Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Гранд Флеш», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ТОВ «Кредитні Ініціативи», третьої особи: Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просить захистити права споживача [PERSON] шляхом визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, що був укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» в частині відсутлення прав вимоги за споживчим кредитним договором № 2364 від 21.12.2007 року, який був укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та фізичною особою [PERSON] Валеріїною; визнати ПАТ «Промінвестбанк» належним кредитором за кредитним договором № 2364 від 21.12.2007 року, який був укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та фізичною особою [PERSON] Валеріїною; стягнути з ТОВ «Гранд Флеш» грошові кошти сплачені [PERSON] за надання юридичної консультації по кредитному договору б/н у сумі 500,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що між нею та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено кредитний договір № 2364 від 21.12.2007 року, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 45881,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,5% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 20.12.2014 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави, предметом якого є транспортний засіб - MAZDA CX-7, легковий універсал - В, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2007, колір червоний, кузов № JM3ER29L380182722. 17.12.2012 право вимоги за кредитним договором та договором застви було відступлено від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ТОВ "Кредитні ініціативи" за договорами про відступлення прав вимоги та про передачу прав за договорами забезпечення. Відповідач під час укладення оспорюваних договорів порушив існуючі обмеження встановлені законодавством в частині на придбання права відступної вимоги до фізичної особи. Посилаючись на положення ст. 203 ЦК України, просить визнати недійсними договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та договір про відступлення прав за договором застави в частині, що стосується позивача. Крім того, 20.12.2007 року вона зверталась до ТОВ «Гранд Флеш» з метою отримання консультації стосовно надання правового аналізу кредитного договору № 2364, який вона уклала, стосовно питання можливості відступлення права вимоги (факторингу) за кредитним договором. У відповіді було зазначено, що в ході виконання умов кредитного договору банк не буде мати можливості відступити право вимоги, однак 03.09.2015 року до суду було подано позов про стягнення з нею заборгованості , але позов поданий іншим банком, тобто відбулося відступлення права вимоги, тому вважає, що ТОВ «Гранд Флеш» повинно повернути вартість послуги, оскільки вона була неякісна. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ТОВ «Гранд Флеш» в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що в звязку з тим, що договір відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОА «Кредитні Ініціативи», відповідно до висновку судово-економічної експертизи, не є укладеним стосовно боржника, тому вважають, що консультація була надана належна. Представник відповідача ТОВ «Промінвестбанк»в судове засідання не зявився, про день час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не зявився, направили до суду письмові заперечення, в яких зазначили, що спірні договори про відступлення прав вимоги та про передачу прав за договорами забезпечення було укладено згідно чинного законодавства, яке не містить жодних заборон, щодо укладення договорів про відступлення прав вимоги стосовно фізичних осіб. Укладенням цих договорів жодним чином не порушено права позивача. Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затверджене розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 03.04.2009 року, на яке посилається позивач, є підзаконним актом, який не може суперечити Закону. Крім того, просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Представник третьої особи Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про захист прав споживачів, в судове засідання не зявився, надіслали письмові пояснення та просили розглядати справу за відсутності представника. Відповідно до ч.15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного. Як встановлено судом, 21 грудня 2007 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» був укладений кредитний договір № 2364, згідно якого позивачу було надано кредит в сумі 45881,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,5% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 20.12.2014 року. В забезпечення даного кредитного договору 21 грудня 2007 року був укладений договір застави, згідно якого в заставу був переданий транспортний засіб - MAZDA CX-7, легковий універсал - В, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2007, колір червоний, кузов № JM3ER29L380182722. 17 грудня 2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" був укладений договір про відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ "Кредитні ініціативи" зобов'язується передати за плату грошові кошти в розпорядження ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", а останній зобов'язується відступити ТОВ "Кредитні ініціативи" свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до цього договору, в тому числі і за кредитним договором № 2364 укладеним з [PERSON] Також 17 грудня 2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" був укладений договір про передачу прав за договорами забезпечення, укладеними ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та клієнтами банку, в тому числі і за Договором застави № б/н від 21.12.2007 року (вид застави - транспортний засіб), укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається зі змісту укладеного договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, умови вказаного договору мають ознаки договору факторингу оскільки відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 06.02.2014 № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесені сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів) як: - фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; - набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; - отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено право на здійснення операцій з надання фінансових послуг. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг. Статтею 23 цього Кодексу передбачено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо інших ринків фінансових послуг - спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг. Відповідно до п. 1 Положення про державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України України від 03.02.2010 року № 157, Держфінпослуг є спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у межах , визначених законодавством. Таким чином, зазначеним законом визначено, що виключне право та/або обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюється законами та нормативно-правовими актами державного органу, що здійснює регулювання ринків фінансових послуг. Пунктом 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 03 квітня 2009 року, визначено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників-суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Тобто на момент укладення між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" договору про відступлення прав вимоги існували обмеження щодо укладення договорів факторингу, встановлені п. 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 03 квітня 2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників-фізичних осіб. Посилання представника відповідача про те, що Законом, який має вищу юридичну силу, таких обмежень не встановлено, а Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затверджене розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 03.04,2009 року, є підзаконним актом, який не може суперечити Закону, не заслуговує на увагу, оскільки дія підзаконного нормативно-правого акту на час укладення договору про відступлення прав вимоги не була припинена та такий жодним чином вимогам закону не суперечить, а лише конкретизує механізм його застосування у певній частині. Крім того, відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг визначено, що «договір факторингу» означає договір, укладений між однією стороною (позичальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого, зокрема, постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання. Для особистого, сімейного або домашнього використання товари можуть придбавати лише фізичні особи. Україна приєдналася до Конвенції УНІДРУА відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції УНІДРУА про міжнародний фінансовий лізинг» від 11 січня 2006 року № 3301-ІV. Частиною другою статті 10 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, міститься інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Враховуючи викладене, за відсутністю правових підстав для укладення договору відступлення прав вимоги щодо позивача, суд вважає доцільним застосувати положення ст. 215 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, який укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 2364 від 21.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки боржником за угодою про відступлення права грошової вимоги є фізична особа, що є порушенням чинного законодавства. Відповідно до п.2.1 даного договору Первісний Кредитор (ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») передає (відступає), а [PERSON] Кредитор (ТОВ «Кредитні ініціативи») приймає Кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» грошову винагороду (Ціну Продажу) на умовах, визначених цим договором. Згідно п.16.5 договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року : «Якщо будь-яке положення цього Договору визнано судом недійсним або таким, що не може бути виконано у примусовому порядку, в будь-якому відношенні, тоді таке положення не набирає чинності та вважається виключеним з цього договору...». Відповідно до ч.2. ст. 518 ЦК України: «Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення». Відповідно заперечення проти вимог нового Кредитора складаються з наступного. По-перше, відповідно до п.5.3.4. кредитного договору № 2364 від 21 грудня 2007 року слідує наступне: Банк має право відступити право вимоги за цим Договором з наступним повідомленням позичальника протягом 5 днів з моменту укладання договору з цього приводу про особу нового кредитора. Відповідно п.6.1. договору переуступки вимоги від 17.12.2012 року встановлено, що «Враховуючи вимоги чинного законодавства щодо повідомлення Первісним кредитором [PERSON] про здійснення відступлення Прав Вимоги на користь іншої особи та необхідність [PERSON] Кредитору повідомити [PERSON] про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити, сторони домовились здійснити розсилку повідомлень кожному позичальнику про відступлення прав вимоги за формою, затвердженою Додатком № 4 та повідомлення про нові банківські реквізити спільними зусиллями». Відповідно до договору застави від 21 грудня 2007 року слідує наступне: «п. 6.4. всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм». Відповідно до ч.2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Згідно ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобовязання. За змістом ст. 27 вказаного Закону, застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. З копією договору переуступки вимоги від 17.12.2012 року та додатків до нього Боржник був ознайомлений тільки після одержання позовної заяви від 03.09.2015 року та доданих до неї документів. До цього часу Боржник в порушення вимог кредитного договору № 2364, ст. 516-518 ЦК України та Правових позицій ВСУ про переуступку вимоги ні від ПАТ «Промінвестбанк», ні ТОВ «Кредитні ініціативи» жодних повідомлень про укладення договору переуступки вимоги, а тим більше самого договору переуступки вимоги від 17.12.2012 року, не отримувала. Відповідно, в порушення вище вказаних правових норм, Боржник не був письмово повідомлений рекомендованим листом ні про відступлення прав за основним зобовязанням, ні про грошову вимогу, яка підлягає виконанню, ні про фактора, якому має бути здійснений платіж, ні про нові банківські реквізити, на які мав бути здійснений платіж. Ні ПАТ «Промінвестбанк», ні ТОВ «Кредитні ініціативи» не довели належним чином про вручення боржнику листа про зміну умов договору та не довели факт його вручення боржнику особисто під розписку. По-друге, в матеріалах справи відсутні будь-які докази оплати ТОВ «Кредитні ініціативи» ПАТ «Промінвестбанк» ціни продажу Кредитного портфеля . Згідно п.3.3. договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року: «[PERSON] Кредитор здійснює оплату Ціни Продажу, що вказана в п.3.2. цього Договору, в дату набрання чинності цим договором, а саме 108844453,92 грн.». Згідно п.4.1. договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року:« Відступлення права вимоги Первісним Кредитором [PERSON] Кредитору, набуття Новим Кредитором права Вимоги та заміна кредитора за Правами Вимоги на [PERSON] Кредитора набувають чинності у день укладання Договору, за умови належного оформлення Сторонами ( підписання та скріплення відбитком печатки сторін) Реєстру [PERSON]. При цьому права вимоги, що виникнуть у майбутньому, набуваються Новим Кредитором з моменту їх виникнення, але в будь-якому разі після підписання Сторонами Реєстру [PERSON]». Згідно п.4.2. договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року: «Сторони підписують реєстр позичальників за умови зарахування на банківський рахунок первісного кредитора оплати новим кредитором ціни продажу відповідно до умов розділу 3 цього договору». Відповідно без оплати новим кредитором ціни продажу відповідно до умов розділу 3 цього договору цей договір не може вважатися чинним. Відповідно без доказів оплати новим кредитором ціни продажу кредитного портфелю неможливо встановити дату набуття чинності договору про відступлення права вимоги та Реєстру [PERSON]. За таких обставин, недійсність договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року щодо позивача зумовлює недійсність відступлення прав вимоги за договором про передачу прав за договором забезпечення від 17.12.2012 року, згідно якого відступлено право вимоги за договором застави № б/н від 21.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Щодо доводів представника відповідача про те, що договором про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року не порушено прав позивача, то суд вважає їх безпідставними. Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції «держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт». Право подати позовну заяву мають споживачі, які використовують або мають намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. Так, перехід прав вимоги до відповідача за договором про відступлення права вимоги, що суперечить вимогам закону, впливає на права та інтереси позивача, оскільки до відповідача, який не є банківською установою із відповідним статусом, правомочностями, обмеженнями, повноваженнями, тощо та із яким позивач не перебував у договірних чи будь-яких інших стосунках і такого наміру не мав, переходить право вимоги до позивача, і , крім того відповідач отримує право вимоги до позивача, яке за законом йому передане бути не може та відповідно без законних підстав вправі набувати грошові кошти позивача за таким договором. Крім того, ухвалою суду від 25.08.2016 року по даній справі за клопотанням позивача була призначена судово-економічна експертиза Згідно висновку експерта № 12-3 від 15.11.2017 року заборгованість по кредитному договору № 2364 від 21.12.2007 року у [PERSON] перед ПАТ «Промінвестбанк» на момент укладання договору відступлення права вимоги (факторингу) між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк» документально не підтверджена; документально визначити та підтвердити, яку суму складала документально підтверджена заборгованість по кредитному договору № 2364 від 21.12.2007 року, у [PERSON] перед ПАТ «Промінвестбанк» на момент укладання договору відступлення права вимоги (факторингу) між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк», не видається за можливе. Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, що був укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» в частині відступлення прав вимоги за споживчим кредитним договором № 2364 від 21.12.2007 року, який був укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та фізичною особою [PERSON] Валеріїною та щодо визнання ПАТ «Промінвестбанк» належним кредитором за кредитним договором № 2364 від 21.12.2007 року, який був укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та фізичною особою [PERSON] Валеріїною, підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги стосовно стягнення з ТОВ «Гранд Флеш» грошових коштів, сплачених позивачем за надання юридичної консультації по кредитному договору б/н у сумі 500,00 грн., то суд вважає дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме з вини ТОВ «Гранд Флеш» вона в теперішній час повинна доказувати у суді, що договір факторингу суперечить нормам матеріального права. Відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було заявлено клопотання щодо застосування строку позовної давності, однак суд вважає дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки позивачу стало відомо про порушення її прав тільки у 2015 року з судового позову, а позов поданий до суду у 2016 році, тому трирічний строк звернення до суду позивачем не пропущений. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позивач при подачі до суду позовної заяви судовий збір не сплатила, однак вона відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, оскільки позов повязаний з порушенням її прав. Згідно Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду фізичною особою позовної заяви майнового та немайнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 551,20 грн., тому суд вважає необхідним стягнути судовий збір з відповідача.

Outcome: partial