Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

[PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв. м, житловою площею 49,70 кв.м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погрібом літ. «а3», сараєм літ. «Б1», воротами №1, огорожею №2, воротами №3, хвірткою №4, колодязем №5, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, в цілому, за його батьком [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Коротичанської селищної ради 14 лютого 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14 лютого 1992 року та довідкою КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 27 листопада 2019 року за вих..№С-298. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно, в рівних частинах, заповідав своїм синам: позивачу - [PERSON] та брату позивача - [PERSON] , заповіт посвідчено 18 січня 2000 року секретарем Коротичанської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 9. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Спадкоємцями на залишену після смерті [PERSON] спадщину стали: позивач [PERSON] та брат позивача [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем однією сім`єю, доглядав за батьком та займався похованням за власні кошти. Брат позивача [PERSON] спадщину після смерті батька прийняв, оскільки, у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає, оскільки мати позивача - [PERSON] , померла ще [INFO] . Родинні відносини між позивачем та його батьком, підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09 червня 1953 року Предгорнінським РАЦС Східно - Казахської області, актовий запис № 122. В зв`язку з виявленими розбіжностями у прізвищі позивача [PERSON] (запис у паспорті: [PERSON] ) та прізвищі його батька [PERSON] (запис у свідоцтві про смерть: [PERSON] ) позивач замовив експертний висновок у Українському бюро лінгвістичних експертиз, згідно якого попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. 3 метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, однак 27 листопада 2019 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи викладене, позивач за первісним позовом не може оформити спадщину після смерті батька та змушений звертатись до суду. 17 лютого 2020 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] . звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] ., в якій просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання [PERSON] та [PERSON] . однією сім`єю з [PERSON] з 1996 року до [INFO] , тобто до дня його смерті; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв. м, житловою площею 49,70 кв.м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погрібом літ. «а3», сараєм літ. «Б1», воротами №1, огорожею №2, воротами №3, хвірткою №4, колодязем №5, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв. м, житловою площею 49,70 кв.м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погрібом літ. «а3», сараєм літ. «Б1», воротами №1, огорожею №2, воротами №3, хвірткою №4, колодязем №5, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування зустрічних позовних вимог надали пояснення аналогічні, викладеним в первісному позові, та одночасно зазначили, що спірний житловий будинок належав їх діду [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями на залишену спадщину після смерті діда стали їх батько - [PERSON] та їх дядько - [PERSON] .. Їх батько - [PERSON] спадщину після смерті свого батька прийняв, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотарівальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про прао на спадщину не оформив. [INFO] їх батько [PERSON] помер. Спадкоємцями на залишену після смерті останнього спадщину стали його сини - позивачі за зустрічним позовом: [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців немає, оскільки 18 травня 2004 року було розірвано шлюб, між їх батьками [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після смерті батька вони прийняли фактично, оскільки мешкали разом зі спадкодавцем однією сім`єю, доглядали за батьком та займались похованням за власні кошти. Родині відносини між [PERSON] , та [PERSON] з спадкодавцем підтверджуються їх свідоцтвами про народження. Оформити право на спадщину в нотаріальній конторі вони не мають можливості, оскільки на час відкриття спадщини вони не були зареєстровані разом зі спадкодавцем, але факт їх проживання разом з спадкодавцем підтверджуєть актом депутата. Враховуючи викладене, позивачі за зустрічним позовом не можуть оформити спадщину після смерті батька та змушений звертатись до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені законом строки позивач усунула зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Заяву позивача за первісним позовом [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адрес осіб, які звертались з заявами, а також чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені, якщо складалися, то коли, на користь якої особи, та чи є заповіт чинним. Заяву позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Другої Харківської державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адрес осіб, які звертались з заявами, а також чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені, якщо складались, то коли, на користь якої особи, та чи є заповіт чинним. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Представник позивача за основним позовом [PERSON] , яка діє на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в судове засідання не з`явились, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги за первісним позовом визнали у повному обсязі, зустрічну позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим виконкомом Коротичанської селищної ради народних депутатів 14 лютого 1992 року на підставі рішення Коротичанської селищної ради народних депутатів №8 від 14 січня 1992 року, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ №5 під реєстровим №455 від 20 лютого 1992 року Як вбачається зі змісту листа КП «Харківського районного бюро технічної інвентаризації» №С-298 від 27 листопада 2019 року, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, зареєстрований на праві приватної власності (станом на 31 грудня 2012 року) в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Коротичанської селищної ради 14 лютого 1992 року, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ №5 під реєстровим №455 від 20 лютого 1992 року. Згідно матеріалів справи з технічної інвентаризації (станом на 19 листопада 2019 року) на даній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 112,10 кв. м, житловою площею 49,70 кв.м. (будинок знаходиться в пошкодженому стані); сарай літ. «Б1», огорожа літ. «№1» - «№4», колодязь літ. «№5», що також відповідає технічному паспорту на будинок, виготовленому 19 листопада 2019 року КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Будівництво будівель, споруд та переобладнання, які виконані без надання документів, що надають право на виконання будівельних робіт не виявлено. Зі змісту рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області І-го етапу ІІ сесії VІІ скликання від 17 грудня 2015 року «Про перейменування вулиць, провулків, в`їздів населених пунктів Коротичанської селищної ради» та додатку до нього вбачається, що [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26 липня 1952 року, актовий запис №4, 26 липня 1952 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (під час державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народились діти: позивач по справі - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09 червня 1953 року Предгорнінським РАЦС Східно - Казахської області, актовий запис № 122) та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07 вересня 1954 року Куйбишевським районним бюром РАЦС м.Москва). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 108. Відповідно до дубліката заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Коротичанської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області Поповою М.І., та зареєстрованого в реєстрі за № 9, [PERSON] 18 січня 2000 року склав заповіт, яким все своє майно з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що за законом матиме право в рівих частинах заповів своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується дублікатом свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 28 грудня 2001 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 68. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №60025012 від 17 квітня 2020 року, спадкова справа №46/2002). Спадкоємцями на залишену після смерті [PERSON] спадщину стали його діти: позивач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09 червня 1953 року) та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07 вересня 1954 року). [PERSON] спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотарівальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про прао на спадщину не оформив. Зі змісту актів депутата Коротичанської селищної ради [PERSON] від 30 серпня 2013 року та від 25 вересня 2017 року вбачається, що [PERSON] проживає з 2000 року в [ADDRESS] . На час смерті батька [PERSON] , його син [PERSON] проживав разом з ним та здійснював за ним догляд. Тобто спадщину після смерті батька позивач прийняв фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем однією сім`єю, доглядав за батьком та займався похованням за власні кошти. Згідно акту обстеження домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 09 грудня 2019 року, складеного депутатом Пісочинської селищної ради Образцовою Л.М., виборчий округ №31, в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] дійсно з 1996 року по [INFO] , тобто по день смерті батька [PERSON] мешкав разом з ним у спірному будинку, зі слів сусідів вони проживали однією сім`єю, син [PERSON] доглядав за батьком [PERSON] , допомагав йому фізично та матеріально, своєчасно купував продукти харчування, ліки. Після смерті батька до теперішнього часу продовжує проживати у спірному будинку, доглядає за ним, здійснює поточний ремонт, фарбує паркан, обробляє присадибну ділянку. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції від 31 жовтня 2008. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 травня 2004 року, на день смерті [PERSON] він не був одружений, шлюб з дружиною [PERSON] був розірваний 18 травня 2004 року. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 10 грудня 1986 року у Палаці одруження і новонароджених "Жовтневий", актовий запис № 1101) та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданим 01 березня 1989 року у Палаці одруження "Жовтневий", актовий запис № 253. Зі змісту акту депутата Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області Пархоменко В .М. , складеного 08 грудня 2019 року в присутності сусудів спірного житлового будинку вбачається, що [PERSON] з 1996 року проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] у період часу з 2003 року до 18 травня 2008 року без реєстрації проживали його діти - [PERSON] та [PERSON] . При цьому, проживали вони однією сім`єю, вели господарство, у них був спільний бюджет, діти доглядали за батьком до його смерті, купували ліки, продукти харчування, поховали батька за свої кошти. Зі змісту листа заступника завідувача Харківської районної держаної нотаріальної контори Харківської області Радіонової Т.І. №295/01-16/П від 17 квітня 2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріальної контори в шестимісячний строк звернувся син спадкодавця [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка була прийнята державним нотаріусом 23 січня 2002 року, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №59 на підставі якої заведена спадкова справа №46/2002. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано. 27 листопада 2019 року до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, яка прийнята нотаріусом, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №387 та долучена до матеріалів спадкової справи №46/2002. В зв`язку з тим, що [PERSON] був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, встановлений ст.. 1270 ЦК України, в видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, про що державним нотаріусом Соловйовою Н.Є. 27 листопада 2019 року була винесена відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інших заяв щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до держнотконтори не надходило. Крім того, в матеріалах спадкової справи зберігається дублікат заповіту від імені [PERSON] , посвідченого Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області 18 січня 2000 року за реєстровим № 9, дублікат якого виданий 25 вересня 2017 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області за реєстрованим №11, який не відображається в інформаційній довідці за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №60024711, сформованій Відокремленим підрозділом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області. Зазначене також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №60024711 від 17 квітня 2020 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщинну) №60025012 від 17 квітня 2020 року, спадкова справа №46/2002. Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Соловйової Н.Є. від 27 листопада 2019 року [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з пропуском встановленого діючим законодавством строку для та не поданні документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Зі змісту листа заступника завідувача Харківської районної держаної нотаріальної контори Харківської області Радіонової Т.І. №295/01-16/П від 17 квітня 2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заяваит про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справ не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за 2008-2020 рокі нікому не видавались. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Зазначені відомості також підтверджуються інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщинну) №60025203 від 17 квітня 2020 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №60025189 від 17 квітня 2020 року. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступних підстав. Оскільки судом встановлено, що спадкодавець помер [INFO] , суд застосовує Цивільний кодекс Української РСР (1963 року). Відповідно до ч. 1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом в ході судового розгляду, єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] . Розбіжність в прізвищах позивача та спадкодавця обумовлені внаслідок відхилення від орфографічних норм або правил і принципів міжмовного перетворення, контактного білінгвізму, що вбачається з експертного висновку №056/375-ml-2 від 30 вересня 2019 року, складеного експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз Михальчук О. І Відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] підтверджується листом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №295/01-16/П від 17 квітня 2020 року. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] у встановлений законом строк, який діяв на час відкриття спадщини, звернувся до нотарільної контори із заявою про прийняття спадщини, його заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №59 та заведена спадкова справа №46/2002. Судом встановлено, що інший спадкоємець після смерті [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав у спірному будинку з 1996 року по день смерті спадкодавця, здійснював за ним догляд, купував ліки та продукти харчування, поховав за власні кошти. Крім того, до теперішнього часу проживає та значиться зареєстрованим у спірному будинку, утримує його, здійснює поточний ремонт житлового будинку та надвірних споруд у будівель, доглядає за прибудинковою територією та обробляє земельну ділянку. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] на момент смерті спадкодавця за місцем його проживання не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 10 січня 2019 року у справі за № 484/747/17. Отже, судом встановлено, що як [PERSON] , так і [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] у встановленому порядку. Крім того, суд враховує наявність заповіту складеного від імені [PERSON] 18 січня 2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Коротичанської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області Поповою М.І., зареєстрованого в реєстрі за №9, за яким він заповідав все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Отже, суд вважає встановленим факт набуття права власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] по Ѕ частині за кожним. Разом з тим, [PERSON] , не оформивши свої спадкові права після смерті батька, помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] . Відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] підтверджується листом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №296/01-16/П від 17 квітня 2020 року. За ч. 3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи всі надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] проживали разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2003 року по день смерті останнього, тобто по [INFO] , за час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивачі зідйснювали догляд за батьком, купували йому ліки та продукти харчування, а після смерті батька поховали його за власні кошти та продовжили проживати у спірному будинку. При цьому, як зазначив Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 зазначено, що що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. В постанові від 07 листопада 2018 року у справі №336/709/18-ц Верховний Суд зазначив що, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ВС зазначив, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Враховуючи ту обставину, що надані позивачами за зустрічним позовом докази не містять конкретно визначений день, з якого останні проживали спільно з батьком за адресою: [ADDRESS] , таким днем відповідно до вимог цивільного законодавства є перше число першого місяця року, який зазначено в акті депутата Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області Пархоменко В.М.від 08 грудня 2019 року, тобто 01 січня 2004 року. При цьому, у суду відсутні будь-які підстави для встановлення факту проживання позивачів за зустрічним позовом разом з батьком з 1996 року, оскільки ними не надано жодних доказів на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем у період часу з 1996 року по 2003 рік. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що позивач за основним позовом [PERSON] та позивачі за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] не можуть оформити свої спадкові права, оскільки у передбачений законом строк не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, через що отримали відмову нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , у встановленому діючим на час відкриття спадщини законодавством порядку прийняли спадщину після смерті останнього, оскільки [PERSON] постійно проживав разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, а [PERSON] протягом встановленого строку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька, суд вважає [PERSON] та [PERSON] такими, що набули в порядку спадкування за законом після смерті батька на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Виходячи зі змісту позовних вимог та рівності часток спадкоємців, суд вважає за можливе задовольнити первісний позов про визнання права власності та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , у встановленому діючим на час відкриття спадщини законодавством порядку прийняли спадщину після смерті останнього, оскільки постійно проживали разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, суд вважає [PERSON] та [PERSON] такими, що набули в порядку спадкування за законом після смерті батька на частину житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Виходячи зі змісту позовних вимог та рівності часток спадкоємців, суд вважає за можливе задовольнити зустрічний позов про визнання права власності та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , за кожним. На підставі викладеного і

Outcome: partial