Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТКБ "Приватбанк" про стягнення суми вкладу з відсотками у розмірі 111556,65гривень. Свій позов мотивує тим, що 02 квітня 2015 року уклав з ПАТ КБ "Приватбанк" договір банківського вкладу на один місяць з автоматичною пролонгацією договору на той самий строк, до виявлення бажання клієнта припинити договір. Початкова сума вкладу становила 58000 гривень з нарахуванням 13 відсотків річних. Отримавши в лютому 2020 року виписку по депозитному рахунку, виявив невірне нарахування відсотків в період з 01.07.2016 року по 28.11.2017 року, та взагалі ненарахування відсотків в період з 01.01.2018 року по 01.05.2020 року. Банк не виплачує суму вкладу посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за договором фінансового лізингу. Дійсно в 2014 році з ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір фінансового лізингу, відповідно до якого [PERSON] отримав у користування автомобіль Богдан 21101, державний номер [NUMBER] , однак 04 березня 2015 року автомобіль був викрадений, після чого були припинені платежі за договором, оскільки вважав, що страхування повністю покриє збитки банку від викрадення автомобіля. Рішенням суду від 23.01.2018 року на користь банку з [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 40159,45 гривень. Договір вкладу надає право банку, після закінчення строку вкладу, використати вклад та нараховані відсотки на погашення заборгованості, однак банк цим правом не скористався. На пропозицію про перерахунок коштів банківського вкладу в рахунок погашення боргу за договором фінансового лізингу, банк не погодився вказавши про накладення відділом ДВС арешту на депозитний рахунок, хоча в дійсності арешт з вказаного рахунку був знятий 10.02.2020 року. Таким чином склалася ситуація, що банк не повертає суму вкладу з відсотками та не погоджується використати вказані кошти для погашення боргу за договором фінансового лізингу, а тому без звернення до суду не можливо вирішити вказаний спір, тому позивач просить стягнути з відповідача суму вкладу з відсотками у розмірі 111556,65гривень. В судове засідання [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, пославшись на обставини, якими обґрунтовує свій позов, просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача суму вкладу з відсотками. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог. У відзиві на позовну заяву вказав, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки 28 листопада 2017 року банк розірвав договір банківського вкладу з [PERSON] від 02.04.2015 року. Підставою для розірвання договору була наявність простроченої заборгованості за договором фінансового лізингу від 27.02.2014 року, крім того на депозитний рахунок з 08.12.2016 року по 24.03.2020 року органом ДВС був накладений арешт. Згідно 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 02 квітня 2015 року між [PERSON] та ПАТ КБ"Приватбанк" був укладений депозитний договір строком на 1 місяць з автоматичним продовженням на той же строк, до виявлення бажання вкладника отримати свої кошти. Відповідно до договору початкова сума вкладу становила 58000 гривень з нарахуванням 13 відсотків річних(а.с.25). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 12 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського округу Швець Р.О. Даним рішенням суду встановлено, що заборгованість [PERSON] перед АТ КБ "Приватбанк" за договором фінансового лізингу від 27 лютого 2014 року не є безспірною, була предметом судового розгляду, за результатом якого ухвалене відповідне судове рішення(а.с.5-12). Із супровідних листів Світловодського МВДВС від 10.02.2020 року вбачається, що на адресу АТКБ "Приватбанк" були надіслані постанови державного виконавця від 10.02.2020 року про скасування арешту з рахунків боржника [PERSON] , накладених згідно постанови від 05.08.2019 року(а.с.13-14). 18 лютого 2018 року [PERSON] звертався з пропозицією до ПАТ КБ "Приватбанк" про утримання боргу за договором фінансового лізингу в сумі 40159,45 гривень, за рахунок депозитного вкладу та повернення решти коштів в готівковій формі в будь-якому відділення. 25 лютого 2018 року представник банку у своєму листі відповів про дотримання вимог чинного законодавства, але жодним чином не відреагував на пропозицію [PERSON] про погашення заборгованості за договором, також не повідомив про розірвання договору банківського вкладу(а.с.18,19). 12 червня 2018 року [PERSON] повторно звертався з пропозицією до ПАТ КБ "Приватбанк" про утримання боргу за договором фінансового лізингу в сумі 40159,45 гривень, як це встановлено рішенням суду від 02.11.2017 року, за рахунок депозитного вкладу та повернення решти коштів в готівковій формі в будь-якому відділення. Вказана пропозиція була отримана банком 15 червня 2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням(а.с.20). Із розрахунків нарахувань за договором банківського вкладу наданих позивачем до позову, за період з липня 2016 року по квітень 2020 року вбачається, що загальна заборгованість банку за депозитним договором від 02.04.2015 року становить 111556,65гривень, з урахуванням відсоткової ставки обумовленої договором 13 % річних, або 1,08% в місяць(а.с.15-17). Із виписки наданої банком за договором "Депозит Плюс", укладеного між банком та [PERSON] від 02.04.2015 року вбачається, що за період з 01.04.2015 року по 30 листопада 2017 року на рахунку [NUMBER] , міститься сума в розмірі 75674,55грн.(а.с.21-24). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором . До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Статтею 526 ЦК України визначено , що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність банку стосовно відсутності реагування на звернення [PERSON] від 18 лютого 2018 року та 12 червня 2018 року про погашення кредиту за рахунок депозитного вкладу, жодним чином не може свідчити про припинення дії договору банківського вкладу від 02.04.2015 року, укладеного між банком та [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що банк жодним чином не повідомив [PERSON] про припинення дії договору банківського вкладу від 02.04.2015 року, крім того безпідставно не проведено погашення кредитного договору за рахунок коштів розміщених на депозитному рахунку, належного [PERSON] . Сума коштів, що розміщені на депозитному рахунку значно перевищує суму заборгованості [PERSON] за договором фінансового лізингу. Посилання представника відповідача у відзиві на позов про неможливість проведення банківських операцій за договорами через арешт рахунків Світловодським міськрайонним ВДВС, спростовуються наявністю постанов державного виконавця про зняття арешту від 10.02.2020 року. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що жодних перешкод для проведення розрахунків за договорами банківського вкладу та фінансового лізингу, які були укладені між банком та [PERSON] не має. З огляду на викладене склалася ситуація в якій [PERSON] жодним чином не може спонукати банк до виконання умов вищевказаних договорів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову [PERSON] , оскільки його вимоги ґрунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами, дослідженими в ході судового засідання.

Outcome: approved