Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

12 лютого 2020 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовували тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від02.01.2011 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2017 р. [PERSON] на день смерті проживав у будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зазначає, що вона та її син [PERSON] , після смерті [PERSON] фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із ним (спадкодавцем) на час відкриття спадщини, але не оформили своїх прав на земельну частку ділянку (пай), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 360524 площею - 1,77 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності СВАТ "Агрокомбінат "Калита" Калитянської селищної ради, Броварського району Київської області. Позивачі зазначають, що вони в установлений законом термін звернулись до державного нотаріуса Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай), після смерті [PERSON] , оскільки фактично вступили в управління спадковим майном, але державний нотаріус відмовила видати свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що позивачі надали недостатньо документів (відсутні на земельну ділянку (пай) правовстановлюючі документи), які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку вступу в управління або володіння спадковим майном. Позивачі зазначають, що надати їх не можуть, оскільки оригінали документів були втрачені. Таким чином, позивачі зазначають, що вимушені звернутися до суду із даним позовом. 17 лютого 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 22 квітня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву про можливість розгляду справи у її відсутності. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від02.01.2011 р., видане виконкомом Омелянівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 1950 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 9, зареєстрований у Омелянівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб від 08 жовтня 1950 року. Від шлюбу у подружжя [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 червня 1957 року, видане Омелянівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2017 р. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Козелецької сільської ради Чернігівської області за № 10.184 від 19 червня 2018 року [PERSON] , який помер [INFO] на день своєї смерті був зареєстрований та проживав з 24 лютого 1979 року за адресою [ADDRESS] , та мав наступний склад сім"ї: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , та онук [PERSON] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Козелецької сільської ради Чернігівської області за № 10.250 від 22.08.2018 року [PERSON] , який помер [INFO] на день своєї смерті був зареєстрований та проживав з 12 серпня 1989 року за адресою [ADDRESS] , та мав наступний склад сім"ї: мати - [PERSON] , син - [PERSON] . Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 360524 площею - 1,77 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності СВАТ "Агрокомбінат "Калита" Калитянської селищної ради, Броварського району Київської області був виданий на ім"я [PERSON] , який проживає за адресою с.Омелянів, Козелецького району, Чернігівської області, на підставі рішення Броварської районної державної адміністрації від 12 грудня 2001 року за № 545. Сертифікат зареєстровано 13 березня 2002 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 1286. Із публікації у газеті "Новини Придесення" міститься оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії РН № 360524, виданий Броварською районною державною адміністрацією 13 березня 2002 року на ім`я [PERSON] . Предметом спору у справі, що переглядається, є визнання права на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом. Статтею 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на земельну частку (пай). У справі, що розглядається, судом встановлено, що на ім`я [PERSON] був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 360524 площею - 1,77 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності СВАТ "Агрокомбінат "Калита" Калитянської селищної ради, Броварського району Київської області. З метою реалізації свого спадкового права позивачі звернулися до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Приходько С.І. із заявами про прийняття спадщини, проте листом від 08 квітня 2019 року нотаріус повідомив, що відповідно п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Та заявникам роз`яснено, якщо правовстановлюючий документ на нерухоме майно відсутній (втрачений), питання спадкування майна, повинно вирішуватись у судовому порядку. Відповідно ст.ст.1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до положень статей 15-1, 122 ЗК України розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як вбачається, із матеріалів справи зібраними у справі доказами, позовні вимоги є обґрунтованими, обставини на які посилається позивач доведеними, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved