Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року (а.с.60-61 т.2) касаційну скаргу [PERSON] задоволено часково. Заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13.03.2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19.11.2014 року скасовано, справу передено на новий розгляд. Згідно вказаної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року встановлено, що докази у розумінні ст. 57 ЦПК України, якими достовірно підтверджуються обставивни передачі під відповідальність [PERSON] предметів: ASUS К40АВ (K40AB-ZM84SCGDWW) 14.1" (інвентарний номер 93);HP Pavilion DV6-2115er (WH710EA) 15.6''(інвентарний номер 3) мобільний телефон Sony Ericsson W800 і (інвентарний номер 17);ноутбук ASUS WS (інвентарний номер 18);мобільний телефон Nokia Classic Pink (інвентарний номер 250);монітор № 1671 (інвентарний номер 748);монітор № 2124 (інвентарний номер 753) та на підставі яких суди дійшли своїх висновків в оскаржуваних судових рішеннях не вказуються. Представник позивача 15.03.2013 року звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17 464 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до наказу в.о. директора філії "Агрогаз" [PERSON] № 13-к від 01.02.2012 року відповідач був переведений на посаду техніка І категорії загального відділу апарату філії "Агрогаз" Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". 19 жовтня 2012 року в філії "Агрогаз" ДП "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, що знаходилися під повною матеріальної відповідальністю відповідача, за результатами вказаної інвентаризації було виявлено недостачу матеріальних цінностей на загальну балансову вартість 29 412 грн 44 коп., у кількості 7 (семи), а саме:- ASUS К40АВ (K40AB-ZM84SCGDWW) 14.1" (інвентарний номер 93);- HP Pavilion DV6-2115er (WH710EA) 15.6''(інвентарний номер 3);-мобільний телефон Sony Ericsson W800 і (інвентарний номер 17);- ноутбук ASUS WS (інвентарний номер 18);- мобільний телефон Nokia Classic Pink (інвентарний номер 250);- монітор № 1671 (інвентарний номер 748);- монітор № 2124 (інвентарний номер 753). В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, надавши відповідні пояснення, з посиланням на письмові докази подані до позовної заяви та просив суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперчували, вказували, що позовні вимоги грунтуються на припущенях позивача, що у позивача відсутні належні та обгрунтовані докази про те, що відповідачу було переадао згідно Акту прйому-передачі основних засобів на день призначення відповідача на посаду техніка першої категорі відділу з 01.02.2012 року після призначення його на вказану посаду та до чи після укладення Договору про повну матеріальну відповідальність 01.02.2012 року матеріальних цінностей у кількості 7 (семи), а саме:- ASUS К40АВ (K40AB-ZM84SCGDWW) 14.1" (інвентарний номер 93);-HP Pavilion DV6-2115er (WH710EA) 15.6''(інвентарний номер 3);-мобільний телефон Sony Ericsson W800 і (інвентарний номер 17);- ноутбук ASUS WS (інвентарний номер 18);- мобільний телефон Nokia Classic Pink (інвентарний номер 250);-монітор № 1671 (інвентарний номер 748);- монітор № 2124 (інвентарний номер 753). А тому просить суд у задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Порядок визначення розміру збитків від нестачі матеріальних цінностей визначений Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116, п. 2 якого встановлює, що розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки, у разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що засновником Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (п.1.2 Статуту Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (копія додається)) було Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", єдиним засновником та акціонером якої є Держава відповідно до п.21-22 Статуту Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747, то Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відокремленим структурним підрозділом якої була філія "Агрогаз", був суб'єктом господарювання з державною часткою в статутному (складеному) капіталі. Відповідно до абз. 9 п. 1 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. № 1891, ця Методика застосовується для проведення оцінки майна у таких випадках визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, у разі необхідності обґрунтування наявності або установлення фактів розкрадання, нестачі, знищення (псування) майна. На виконання зазначених положень законодавства та з дотриманням Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. № 1891, Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" отримано звіт з незалежної оцінки майна № О 11/02 від 19.10.2012 (копія додається), згідно якого ринкова вартість зниклих відповідно до інвентарного акту від 19.10.2012 матеріальних цінностей в кількості 7 одиниць (ASUS К40АВ (K40AB-ZM84SCGDWW) 14.1" (інвентарний номер 93), HP Pavilion DV6-2115er (WH710EA) 15.6''(інвентарний номер 3), мобільний телефон Sony Ericsson W800 і (інвентарний номер 17), ноутбук ASUS WS (інвентарний номер 18), мобільний телефон Nokia Classic Pink (інвентарний номер 250), монітор № 1671 (інвентарний номер 748), монітор № 2124 (інвентарний номер 753) становить 17 464 (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні. Як встановлено судом, 27 грудня 2012 року юридичну особу - Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" було припинено шляхом її перетворення в Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ". Відповідно до ч.2 ст. 108 Цивільного кодексу України у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи. Виходячи з такого до Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" перейшли всі права та обов'язки Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (підтверджується також випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 28.12.2012 № 15505584, (а.с. 142-147) та п.1.2 Статуту Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (а. с. 14-48)), в тому числі право вимоги до Відповідача про відшкодування ним матеріальної шкоди, завданої під час виконання його трудових обов'язків. При цьому, згідно п. 1.5 Статуту Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" засновником та єдиним акціонером є Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", єдиним засновником та акціонером якої є Держава відповідно до п.21-22 Статуту Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747, згідно чого Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" є суб'єктом господарювання з державною часткою в статутному (складеному) капіталі. Судом встановлено, що відповідно до наказу про переведення № 13-к від 01 лютого 2012 року [PERSON] переведено з 01 лютого 2012 року на посаду техніка І категорії загального відділу на підставі заяви [PERSON] (а.с. 78-79 т.1). Судом встановлено, що згідно п.4 договору про повну матеріальну відповідальність від 01.02.2012 року відповідач мав відповідати за довіреними йому матеріальними цінностями, тобто до моменту фактичного звільнення Відповідача із займаної посади техніка І категорії загального відділу філії "Агрогаз" - 25.10.2012 (відповідно до наказу директора філії "Агрогаз" [PERSON] № 186-к від 15.10.201року , Акт приймання передачі основних засобі , які були на підприємстві ситаном на 01.02.2012 року складено не було (а.с 87). Судом встановлено, що згідно Звіту з незалежної оцінки майна №О 11/02 ( а.с.93-141 т.1) та додатків до нього експертом було проведено дослідження на підставі балансової довідки, Акту-приймання передачі (внутрішнього переміщення)ОЗ, видаткових накладних №18869 від 21.01.2011 року, №0031642 від 21.07.2010 року, інформації із системи Інтернет та прайсів листів торговельних організацій. Судом встановлено, що згідно Видаткової накладної від 20.01.2011 року ( а.с.117 т.1) було придбано мобільний телефонмобільний телефон Nokia8700 Classic Pink у кількості трьох одиниць, позивачем доказів про осіб, які користувалися вказними телефонами, за якими абонентськими номерами, чи були переданні на відповідальне зберігання відповідачу суду не надано. Судом встановлено, що згідно Видаткової накладно №0031642 від 21.07.2010року, довіреною особою було прирдбано ноутбук ASUS WS , HP Pavilion DV6-2115er (WH710EA) 15.6', але позивачем не надано суду доказів, що вказані основні засоби було включено до балансової відомості. Також позивечем в обгрунтування заявлених позовних вимог не надано належних та допустимих доказів, до призначення відповідача на посаду було проведено повну інвентарізацію основних засобів, які передано відповідачу по Акту прийому передачі при укладенні з ним договору про повну матеріальну відповідальністьта які взагалі були наявні та у кого із працівників позивача перебували у користуванні та їх місце знаходження. Судом встановлено, що позивачем не надано суду належних та обгрунтованих доказів, що основні засоби згідно актів ( а.с.119-128 т.1) були в наявності на час призначення відповідача на посаду (а.с.78-79 т.1) та були передані йому по Акту прийому передачі від попередньої матеріально відповідальної особи або керівника, в тому числі, і ті, на які вказує позивач, а саме: 7 одиниць (ASUS К40АВ (K40AB-ZM84SCGDWW) 14.1" (інвентарний номер 93), HP Pavilion DV6-2115er (WH710EA) 15.6''(інвентарний номер 3), мобільний телефон Sony Ericsson W800 і (інвентарний номер 17), ноутбук ASUS WS (інвентарний номер 18), мобільний телефон Nokia Classic Pink (інвентарний номер 250), монітор № 1671 (інвентарний номер 748), монітор № 2124 (інвентарний номер 753) становить 17 464 (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні. Судом встановлено, що експерту з метою надання звіту, не було надано оригінали паспортів на вищевказані основні засоби, де вказано рік їх випуску, ідентифікаційні номері, а тому суд критично ставиться до висновку експерта щодо визначення розміру та розрахунку вартості об"єктів оцінки, які побудованні на припущеннях, взятих відомостях в системі Інтернет, а тому вважає такий доказ неналежним. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130,135-3,137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Згідно до ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому матеріальної шкоди. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтується на припущеннях, не підтверджені належними та допустимими доказами та задоволенню не підялягають. Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір" відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed