Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати за ним, [PERSON], право на користування в цілому житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], що є підставою для видачі йому ордеру на зазначене житлове приміщення, та є підставою для об'єднання особових рахунків в один особовий рахунок на квартиру на ім'я [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 14 липня 1973 року на склад сім'ї із трьох осіб: [PERSON] (вітчим), [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (позивач) був отриманий ордер на квартиру [NUMBER] у [ADDRESS], яка складається із однієї кімнати, житловою площею 11,5 кв. м., загальною площею 19,0 кв. м. і була єдиним постійним та зареєстрованим місцем проживання його родини. У 1986 році за домовленістю із матір'ю його вітчима, [PERSON], він переїхав проживати та зареєструвався в належній їй двокімнатній квартирі по [ADDRESS], а вона переїхала проживати в квартиру [NUMBER] у [ADDRESS]. 15 жовтня 1996 року бабуся, [PERSON], приватизувала свою частку квартири по [ADDRESS], про що їй відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому було видано Свідоцтво про право власності на житло. В ОКП «ДБТІ» право власності на частину квартири було зареєстровано на ім'я [PERSON] за [NUMBER] у книзі №145. [INFO] [PERSON] помер. В квартирі залишились проживати і бути зареєстрованими [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] 28 грудня 2004 року між ним та [PERSON] був укладений договір дарування частини квартири, згідно якого він прийняв у дар частину квартири, розташованої по [ADDRESS]. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А. та зареєстровано в реєстрі за №5157. В ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на частину квартири було зареєстровано на його ім'я 04 листопада 2008 року в реєстровій книзі: 145, за реєстраційним номером: [NUMBER], номер запису 22016, та було виготовлено технічний паспорт на квартиру. У 2009 році [PERSON] померла. 06 серпня 2009 року його мати, [PERSON], надала нотаріально посвідчену згоду на його реєстрацію в [ADDRESS], яка була посвідчена приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А. та зареєстровано в реєстрі за №2262. 11 серпня 2009 року він зареєструвався та, у зв'язку із розпадом його родини, став постійно проживати в зазначеній квартирі разом з матір'ю, доглядаючи за нею та надаючи допомогу, якої вона потребувала в силу похилого віку. Вони з матір'ю проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно, без будь-яких обмежень один для одного, користуватись всією квартирою, спільно сплачували за водопостачання та водовідведення, за електроенергію і газове постачання. [INFO] його мати, [PERSON], померла. Після поховання матері, він звернувся до виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську Ради для переоформлення особового рахунку на частину квартири, яка знаходилась у користуванні матері, оскільки вважав, що факт їхнього спільного проживання з матір'ю однією сім'єю дає йому таке право, але йому було роз'яснено, що вирішити це питання він має можливість лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, а також письмові заперечення проти позовної заяви, в яких зазначено, що позивач був обізнаний у питаннях об'єднання особових рахунків, приватизації житла, тощо, і мав час, до моменту погіршення стану здоров'я своєї матері, для того щоб документально підтвердити викладені у позовній заяві вимоги, не звертаючись до судових органів, а також вказували на те, що [PERSON] як такий, що потребує поліпшення житлових умов, не значиться, із заявою про взяття його на вищевказаний облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов, не звертався, а тому просили відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Абонент ХХІ" в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 1973 року Виконавчий комітет Дніпровської ради народних депутатів видав на ім'я [PERSON] ордер на житлове приміщення [NUMBER] на право зайняття 2-кімнатної квартири № 27, житловою площею 28,7 кв. м., по [ADDRESS] на родину з 3 чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.8/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надала письмову згоду на реєстрацію (прописку) у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] своєму сину [PERSON], який раніше мешкав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 06.08.2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 2262 (а.с.11). 20.05.2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2014 р., яке видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 390) /а.с.13/. Згідно договору дарування частини квартири від 28.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А. реєстр. № 5157, [PERSON] подарувала [PERSON] частину квартири № 27, житловою площею 28,6 кв.м., загальною площею 48,8 кв.м., що знаходиться у будинку [ADDRESS]. За заявою власника відчужувалась кімната житловою площею 11,5 кв.м. з відповідною частиною допоміжних приміщень. Загальна площа відчужуваної частини складає 19,0 кв.м., що підтверджується договором дарування частини квартири від 28.12.2004 р. (а.с.16). Судом встановлено, що 04.11.2008 року [PERSON] зареєстрував права власності на частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20803593 від 04.11.2008 р. (а.с.15). У вищевказаній квартирі [ADDRESS] в одній кімнаті, житловою площею 11,5 кв.м., загальною площею 19,0 кв.м. зареєстрований позивач [PERSON] що підтверджується особовим рахунком № [NUMBER] від 24.01.2009 року, виданим ТОВ "Абонент ХХІ" (а.с.12) та довідкою про склад сім'ї № 000594191 від 07.08.2014 року, що видана ТОВ " Абонент ХХІ" (а.с.19). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає за місцем своєї реєстрації з грудня 2003 року, що підтверджується актом про проживання № 137 від 16.03.2015 року, який складений сусідами позивача по місцю їх реєстрації: [PERSON] та [PERSON], що затверджений начальником дільниці № 1 ТОВ "Крона" (а.с.18). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Житлового кодексу Української РСР. Статтею 64 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. За нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності (ст.71 ЖК Української РСР). Згідно ч. 1 ст. 106 Житлового кодексу Української РСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що [PERSON] постійно проживав та по теперішній час проживає в спірній квартирі, частина якої належить йому на праві власності, будучи членом сім'ї квартиронаймача, він виконує усі обов'язки, що витікають із договору найму, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права користування в цілому житловим приміщенням (квартирою), є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про об'єднання особових рахунків в один особовий рахунок на квартиру на ім'я [PERSON], суд зазначає наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю "Абонент-ХХІ" є у справі третьою особою. Такий процесуальний статус виключає можливість покладення на нього рішенням суду будь-яких обов'язків, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.

Outcome: partial