Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовною заявою до КВКП "Водограй" про стягнення з відповідача грошової компенсації за нанесену моральну шкоду через бездіяльність працівників підприємства, яка призвела до нещасного випадку та загибелі її чоловіка під час виконання ним своїх службових обовязків у розмірі 250000 грн. Позовні вимоги вмотивовано тим, що 19.06.2016 року під час виконання [PERSON] своїх посадових обовязків на підприємстві КВКП "Водограй", перебуваючи на посаді машиніста насосних установок, останній помер від отруєння сірководнем разом із напарником. У звязку з настанням групового нещасного випадку в КВКП "Водограй" було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з питань охорони праці та промислової безпеки, гігієни праці. За результатами перевірки виявлено 70 порушень, що створюють загрозу життю працюючих, підприємству заборонено експлуатацію каналізаційно-насосних станцій № 3, 4, 5. Згідно висновків експертизи трупу [PERSON] смерть настала від набряку легенів, як ускладнення полісегментарної двобічної пневмонії у поєднанні з гострою нирковою недостатністю, що розвинулась внаслідок отруєння сірководнем, що входить до складу каналізаційних газів, що підтверджується анамнезом отруєння - місцем, де перебував [PERSON] Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнала у зв"язку із смертю чоловіка, яку вона оцінює в розмірі 250000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з викладених в позовній заяві підстав. Просила суд їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог мотивуючи тим, що позивач не надала до суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, сума моральної шкоди завищена. Представники відповідача пояснили суду, що [PERSON] був прийнятий на роботу до КВКП "Водограй" на підставі наказу № 2 від 25.03.2009 року на посаду слюсаря аварійно-відбудованих робіт 4 розряду. Переведений машиністом насосних установок 2 розряду з 01.11.2009 року згідно наказу № 63а-к від 30.10.2009 року. 19.06.2016 року о 08.00 год. [PERSON] вийшов на свою робочу зміну на КНС № 3 згідно із затвердженим графіком роботи. О 12.00 год. надійшло повідомлення про нещасний випадок з [PERSON] та [PERSON], викликали швидку, лікарі якої на місці констатували смерть [PERSON] [PERSON] на момент нещасного випадку перебував без спецодягу. Своїми діями [PERSON] порушив п. 5.2 Інструкції № 9 з охорони праці та при виникненні аварійної ситуації повинен був повідомити керівника, припинити роботу та в подальшому керуватись вказівками керівника. Порушення [PERSON] вимог Інструкції спричинили його смерть і знаходяться у причинному звязку з наслідками, які настали в результаті його дій. Звертають увагу суду на те, що позивач, предявивши вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, не надала жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Всі обставини випадку виклала однобічно. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру обставин, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Представники відповідача вважають, що розмір моральної шкоди повинен бути визначений виходячи з обєктивних обставин, висновку експертизи та оцінюватися судом в сукупності з іншими доказами. Крім того, судом треба взяти до уваги, що КВКП «Водограй» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення населенню, бюджетним установам, у т.ч. ДНЗ «Буратіно», ЗОШ, Будинку культури та іншим споживачам смт. Власівка. Кількість мешканців селища становить 7900. У разі стягнення такої суми підприємство зупинить свою роботу. Одночасно повідомили, що досудове слідство по кримінальному провадженню, яке було порушено по даному факту, не закінчено. Остаточно, винні особи не встановлені. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просять відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] помер 19 червня 2016 року в смт. Власівка м. Світловодська Кіровоградської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 225524 від 21 червня 2016 року (а.с. 7). Позивач [PERSON] є дружиною покійного [PERSON], згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КЕ № 271172 виданого 27 липня 1974 року (а.с. 8). На підставі Лікарського свідоцтва про смерть № 3479/97 від 20 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] помер 19 червня 2016 року на робочому місці у вигрібній ямі внаслідок отруєння сірководнем (а.с. 9). В результаті нещасного випадку, повязаного з виробництвом, складено та затверджено [PERSON] № 1 від 29 липня 2016 року начальником управління Держпраці у Кіровоградській області, згідно якого вбачається, що нещасний випадок з [PERSON] настав 19.06.2016 року о 12.00 год., потерпілий є працівником КВКП "Водограй", що знаходиться по вул. Лівобережна, 9 смт. Власівка м. Світловодська Кіровоградської області. 19.06.2016 року о 08.00 год. машиніст насосних установок [PERSON] вийшов на свою робочу зміну на КНС № 3 згідно затвердженого графіку роботи для працівників КВКП "Водограй" на 2016 рік. Близько 12.00 год. бригадир слюсарів АВР [PERSON] зателефонував [PERSON] і повідомив про нещасний випадок з машиністом насосних установок [PERSON] та [PERSON] і що вони знаходяться на підлозі приміщення приймального резервуару КНС № 3. Приблизно о 12.45 год. прибула швидка допомога та констатувала смерть [PERSON] від шкідливих і токсичних речовин (а.с. 10-18). [PERSON] перебував у трудових відносинах з КВКП "Водограй", що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки (а.с. 19-20), наказом № 2 від 25 березня 2009 року про прийняття на роботу [PERSON] (а.с. 38). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проходив перевірку знань з питань охорони праці, інструктажі з питань охорони праці на робочому місці (а.с. 39-48). 01.10.2013 року [PERSON] був ознайомлений з Інструкцією з охорони праці № 27 під час роботи на очисних спорудах КВКП "Водограй", затвердженої наказом директора КВКП "Водограй" за № 40-с від 27.08.2013 року (а.с. 49-52), Інструкцією з охорони праці № 9 для машиніста насосних установок, затвердженої наказом директора КВКП "Водограй" від 27.08.2015 року (а.с. 53-58), Посадовою інструкцією машиніста насосних установок 2-ГО розряду (а.с. 59-61). Згідно Припису Управління Держпраці у Кіровоградській області від 15 липня 2016 року № 2-ДП/16 проведено у період з 06.07.2016 року по 15.07.2016 року позапланову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки КВКП "Водограй" та виявлено порушення (а.с. 88-92). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює на КВКП «Водограй», знав [PERSON], який теж працював на даному підприємстві. Один раз на рік всіх працівників збирали та проводили навчання, інструктажі, відпрацьовували і аварійні ситуації, перевіряли загазованість, потім здавали іспити. [PERSON] також проходив інструктажі та здавав іспити. Відповідно до роз'яснень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд також враховує розяснення п. 9 вищезазначеної Постанови, відповідно до якої, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Позивач оцінює моральну шкоду в сумі 250.000 тис. грн. Однак, всупереч положень ст. 57-61 ЦПК України, позивач не надав суду доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди вона вимагає до відшкодування. Суд приймає до уваги те, що позивач дійсно пережила і по сей день переживає моральні страждання внаслідок смерті чоловіка. Смерть [PERSON] знаходиться у причинному звязку з виконанням ним своїх посадових обовязків. Позивачу потрібен час для відтворення її життєвих звязків, а також враховує конкретні обставини справи. Проте, суд вважає, що розмір моральної шкоди, є завищеним. Враховуючи характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих і соціальних стосунках, час та зусилля необхідні для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу слід визначити в сумі 70000 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. Суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial