Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

04.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 18.02.2008 року зареєструвала шлюб із відповідачем у відділі РАЦСу по м.Калушу Калуського МРУЮ Івано-Франківської області, актовий запис №44. Від подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON], який проживає із нею та перебуває на її утриманні. Із відповідачем вирішила розірвати шлюб через те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім"ї, а також зраджував їй у подружній вірності, що в кінцевому випадку привело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. Протягом останнього року вони спільно не проживають. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, а тому шлюб просить розірвати, залишивши неповнолітнього сина їй на виховання та просила залишити набуте в шлюбі прізвище "[PERSON]". В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та просила подальший розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, про що подав суду відповідну заяву. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано відділом РАЦС по м.Калушу Калуського МРУЮ Івано-Франківської області 16.02.2008 року, вбачається, що цього дня зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с.2). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано РАЦС по м.Калушу Калуського МРУЮ Івано-Франківської області 09.09.2008 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані: [PERSON] та [PERSON](а.с.3). Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із вересня 2013 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач та відповідач не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких подальших заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивача відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, то вона вправі надалі іменуватись цим прізвищем. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України у зв"язку із задоволеням позову , суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,6 грн..

Outcome: approved