Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Фізичні особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання іпотеки припиненою. В обґрунтування позовної заяви зазначається, що 25.04.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП [PERSON] , громадянином України [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) укладено генеральну кредитну угоду №010/02-2/246, у межах якої був укладений кредитний договір № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007 року. 26.04.2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» з метою забезпечення виконання зобов`язань за генеральною кредитною угодою №010/02-2/246, було укладено договір іпотеки № 010/02-2/246/7 щодо нерухомого майна ? квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2007 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» з другої сторони з метою забезпечення виконання зобов`язань за генеральною кредитною угодою №010/02-2/246, було укладено договір іпотеки № 010/02-2/246/6 щодо нерухомого майна ? квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Посилаючись на припинення основного зобов`язання, припинення підприємницької діяльності позичальника та сплив строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом, позивачі просили визнати договори іпотеки № 010/02-2/246/6 та № 010/02-2/246/7 від 26.04.2007 року припиненими. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачі пропустили строки позовної давності, підстави для визнання іпотечних договорів припиненими відсутні, основне зобов`язання позичальником не виконане і сплив позовної давності не припиняє дію зобов`язання (т. 1 а.с. 95-96). Судом у справі були проведені такі процесуальні дії. Ухвалою суду від 23.09.2019 року провадження у справі було відкрите, визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 21.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в тексті позовної заяви. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зробив заяву про застосування строку позовної давності. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 25.04.2007 року між відповідачем та ФОП [PERSON] , громадянином України [PERSON] укладено генеральну кредитну угоду № 010/02-2/246, у межах якої був укладений кредитний договір № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007 року, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] (далі - Позичальник) кредит у сумі 800 000,00 доларів США для придбання нежитлової адміністративної будівлі, зі сплатою 12,00% річних, строком до 24.04.2017 року, а позичальник зобов`язався у порядку, передбаченому умовами генеральної кредитної угоди та кредитного договору, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитним коштами, а у разі прострочення платежів основного боргу та процентів також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення (т. 1 а.с. 15-17). На забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за генеральною кредитною угодою між банком та фізичними особами були укладені договори поруки, а саме: з [PERSON] укладено договір поруки від 25.04.2007 року № 010/02-2/246/4; з [PERSON] - договір поруки від 25.04.2007 року № 010/02-2/246/2; з [PERSON] - договір поруки від 25.04.2007 року № 10/02-2/246/3. 26.04.2007 року між [PERSON] та відповідачем з метою забезпечення виконання зобов`язань за генеральною кредитною угодою № 010/02-2/246, було укладено договір іпотеки № 010/02-2/246/7 щодо нерухомого майна ? квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 21-23). 26.04.2007 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, та відповідачем з другої сторони з метою забезпечення виконання зобов`язань за генеральною кредитною угодою № 010/02-2/246, було укладено договір іпотеки № 010/02-2/246/6 щодо нерухомого майна ? квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 18-20). 13.11.2009 року постановою Господарського суду Запорізької області у справі № 12/187/09 суб`єкта підприємницької діяльності фізичну особу [PERSON] визнано банкрутом. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.05.2011 року у справі № було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс. Підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] припинено (т. 2 а.с. 2). До реєстру вимог кредиторів в першу чергу задоволення було включено Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» з вимогами у розмірі 7 524 050,74 грн. В межах ліквідаційної процедури за рахунок реалізації майна боржника частково погашені вимоги заставного кредитора, а саме ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 2 355 913,19 грн. Інша кредиторська заборгованість залишилась не погашеною, у зв`язку з відсутністю майна та грошових коштів у підприємця банкрута. 30.05.2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку заборгованості за генеральною кредитною угодою № 010/02-2/246 від 25.04.2007 року, кредитним договором № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/6109/14-ц від 13.03.2015 року позов задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] (Позичальник) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 567 758,07 доларів США та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03.06.2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, а саме стягнуто із [PERSON] (Позичальник), на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 882 803,64 доларів США. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.07.2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2015 року в частині позовних вимог до Позичальника скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 30-32). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/6109/14-ц від 25.05.2017 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 06.06.2017 року. В подальшому не переглядалось (т. 2 а.с. 4-6). В зазначеному рішенні було встановлено, що на підставі п. 7.4. Кредитного договору № 010/02-2/246/1 від 25.04.2016 року з метою досудового врегулювання Банк направив 22.09.2009 року на адресу Позичальника вимогу (вих. №12-20/06-131) про погашення заборгованості за Кредитним договором, якою повідомлено про наявність простроченої заборгованості і запропоновано у добровільному порядку погасити перед Банком заборгованість за Кредитним договором № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007 року та попереджено, що у випадку незадоволення вимоги, розпочнеться дострокове стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором. Зазначену вимогу Позичальник отримав 14.10.2009 року відповідно, про що повідомив суду представник позивача, та про що свідчить поштове повідомлення. Відповідно до п. 7.4. Кредитного договору № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007 року вимога про погашення зобов`язань за цим Договором може бути направлена Кредитором у будь-якій час у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Кредитором за адресою Позичальника. Таким чином, строк виконання основного зобов`язання за Кредитним договором № 010/02-2/246/1 від 25.04.2007 року настав 22.10.2009 року. Дана обставина встановлена рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/6109/14-ц від 25.05.2017 року і доказуванню не підлягає. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначено в постанові Верховного суду від 14.02.2018 року в цивільній справі № 564/2199/15-ц, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. З огляду на наведене суд погоджується з позицією позивачів про те, що після направлення 22.09.2009 року відповідачем на адресу позичальника вимоги (вих. № 12-20/06-131) про погашення заборгованості за Кредитним договором, кредитний договір припинив свою дію. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. В свою чергу основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Як вказано в ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Абзац 2 частини 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. З огляду на все вищезазначене, іпотека, встановлена договором іпотеки № 010/02-2/246-7 від 26.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2282 від 26.04.2007 року, та іпотека, встановлена договором іпотеки № 010/02-2/246/6 від 26.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2281 від 26.04.2007 року, є припиненою через припинення основного зобов`язання і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд враховує той факт, що 13.11.2009 року постановою Господарського суду Запорізької області у справі № 12/187/09 суб`єкта підприємницької діяльності фізичну особу [PERSON] визнано банкрутом. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.05.2011 року у справі було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс. Підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] припинено. До реєстру вимог кредиторів в першу чергу задоволення було включено Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» з вимогами по вищевказаному кредитному договору у розмірі 7 524 050,74 грн. В межах ліквідаційної процедури за рахунок реалізації майна боржника частково погашені вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 2 355 913,19 грн. Інша кредиторська заборгованість залишилась не погашеною, у зв`язку з відсутністю майна та грошових коштів у підприємця банкрута. В частині вимог про виключення записів про іпотеки з відповідних державних реєстрів слід відмовити, оскільки відповідно до пункту 1 частини 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ № 127 від 25.12.2015 року, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Виходячи з вказаних норм, рішення суду про припинення іпотеки є належною та достатньою підставою для проведення реєстраційних дій. При цьому суд не наділений повноваженнями в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Суд не погоджується з доводами відповідача про пропуск строків позовної давності виходячи з наступного. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Державна реєстрація іпотеки всіх інших об`єктів нерухомості, відмінних від зазначених у другому реченні статті 4 Закону України «Про іпотеку», здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя. Такими особами, відповідно до статті 9 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено державного реєстратора та у випадку, передбаченому цим Законом, нотаріуса як спеціального суб`єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Таким чином, обов`язок щодо подання заяви про припинення обтяження покладений на іпотекодержателя, відповідача по даній справі. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідач зазначає, що 30.05.2014 року він звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і саме з цього моменту позивачі мали дізнатися про порушення свого права. Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду в цивільній справі № 335/6109/14-ц було стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги пов`язані з іпотечними договорами № 010/02-2/246/6 та № 010/02-2/246/7 від 26.04.2007 року у вказаній відповідачем справі не розглядалися і обставини чинності іпотеки не досліджувалося. При цьому, факт припинення кредитних правовідносин між сторонами було встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2017 року у справі № 335/6109/14-ц, яке набрало законної сили і оскаржене відповідачем не було. Передбачених статтею 267 ЦК України підстав для застосування строку позовної давності судом не встановлено, оскільки порушення прав позивачів, виражене в ухиленні відповідача від звернення до державного реєстратора з приводу припинення обтяжень, триває у часі, тому в задоволені заяви банку про застосування позовної давності слід відмовити.

Outcome: partial