ізоляційного покриття. 6)Виявлена самовільна заміна газового обладнання в будинку позивачів, що не передбачено проектом. 7)Не забезпечено перевірку та прочищення димових та вентиляційних каналів будинку. Вищевказані підстави не були зазначені в акті про припинення газопостачання. Вони доводились до відома позивачів епізодично, у відповідях на запити споживачів. Частина підстав стала відома лише у відзиві на позовну заяву. Надаючи оцінку кожному аргументу відповідача, суд посилається на наступне. Так, типовий договір на постачання природного газу побутовим споживачам був затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015 року. Отже, станом на 30.09.2015 року діяла інша редакція договору. Незважаючи на це, відповідачем було укладено договір з позивачами у попередній редакції, і такий договір укладений 19.01.2016 року, тобто через 3 місяці після втрати попередньою редакцією чинності. При цьому текст такого договору був запропонований самим відповідачем, і позивачі лише приєднались до нього, підписавши цей договір. Тому твердження відповідача про те, що позивачі посилаються на договір, редакція якого втратила чинність, є хибним, оскільки позивач сам запропонував текст такого договору, при цьому не міг не знати, що вже діє інша редакція. Але суд вважає, що втрата чинності типового договору не може бути розцінена як підстава для припинення газопостачання або обмеження прав споживачів. Між тим, як вже було зазначено, згідно п. 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення будь-яких дій що свідчать про намір отримувати послугу. В даному випадку укладення договору у попередній редакції свідчить про те, що між сторонами склались відповідні відносини і споживачі вважаються такими, що уклали відповідний договір, а отже мають право не безперебійне постачання природного газу. Щодо пожару в будинку [ADDRESS] , то така підстава для припинення постачання газу відсутня в жодному нормативному акті. При цьому у відзиві відповідачем вказано, що пожар був викликаний не технічним станом газопроводу чи витоку газу, а замиканням проводки. Водночас відповідачем не доведено та не надано жодних пояснень з приводу того, чому були від`єднанні від газопостачання інші абоненти, які не мали відношення до пожару. Отже, суд вважає, що для запобігання розвитку аварійної ситуації відповідач діяв правомірно, а саме припинив загальне постачання на розподільний газопровід. В подальшому вибіркове та самовільне від`єднання абонентів, у відсутність позивачів або їх представника, є неправомірним. Відповідач повинен був відновити газопостачання після ліквідації аварійної ситуації. Тому аргументи щодо пожару як підстави для припинення газопостачання не приймаються судом. З приводу гаражу, який розташований на земельній ділянці, та перебуває на газопроводі низького тиску, то в судовому засіданні встановлено, що розподільний газопровід (як видно на схемі), проходить по [ADDRESS] не під гаражом, а посередині вулиці. При цьому експлуатація підземних газопроводів не заборонена ПБСГ. Але разом з тим, технічні умови та проекти під`єднання газопостачання до будинку позивачів були у 2015-му році погоджені відповідними органами і службами, в тому числі самим ПАТ «Дніпрогаз». Жодних зауважень з приводу гаражу та його невідповідності правилами безпеки відповідачем не застережено (а.с. 118, 123, 128, 133). В судовому засіданні позивачами надано копію заявки на підготовку проекту рішення виконкому міськради народних депутатів на встановлення металевого гаражу для інваліда по [ADDRESS] . Ця заявка була погоджена, на той час у «Міськгазі». Тобто суд вбачає, що проектування та розміщення гаражу було проведено з дотриманням ПБСГ та інших норм. Тому суд не може погодитись з тим, що гараж встановлений з порушеннями, оскільки правомірність його встановлення неодноразово підтверджена відповідачем. Щодо приписів, які надавались власнику гаражу, то такі докази суд відхиляє, оскільки вони не були належним чином доведені до власника домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Так, з цих приписів убачається, що вони були наклеєні на гараж, хоча це неналежний спосіб їх доставляння. Крім того, в них помилково вказаний власник гаражу та домоволодіння, а саме « [PERSON] », хоча власниками є « [PERSON] ». З цих підстав суд не може прийняти до уваги ці докази та вважає їх неналежними. Щодо визнання у встановленому порядку аварійним стану газорозподільної системи, то в матеріалах справи є лише акт шурфового обстеження підземних газопроводів № 28 від 16.04.2019 року (а.с.112). Інших доказів, будь-яких інших комісійних актів не надано. Висновок про те, що ділянка газопроводу перебуває у аварійному стані, в матеріалах справи відсутній. Встановлений лише факт порушення ізоляції, стан труби - задовільний. Відповідно до положень п. 4 гл.1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ, оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а саме комплекс робіт, що виконується на підставі результатів технічного огляду або технічного обстеження газорозподільних систем, з метою забезпечення її подальшого безаварійного експлуатування шляхом проведення технічного обслуговування, поточного або капітального ремонтів. Згідно з положеннями п.5.4 Правил безпеки систем газопостачання (затверджені Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015 року), технічне обслуговування - системи обходів (оглядів), ремонтів, які дають змогу утримувати обладнання в справному стані. При технічному обслуговуванні здійснюється контроль за технічним станом, перевірка на загазованість, виявлення місць витоку газу, очищення, змащення, регулювання та інші операції з утримання працездатності і справності системи газопостачання. Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до Розділу ХІ Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №640 від 24 жовтня 2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 листопада 2011 року за №1326/20064, системою запобіжних заходів безаварійного експлуатування систем газопостачання передбачається виконання таких робіт: технічне обслуговування; планові ремонти. Всі роботи з технічного обслуговування і планових ремонтів систем газопостачання потрібно виконувати з дотриманням вимог НПАОП 0.00-1.20-98, Правил обстежень, Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.98 N 4, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.02.98 за № 93/2533 (далі - НПАОП 40.1-1.21-98), НАПБ А.01.001-94, ДБН В.2.5-20-2001, ДСТУ Б В.2.5-29:2006. Деякі акти втратили чинність, проте на практиці застосовуються в частині технічних вимог до проведення таких робіт, оскільки інших вимог не передбачено. До складу робіт з технічного обслуговування газопроводів і споруд на них входять: технічний огляд; технічне обстеження; вимірювання тиску газу в газопроводах; вимірювання електропотенціалів на підземних газопроводах. Планові ремонти поділяються на: поточний ремонт; капітальний ремонт. Аварійно-відбудовні ремонти належать до позапланових робіт. Планування і організація запобіжних заходів безаварійного експлуатування систем газопостачання: У разі виявлення порушень за результатами технічного огляду та технічного обстеження ОСГ власник (балансоутримувач) зобов`язаний виконати необхідні роботи для усунення виявлених недоліків. З виконавцями робіт потрібно провести технічний інструктаж та інструктаж з охорони праці і пожежної безпеки на підприємстві. Поточний ремонт необхідний для постійної підтримки працездатності газопроводів і споруд на них. Роботи з поточного ремонту спрямовані на усунення несправностей і поломок окремих вузлів і деталей, що виникають у процесі експлуатації. Поточний ремонт поділяють на дві групи: 1 група - поточний профілактичний або планово-попереджувальний ремонт (далі - ППР), що виконується у процесі експлуатації і заздалегідь запланований за обсягом і термінами виконання на рік. План ППР складають на підставі опису ремонтних робіт, необхідність виконання яких виникає під час технічного огляду (обходу) трас і періодичних оглядів газопроводів і споруд на них; 2 група - непередбачений ремонт, що виконується у терміновому порядку з метою виправлення пошкоджень, що не могли бути заздалегідь виявлені й усунуті під час профілактичного ремонту або виникли після його виконання, а затримка з усуненням цих недоліків може призвести до серйозних аварій або значного погіршення умов експлуатації. Типовий перелік робіт, що виконуються під час поточного ремонту ОСГ, наведено у додатку 34 до цього Порядку. До капітального ремонту відносяться роботи, в процесі яких здійснюється заміна зношених конструкцій, вузлів, деталей на такі само або сучасніші, а також роботи з ремонту базових (основних) конструкцій і споруд. Перелік усіх робіт з капітального ремонту ОСГ з докладним описом обсягів робіт та технології їх виконання включають до плану капітального ремонту ОСГ на рік, який є частиною організаційно-технічних заходів СПГГ для забезпечення безаварійного експлуатування систем газопостачання. Відбір об`єктів для капітального ремонту здійснюють на підставі актів технічного обстеження, складених під час паспортизації ОСГ, а також дефектних відомостей, складених у результаті оглядів і записів в експлуатаційних паспортах. Черговість виконання капітального ремонту залежить від суми балів за результатами оцінки технічного стану під час паспортизації. Першочерговими є газопроводи, що набрали менше балів у категорії "капітальний ремонт за чергою". Виконання робіт з капітального ремонту здійснюють з максимальним застосуванням механізмів і пристроїв, з максимальною централізацією виготовлення заготовок труб, вузлів і деталей. Для об`єктів зі складною технологією ремонтних робіт складають проекти проведення робіт, в яких визначені: методи і терміни їх виконання, потреба в робочій силі, матеріалах, арматурі, будівельних матеріалах, а також розміщення матеріалів, тимчасових споруд, механізмів на території, що прилягає до об`єкта, який ремонтується. Капітальний ремонт ОСГ дозволено починати за наявності виконання вимог пункту 14.3 глави 14 Правил обстежень. Контроль за виконанням робіт з капітального ремонту ОСГ здійснюють відповідно до вимог пункту 14.5 глави 14 Правил обстежень. Приймання ОСГ для подальшого експлуатування після закінчення капітального ремонту виконують згідно з вимогами пункту 14.6 глави 14 Правил обстежень. Типовий перелік робіт, що виконуються під час капітального ремонту ОСГ, наведено у додатку 35 до цього Порядку. Так, заміна ізоляційного (або захисного) покриття газопроводу віднесено до капітального ремонту об`єктів системи газопостачання. У разі виконання робіт із заміни захисного покриття розподільного сталевого газопроводу дозволено відносити такі роботи до категорії робіт з капітального ремонту, якщо довжина ділянки газопроводу, що ремонтується, становить не менше 5 м. Суд вказує, що нормою п. 4 гл.1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ покладено прямий обов`язок на оператора ГРМ проводити як технічне обстеження газорозподільних систем, так і забезпечувати безаварійне експлуатування газопроводів шляхом проведення їх поточного або капітального ремонту. Ураховуючи, що газопровід є розподільним, то його технічне обслуговування, поточний чи капітальний ремонт повинен здійснювати відповідач, а не перекладати цей обов`язок на споживачів. В матеріалах справи немає жодних вимог чи листів про те, що позивачі мають усувати технічні порушення розподільного газопроводу. Отже, незадовільний технічний стан розподільного газопроводу, на переконання суду, не є та не може бути підставою для припинення газопостачання, оскільки підтримання таких систем в належному стані віднесено до компетенції оператора ГРМ (відповідача), а не позивачів. Споживачі несуть відповідальність виключно за газові прилади та установки, а також частину внутрішньо-будинкової або внутрішньоквартирної системи газопостачання. Таким чином, посилання відповідача на аварійний стан газорозподільної системи, як підставу для припинення газопостачання, суд не приймає, оскільки виявлення такого стану є підставою для припинення розподілу газу, а не припинення його постачання позивачам. Водночас відповідач окрім акту обстеження не надав інших доказів, які б чітко свідчили про аварійність системи, оскільки з акту № 28 від 16.04.2019 року такий висновок не випливає, а лише вказано про пошкодження ізоляційного покриття. До того ж, суд вважає, що усувати такі недоліки центрального газопроводу повинен АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз». Щодо охоронних зон, суд зауважує, що згідно ст. 112 ЗК України охоронні зони створюються навколо особливо цінних природних об`єктів, об`єктів культурної спадщини, гідрометеорологічних станцій тощо з метою охорони і захисту їх від несприятливих антропогенних впливів; уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. За змістом Закону України «Про трубопровідний транспорт» охоронні зони утворюються лише вздовж магістральних та промислових газопроводів, проте в даному випадку трубопровід є низького тиску та газорозподільний. Відповідачем не доведено, що охоронні зони взагалі застосовуються до цього виду газопроводу. З приводу порушення, на думку відповідача, порядку заміни газового обладнання та самовільного встановлення позивачами двох двоконтурних газових котлів «Імергаз», суд звертає увагу, що відповідачем сфальшовані докази, а саме копії актів від 14.01.2016 р., які додані до відзиву (а.с. 57, 58). Так, у розділі 5 «Газові прибори» у строчці «по карточке» судом виявлено підчистку рукописного тексту, а саме залишились лише букви АГВ. Акти завірені «Згідно з оригіналом». При цьому в копіях цих самих актів, які надали позивачі, у розділі 5 «Газові прибори» у строчці «по карточке» є запис: «ПГ 2 х конт.», ПГ 2 х к котел» (а.с. 95, 96). Отже, копіями актів, які є у позивачів підтверджено, що планувалось встановлення у будинку 2 х контурних котлів, і по факту «виявлено» 2 х контурні котли «Імергаз». А в копіях тих самих актів, що надає ПАТ «Дніпрогаз» вже цього запису немає, тобто створюється уявлення, що встановлення цих котлів не було передбачено, а вони по факту виявлені, тобто самовільно встановлені. Однак представниками відповідача не враховано, що встановлення 2 контурних котлів прямо було передбачено проектами (а.с. 128, 135). Так, на схемах проектів міститься запис «Котел «Immergas» взамен сущ.» За таких обставин копії актів, що надані відповідачем, суд відхиляє як неналежний доказ. Отже, факт порушення позивачами порядку заміни газового обладнання не доведений. У позивачів наявна вся документація на ці котли, а спірні акти складені у 2016-му році, що не узгоджується із датою припинення постачання газу у 2019 р. Щодо порушення порядку прочищення димових та вентиляційних каналів будинку, то жодних доказів цього відповідачем не надано. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що знайшли своє підтвердження доводи позивачів щодо неправомірного припинення газопостачання. Аргументи відповідача, що його дії в цілому відповідають законодавству, суд оцінює критично. При цьому протягом більше ніж 2 років відповідач так і не спромігся відновити постачання газу позивачам, тобто допустив неправомірну бездіяльність, тому суд вважає можливим визнати таку бездіяльність незаконною, що не суперечить способам захисту цивільних прав та інтересів. Разом із тим, оскільки дане порушення прав та інтересів позивачів є триваючим та на момент розгляду справи не усунуто, що підтверджено в судовому засіданні, суд вважає можливим зобов`язати відповідача відновити положення, яке існувало до порушення, а саме зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» відновити за власний рахунок постачання природного газу до квартир № 1 та № 2 по [ADDRESS] . Позивачі також просять відшкодувати їм за рахунок ПАТ «Дніпрогаз» матеріальну шкоду. Проте така вимога задоволенню не підлягає, оскільки у встановленому порядку не доведена. Так, позивачі не вказують в чому саме полягає матеріальна шкода та якими неправомірними діями відповідача її заподіяно. Розрахунок вартості недопоставленого газу позивачами не надано, і в даному спорі обчислити вартість недопоставленого газу не виявляється можливим, оскільки з матеріалів справи видно, що відповідачем не складались планові показники поставки газу до квартир № 1 та № 2 по [ADDRESS] , у зв`язку із припиненням газопостачання. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розрахунок моральної шкоди, що наданий позивачами, є помилковим, оскільки для обчислення моральної шкоди вони використовують прожитковий мінімум для працездатних осіб, помножений на кількість днів відсутності газопостачання. Однак суд погоджується з тим, що позивачам заподіяна моральна шкода. Так, родина [PERSON] була більше двох років позбавлена газопостачання, тобто позивачі не мали змогу здійснювати опалення будинку, готувати їжу, підігрівати воду, справляти фізіологічні потреби, користуватись ванною. У позивача народилась дитина, і немовля перебувало у будинку, де температура не піднімалась вище +10 градусів. Ці обставини суд враховує, і вважає, що позивачі були позбавлені важливих умов для повноцінного життя, тому їм заподіяна моральна шкода. Виходячи з вимог розумності та справедливості суд вважає, що необхідним і достатнім розміром відшкодування моральної шкоди буде 5000 грн. на кожного позивача, тому ці суми моральної шкоди підлягають стягненню з АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз». Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] . В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 3 задоволені позовні вимоги немайнового характеру та 2 позовні вимоги майнового характеру щодо кожного позивача (768, 40 х 3 + 768,40 х 2), у загальному розмірі 3 842, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial