Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У листопаді 2018 року Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з неї аліменти на дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження дитини. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька цієї дитини записані на підставі положень ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. 10 вересня 2018 року на адресу Служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації із Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" надійшов лист, у якому зазначалося, що [PERSON] перебуває в групі соціального ризику, має статус одинокої матері та значні матеріальні потреби. Після переведення дитини по місцю проживання відповідача, остання рекомендацій лікарів не дотримувалася та 17 вересня 2018 року знову була госпіталізована разом із сином до Центру "Дитяча лікарня" Комунального некомерційного підприємства "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня" Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області. 18 вересня 2018 року лікар дитячої лікарні по телефону повідомила відділ з питань захисту прав дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про те, що мати [PERSON] не доглядає належним чином за новонародженим сином. Того ж дня було складено акт про негайне відібрання дитини від матері [PERSON] , яка характеризується негативно, не працює, веде аморальний спосіб життя, джерел доходу не має. Будинок, у якому проживає [PERSON] , знаходиться в антисанітарних умовах, належні умови для проживання дитини матір`ю не створені. 23 жовтня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, вирішив доцільним та таким, що відповідає інтересах малолітньої дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] , про що надав суду 30 жовтня 2018 року відповідний висновок. Представник позивача Органу опіки та піклування Хромець С.М. у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов і заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Леоненко О.А. у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення теж не заперечувала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в смт Велика Димерка Броварського району Київської області, про що 14 вересня 2018 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зроблено актовий запис за № 56. Його батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , відповідач у даній справі. Реєстрацію народження дитини проведено відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується наявними у справі документами, зокрема, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18 жовтня 2018 року, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 СК України від 18 жовтня 2018 року за № 00021224552. 10 вересня 2018 року на адресу Служби у справах дітей Броварської районної державної адміністрації Київської області з Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" надійшов лист за вих. № 1657, у якому зазначалося, що у даній дитячій лікарні на лікуванні перебуває дитина [PERSON] , [INFO] , діагноз: вроджена пневмонія, затримка внутрішньочеревного розвитку. Мати дитини [PERSON] перебуває в групі соціального ризику, має статус одинокої матері та значні матеріальні потреби. Протягом перебування у лікарні матір неодноразово виявляла ознаки девіантної поведінки. Просили здійснити інспектування цієї родини та за потреби взяти її під соціальний супровід. Для подальшого покращення стану здоров`я дитини, після переведення дитини за місцем проживання, необхідне суворе дотримання рекомендацій лікарів та спостереження. Невиконання цих рекомендацій та відсутність належного догляду за дитиною загрожує здоров`ю та життю дитини. Відповідно до актів про відвідування сім`ї та обстеження умов проживання, складених 07 вересня 2018 року за № 28, 11 вересня 2018 року за № 76, 14 вересня 2018 року за № 30 та 12 жовтня 2018 року за № 31, за адресою: [ADDRESS] , де проживала відповідач [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , виявлено, що санітарні умови незадовільні, житловий будинок потребує капітального ремонту, умови для проживання дитини не створені, на подвір`ї сміття, сморід, порушено санітарно-гігієнічні умови. Речі для дитини у будинку відсутні, кімнати знаходяться в жахливому стані. Матері дитини [PERSON] неодноразово надавалися терміни для покращення умов проживання дитини, однак жодних змін не відбулося. 18 вересня 2018 року о 14.59 год. представником служби у справах дітей Леоненко О.А., представником органів внутрішніх справ Мироненко Т.М., представником закладу охорони здоров`я Касяненко І.І. у приміщенні Центру "Дитяча лікарня", що знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Ярослава Мудрого, буд. 47, складено акт про негайне відібрання дитини від матері [PERSON] , оскільки було зафіксовано, що стан здоров`я дитини середньої тяжкості, діагноз "вроджений гіпотиреоз", дитина не купана, одяг у дитини відсутній, мати дитину не годує, постійно спить у палаті та веде себе агресивно. Із характеристики відповідача [PERSON] , наданої 22 жовтня 2018 року за вих. № 1923 селищним головою смт Велика Димерка Броварського району Київської області [PERSON] ., видно, що вона характеризується негативно, не працює, веде аморальний спосіб життя, джерел доходу не має. Будинок, у якому проживає знаходиться в антисанітарних умовах, матір`ю для дитини не створено відповідних умов проживання, належним чином свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина [PERSON] вона не виконує. Того ж дня, 22 жовтня 2018 року, виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області на ім`я голови Броварської районної державної адміністрації Київської області направлено листа за вих. № 1921, у якому порушувалося питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У даному листі зазначалося, що 18 вересня 2018 року спеціалістами відділу соціального захисту населення, захисту прав дітей, сім`ї та молоді з метою створення безпечних умов перебування дитини у лікувальному закладі складено акт про негайне відібрання дитини від матері. 20 вересня 2018 року відповідач [PERSON] приходила у відділ з проханням відвідати сина в лікарні, обіцяла навести порядок і прибрати в будинку, однак станом на 22 жовтня 2018 року жодних змін не відбулося, будинок знаходиться в антисанітарних умовах. 30 жовтня 2018 року Органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, враховуючи зазначені вище обставини справи, надано до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки мати від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. 16 листопада 2018 року Службою у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області було видано наказ за № 193/01-14 про тимчасове влаштування дитини [PERSON] , [INFO] , в сім`ю громадян [PERSON] і [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , до вирішення питання про надання дитині статусу та подальшого влаштування в сімейні форми. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] , ухиляється, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивачем Органом опіки та піклування заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня - 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На виконання вимог ч. 3 ст. 166 СК України, суд вважає необхідним задовольнити позов Органу опіки та піклування і в частині стягнення з [PERSON] аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову - 07 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за дві вимоги немайнового характеру з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. (704 грн. 80 коп. х 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved