Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

04.04.2018 позивач [PERSON] звернувся в суд з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] яким просить стягнути з відповідача 199 411,85 грн. завданої шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди, та 16051,32грн. судових витрат. В обґрунтування вказує, що 06 грудня 2016 року о 09-30 годині на перехресті вулиці Героїв АТО та проспекту Металургів в місті Кривому Розі Дніпропетровської області сталась дорожньо - транспортна пригода за його участі та за участі відповідача, внаслідок якої належні їм транспортні засоби зазнали механічні пошкодження. Відповідач постановою суду від 14.02.2018 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Винними діями відповідача йому була завдана матеріальна шкода в розмірі 296411,85 грн., що підтверджується висновком експерта, на проведення якої ним були понесені витрати в розмірі 3000,00 грн. Оскільки цивільно - правова відповідальність [PERSON] , на момент скоєння ним ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» - третя особа у справі, а відповідачем не було надіслано повідомлення страховику про дорожньо - транспортну пригоду, встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі МТСБ) зразка, то обов`язок по відшкодуванню покладається на відповідача у розмірі 199 411,85 грн., за відрахуванням 100 000 грн., обов`язок по відшкодуванню яких покладається на ПрАТ «СК «Провідна»». Крім того, відповідачем внаслідок вказаної пригоди завдано йому моральної шкоди, оскільки пошкодження належного йому автомобіля, власником якого він є на підставі свідоцтва транспортного засобу, викликало в нього сильні душевні переживання та моральні страждання, викликані значним пошкодженням автомобіля, на який він тривалий час накопичував кошти, не можливості в подальшому ним користатися. Сама дорожньо - транспортна пригода спричинила йому емоційний стрес та негативні наслідки у вигляді значних витрат та зусиль на вирішення наслідків, що потребує додаткових витрат, тому як відповідач у добровільному порядку відмовився відшкодовувати йому спричинену ним шкоду, тому завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 50 000грн., яку також просить стягнути з відповідача. Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій [PERSON] просить накласти арешт на майно, що належить відповідачу [PERSON] . Вказана заява ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2018 задоволена частково, заборонено вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна - квартири, за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Дружина відповідача [PERSON] та її син [PERSON] звернулися в суд із заявами про скасування заходів забезпечення позову, які ухвалами Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2018 року повернуто заявникам. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2019 скасовано заходи забезпечення позову з ініціативи суду. Зазначена справа надійшла до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на підставі розпорядження голови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до п.2 ч.1, ч.4 ст.31, ч.3 ст.41 ЦПК України. 23.05.2019 постановлено ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про прийняття до розгляду та проведення розгляду вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 07.06.2019 відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, до якого додано копію зустрічної позовної заяви від 18.05.2018 року, яка ухвалою суду повернута позивачу, відповідно до ч.2,3 ст. 185, ст.194 ЦПК України (цивільна справа № 212/3337/18); письмову заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, оскільки дана справа: резонансна, велика кількість учасників; необхідність допиту свідків; проведення судових експертиз; витребування адміністративної справи; надання двох зустрічних позовних заяв. У задоволенні вказаної заяви ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2019 відмовлено. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2019 зупинено провадження по справі на час розгляду клопотання відповідача про відвід судді. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.07.2019 поновлено провадження у справі. Інших письмових клопотань, заяв, заперечень учасники справи суду не надавали. Розгляд справи по суті, в порядку спрощеного провадження, починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності обгрунтованих клопотання будь-якої зі сторін про інше. Судом встановлено, що водія [PERSON] визнано винним в порушенні правил дорожнього руху України пункту 8.7.3 «Е», яке полягає в тому, що він, 06 грудня 2016 о 09 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «MERCEDEZ - BEHZ», державний номерний знак [NUMBER] , по вулиці Героїв АТО в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, виїхав на перехрестя проспекту Металургів в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, на забороняючий червоний сигнал світлофору, та допустив зіткнення з автомобілем марки "LEXUS - 350" державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофору по проспекту Металургів в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Вказані обставини встановлені постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( т.1 а.с.17-20) та, відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді цієї справи. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 56/18, складеного 05 березня 2018 року, судовим експертом Рейнюком Олександром Віталійовичем, який діє на підставі свідоцтва №543 від 28.10.2016, сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля "LEXUS - 350" державний номерний знак [NUMBER] в цінах станом на 01.03.2018, складає 296411,85 грн. (а.с. 22-29). За проведення вказаної експертизи позивачем було сплачено 3000,000 грн., що підтверджується копією квитанції 048722 від 01.03.2018 (а.с.21). Обґрунтовуючи свої вимоги до відповідача про стягнення шкоди, частково в розмірі 119 411,85 грн., позивач зазначив, що іншу частину майнової шкоди в розмірі 100 000 гривень має відшкодувати ПрАТ «СК «Провідна», третя особа у справі, оскільки, цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована у вказаній страховій компанії та ним не було надіслано повідомлення до страховика про настання дорожньо - транспортної пригоди за його участі. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно зі статтями1, 6, 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, …. - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статей 3, 5 цього Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] є власниками вищевказаних транспортних засобів, які зазнали ушкодження внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] .. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК Провідна»»» за полісом № АЕ 8314887, що визнається сторонами відповідно до викладених в позові обставин та відзиву, тому обов`язок по відшкодуванню шкоди потерпілому [PERSON] внаслідок настання страхового випадку покладається на страхувальника ПрАТ «СК «Провідна», третю особу у справі. Зазначене узгоджується з правовим висновком, висловленим у пункті 69 постанови Великої Палати Верховного Суду (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18) від 04.07.2018. Відповідно до статті 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 51 ЦПК України передбачено залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до пункту сьомого частини першої статті 81 ЦПК Україн, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів, стосовно його звернення із заявою до ПрАТ «СК «Провідна»» про страхове відшкодування, та доказів про відмову з боку ПрАТ «СК «Провідна»» у відшкодуванні або у здійсненні такого відшкодування в межах страхового ліміту. Також на протязі часу розгляду заявленого позову в суді, позивачем клопотання про витребування доказів, залучення у якості співвідповідача або відповідача ПрАТ «СК «Провідна»» до суду не надходило, а суд в силу вищенаведених положень цивільно - процесуального кодексу України має право вчиняти відповідні процесуальні дії лише за клопотанням позивача, тому, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] завданої ним майнової шкоди в розмірі 119 411, 85 гривень, у зв`язку з необґрунтованістю заявленої вимоги до відповідача. Але разом з тим суд вважає обґрунтованою заявлену позовну вимогу позивача в частині відшкодування з відповідача моральної шкоди. В ч. 3 ст. 23, ст. 1167 ЦК України зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Тобто для відшкодування моральної шкоди, відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, необхідна одночасна наявність таких елементів як: шкода, дії особи щодо вчинення шкоди, вина особи та причинний зв`язок між діями особи та шкодою. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а саме момент настання дорожньо - транспортної пригоди викликав у позивача раптові емоційні хвилювання, настання негативних наслідків, які потребували додаткових зусиль для організації подальшої життєдіяльності, значний розмір завданої матеріальної шкоди для позивача та тривалим не відшкоуванням спричиненої шкоди не з його вини, тому суд вважає відшкодування моральної шкоди потерпілому в розмірі 50000,00 грн. є обґрунтованим і справедливим. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI " Про адвокатуру та адвокатську діяльність ") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191 - VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах ". Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи, що міститься в п.48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише участі у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі ( наприклад, подання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У акті прийому-здачі наданих послуг за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 15.02.2018, укладеного між [PERSON] та адвокатом Голуб С.О., вказано які дії по даній справі були проведені адвокатом, що узгоджується з вимогами Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191 - VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Позивачем надано квитанцію про оплату послуг адвоката за договором від 15.02.2018 у розмірі 10 000 грн., тобто документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу. З огляду на викладене, судові витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 10 000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено частково, суд з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача у розмірі 704,80грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial