Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: - постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 30 серпня 1997 року Житомирським міськвідділом РАЦСу, актовий запис №1370; - неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , задишити на вихованні [PERSON] ; - після розслучення залишити прізвище " [PERSON] ". В обґрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя із відповідачем не склалося. Посилається на втрату почуття любові один до одного, поваги та довіри, наявні розбіжності в інтересах, в поглядах на життя. Враховуючи вищевикладене, наголошує, що збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Позивачем подано до суду заяву, відповідно до змісту якої позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо надання строку для примирення сторін заперечує та просить провести судовий розгляд справи, призначений на 20.11.2020 о 09:00, за відсутності позивача. Відповідачем подано до суду заяву, відповідно до змісту якої просить суд не надавати строк для примирення сторін та провести судовий розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до оригіналу свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.08.1997, виданого Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 30.08.1997 зроблено відповідний актовий запис за №1370. Під час подружнього життя у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до довідки ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "КОМЕНЕРГО ЖИТОМИР" від 18.09.2019 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним кодексом України від 10.01.2002 №2947-III (в редакції, чинній на момент звернення із позовом до суду, далі - СК України). Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями статті 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із вимогами статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] бажає розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] , проти чого останній не заперечує. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, які бажають його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Оскільки вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище " [PERSON] ". Відповідачем письмових заперечень щодо залишення на виховання дітей у матері подано не було. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим залишити дітей на подальше виховання разом із матір`ю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved