Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було залишити без розгляду, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Під час розгляду справи по суті позивачем було подано позовну заяву в новій редакції, яка мотивована тим, що 5 березня 2002 року між сторонами було укладено шлюб у відділі РАЦС Вінницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 373. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] матеріально дитині не допомагає, участі в її вихованні не приймає. Позивач не має можливості самостійно утримувати їх малолітнього сина. Позивач зазначає, що їй не відомо де працює відповідач, проте розмір його офіційної заробітної плати є незначним, порівняно з його дійсними доходами так, як останній має додаткову роботу та отримує нерегулярні доходи. Відповідач інших утриманців не має. [PERSON] працює не офіційно та позбавлена можливості забезпечити та утримувати сина належними чином, а відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання неповнолітньої дитини, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., щомісячно з 01.08.2016 року до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в новій редакції позовної заяви. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково в розмірі 800 грн., оскільки офіційно не працює та не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 05.03.2002 року, судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 05.03.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 373 (а.с. 4). З свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13.11.2006 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З довідки МКП "ЖЕК №5" № 655 від 21.07.2016 року судом встановлено, що син зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що син проживає разом із позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] є працездатною особою молодого віку, офіційно не працюючого та інших утриманців немає. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів малолітнього сина [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно до його повноліття. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з 1 серпня 2016 року, то вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи днем пред'явлення позову є 16.08.2016 р. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати (ч. 2 ст. 191 СК України). Щодних письмових доказів, які слідчили б про те, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати, у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суду надано не було. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнення аліментів розпочати з 16.08.2016 року. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути - 551,20 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial