Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У січні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, в якій заявник вказала, що із січня 2013 року проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу, внаслідок спільного проживання мають неповнолітню дитину, 2013 р. н., батьком якої є відповідач. Оскільки [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач, посилаючись на ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Крім цього, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому просить суд стягнути аліменти на власне утримання в сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач жодного разу у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надіслав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 24.02.2015 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав. Як вбачається із наданих позивачем доказів, сторони із січня 2013 р. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, внаслідок спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] р. н. За довідкою Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області неповнолітня перебуває на утриманні позивача. Згідно довідки Петроострівської лікарняної амбулаторії неповнолітня перебуває на «Д» обліку. Відповідно вимогам Сімейного кодексу України: ч. 2 ст. 84 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. ч. 4 ст. 84 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. ст. 180 - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач, не дивлячись на свій батьківський обов'язок, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у зазначеному позивачем розмірі. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів іншої дитини, непрацездатних батьків, дружини; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Окрім цього, відповідач є працездатною особою, проте ухиляється від надання утримання матері власної дитини до досягнення дочкою трирічного віку. Тому суд вважає за доцільне задовольнити позов повністю. Суд також вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 84, 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial