Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідача АТ АКБ "Львів", свої вимоги мотивує тим, що в 2008р. разом із чоловіком [PERSON] придбали за власні кошти нежитлове приміщення в [ADDRESS] , загальною площею 255,8кв.м., яке придбане для організації підприємницької діяльності в сфері громадського харчування та торгівлі. Зазначає, що для відкриття бізнесу ними вкладено значні кошти, однак власних коштів їм не вистачало, а тому чоловік вирішив взяти у банку кредит. 04.02.2008р. між [PERSON] та ЗАТ АКБ "Львів" укладено кредитний договір згідно якого він отримав кредит для споживчих потреб в сумі 808 000грн. Зазначає, що кредитні кошти були надані виключно [PERSON] для розвитку підприємницької діяльності, в цей час позивач підприємцем не являлась. Для забезпечення виконання боргових зобов`язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та ПАТ АКБ "Львів" було укладено договір іпотеки від 04.02.2008р., згідно якого предметом іпотеки є їх спільне нежитлове приміщення. Враховуючи складні фінансові умови, чоловік позивачки не був спроможним виконувати графік повернення кредиту. 16.12.2016р. банк набув право власності на нежитлову будівлю безалкогольного цеху по [ADDRESS] , як предмет іпотеки, шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання, згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Підставою виникнення права власності банку на вказане майно став дублікат договору іпотеки, виданий приватним нотаріусом Бойчук Н.І. та на підставі якого було зареєстровано майно за банком приватним нотаріусом Новосад О.П.. Зазначає, що оформивши право власності на майно за банком були порушені її майнові права, позивачку не повідомлено як співвласника та сторону договору про намір банку набути право власності на вказане нежитлове приміщення. Вказує, що із Державного реєстру речових прав та обтяжень їй стало відомо про наявність судових рішень щодо арешту усього нерухомого майна [PERSON] . Разом з тим, зазначає, що приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Новосад О.П. реєструючи за банком право власності не перевірила наданих документів для реєстрації, а також маючи доступ до реєстру речових прав та реєстру судових рішень, повинна була перевірити чи не має заборон, щодо вчинення будь яких дій по відношенню до цього майна, а також чи не має судових рішень зокрема щодо виділення 1/2 частки майна, що слугувало підставою для відмови у проведенні реєстрації права власності. Просить суд визнати право власності, видане ЗАТ АКБ «Львів» на нежитлове приміщення в [ADDRESS] в частині 1/2 частки не дійсним. Скасувати державну реєстрацію права власності за ЗАТ АКБ «Львів» на приміщення в [ADDRESS] , в частині 1/2 частки, визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення в [ADDRESS] . У відзиві на позовну заяву представник відповідача АТ АКБ «Львів» зазначив, що вимоги позивачки вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки твердження позивачки про те, що вона не отримувала будь-якої вимоги банку про наміри банку набути право власності на спірне майно і не знала про відчуження належної їй частки майна є безпідставними, оскільки позивач не є ні позичальником, ні іпотекодавцем, а відтак вона не повинна була отримувати таких вимог. Також не підтверджено жодними належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що на момент державної реєстрації за банком права власності на спірне майно були наявні зареєстровані обтяження на це майно. Зазначає, що згідно інформаційної довідки, єдиним обтяженням спірного майна було обтяження іпотекою АТ АКБ «Львів», що не є перешкодою для реєстрації права власності за іпотекодержателем. Також банк з метою захисту своїх законних прав в зв`язку із втратою оригіналу договору іпотеки, звернувся до приватного нотаріуса Бойчук Н.І. з заявою про видачу дублікату договору іпотеки. В зв`язку з чим 24.05.2016р. нотаріусом видано представнику банку дублікат договору, що відповідає «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Вказує, що ідентичні підстави позову позивачка заявляла в справі №454/587/17 в Сокальському районному суді Львівської області, рішення у якій вступило в законну силу. В ході розгляду якої позивач зокрема вказувала, що звернулася до суду за захистом свого права спільної сумісної власності. Передача спірної будівлі в іпотеку банку здійснювалась за згодою позивачки, що була виражена у її заяві від 04.02.2008р., засвідченій приватним нотаріусом Бойчук Н.І., якою позивач підтвердила свою згоду на укладення договору іпотеки та передачу її чоловіком [PERSON] будівлі безалкогольного цеху в іпотеку банку для забезпечення виконання ним зобов`язань перед банком за кредитним договором. Також у цій заяві позивач зазначила, що будівля безалкогольного цеху є їх спільною сумісною власністю і погодилася з тим, щоб умови договору іпотеки визначалися її чоловіком самостійно. Крім цього, своєю розпискою на кредитному договорі від 04.02.2008р. укладеного між [PERSON] і ПАТ КБ «Львів», позивач засвідчила те, що ознайомлена із усіма умовами цього договору та не заперечує проти його укладення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім цього, представником відповідача АТ АКБ «Львів» подано заяву про застосування позовної давності, у якій зокрема просить відмовити у задоволенні даного позову у зв`язку із пропуском позовної давності. На підставу застосування судом такої вказує, що реєстрацію права власності на іпотечне майно банком вчинено 29.12.2016р., однак із даним позовом позивач звертається до суду лише 23.12.2020р. Представник позивача - адвокат Смолинець В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В обгрунтування надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача АТ АКБ «Львів» в судове засідання не прибув, у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, [PERSON] в ході розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Заслухавши представника позивача та дослідивши докази в справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про шлюб, встановлено, що 09.11.1991р. позивач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] .. Згідно копії договору купівлі - продажу нежитлової будівлі, посвідченого 04.02.2008р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., зареєстрованим в реєстрі за №502, встановлено, що [PERSON] придбав у [PERSON] нежитлову будівлю безалкогольного цеху, загальною площею 255,8кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . Також дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи №454/587/17, за позовом [PERSON] до ПАТ АКБ «Львів», державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., приватного нотаріуса Бойчук Н.І. з участю третіх осіб [PERSON] та ГТУЮ у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання протиправними дій, зобов`язання скасувати запису, встановлено, що у такій міститься копія кредитного договору, який укладено між [PERSON] та ПАТ АКБ «Львів» 04.02.2008р. за № 20.00.000018, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 808 000,00грн. для власних потреб. (Т.1, а.с. 52-53) Також, встановлено, що з метою забезпечення кредитних зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] і Банком 04.02.2008р. укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., зареєстрований в реєстрі правочинів за № 505. Сторони договору іпотеки в розділі «Визначення термінів» визначили, що під терміном «Предмет Іпотеки» розуміється нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.1. договору іпотеки, «Предмет Іпотеки» належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі - продажу нежитлової будівлі, посвідченим 04.02.2008р. приватним нотаріусом Бойчук Н.І., зареєстрованим в реєстрі за №502. Крім цього, у вказаному договорі іпотеки приватним нотаріусом Бойчук Н.І. вчинено посвідчувальний напис про накладення заборони на відчуження зазначеного в договорі заставленого нерухомого майна - нежитлової будівлі безалкогольного цеху, що знаходиться по [ADDRESS] , України і який належить [PERSON] . Цю Заборону на Відчуження зареєстровано у реєстрі за № 506. (Т.1 а.с. 44-46) Згідно копії заяви позивачки [PERSON] від 04.02.2008р. за №68/02-08, посвідченої приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., зареєстровану в реєстрі за № 504, встановлено, що цією заявою [PERSON] підтвердила свою згоду на укладення договору іпотеки та передачу її чоловіком [PERSON] безалкогольного цеху, що в [ADDRESS] в іпотеку банку для забезпечення виконання ним зобов`язань перед банком за кредитним договором. Також, у цій заяві [PERSON] зазначила, що безалкогольний цех є їх з [PERSON] спільною сумісною власністю і погодилась з тим, щоб умови договору іпотеки безалкогольного цеху визначалися її чоловіком [PERSON] самостійно. (Т.1 а.с. 54) Дослідженою копією заяви ПАТ АКБ «Львів» від 24.05.2016р. на ім.»я приватного нотаріуса Бойчук Н.І., встановлено, що у такій банк просив видати дублікат договору іпотеки, що укладений між банком та [PERSON] 04.02.2008р. (Т.1 а.с.47) Із досліджених листів-вимог, встановлено, що із такими ПАТ АКБ «Львів» звертався до [PERSON] із вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором. (Т.1 а.с. 84-84). Також дослідженим рішенням Сокальського районного суду Львівської області в справі №454/587/17, встановлено, що таким відмовлено у вимогах [PERSON] до ПАТ АКБ "Львів", Державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни, приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталії Іванівни, третіх осіб [PERSON] та Сокальської райдержадміністрації про визнання право власності, виданого АТ АКБ «Львів» на нежитлове приміщення в [ADDRESS] в частині 1/2 частки не дійсним, скасуванні державної реєстрації права власності за АТ АКБ «Львів» на приміщення в [ADDRESS] , в частині 1/2 частки та визнані за позивачкою право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення в [ADDRESS] . Таким чином, правомірність дій приватного нотаріуса Бойчук Н.І. щодо видачі дублікату договору іпотеки та приватного нотаріуса Новосад О.П. щодо реєстрації права власності спірного нежитлового приміщення за банком, з підстав зазначених позивачем у вказаному позові, що досліджувались в ході справи, згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України додатковому доказуванні при розгляді даної справи не підлягають. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно приписів ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Таким чином, в ході розгляду справи судом не встановлено та позивачем не доведено порушень щодо посвідчення нотаріусом договору іпотеки, а також як і порушень майнових прав позивачки у праві її спільної сумісної власності щодо майна переданого у іпотеку. Позивач на вимогу закону надала нотаріусу письмову заяву про надання згоди на укладення договору іпотеки та передачу її чоловіком [PERSON] безалкогольного цеху, що в [ADDRESS] в іпотеку банку для забезпечення виконання ним зобов`язань перед банком за кредитним договором. Також, у цій заяві [PERSON] зазначила, що безалкогольний цех є їх з [PERSON] спільною сумісною власністю і погодилась з тим, щоб умови договору іпотеки безалкогольного цеху визначалися її чоловіком [PERSON] самостійно. Що стосується тверджень позивачки щодо незаконних дій банку при отриманні дублікату договору іпотеки, такі суд оцінює критично, оскільки надання дублікату вказаного договору відповідає та є аргументованим главою 22 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Крім цього, як на причину порушення її прав позивачка покликається на те, що при реєстрації за банком права власності на майно, що передане у іпотеку, приватний нотаріус Новосад О.П. не перевірила наявності заборон щодо майна [PERSON] . Разом з тим, дослідженою інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.12.2016р. №77577398, встановлено, що єдиним обтяженням нерухомого майна є обтяження (іпотека) вжите 04.02.2008р. приватним нотаріусом Бойчук Н.І., підстава обтяження - заява про реєстрацію обтяження нерухомого майна ЗАТ АКБ «Львів». Відповідно до п.61 Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015р. (в ред. від 16.11.2016р.) Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Відповідно до ст.37 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно до ст.33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 ЗУ "Про іпотеку". Відповідно до п.6.4. Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. 04.02.2008р. в реєстрі за №505, дублікат якого видано 24.05.2016р. в реєстрі за №776 Іпотекодержатель має право самостійно обрати шляхи позасудового врегулювання. У п. 6.4.2. Договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог Іпотекодежетеля про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до ст.37 ЗУ "Про іпотеку". Відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації передбачених ст.27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком. Таким чином, у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., були всі правові підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю безалкогольного цеху по [ADDRESS] за іпотекодержателем. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, під час розгляду справи позивачем не надано суду доказів які підтверджують заявлені нею вимоги, відповідно враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до АТ АКБ "Львів", з участю третьої особи [PERSON] про визнання право власності, виданого АТ АКБ «Львів» на нежитлове приміщення в [ADDRESS] в частині 1/2 частки не дійсним, скасуванні державної реєстрації права власності за АТ АКБ «Львів» на приміщення в [ADDRESS] , в частині 1/2 частки та визнані за позивачкою право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення в [ADDRESS] , суд відмовляє. Щодо клопотання представника відповідача АТ АКБ "Львів" про застосування строку позовної давності, суд виходить із того що згідно ч.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009р., пропущення строку звернення з позовом до суду без поважної причини є підставою відмови у позові, якщо стороною у спорі заявлено про застосування позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed