Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Бобровицька центральна районна лікарня» Бобровицької районної ради Чернігівської області до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] , який потерпів від кримінального правопорушення в сумі 5370 грн. 60 коп., посилаючись на те, що 06.03.2019 року близько 11 години [PERSON] та [PERSON] заподіяли працівнику поліції [PERSON] тілесні ушкодження. Потерпілий [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні з 06.03.2019 року по 18.03.2019 року. Витрати на його лікування склали 5370, 60 гривень, які заступник прокурора і просить стягнути на користь позивача, вказуючи на те, що оскільки Комунальне некомерційне підприємство «Бобровицька центральна районна лікарня» Бобровицької районної ради з відповідним позовом не зверталися до суду, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави, то в прокурора згідно вимог чинного законодавства виникло право на звернення до суду із таким позовом. Прокурор в судове засідання не з`явився та надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги повністю підтримує і просить їх задовольнити. Представник Комунального некомерційного підприємства "Бобровицька центральна районна лікарня" Бобровицької районної ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позов визнають у повному обсязі і не заперечують проти його задоволення. Відзиву на позов не подавали. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За приписами ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через фізичний чи матеріальний стан, неповноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. "Бобровицька центральна районна лікарня" Бобровицької районної ради Чернігівської області являється комунальним некомерційним підприємством, фінансується за рахунок місцевого бюджету, в суд з позовом до відповідачів про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого не зверталася, відповідно невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави. Таким чином, у даному цивільно-правовому спорі вбачаються правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у межах компетенції, передбаченої ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26.09.2019 року [PERSON] та [PERSON] були звільнені від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.28, ч.2 ст.345 КК України із передачею їх на поруки колективу ТОВ «АЛЮМ ПРО». Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України - закрито (а.с.9-10). Судом було встановлено, що 06.03.2019 року близько 11 години [PERSON] та [PERSON] заподіяли працівникові правоохоронного органу [PERSON] тілесні ушкодження. Як вбачається із довідки та розрахунку витрат на лікування стаціонарного хворого наданого КЛПЗ "Бобровицька центральна районна лікарня", [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 06.03.2019 року по 18.03.2019 року. Загальна сума витрат на лікування складає 5370, 60 грн. (а.с.12,15). Згідно рішення Бобровицької районної ради від 21.01.2020 року КЛПЗ "Бобровицьку центральну районну лікарню" реорганізовано шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство "Бобровицька центральна районна лікарня» Бобровицької районної ради Чернігівської області (а.с.16). Частиною 2 ст.1191 ЦК України визначено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчинені злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов"язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров"я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров"я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров"я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров"я або прокурора. Витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров"я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Зважаючи на викладене, враховуючи, що відповідачі позовні вимоги визнали, позов заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Бобровицька центральна районна лікарня» Бобровицької районної ради Чернігівської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved