Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

24.03.2020 представник позивачки звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 2012 року. У них народився син [PERSON] , [INFO] .. Відповідачка, проживаючи спільно із позивачем та фактично знаходячись на його утриманні, звернулась до суду щодо стягнення аліментів, які на даний час позивачем сплачуються у повному обсязі. Однак, в подальшому остання покинула сім`ю та проживає окремо. Позивач разом із сином постійно проживають за місцем своєї реєстрації у [ADDRESS] . Зазначає, що кошти які отримує Відповідачка в рахунок сплати аліментів витрачаються останньою лише на її власні потреби, оскільки дитина постійно проживає із батьком та перебуває на його матеріальному утриманні. Відповідачка лише деколи забирає дитину до себе на декілька днів, а увесь інший період часу дитина проживає разом із батьком. Позивач працює на посаді землекопа в КП "Комунальник", отримує заробітну плату, з якої стягуються аліменти в користь [PERSON] .. По місцю роботи останній характеризується позитивно. Відповідачка не працює, веде аморальний спосіб життя, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. На даний час в провадженні суду відносно неї є декілька кримінальних проваджень за вчинення крадіжок. Неповнолітній син [PERSON] навчається у КЗ ЛОР "НРУ І-ІІ ступенів" "Світанок", більшу увагу у вихованні дитини приділяє батько. Позивач має у власності 1/2 частку квартири по [ADDRESS] , а відповідачка свого житла не має, проживає на орендованих квартирах. Тому просить визначити місце проживання неповнолітнього сина разом із батьком. 17.04.2020 у справі було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 09.07.2020 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.10.2020. 22.07.2020 представник третьої особи подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. 29.10.2020 в судовому засіданні оголошувалась перерва для повторного виклику відповідачки. 28.12.2020 в судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, вказаних у ньому. Позивач додатково пояснив, що дитина більше 7 років проживає із ним. Відповідачка зовсім не приймає участі у його вихованні, веде аморальний спосіб життя та стягує з нього аліменти. Інколи вона приходила, забирала сина. Останні 3 місяці не бачилась із сином, не приходила до нього. Він повністю утримує дитину. Представник позивача вказав, що відповідачка фактично усунулась від виховання сина, отримує аліменти на нього, які використовує не за призначенням. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача. Хлопчик постійно від народження проживає із батьком, вона часто бачить їх разом. Також про дитину піклується бабуся. Відповідачка інколи приходила до дитини, деколи була в стані сп`яніння. Свідок [PERSON] дав суду аналогічні покази. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзиву, заяв та клопотань не подала, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши думку учасників, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року, [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Неповнолітній син сторін [PERSON] навчається у КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ступенів» «Світанок», не перебуває на повному державному утриманні, що підтверджується довідкою №55 від 04.03.2020. Відповідно до характеристики на [PERSON] , наданої навчальним закладом, вихованням дитини займаються як позивач, так і відповідач, але були випадки коли мати не забирає дитину із дитсадку (не бере трубку) і вихователі телефонують батькові і той завжди приходить і забирає сина. Також зазначено, що дитина потребує більшої ласки від матері. Згідно із довідкою Червоноградського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) від 05.03.2020 позивачем в користь відповідачки сплачуються аліменти на сина у розмірі ј частини його заробітку, починаючи з 09.02.2016. Позивач разом із сином постійно проживають та зареєстровані у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №4106 від 05.03.2020. Згідно із довідкою про доходи від 28.02.2020 позивач працює на посаді землекопа в КП "Комунальник" та отримує заробітну плату, з якої стягуються аліменти в користь відповідачки [PERSON] . З характеристики КП "Комунальник" від 05.03.2020 встановлено, що позивач по місцю роботи характеризується позитивно. Відповідачка притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, а також на даний час в провадженні суду відносно неї є декілька кримінальних проваджень за вчинення крадіжок, що підтверджується витягом з офіційного сайту Червоноградського міського суду. Згідно із відповіддю на адвокатський запит Червоноградського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді останніми було здійснено візит за місцем проживання позивача по [ADDRESS] , та встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом із батьком - [PERSON] , дитина забезпечена усім необхідним, має задовільні умови проживання, мати дитини [PERSON] проживає окремо. Зазначене також підтверджується актом соціального інспектування №20 від 28.02.2020. Позивач має у власності 1/2 частку квартири по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру. Даних про те, що відповідачка має власне житло в матеріалах справи немає, та нею не надано. Згідно із витягом з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області №85 від 18.06.2020 проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] є доцільним. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як передбачено ст.140 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.ч.2,3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків , а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір`ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. При вирішенні питань, що торкаються дітей, з урахуванням положень названої вище Конвенції про права дитини, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Судом враховано, що малолітній син сторін [PERSON] фактично проживає із батьком, перебуває на його повному утриманні, приділяє більшу увагу вихованню сина і турбується про нього. Також суд приймає до уваги особисті якості сторін, а саме, що позивач працює, може забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини, відповідачка проживає окремо, притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, щодо неї в суді є кримінальні провадження. Допитані судом свідки також дали покази про особисті якості сторін. Доказів протилежного відповідачкою не надано. Виходячи з інтересів та потреб неповнолітньої дитини, зумовлених її розвитком та станом здоров`я, суд приходить до висновку, що місце проживання неповнолітнього сина сторін слід визначити із батьком - позивачем по справі.

Outcome: approved