Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON] з 2010 року по день його смерті [INFO] року; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], житловою площею 30,4 кв. м., загальною площею 52,5 кв. м. На обґрунтування позову зазначила, [INFO] року помер її троюрідний брат [PERSON], який після військової служби у Афганістані страждав на психічні розлади та захворювання, через що не міг працювати, адаптуватися у соціумі, тому все життя ним опікувалася його мати [PERSON], якій вона - позивач доводилася двоюрідною онучатою племінницею. Вони мешкали у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], з моменту отримання вказаного житлового приміщення. Ця квартира, яка складається із двох ізольованих кімнат, житловою площею 30,4 кв.м., загальною площею 52,5 кв.м., на праві спільної часткової власності з 1996 року належала [PERSON] та [PERSON], які були батьками [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті належну йому 1/2 частку квартири спадкували його дружина [PERSON] та його син [PERSON] по 1/4 частині кожний. 28 березня 2012 року ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" зареєструвало право власності за [PERSON] на 3/4 частки квартири, за [PERSON] на 1/4 частку квартири. Після смерті чоловіка [PERSON], яка була людиною похилого віку, стала тяжко хворіти. Вона, позивач, та її сім'я стали постійно надавати [PERSON] допомогу, здійснювали догляд за нею, за її сином [PERSON], який через погіршення стану здоров'я, не міг обходитися без сторонньої допомоги. З 2010 року вона, позивач, стала мешкати разом з [PERSON] та [PERSON] в їх квартирі [ADDRESS], опікувалася ними. Допомогу в догляді за ними їй надавала її дочка [PERSON], на ім'я якої 20 травня 2011 року [PERSON] зробила заповіт на належні їй 3/4 частки квартири, за умови довічного проживання свого сина [PERSON] у вказаній квартирі. 20 березня 2012 року [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі, де залишається зареєстрованою та постійно проживає до теперішнього часу. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті [PERSON] прийняла спадщину за заповітом у вигляді 3/4 частки квартири [ADDRESS], 14 квітня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину. Вона, позивач, після смерті [PERSON] також залишилася проживати у вказаній квартирі разом із своєю дочкою [PERSON] та сином померлої [PERSON], як і раніше однією сім'єю. Вони вели спільне господарство, разом харчувалися, вона готувала їжу для всієї родини, придбавала необхідні предмети побуту, одяг, при тому, що [PERSON] не отримував ні пенсію, ні соціальну допомогу, і її заробітна плата та пенсія були бюджетом їх сім'ї. Вона купувала для [PERSON] ліки, здійснювала за ним санітарно-гігієнічний догляд. Вони робили у квартирі необхідний поточний ремонт, утримували квартиру у належному житловому стані. Кожного літа всі разом виїздили до неї на дачу до Дніпропетровського району, а восени повертались до міста. Фактично з [PERSON] вона проживала однією сім'є більше шести років, починаючи з 2010 року. [INFO] року [PERSON] помер. Вона разом із своїми дітьми займалися його похованням. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому на праві власності ? частку квартири [ADDRESS] Вона, як особа, що проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до відкриття спадщини, звернулася до Другої кам'янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], оскільки інші спадкоємці за законом або за заповітом після його смерті відсутні. Проте постановою нотаріуса від 25 квітня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що вона не надала документи, що свідчать про наявність підстав для закликання до спадкування за законом. Вважає, що вона є єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON], оскільки інших спадкоємців за законом та за заповітом він не мав, а вона проживала з ним однією сім'єю більше п'яти років до часу його смерті, тому вона має право спадкувати належну йому частку квартири як спадкоємець четвертої черги за законом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримувала та допитана, як свідок, згідно 184 ЦПК України, надала показання про те, що в квартирі [ADDRESS] вона проживає з 2010 року, доглядала за [PERSON] та [PERSON], який після служби в Афганістані мав психічні розлади, не працював, але інвалідність йому не оформлювали. [PERSON] була двоюрідною сестрою її батька [PERSON]. Мати [PERSON], яку звали [PERSON], була рідною сестрою її, бабусі зі сторони батька, яку звали [PERSON]. Проте документально свої родинні відносини з померлим [PERSON] вона підтвердити не може. З 2010 року вона постійно проживала однією сім'єю з [PERSON] та її сином [PERSON], дбала про них, кормила їх, прала, витрачала свої гроші, їх сімейний бюджет практично складався тільки з її доходів. Вона ж оплачувала комунальні послуги за квартиру, в якій вони проживали, але від їх імені. Витрати, пов'язані з похованням [PERSON] та [PERSON], також несла вона. Дочка [PERSON], яка зареєстрована у [ADDRESS] та проживала разом з ними, не заперечує проти її позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голови адміністрації Дніпровського району [PERSON] до суду надійшла заява в якій Аадміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради не заперечує проти позову та просить розглядати справу без участі представника адміністрації. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги її матері [PERSON], визнавши за нею право власності на 1/4 частку квартири, розташованої [ADDRESS], три/четвертої частини якої належать на праві власності їй, [PERSON] Представник третьої особи - Другої кам'янської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від завідувача нотаріальної контори [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Виходячи з наведеного, суд ухвалив, відповідно до ч. 2 ст.158 ЦПК України ЦПК України, розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представника відповідача, третьої особи [PERSON] та представника Другої кам'янської державної нотаріальної контори. Вислухавши позивача, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 25). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON], яке було видане 28 березня 2012 року Третьою дніпродзержинською державної нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за номером 1310, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 20), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 21). Власником інших 3/4 частин вказаної квартири, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON], виданого 14 квітня 2017 року державним нотаріусом Другої кам'янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1-786, є дочка позивача - [PERSON]. Вказане підтверджується: свідоцтвом про народження (а.с. 11), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 19), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 18). Як вбачається із технічного паспорту, виготовленого станом на 26 березня 2012 року (а.с. 22-23), зазначена вище квартира складається із двох житлових кімнат, має житлову площу 30,4 кв.м. та загальну площу 52,5 кв.м. Згідно довідок ТОВ "ЄРЦ КП" від 12 квітня 2017 року (а.с. 26), [PERSON] з 29 серпня 1996 року і по день смерті [INFO] року був зареєстрований у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним у цій квартирі з 30 березня 2012 року була зареєстрована та проживала [PERSON], яка залишилася бути зареєстрованою та проживати у квартирі й після смерті [PERSON] Як показала в судовому засіданні позивач [PERSON], яка була допитана як свідок, у цій же квартирі постійно проживала та була зареєстрована мати [PERSON] - [PERSON], яка доводилася їй, позивачу, троюрідною тіткою. Після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON], через похилий вік та погіршення стану здоров'я, стало важко самостійно вести домашнє господарство та доглядати за сином. Тому вона, позивач, у 2010 році поселилася у квартирі своєї тітки [ADDRESS] і стала проживати разом з [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю. Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, який в основному складався з її, позивача, доходів, мали взаємні права та обов'язки. Те, що [PERSON] стала проживати разом з [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ум. Кам'янське з 2010 року і проживає по теперішній час, підтверджується актом про проживання від 05 травня 2017 року, який складений на підставі свідчень мешканців квартир [ADDRESS], та затверджений начальником відділу КП КМР "УКОЖФ" (а.с. 14). Факт проживання однією сім'єю позивача разом з [PERSON] більше п'яти років до дня його смерті підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дочкою позивача, і показала в суді, що її мати [PERSON] стала проживати у [ADDRESS] разом [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю приблизно з 2010 року. Вона доглядала за ними, а після смерті [PERSON] мати продовжила доглядати за [PERSON], який страждав на психічні розлади після військової служби в Афганістані, не був одружений. Разом з матірью у цій квартирі з 2012 року стала проживати сестра [PERSON], яка спадкувала за заповітом після смерті [PERSON] 3/4 частини вказаної квартири. Мати готувала, прибирала, витрачала свої особисті гроші на потреби [PERSON], оплачувала квартирну плату та комунальні послуги по цій квартирі. Згідно частин 2, 4 статті 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2010 року проживала разом з [PERSON] до дня його смерті [INFO] року у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки. Позивач здійснювала догляд за своїм родичем [PERSON], який страждав на психічні розлади і потребував сторонньої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] з 2010 року по день смерті спадкодавця [PERSON] [INFO] року проживала з ним однією сім'єю. 14 квітня 2017 року позивач звернулася до Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON]. Проте постановою нотаріуса від 25 квітня 20127 року ( а.с. 13) позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири, розташованої [ADDRESS] після померлого [INFO] року [PERSON] через відсутність документів, які свідчать про наявність підстав для закликання до спадкування за законом. Згідно матеріалів спадкової справи (а.с. 46-52), окрім позивача [PERSON], ніякі інші особи із заявами про прийняття спадщини за законом або за заповітом після померлого [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. [PERSON], яка є власником 3/4 частин квартири [ADDRESS], зареєстрована та проживає у цій квартирі з 2012 року, не заперечує, щоб спадщину [PERSON] отримала її мати [PERSON], як спадкоємець за законом четвертої черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкодавцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини». Як встановлено судом, позивач проживала однією сім'єю із спадкодавцем [PERSON] більше п'яти років до часу відкриття спадщини, отже є його спадкоємицею четвертої черги. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги після померлого [PERSON]. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідач у справі - Територіальна громада в особі адміністрації Дніпровського району не заперечує проти забоволення позову, тобто визнає позов. Суд вважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved