Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

14.04.2020 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей. Позов мотивований тим, що шлюб з [PERSON] був зареєстрований 25.04.2010 року. В період шлюбу у них народились сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу і до липня 2017 року позивач з дружиною та синами проживали в будинку тещі - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , потім переїхали у власну квартиру [ADDRESS] , яку позивач придбав у 2017 році. Декілька разів на рік вони з сім`єю виїжджали за межі України на відпочинок. Позивач завжди дбав про матеріальний достаток своєї родини. В кінці вересня 2019 року сторони припинили шлюбні стосунки. Щоб уникнути сварок, які влаштовувала відповідач в присутності дітей, позивач був вимушений залишити спільну квартиру та орендувати для себе окреме житло. Він продовжував щодня спілкуватись зі своїми дітьми, надавав кошти дружині і купував усе необхідне. Припинення шлюбних стосунків жодним чином не вплинуло на участь батька у житті дітей. Однак, відповідач почала вимагати кошти на утримання дітей по 15 000 грн. щомісяця і після того, як позивач відмовив у цьому, почала шантажувати. Вона погрожувала, що забере дітей, змінить місце проживання і він ніколи їх не побачить. Старший син неодноразово скаржився, що виїжджати з м. Вінниці не бажає, а хоче бути з батьком. В березні 2020 року позивач випадково дізнався про те, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа № 127/33631/19 за позовом [PERSON] до нього про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Зустрічний позов у справі він не подав в зв`язку із пропуском строку. З матеріалів справи він також дізнався про рішення суду від 24.12.2012 року про розірвання їх шлюбу. Весь цей час позивач вважав, що [PERSON] є його дружиною. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, позивач [PERSON] просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком. Судом були вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (суддя Федчишен С.А.) від 27.04.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 127/8429/20 (т. 1 а.с. 25). 05.05.2020 року задоволена заява про відвід судді Федчишену С.А. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2020 року справа прийнята до провадження суддею Бойко В.М. (а.с. 69 т.1). 20.07.2020 року задоволена заява про відвід судді Бойко В.М. (а.с. 207 т.1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (суддя Вохмінова О.С.) від 24.07.2020 року було прийнято до розгляду справу № 127/8429/20 (т. 1 а.с. 214). Справа розглядається за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи. У служби у справах дітей Вінницької міської ради витребувано висновок про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дітей з батьком - [PERSON] . Ухвалою суду від 01.10.2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - [PERSON] щодо зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 127/33631/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду від 01.10.2020 року були задоволені клопотання сторін про виклик та допит свідків та клопотання учасників про витребування доказів. Ухвалою суду від 01.10.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 39 т.2). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шикунова А.О. позовні вимоги підтримали. Просили визначити місце проживання дітей з їх батьком. Позивач [PERSON] додатково суду пояснив, що подружні стосунки з [PERSON] вони припинили у вересні 2019 року. Він працював і забезпечував свою дружину і дітей, купив та оформив на відповідача нову квартиру по [ADDRESS] . Діти залишились проживати з матір`ю в цій квартирі, однак, він продовжував спілкування, 4-5 разів на тиждень приходив до своїх синів, допомагав матеріально, забирав дітей до себе. В березні 2020 року він випадково дізнався, що [PERSON] звернулась з позовом про визначення місця проживання дітей із нею, хоча спору між ними ніколи не було. Після того розпочались конфлікти, відповідач і теща почали чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми, вони неодноразово звертались до правоохоронних органів. Також він знає, що [PERSON] має намір виїхати на постійне місце проживання за кордон і забрати дітей, тому звернувся з позовом про визначення місця проживання дітей з ним. Вважає, що він здатний забезпечити належні умови утримання, догляду, проживання і виховання дітей, оскільки він матеріально забезпечений, працює за вільним графіком, має заощадження, орендує двокімнатну квартиру, має достатньо вільного часу для того, щоб приділити належну увагу обом синам. Він любить синів, діти з задоволенням періодично живуть у нього, сумують один за одним, якщо не бачаться. На даний час він також приймає участь у вихованні і матеріальному утриманні дітей, купує їм одяг, продукти, частково оплачує навчання, поїздки на відпочинок, оплачує проведення дитячих свят. Із висновком органу опіки та піклування не погодився, вважає його не об`єктивним. Просив позов задоволити і визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , 2010 р.н. і [PERSON] , 2018 р.н., з ним. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Вишаровська В.К. позов [PERSON] про визначення місця проживання дітей з батьком не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] підтримала відзив на позов (письмові заперечення), що приєднані до справи (т. 1 а.с. 76-83). Додатково пояснила, що за час спільного життя [PERSON] принижував та ображав її, в присутності дітей вживав ненормативну лексику, проявляв агресію. Вони спільно не проживали і не підтримували шлюбних стосунків протягом 2012-2015 років, але потім мирились і продовжували проживати як сім`я, разом їздили на відпочинок. Позивач безвідповідальний, є постійним учасником судових процесів щодо стягнення боргів, відшкодування шкоди, відбував покарання за вироком суду за нанесення тілесних ушкоджень, тому вважає, що він не зможе правильно виховати дітей. Коли народився син [PERSON] , позивач знаходився в СІЗО і не визнавав своє батьківство. Він знав, що вона не бажає бути з ним в шлюбі, тому він залякував і погрожував. Позивач неодноразово приходив до них додому і влаштовував конфлікти, псував речі, не бажав залишати квартиру, тому вона вимушена була викликати працівників поліції. Старший син [PERSON] протягом двох місяців проживав із [PERSON] , але за цей час успішність сина в школі дуже погіршилась, режиму ні дитина, ні батько не дотримувались, син припинив відвідувати гуртки. Також просила врахувати, що позивач не допомагає матеріально дітям, аліменти на їх утримання - по 2 000 грн. вона отримує не регулярно. Вона не заперечує, щоб діти спілкувались із батьком, перешкод в цьому вона не чинить, однак категорично проти визначення місця проживання з батьком, тому просила відмовити в задоволенні позову. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради - Остапець Н.М. в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, в якій зазначила, що підтримує наданий виконавчим комітетом Вінницької міської ради висновок від 17.09.2020 року № 01-00-011052245 про доцільність визначення місця проживання дітей із матір`ю. Просила розглядати справу та ухвалити рішення у її відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач - її син, відповідач - невістка. Протягом 11 років в них була сім`я, вони спільно виховують і забезпечують дітей. [PERSON] завжди дбав про сім`ю, оплачував поїздки за кордон і на відпочинок, придбав для сім`ї нову квартиру. У вересні 2019 року [PERSON] вигнала [PERSON] зі спільної квартири, безпідставно звинуватила його у вчиненні домашнього насильства. Старший син [PERSON] дуже переживав з приводу розлучення батьків, деякий час жив із [PERSON] , але говорив, що хоче жити і з батьком, і з мамою. [PERSON] налаштовувала дитину проти батька, вчиняла скандали, перешкоджала бачитись з батьком, тому хлопчик тікав від матері. Вважає, що в разі визначення місця проживання дітей з [PERSON] , він зможе повністю виконувати свій батьківський обов`язок. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий зі сторонами і їх дітьми. Батько приділяє своїм синам достатньо уваги, забезпечує їх, проводить до садочка і школи, до спортивної секції. Діти часто бувають з батьком, він створює всі належні умови для їх розвитку і виховання. [PERSON] забезпечений роботою і житлом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що із сторонами знайомий давно, вони товаришували, часто бували в гостях, разом відпочивали. У [PERSON] і [PERSON] була нормальна сім`я, вони обоє працювали і забезпечували сім`ю, виховували дітей. Знає, що останнім часом між ними почались конфлікти, вони звертались до поліції, припинили спільне проживання. Старший син [PERSON] дуже переживав з цього приводу. Вважає [PERSON] відповідальним батьком. Свідок [PERSON] суду пояснив, що із сторонами добре знайомий, є сусідом. Приблизно півтора роки тому сторони почали проживати окремо, діти залишились з матір`ю в квартирі по [ADDRESS] . Батько з дітьми спілкується, забезпечує продуктами. Свідок вважає [PERSON] спокійним, турботливим батьком, старший син деякий час проживав з ним. [PERSON] зможе впоратись з двома дітьми, якщо їх місце проживання буде визначене з батьком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - її брат. Стосунки з братом та [PERSON] нормальні. Зауважила, що [PERSON] хороша людина і гарний батько. Діти його люблять. Позивач забезпечує сім`ю, вільний час проводить з дітьми, виховує їх, оплачує послуги репетиторів для сина [PERSON] . [PERSON] теж любить дітей і гарно до них ставиться. Спорів між сторонами щодо місця проживання дітей не було. Були випадки, що [PERSON] приходив до дітей, а [PERSON] виганяла його з квартири, не давала бачитись з дітьми, вчиняла скандали. Також свідкові відомо, що [PERSON] переховувала дітей від [PERSON] , між ними виник конфлікт, вони викликали працівників поліції. Вважає, що діти повинні бути з матір`ю, але якщо суд визначить місце проживання дітей з батьком - [PERSON] , він зможе впоратися. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що із сторонами добре знайома, неприязних стосунків немає. Вони спілкувались, дружили сім`ями, ходили в гості. Сторони припинили спільне проживання у вересні 2019 року. Діти люблять [PERSON] , хочуть бути з ним, а відповідач чинить перешкоди у їх спілкуванні. Особливо переживає старший син [PERSON] . [PERSON] надає дітям матеріальну допомогу, забирає до себе на вихідні, їздить з дітьми на відпочинок до моря. Деякий час діти жили із батьком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що із сторонами добре знайома, тривалий час вона товаришує із сім`єю [PERSON] . Вважає, що [PERSON] хороша мати, чесна, порядна, вихована, гарна господиня, чудово ставиться до своїх дітей. Вона має освіту, роботу, займається перекладами, репетиторством, викладає у школі англійської мови, забезпечує себе та дітей. Знає, що [PERSON] і [PERSON] неодноразово розлучались і мирились, але все ж таки їх сімейне життя не склалось. В даний час сторони спільно не проживають. Вихованням та освітою дітей займається мати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що тривалий час товаришує із сім`єю [PERSON] . Йому відомо, що між [PERSON] і [PERSON] були конфлікти і вони розлучились. Діти залишились проживати з матір`ю. Діти доглянуті, виховані. Вважає, що дітям краще проживати з матір`ю. Свідок [PERSON] суду пояснив, що із сторонами знайомий приблизно п`ять років. Вони спілкувались, часто зустрічались, їздили на море. Позивача вважає добрим, спокійним, хорошим батьком, діти прислухаються до нього. Він забезпечує сім`ю. Приблизно 2-3 рази на тиждень бачить позивача з дітьми. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] знайомий з 2014 року, вони разом водили дітей до садочка, гуляли разом з дітьми. За характером [PERSON] спокійний, нічого поганого про нього сказати не може. Знає, що [PERSON] з [PERSON] разом не проживають, діти живуть з матір`ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зі сторонами знайома 8-9 років, стосунки нормальні. Вони дружили сім`ями, спілкувались, відпочивали, останній раз разом їздили на море у вересні 2019 року. Вони обоє хороші батьки, люблять своїх дітей. Старший син [PERSON] їй розповідав, що хоче жити з батьком. В даний час діти живуть із матір`ю, з батьком зустрічаються. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 25.04.2010 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Сторони є батьками повнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2012 року, яке набрало законної сили 04.01.2013 року, розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 89-90). 25.04.2018 року було нотаріально посвідчено заяву [PERSON] про визнання батьківства відносно народженого [INFO] [PERSON] сина [PERSON] (а.с. 138). У даній заяві, крім іншого, вказано, що батьки дитини у шлюбі не перебувають. На підставі посвідченого 04.05.2018 року начальником ДУ «ВУВП (№1)» доручення [PERSON] , [PERSON] 23.05.2018 року були внесені зміни в актовий запис № 1048 від 30.03.2018 року про народження сина [PERSON] (т. 1 а.с. 136, 137). В матеріалах справи є наступна інформація про батька - [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2019 року [PERSON] було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 до 06.00 год. за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, 05.07.2019 року [PERSON] звернувся із заявою про зміну місця проживання на адресу: [ADDRESS] (а.с. 93-96 т. 1). Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2019 року № 127/4490/18 [PERSON] було визнано винуватим за ст. 121 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки (т. 1 а.с. 120-134). На даний час [PERSON] фактично проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди від 20.09.2019 року (т. 1 а.с. 34-35). [PERSON] за період проживання за адресою. [ADDRESS] з червня по жовтень 2019 року зарекомендував себе з позитивного боку (а.с. 33 т.1). [PERSON] працює на посаді менеджера в ТОВ «Зелений енергетичний ресурс», зарплата (до виплати) за вересень 2019 року - лютий 2020 року - 31 395, 00 грн. (т. 1 а.с. 36). У зв`язку з запровадженням карантиних заходів в державі з 12.02.2020 року [PERSON] знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати (т. 1 а.с. 196). Відповідно до договору від 23.06.2006 року [PERSON] є власником нежитлових приміщень загальною площею 5061,2 кв.м.в смт Віньківці Хмельницької області (а.с. 21 т.1). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2020 року № 127/4049/20 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти - 1/3 частку заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів, та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (т. 1 а.с. 193). З примусового виконання зазначеного судового наказу було відкрите виконавче провадження № 61740684 (т. 1 а.с. 194). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 30.04.2020 року [PERSON] має переплату в сумі 729,85 грн. (т. 1 зворот а.с. 224). [PERSON] [INFO] , за даними архіву КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», станом на 05.03.2020 року на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною допомогою не звертався. Подана інформація не відображає реальний стан психічного здоров`я особи (т. 1 а.с. 13). [PERSON] на диспансерному обліку в КП ВОНД "Соціотерапія" не перебуває (а.с. 11 т.1). В матеріалах справи є наступна інформація про матір - [PERSON] . Згідно довідки від 03.03.2020 року ТОВ "ЖЕО" [PERSON] була зареєстрована з [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 12.05.2010 року до 18.10.2017 року (а.с. 23 т.1). Згідно довідки ОСББ "Гоголя-21" [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] , [PERSON] проживали по [ADDRESS] з серпня 2017 року по листопад 2018 року без реєстрації. Характеризуються позитивно, дотримувались правил добросусідства, скарг не надходило (а.с. 14 т.1). Згдіно довідки ОСББ "Резиденція 114" за адресою [ADDRESS] зареєстровані і проживають [PERSON] (власник особового рахунку), син [PERSON] , син [PERSON] . Чоловік [PERSON] не зареєстрований, але проживав з червня по жовтень 2019 року (а.с. 28 т.1). [PERSON] перебуває на податковому обліку у Вінницькій ДПІ ВУГУДПС у Вінницькій області з 01.02.2016 року. За період 01.01.2019 - 30.09.2019 (спрощена система оподаткування), її дохід - 70 287, 00 грн. (т. 1 а.с. 228). [PERSON] надано сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, виданий КП ВОНД «Соціотерапія», що дійсний до 26.02.2021 року (т. 1 а.с. 91). Згідно медичної довідки серії 2ААЛ № 645369, виданої КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», дійсної до 01.03.2021 року, [PERSON] на обліку у психіатра не перебуває, за психіатричною допомогою ніколи не зверталась, без психічних розладів (а.с. 91 т.1). [PERSON] неодноразово зверталась до поліції щодо конфліктів та непорозумінь із колишнім чоловіком, що відбувались за адресою: [ADDRESS] : 10.09.2019 року, 07.12.2019 року, 08.01.2020 року, 06.03.2020 року, 23.03.2020 року, 02.04.2020 року (т. 1 а.с. 97, 100, 229, 231). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2020 року (суддя Бессараб Н.М.) було відкрито провадження у справі № 127/33631/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю (т. 1 а.с. 51-52). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала, що між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання дітей. В даний час сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 20.04.2018 року та 12.10.2018 року [PERSON] нотаріально посвідчував заяви про надання дозволів на тимчасові поїздки за кордон синів [PERSON] та [PERSON] в супроводі їх матері - [PERSON] (т. 1 а.с. 30, 31). Згідно довідки КЗ «Навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - ліцей №7 Вінницької міської ради» [PERSON] станом на 05.03.2020 року навчався в 3-Б класі. Протягом двох років (перший, другий класи) батько хлопчика заклад не відвідував. Лише на початку 2019-2020 навчального року (серпень 2019 року) класний керівник [PERSON] познайомилась із батьком [PERSON] - [PERSON] . З серпня 2019 року [PERSON] періодично забирає хлопчика після уроків, перевіряє виконання домашніх завдань, цікавиться навчанням і поведінкою дитини, про що свідчать підписи у щоденнику, бере участь у вихованні хлопчика (т. 1 а.с. 12). Згідно довідки від 23.05.2020 року [PERSON] з 06.04.2019 року займається в хокейному клубі ДЮСШ «Патріот». Членські внески сплачуються вчасно. На тренування дитину приводила та забирала мати [PERSON] (т. 1 а.с. 223). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що діти люблять його і прихильні до нього, він відповідально ставиться до батьківського обов`язку, забезпечений матеріально і має постійне місце проживання, також любить дітей і здатний забезпечити їм повноцінний догляд і розвиток, тому просив визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , з батьком. Відповідно до ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч. 1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків регламентовано ст. 155 Сімейного кодексу України, вирішення батьками питань щодо виховання дитини - ст. 157 Сімейного кодексу України. Зокрема, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Сімейного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частинами 1 та 2 статті 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено: якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. На виконання ухвали суду про витребування доказу, виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування надав висновок від 17.09.2020 року № 01-00-011-52245 щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т. 2 а.с. 20-23). Комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, зокрема, що батьки дітей проживають окремо. Питання надання відповідного висновку розглядалось 03.03.2020 року, 18.08.2020 року, 15.09.2020 року на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, на яких були заслухані пояснення матері дітей [PERSON] , пояснення батька дітей [PERSON] , з`ясована думка дитини [PERSON] , розглянуто надані судом та сторонами документи. На засіданні комісії [PERSON] повідомила, що діти завжди проживали з нею. Їх батько не надає згоди на тимчасовий виїзд дітей за межі України. Стверджувала, що вона ніколи не перешкоджала батькові у спілкуванні з дітьми, але між батьками існують конфлікти щодо виховання дітей. Батько дітей - [PERSON] на засіданні комісії повідомив, що спору щодо визначення місця проживання дітей немає, оскільки вони проживали з матір`ю, але син [PERSON] з власної згоди останнім часом проживає з ним, хоча часто ночує і у квартирі своєї матері. Просив прийняти рішення в інтересах дітей, щоб вони могли бачитися зі своїм батьком. Дитина - [PERSON] повідомив, що проживає періодично і з матір`ю, і з батьком, але: «з папою спокійніше, бо він навіть тоді, коли не зроблені уроки, дозволяє піти погуляти на вулицю, чи до мами». Хлопчик також повідомив, що хотів би проживати разом з меншим братиком [PERSON] , який, коли підросте, може вирішувати, де проживати. Надані [PERSON] документи підтверджують, що вона може виховувати дітей. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.02.2020 року, комісією у складі працівників служби у справах дітей Вінницької міської ради встановлено, що в сім`ї матері [PERSON] у [ADDRESS] , створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Присутній під час бесіди [PERSON] повідомив, що хотів би проживати з обома батьками, але, у разі вибору, із мамою. Надані батьком [PERSON] документи підтверджують, що він може виховувати дітей. Згідно відповіді Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 13.03.2020 року № 01/07-315, у сім`ї матері дітей [PERSON] у [ADDRESS] та у сім`ї батька дітей [PERSON] у [ADDRESS] , створені належні умови для проживання дітей, ознаки та чинники, що спричиняють складні життєві обставини, відсутні. Орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] (а.с. 20-23 т. 2). Підстав для визнання висновку органу опіки і піклування необгрунтованим, неповним, таким, що порушує інтереси дітей, немає. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) ратифікована в Україні Постановою ВерховноїРади № 789-XII від 27.02.91року. Відповідно п.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено: держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено: держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім інтереси і права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. На виконання вимог ст. 171 СК України в судовому засіданні була заслухана думка дитини - [PERSON] з приводу вирішення спору. Він впевнено і однозначно пояснив, що любить однаково і батька і маму, але бажає, щоб його постійним місцем проживання було визначене місце проживання з матір`ю за адресою [ADDRESS] . Він тривалий час проживає за цією адресою з мамою і меншим братиком, в цьому будинку у нього є друзі, йому зручно добиратись до школи і до секції баскетболу. Він розуміє, що також може зустрічатись і проводити час з батьком, залишатись у нього ночувати, але він знає, що постійним місцем його проживання є саме місце проживання з матір`ю. Малолітній [PERSON] , 2018 р.н., в силу свого віку не може висловити свою думку з приводу вирішення спору. Враховуючи наведені обставини, думку [PERSON] , [INFO] , висловлену в судовому засіданні, а також беручи до уваги ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, потребу у материнській турботі та догляді, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема соціальні зв`язки старшої дитини - [PERSON] , місце навчання, психологічний стан дітей, дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дітей з батьком слід відмовити. Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Батько та матір безсумнівно відіграють важливу роль у житті та розвитку дітей, мають рівні права і обов`язки піклуватися про здоров`я дітей, стан розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати. Відповідно до ч. 1 ст. 158 та ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed