Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] просить встановити факт володіння [PERSON] спадковим майном визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,2158 га та 0,2926 га як за спадкоємцем за заповітом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду позивач свої вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі. Представник Громади звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] померла тітка позивача [PERSON] (а.с. 7). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. Заповітом від 04.06.1998 вона визначила позивача спадкоємцем цього майна (а.с. 8). Спадщину фактично прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, що встановлено рішенням суду від 26.06.2014 (а.с. 9) Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Проте, постановою нотаріуса від 13.01.2015 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірний будинок та земельні ділянки позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів на будинок та державних актів на землю (а.с. 13). Як убачається зі справи, житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1919 році (а.с. 17-21). Згідно з довідкою виконкому Оліївської сільської ради № 1082 від 01.11.2013, у погосподарській книзі №3 по сільській раді спірний будинок (особовий рах. № [NUMBER]) рахувався за спадкодавцем, як за власником (а.с. 11). За постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та за іншими нормативними актами записи у по господарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі - Лист), вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). А тому суд дійшов висновку, що житловий будинок №24 відноситься до спадкового майна. З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ, що надані у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок наведеного житлового будинку встановлюється судом. За положеннями ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування. Спірні земельні ділянки вішенням Ради від 17.04.2008 були безоплатно передані у власність спадкодавця (а.с. 10). Таким чином, нею було правомірно набуто у власність наведені ділянки, що відноситься до складу спадщини. Та обставина, що спадкодавець не отримала державний акт, на думку суду, не може бути перешкодою для отримання спадщини позивачем. Наведене кореспондується з роз'ясненнями, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині визнання права власності на спадкове майно. Разом з цим вимога про встановлення факту володіння спадкодавцем будинком та земельними ділянками на праві приватної власності є зайвою. На неможливість встановлення факту володіння спадкодавцем нерухомим майном після набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 вказує і Пленум ВССУ в п.3.3 Листа.

Outcome: partial