Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

17.06.2014 р. позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому зазначив, що з 20.03.2007 року він працював в приватному акціонерному товаристві "Авіакомпанії "Аеросвіт" на посаді інженера ТО ПС категорії «В» відділу лінійного технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення. 27.12.2013 року він був звільнений за угодою сторін, на підтвердження цього є копія наказу № 1913-ос від 27.12.2013 року. Відповідно до наказу позивачу повинні були виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 94 календарних днів за відпрацьований період з 20.03.2009р. по 27.12.2013 р., та здійснити повний розрахунок за фактично відпрацьований період до 27.12.2013 р. Однак, відповідач не виплатив йому компенсацію за невикористану щорічну відпустку, яка становить 13 901 грн. 76 коп., а тому просить стягнути вказану заборгованість. Позивач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав заяву в якій зазначив, що свої вимоги підтримує в повному обсязі та просить слухати справу в його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, , заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та витребувані документи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 116 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Встановлено, що [PERSON] з 20.03.2007 року працював в приватному акціонерному товаристві "Авіакомпанії "Аеросвіт" на посаді інженера ТО ПС категорії «В» відділу лінійного технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення. 27.12.2013 року він був звільнений за угодою сторін, на підтвердження цього є копія наказу № 1913-ос від 27.12.2013 року.( а.с. 11). З цього приводу позивачем доведено наявність трудових відносин постійного характеру в порядку, визначеному ст. 60 ЦПК України, в період по 27.12.2013 року, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.3-6). Розрахунок з ним повинен був бути проведений 27.12.2013 року, чого зроблено не було. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст.. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Судом встановлено, що при звільненні позивачу не виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період з 20.03.2009 р. по 27.12.2013 р., чим відповідачем порушені вимоги ст..ст. 47,83 Кодексу законів про працю України. Так, з довідки про доходи [PERSON] № 386 від 28.04.2014 року (а.с.7) слідує, що існує заборгованість, яка становить 13 901 грн. 76 коп. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З цього приводу суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 13 901 грн. 76 коп., підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці",

Outcome: approved