Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

у січня 2014 року Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації звернулася у суд з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не цікавиться життям дитини та не приймає участі у її вихованні, не надає фінансової допомоги, не має постійного місця роботи. В судовому засіданні представник позивача доповнив позовні вимоги та просив суд також накласти заборону на відчуження майна та житла малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, за згодою учасників судового розгляду, ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення позову, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є одинокою матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого відділом РАГС Печерського РУЮ у м. Києві 02 липня 2013 року. Відомості про батька дитини внесені до свідоцтва про народження дитини зі слів матері, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з ч. 1 ст. 135 СК України № 00012379069 від 02 липня 2013 року. 19 лютого 2013 року до Служби у справах дітей надійшла інформація з Центральної районної дитячої поліклініки Голосіївського району м. Києва про те, що [PERSON] з новонародженою дитиною проживає десь в районі Лисої гори в житлі, непристосованому для проживання. 04 березня 2013 року представниками Служби у справах дітей був здійснений вихід у лісосмугу, розташовану на Лисій Горі за вул. Пісаржевського, де була виявлена дитина. Батькам наданий термін для покращення житлових умов дитини, мати зобов'язувалась повернутись проживати за місцем реєстрації. 27 лютого 2013 року малолітня [PERSON], 2013 року народження, за актом міліції поміщена до Київського міського будинку дитини "Берізка", де перебуває і на даний час. На час виявлення дитини відповідач не мала паспорта і не могла оформити свідоцтво про народження дитини. Відомості про наявність у малолітньої дитини майна та житла відсутні. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування [PERSON], 2013 року народження, у Київському міському будинку дитини "Берізка" суб'єкти соціальної роботи проводили з відповідачем профілактичну роботу, направлену на збереження для малолітньої дитини сімейного оточення. За сприяння суб'єктів соціальної роботи відповідач 13 червня 2013 року оформила паспорт громадянина України та 02 липня 2013 року свідоцтво про народження дитини. За заявою [PERSON] від 29 липня 2013 року Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація видала розпорядження № 420 "Про тимчасове поміщення малолітньої [PERSON], [INFO], в державний дитячий заклад Київський міський будинок дитини "Берізка" на повне державне утримання терміном на 1 рік. Цим розпорядженням відповідач зобов'язана за час перебування дитини у КМБД "Берізка" вирішити питання забезпечення належних умов для життя та розвитку дитини за місцем своєї реєстрації, де також зареєструвати дитину та вирішити інші соціально-побутові питання. Однак [PERSON] не виконує зазначені обов'язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною у обсязі, необхідному для усвідомлення турботи про себе. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків підтверджується довідкою з Київського міського будинку дитини "Берізка" від 13 листопада 2013 року, згідно якої з 27 лютого 2013 року мати відвідувала доньку лише 3 рази, останній раз у липні 2013 року. Також судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає, характеризується негативно, оскільки вона раніше судима, не здійснює догляд за дітьми та не займається їх вихованням, раніше позбавлена батьківських прав відносно 5 дітей. Зокрема, рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2006 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2007 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону з огляду на наступне. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. За роз'ясненнями, що містяться в п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. За висновком від 11 грудня 2013 року № 100-11815 Служби у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації зазначено про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, враховуючи вік дитини та її потреби, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї доньки [PERSON] 2013 року народження. а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав та задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є матір»ю малолітньої [PERSON] З пояснень позивача вбачається, що коштів на утримання дитини відповідач не надає. З огляду на те, що, відповідач зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання малолітньої [PERSON], 2013 року народження, до досягнення дитиною повноліття, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця з кожного, починаючи з 31 січня 2014. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved