Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON], [INFO] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить: встановити юридичний факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року [PERSON], [INFO], уродженки м. Тбілісі, проживаючої за адресою: [ADDRESS], заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. В обґрунтування заяви зазначає, що з 1989 року постійно проживає на території України, з 01.09.1989 по 17.09.1995 року навчалась в Бузівській загальноосвітній школі Магдалинівського району, 03.01.2001 року отримала паспорт громадянина України. Звернувшись до Магдалинівського районного сектору ГУДМС України в Дніпропетровській області з приводу видачі паспорту її донці та встановлення особи, належності до громадянства України у видачі паспорту було відмовлено та рекомендовано підтвердити факт належності до громадянства України. У зв'язку з чим звернулася до суду. В судовому засіданні заявник підтримала свої заяву, зазначила, що з 1989 року постійно проживає на території [ADDRESS] в будинку, який належав її батьку. [INFO] в неї народилася донька - [PERSON], місце народження с. Бузівка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області. Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судовому засіданні надав свої пояснення з приводу поданої заяви, зазначив, що [PERSON] [INFO] отримала паспорт громадянина України 03.01.2001 року, що підтверджується відповідними відомостями, які містяться в картотеку за формою № 1. Згідно наявних відомостей у картотеках, заявник та її батько дійсно зареєстровані з 05.12.1990 року на території [ADDRESS]. Рішення просив прийняти на розсуду суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Матеріалами справи підтверджені наступні обставини. [PERSON], [INFO], уродженка м. Тбілісі, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.03.1978 року. Батьками зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. В період з 01.09.1989 року по 17.09.1995 року [PERSON], 1978 р.н. навчалася в Бузівській ЗОШ І-ІІІ ст. Магдалинівського району, Дніпропетровської області. 09.06.1993 року видано свідоцтво про неповну загальну середню освіту [NUMBER], 16.06.1995 видано атестата про повну загальну середню освіту [NUMBER]. Згідно виписок з по господарської книги та виписки з домової книги встановлено, що [PERSON], має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 05.12.1990 року (з 12 річного віку заявника), навчалася в Бузівській школі з 7 по 11 класи. За вказаною адресою також прописаний її батько. Відомості щодо проживання заявника на території [ADDRESS] також містяться в картотеці форми № 1, які слугували підставою для видачі заявнику в 2001 році паспорта громадянина України, дійсність цих відомостей представником заінтересованої особи не оспорюється. [INFO] у заявника народилася донька [PERSON], місце народження Бузівка, Магдалинівський район, Дніпропетровської області. Батьками вказано: батько - [PERSON], відомості про національність та громадянство відсутні, мати - [PERSON], громадянка України. Як повідомила заявник в судовому засіданні відомості про батька були записані з її слів. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України",Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п. 1 ст. 6 вказаного Закону громадянство України набувається, серед іншого, за народженням, територіальним походженням. Згідно з пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що заявник постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 р., а тому її заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, належить задовольнити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved