Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на приміщенням підвалу ХVII, площею 26,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову зазначила, що 03.10.2016 року між нею та ТОВ "Торговельна фірма "Діант" був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень загальною площею 39,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Прибані приміщення складались з приміщень першого поверху: №1 (ХХVI, ХХVIІ, ХХVIІІ, ХХІХ) основне, площею 26,5 кв.м., №2 (ХХV) сходова клітина, площею 13,0 кв.м., та приміщення підвалу ХVIІ площею 26,4 кв.м., яке було збільшено на 4,6 кв.м. (раніше 21,8 кв.м.). В ході експлуатацій приміщень було виявлена невідповідність площі займаних приміщень та площі, зазначеної в договорі купівлі-продажу. Спірне підвальне приміщення, при кожній зміні його власника воно фактично переходило у володіння та користування набувача за договором. При здійсненні реєстрації права власності була виявлена помилка КП "ХБТІ", яку останні визнали. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі та треті особи позов визнали, зазначили, що БТІ помилково при реєстрації права власності на нежитлові приміщення не зареєструвало право власності на приміщення підвалу ХVII, площею 26,4 кв.м., але за всіма угодами купівлі-продажу відповідачі вважали, що вони також продають і примішення підвалу. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, встановив наступне. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2008 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS], загальною площею 337,1 кв.м. та підвальних приміщень під приміщеннями 26, 27, 28, 29 загальною площею 21,8 кв.м., укладений 10.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] на Херсонській товарній біржі "Альтер-Его"; визнано за [PERSON] право власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 337,1 кв.м. та підвальних приміщень під приміщеннями 26, 27, 28, 29 загальною площею 21,8 кв.м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17753625 від 15.02.2008року, Херсонським БТІ проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення загальною площею 337,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] на підставі рішення суду, справа №2-1224/08 від 28.01.2008 р. Комсомольського районного суду м. Херсона. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19823755 від 08.08.2008 року, Херсонським БТІ проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення загальною площею 337,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] на підставі рішення суду, справа №2-1224/08 від 28.01.2008 р. Комсомольського районного суду м. Херсона. Примітки: підвальні приміщення, зазначені в рішенні суду від 28.01.2008 року №26, 27, 28, 29 загальною площею 21,8 кв.м. увійшли до складу нежитлових приміщень зазгальною площею 337,1 кв.м. Приміщення №26, 27, 28, 29, зазначені у правовому документі, відповідають приміщенням ХХVI, ХХVIІ, ХХVIІІ, ХХІХ згідно технічної документації. За договором купівлі-продажу від 05.09.2008 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] продав останньому нежитлові приміщення, загальною площею 337,1 м.кв., що розташовані в [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20131122 від 05.09.2008 року, Херсонським державним БТІ проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення загальною площею 337,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВКМ 857832 від 05.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за №2792. За договором купівлі-продажу від 29.09.2010 року [PERSON] продав ТОВ "Торгівельна фірма "Діаніт" нежитлові приміщення загальною площею 337,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. За договором купівлі-продажу від 03.10.2016 року ТОВ "Торгівельна фірма "Діаніт" продав [PERSON] нежитлові приміщення загальною площею 39,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №69887816 від 06.10.2016 р. [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення загальною площею 39, 5 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки №869 від 16.12.2016 року виданої КП "ХБТІ" ХОР, згідно з матеріалами інвентарної справи на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS], підвальні приміщення, загальною площею 26,4 кв.м., що знаходяться під приміщеннями №26, 27, 28, 29, при реєстрації права власності у рішенні Комсомольського районного суду м. Херсона №2-1224/08 від 28.01.2008 р. (реєстровий номер 17753625), помилково не були враховані. Площа зазначених приміщень не увійшла до загальної площі приміщень 337,1 кв.м. Згідно листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І., ТОВ "Торгівельна фірма "Діаніт" не було та на теперішній час не є власником приміщення підвалу ХVIІ площею 26,4 кв.м, тому посвідчити договір про внесення змін до договору купівлі-продажу не має можливості. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.1 ст.392 ЦК України). Згідно п. 37 Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Так судом в ході розгляду справи встановлено, що право власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 337,1 кв.м. та підвальне приміщення під приміщеннями 26, 27, 28, 29 загальною площею 21,8 кв.м., було визнано за [PERSON] на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2008 року, який звернувся до Херсонського БТІ про реєстрацію права власності, проте БТІ зареєструвало право власності тільки на нежитлові приміщення загальною площею 337,1 кв.м. За всіма наступними угодами купівлі-продажу предметом таких договорів були нежитлові приміщення загальною площею 337,1 кв.м., приміщення підвалу загальною площею 21,8 кв.м, яка була збільшена до 26.4 кв. м. не були предметом договорів купівлі-продажу. Зокрема, відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 03.10.2016 року між ТОВ "Торгівельна фірма "Діаніт" та [PERSON] предметом договору є нежитлові приміщення загальною площею 39,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], до складу яких не входить нежитлове приміщення підвалу ХVII, площею 26,4 кв.м. Посилання представників сторін на те, що при укладенні усіх договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 337,1 кв. м. вони вважали, що вони також продають і приміщення підвалу, судом до уваги не приймаються та спростовуються матеріалами справи. Так, КП «Херсонське БТІ» видало 06.12.2016р. технічний паспорт на приміщення підвалу площею 26.4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON], що доводить те, що первісний власник цього майна не зареєстрував право власності в БТІ на приміщення підвалу та те, що саме ці приміщення підвалу загальною площею 21,8 кв.м, яка була збільшена до 26.4 кв. м., не були предметом усіх наступних договорів купівлі-продажу. В судовому засіданні третя особа надав пояснення, що він не може зареєструвати право власності за собою на приміщення підвалу, оскільки не має оригіналу рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2008 року, проте це не є підставою вважати, що приміщення підвалу, право власності на яке не було зареєстровано у встановленому порядку, може бути предметом договорів купівлі-продажу, хоча жодного посилання на приміщення підвалу ці договори не містять. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не підтверджено, позивачем не надано доказів того, що приміщення підвалу було предметом договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, а тому вони задоволенню не підлягають. Згідно з положення статті 88 ЦПК України сплачений судовий збір покладається на позивача у справі. На підставі викладеного, ст.ст. 5-11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed