Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка подала до суду вказну вище позовну заяву. Позовну заяву мотивувала тим, що вона у 2015 році продавала будинок в м. Ржищів Київської області. Під час продажу будинку та купівлі нового будинку в с. Яхни їй допомагав [PERSON] . Позивачка є особою похилого віку, має проблеми з зором, на той час перебувала у пригніченому стані через смерть чоловіка та необхідністю продати будинок через неможливість його утримання. Під час продажу будинку [PERSON] допомагав їй з оформленням документів на продаж будинку, підшукував новий будинок для купівлі, іноді допомагав купувати продукти та деякі речі в будинок. Такими діями він заволодів довірою позивачки, викликав відчуття безпеки щодо його вчинків. Від продажу будинку у неї залишилися кошти у розмірі 5 000 доларів США. [PERSON] зловживаючи довірою вмовив позивачку позичити йому ці гроші на розвиток його бізнес-проекту по вирощуванню грибів "вішанка" та обіцяв, що поверне гроші через 3 роки. Для більшого переконання [PERSON] сказав, що вони підпишуть договір, який і буде гарантом повернення коштів. Так, між [PERSON] та позивачкою [PERSON] 06 вересня 2015 року було підписано договір, згідно з яким позивачка передала [PERSON] 5 000 доларів США у вересні 2015 року. [PERSON] запевнив, що він поверне кошти з відсотками у строк, встановлений договором, тобто у вересні 2018 року. У вересні 2018 року сплинув обумовлений трирічний строк, проте [PERSON] кошти не повернув. З вимогою про повернення коштів вона звернулась до нього з листом. На вказану вимогу отримала лист від [PERSON] , у якому він визнає, що надані кошти витратив на їхній спільний бізнес-проект. До листа відповідач додав копії видаткових накладних на якісь будівельні матеріали, проте у вказаних накладних не вбачається ким придбано товар та на які цілі. Жодного документу, з якого б вбачалося, що відповідач витратив позичені кошти саме на свій бізнес-проект по вирощуванню грибів він не надав. Лист [PERSON] датований вереснем 2018 року надійшов у вигляді фотокопії, проте підписаний ним власноручно. Підписуючи договір співпраці позивачка його не читала, оскільки довіряла відповідачу. Крім того, на момент підписання договору у неї був поганий зір і до проведення оперативного втручання (жовтень 2018 року) вона майже нічого не бачила. Вказаний договір він дав їй підписати поспіхом під час переїзду до новопридбаного будинку в с. Яхни. Відповідач, беручи у неї кошти на реалізацію свого бізнес-проекту, не зареєстрував у встановленому законом порядку вид діяльності, необхідний для такої реалізації, не спрямував кошти для вирощування грибів, жодного договору, який би підтверджував придбання сировини, витрати на придбання чи обладнання приміщення тощо відповідач не має. Жодного підтверджуючого документу, який би свідчив про витрачання коштів на вказаний бізнес-проект не надано. Зареєстровані види діяльності відповідача як фізичної особи-підприємця пов`язані лише з нотаріальною, юридичною діяльністю, консультування з питань комерційної діяльності та управління, діяльністю агенств нерухомості. Зазначені обставини свідчать про те, що при укладенні спірного договору, відповідач не мав на меті реальне настання наслідків договору співпраці, заволодів коштами позивачки безпідставно, а тому вона вважає, що договір про співпрацю є недійсним. На момент підписання договору позивачка мала похилий вік та поганий зір, а поведінка відповідача викликала довіру. Підписуючи вказаний договір позивачка помилялася щодо юридичної природи договору, оскільки вважала вказаний договір позикою, умовами якого було надання відповідачу в борг коштів у розмірі 5 000 доларів США строком на три роки. Станом на момент подачі позовної заяви офіційний курс НБУ становить 2 514,2848 грн за 100 доларів США. Протягом останнього року вона неодноразово зверталась до відповідача щодо повернення коштів, проте чула від нього лише обіцянки, на даний час коштів не повернув. У позовній заяві просила визнати недійсним договір співпраці від 06 вересня 2015 року, укладений в м. Ржищів між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] . Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] 125 714 грн, що еквівалентно 5 000 доларів США. Поданий відповідачем відзив на позовну заяву від 19 грудня 2019 року суд приймає до уваги, оскільки строки подачі відзиву пропущені з поважних причин. У відзиві відповідач вказував, що вимоги, заявлені позивачем у своїй позовній заяві він вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На початку 2014 року [PERSON] звернулась до нього щодо допомоги в пошуку покупця на її житловий будинок, який успадкований нею більше 10-ти років тому від померлого чоловіка. Коли знайшовся покупець та згодом передав завдаток за будинок, він допомагав позивачці в лікуванні її зору. Після операційної реабілітації вони розпочали підготовку документів до оформлення договорів купівлі-продажу житлових будинків. Ще на початку знайомства [PERSON] планувала вкласти кошти в якусь справу після продажу будинку, тому що боялась їх витратити. Варіантів для проекту було багато, але зупинились на одній із ідей - вирощування грибів. Він підготував проект, який замовив у приватній фірмі - в розкритій формі дав його на ознайомлення [PERSON] , знайшов необхідне приміщення з вигідними умовами експлуатації та майбутньою можливістю викупу у приватну власність. Після чого підписав з [PERSON] «Договір співпраці» від 6 вересня 2015 року. З вересня 2015 року по листопад 2017 року проводились основні ремонтні роботи без облаштування обладнання. Накладні на будівельні матеріали виписувались по факту закупівлі. Взимку 2018 року розпочались роботи по встановленню обладнання. Після завершення встановлення обладнання він спробував виростити гриби. Лише за три місяці вдалося з великими втратами виростити невелику партію грибів. Спроб з вирощування було на сьогоднішній день сім разів. Після чого, щоб виправити помилки необхідно було облаштувати додаткове обладнання. Тому втратив багато часу. І лише в жовтні 2019 року вдалося налагодити всю технологію. На даний час засіяна партія грибів, і тільки по результату росту він буду реєструвати даний вид діяльності з впевненістю про те, що зможе платити необхідні податки. За весь період [PERSON] володіла повною інформацією про хід справ. Але нажаль [PERSON] лише один раз в 2015 на початку бетонних робіт виявила бажання приїхати та побачити місце розташування та факти вкладення їхніх коштів згідно договору співпраці. На початку вона підтримувала відповідача морально. Обіцяла, що допоможуть її знайомі та дочка. Але тоді і на даний час жодної підтримки, ні матеріальної ні морально-фізичної він ні від кого з її сторони не отримав. І вже через місяць після підписання договору співпраці [PERSON] попросила кошти на чергове лікування, які на даний час фактично були вкладені в ремонтні роботи. Він змушений був позичити кошти та допомогти цій людині, про що [PERSON] написала розписку від 11 жовтня 2015 року про отримання від відповідача коштів в сумі 1 100 (одна тисяча сто) доларів США. Але для повноцінного налагодження процесу вирощування грибів попереднього з позивачем грошового вкладення виявилося занадто мало. Враховуючи те, що позивачеві потрібні були кошти на лікування, подальші капіталовкладення у спільний бізнес здійснював лише він. Він шукав додаткові кошти для завершення всіх будівельних робіт та закупівлю необхідного обладнання. Через декілька місяців [PERSON] почала йому погрожувати та витребовувала знову кошти і сказала, що не хоче співпрацювати. Після чого йому почали погрожувати незнайомі особи, які згодом приїжджали в нетверезому стані та також бачили, що він дійсно виконує умови співпраці. Після довготривалих погроз, проте, що спалять будівлю він змушений був пояснити, що звернеться в поліцію, після чого погрози закінчились. На даний час ним з особистих коштів витрачено на ремонтні роботи, електроенергію, сировину та обладнання за приблизними рахунками - 1 096 000 грн. Підтверджуючі документи та фото обладнання до справи додано, проте всі витрати може підтрвердити документально, бо під час проведення цілого ряду робіт, наймав звичайних громадян - не підприємців, з якими розраховувався готівкою. Проте, позивач намагається довести суду, що вона ніби-то не розуміла того, що гроші вона дає на розвиток бізнесу. У договорі чітко прописані умови, за якими вона отримуватиме 40 % від прибутку, на що вона погодилась. У договорі не обумовлено про позику, які він повинен повертати. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивачка підтримувала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Щодо отримання від відповідача коштів в сумі 1 100 (однієї тисячі ста) доларів США позивачка нічого не пояснила і в той же час не заперечувала факту їх отримання в жовтні 2015 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, вказував, що він отримав 5000 доларів США на їх спільний з позивачкою бізнес-проект, облаштував приміщення для вирощування грибів "вешенка", закупив обладнання, сплачує оренду за приміщення, проте прибутку до цього часу не отримав. Свідок [PERSON] показав, що він може підтвердити факт приїзду [PERSON] до приміщення, в якому відповідач обладнував ферму по вирощуванню грибів, облаштуванням ферми та вирощуванням грибів займається [PERSON] . Позивачці було достеменно відомо з якою метою проводяться будівельні роботи в приміщенні, а саме: облаштування ферми по вирощуванню грибів. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Згідно копії договору співпраці від 06 вересня 2015 року вставновлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір співпраці на період з 06 вересня 2015 року по 03 вересня 2018 року (а.с. 9). Згідно з листом [PERSON] від 05 вересня 2018 року встановлено, що [PERSON] просила повернути їй 5 000 США, що були отримані на підставі договору співпраці від 06 вересня 2015 року (а.с. 10). Згідно з листом [PERSON] від вересня 2018 року встановлено, що він повідомив про витрати коштів, які брав у [PERSON] на бізнес-проект та повідомив, що прибутку ще не отримував (а.с. 11-14). Згідно з випискою з амбулаторної карти, акту виконаних медичних послуг встановлено, що [PERSON] в вересні-жовтні 2015 року проходила лікування з покращення зору (а.с. 15-16). Згідно довідки, виданої Миронівським відділом обслуговування громадян Пенсійного фонду України № 213/102-19 від 19 серпня 2019 року встановлено, що [PERSON] отримує пенсію за віком та за період з серпня 2018 року по липень 2019 року розмір пенсії становить 19508 грн 77 коп. (а.с. 22). Згідно плану виробничого будинку по [ADDRESS] , товарних чеків та накладних, договору поставки, фотокопій приміщення встановлено, що відповідач виконав ремонтні роботи у приміщенні колишньої ферми та облаштував там приміщення, де має намір вирощувати гриби "вешенка" (а.с. 64-105). Вказане підтверджується поясненнями сторін та показаннями свідка у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Позивачка не заперечувала того факту, що відповідач з вересня 2015 року розпочав роботи по реалізації договору співпраці, а саме: укладення договору оренди приміщення, проведення ремонтно-будівельних робіт даного приміщення, облаштування ферми по вирощуванню грибів в даному приміщенні, а тому в силу ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Отже судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо спільної діяльності, які регулюються Главою 77 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Сторонами (учасниками) договору про спільну діяльність можуть виступати як фізичні, так і юридичні особи, а також фізичні особи-підприємці. ЦК України містить єдине застереження щодо мети, для досягнення якої сторони укладають договір про спільну діяльність, - вона не може суперечити законові. Таким чином, сторони, укладаючи даний договір, можуть ставити перед собою мету як комерційну, тобто пов?язану з отриманням прибутку, так і некомерційну, тобто не пов`язану з отриманням прибутку. Договір про спільну діяльність вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору про спільну діяльність є умови про предмет договору; умови, які є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Отже, фактично сторони, підписавши договір співпраці, створили просте товариство. Відповідно до ст. 1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Статтею 1133 ЦК України визначено, що вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Згідно з постановою Верховного Суду, ухваленої в справі № 761/16629/15-ц від 05.09.2018, підставою виникнення суб`єктивного права на розподіл прибутку, одержаного учасниками договору простого товариства, є не сам факт укладення одним із учасників такого договору, а виключно участь такого учасника у спільній діяльності, спільне ведення якої й призвело до отримання такого прибутку. Отже, позивачка має право на розподіл прибутку, одержаного учасниками договору простого товариства в разі участі її у спільній діяльності. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1141 ЦК України договір простого товариства припиняється у разі: спливу строку договору простого товариства. Як встановлено з копії договору співпраці від 06 вересня 2015 року, термін дії договору до 03 вересня 2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1141 ЦК України у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Отже, з часу припинення договору, позивачка мала право на повернення речей, переданих у спільне володіння чи користування, а не грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене вище, судом встановлено, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами обставини, що обгрунтовують позовні вимоги, а саме: факт не дотримання в момент укладення договору співпраці від 15 вересня 2015 року вимог ст. 203, 205 ЦК України, тому суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed