Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила суд: стягнути з ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ ІНГОССТРАХ» на користь [PERSON] страхову виплату за договором добровільного страхування № ZPT0NS-14B21Z5 від 02 грудня 2014 року в сумі 25000,00 грн. В обґрунтування зазначає, що 13 травня 2016 року [PERSON] помер, про що Токмаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено відповідний актовий запис № 219. Згідно висновку судово-медичного експерта № 1143/2 від 09.08.2016 року смерть [PERSON] настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми. Отже, відповідач -ПрАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» мав сплатити [PERSON] грошові кошти в межах страхової суми, що складає 25000 грн. З цього питання 21.10.2016 року вона звернулась з письмовою заявою до відповідача, проте останнім було відмовлено з причин відсутності документів, що підтверджують настання страхового випадку. 21.04.2017 року позивачка повторно звернулась до страхової компанії, однак їй повторно було відмовлено мотивуючи тим, що [PERSON] має алкогольну залежність та перебуває на обліку в наркологічному диспансері. Згідно умов страхування не може бути визнано страховим випадком подія, що призвела до смерті застрахованої особи, яка виникла внаслідок її зловживанням спиртними напоями, наркотичними, токсичними чи психотропними речовинами. 29 листопада 2017 року, позивачем було до дано заяву про зміну підстав та предмету позову, збільшення позовних вимог (в порядку ст. 31 ЦПК України). Зазначає, що [PERSON] [INFO] року втратила свого єдиного сина, який залишив дружину і неповнолітню дитину. Внаслідок цього, [PERSON] вимушена була взяти на себе більший обсяг зобов'язань для компенсації своїм невістці та онукові матеріальних витрат, які виникли внаслідок втрати годувальника. А також те, що відповідач, цинічно нехтуючи материнським почуттями [PERSON] фактично звинуватив померлого у зловживанні спиртними напоями, не маючи для цього жодних законних підстав, тим самим принизивши честь та гідність як померлого, так і позивача не бажаючи виконувати свої обов'язки за договором страхування. Наведені обставини стали причиною виникнення постійної нервової напруги у позивача, погіршення її самопочуття. Просить стягнути з ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ ІНГОССТРАХ» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача. Позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі надала заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому, посилалась на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач у судові засідання не з'явився, подав заперечення на позовну заяву, в якій просили відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування зазначає, що застрахована особа на момент укладання договору внаслідок хвороби «епілепсія» була зобов'язана знаходитись на психоневрологічному обліку, а тому згідно Правил страхування укладення договору страхування є неможливим. Такий договір був укладений виключно внаслідок того, що Позивач при його складанні надав недостовірні та неправдиві відомості про предмет договору страхування, ввів в оману Страховика з метою подальшого отримання страхового відшкодування, що також стало підставою для відмови у виплаті. Тобто дії Відповідача по відмові у виплаті повністю відповідають чинному законодавству України, нормам договору, умовам страхування, а тому у задоволенні позову повинно бути відмовлено. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Судом встановлено 02 грудня 2014 року між позивачем та Приватним Акціонерним Товариством «Страхова Компанія «Інгострах» укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № № ZPT0NS-14B21Z5, Предметом цього договору було страхування життя та здоров'я [PERSON] [INFO] відповідно до умов якого страховик ПрАТ «Страхова Компанія «Інгострах» зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Страхувальнику [PERSON], а страхувальник [PERSON] зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування.( а.с. 71-72). Згідно п. 5 Договору застрахованою особою є саме [PERSON] [INFO] ( а.с. 71). Відповідно до п. 6.1.1 Договору страховими випадками згідно цього Договору і Правил страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії Договору страхування, та підтверджені документи, виданими компетентними органами у встановленому законом порядку: смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. Відповідно до п. 6.2. Нещасним випадком за Договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи ( Страхувальника, вигодонабувача, спадкоємця) подію, що фактично відбулася і внаслідок якої настав розлад здоров'я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння, отруйними рослинами, хімічними речовинами( промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами ( за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками; ботулізм; захворювання кліщовим енцефалітом, поліомієлітом, сказ внаслідок укусу тварини, правець) Застрахованої особи або її смерть. Не дає підстав для здійснення страхової виплати отримання внаслідок травми саден, припухлостей м'яких тканин та ран до 2 кв. см та глибиною до підшкірної клітковини, а також ушкоджень, що потребують безперервного стаціонарного та/або амбулаторного лікування строком менше 3 днів. Захворювання, у тому числі раптові та професійні, не відносяться до нещасних випадків. Відповідно до п. 6.3 Договору страхове відшкодування не виплачується, якщо страховий випадок стався протягом перших 7 днів з дня набрання чинності цим Договором. Цей договір діє 12 місяців з 04.12.2014 року по 03.12.2015 року включно ( але не більше ніж сплачуємий період). Сплачуємий період страхування - 1 місяць, починається з 00 годин, наступного за днем надходження страхового платежу на поточний рахунок Страховика. Відповідно до п.1.2.6 Договору для вирішення питання здійснення страхової виплати страхувальник зобов'язаний надати Страховику документи, зазначені у п.3.3 Договору.( а. с. 72). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1143/2 від 16.05.2016 року, [PERSON] помер [INFO] року. Причина смерті Закритий перелом склепіння та основи черепа з крововиливом під оболонки, у шлуночки та 6 тканину мозку (а.с. 9). Також смерть [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 травня 2016 року. (а.с. 8) Як вбачається з матеріалів справи 28.05.2016 року страхувальник повідомив ПрАТ СК«ІНГОССТРАХ» про страховий випадок [INFO] року. Вказана обставина не оспорюється сторонами по справі. Відповідно до страхового акту № Z164SPB7000022 від 25.07.2016 року описана вище подія кваліфікується відповідачем як смерть внаслідок нещасного випадку. У виплаті страхового відшкодування відмовлено на підставі п.п. 1.2.6, 3.2, 3.3 Умов страхування до Договору страхування. (а.с. 80) В подальшому позивачкою надано відповідачу медичні документи, підтверджуючі факт її звернення та згідно страхового акту № Z167QPB700006G від 03.10.2016 року позивачці відмовлено У виплаті страхового відшкодування відмовлено на підставі п.п. 1.2.6, 3.2, 3.3 Умов страхування до Договору страхування. (а.с. 83-84) В подальшому на підставі страхового акту № Z169LPB700007H, позивачці було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 4.1.3, 1.3., 4.1.1., 4.2.(6 ) не визнається страховим випадком смерть Застрахованої особи, внаслідок нещасного випадку, яка відбулася у зв'язку з вживанням Застрахованою особою алкоголю) Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій -особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Порядок укладення договорів страхування визначений ст.ст. 980-984 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 992 ЦК України, «У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом». Відповідно до п. 9.3.1 Правил страховик має право у разі необхідності робити запити про відомості, що пов'язані із страховим випадком до правоохоронних органів, медичних закладів та інших установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку. Відповідно до п. 9.6.4 Правил страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати ( страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки ( штрафу, пені) , розмір якої визначається умовами договору страхування. Відповідно до п. п. 13.3 Страхова виплата при настанні страхового випадку здійснюється страховиком у разі смерті застрахованої особи - 100% страхової суми, що є невід'ємною частиною Договору. Як вбачається з наявного в матеріалах справи висновку експерта № 1143/2 КЗ «Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи» було встанволено, що з медичної карти стаціонарного хворого № 13529 КМКЛШМД відомо, що хворий [PERSON] переведений до ЛШМД 12.05.2016 року о 12.09 з КМКЛ № 3, де перебував з 12.05.2016 року по 12.05.2016 року. Згідно виписки з історії хвороби № 16/6852, хворий поступив в ургентному порядку після генералізованого епінападу. В анамнезі- повторна ЧМТ, алкогольна залежність, епістани декілька років, проти судомні препарати не приймав.(а.с. 85-90) Згідно довідки виданої [PERSON], яка звернулась 11.05.2017 року, та аналізу № 4065 токсикологічної лабораторії КМКЛ ШМД - [PERSON] № 13529 спирту етилового не виявлено. Аналіз виконано 12.05.2016 року. (а.с. 97-98) Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» - задоволено та витребувано від КУ "Токмацька центральна районна лікарня" (71700 Запорізька область, м.Токмак, вул. Революційна, 55) інформацію стосовно дати первинного встановлення [PERSON] ([ADDRESS]) діагнозу: "епілепсія", а також інформацію про дату початку цього захворювання у [PERSON] та витребувано від Київської міської клінічної лікарні № 3 (02125, м. Київ. вул. Петра Запорожця, буд. 26) інформацію стосовно дати первинного встановлення [PERSON] ([ADDRESS]) діагнозу: "епілепсія", а також інформацію про дату початку цього захворювання у [PERSON]. 01 лютого 2018 року на адресу Жовтневого районного суду міста Днпропетровська надійшла відповідь з Комунального закладу Токмацької центральної районної лікарні, підписаною головним лікарем КУ Токмацької ЦРЛ [PERSON], в якій зазначеного, що [PERSON] з 2007 року за медичною допомогою в КУ Токмацька ЦРЛ не звертався. Згідно записів в амбулаторній карті до 2007 року встановленого діагнозу «епілепсія» не було. Згідно довідки від 30.11.2017 року, [PERSON] на «Д» обліку у лікаря - невропатолога не перебував. Даних за епілепсією до амбулаторної картки не реєструвалось. 13 лютого 2018 року з Виконавчого органу Київської міської Ради Департаменту охорони здоров'я Київської міської клінічної лікарні № 3 надійшла відповідь що пацієнт [PERSON] поступив по екстреній госпіталізації до неврологічного відділення № 2 12.05.2016 року о 09.25 (номер картки стаціонарного хворого № 16/6825). Даних про встановлення діагнозу «Епілепсія» у медичній картці стаціонарного хворого [PERSON] № 16/6825 немає. Медичної документації, що підтверджує або спростовує наявність у хворого діагнозу «Епілепсія» при госпіталізації та під час перебування на лікуванні у неврологічному відділенні № 2 представлено не було. 12.06.2016 року о 20:50 хворий [PERSON] був переведений для проведення оперативного лікування до Київської міської клінічної лікарні ШМД з діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма. Підгостра субдуральна гематома справа з повторним крововиливом. Зміщення серединних структур вліво. Забій правої скроневої долі» Отже, за таких підстав, суд приходить до висновку про безпідставність відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування через те, що п.п. 4.1.3, 1.3., 4.1.1., 4.2.(6 ) не визнається страховим випадком смерть Застрахованої особи, внаслідок нещасного випадку, яка відбулася у зв'язку з вживанням Застрахованою особою алкоголю, оскільки з наданих відповідей з лікарень даних про встановлення діагнозу «Епілепсія» у медичній картці стаціонарного хворого [PERSON] № 16/6825 немає, що дають підстави припускати його загибель від нещасного випадку, будь-яких підстав для відмови позивачці у виплаті страхового відшкодування судом не встановлено, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з ПрАТ «СК «Інгострах» на користь [PERSON] суми страхової виплати у розмірі 25000 грн. Згідно п. 8 Договору страхова сума становить 250000 грн. Отже, розмір суми страхової виплати становить: 250000х10%=25000 грн. Відповідно до п. 12.1 Правил страховик зобов'язаний при надходженні письмової заяви від страхувальника на страхову виплату в строк не більше тридцяти днів з дня одержання всіх документів, що підтверджують факт настання страхового випадку прийняти рішення про виплату чи відмову у страховій виплаті.( а. с. 110). Пунктом 3.5 Умов страхування страховик протягом 20 робочих днів з моменту одержання заяви про страхову виплату і документів, передбачених п.3.3 Умов страхування, приймає рішення про здійснення або про відмову в здійсненні страхової виплати, яке оформлюється страховим актом. Як встановлено судом ненадання необхідних документів серед підстав передбачених законом для відмови в виплаті страхового відшкодування відсутні. Відсутні вказані обставини, як підстава відмови в виплаті і в Договорі та Умовах погоджених сторонами. Інші обставина відмови така як перебування застрахованої особи в стані алкогольного сп'яніння, не приймається судом до уваги, оскільки не зафіксована страховим актом як це передбачено законом та Умовами. Одночасно, суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Дійсно ст. 23 ЦК України визначає загальні положення про можливість відшкодування моральної шкоди при наявності вини відповідача, а ст. 1167 ЦК України передбачає можливість відшкодування шкоди в позадоговірних (деліктних) правовідносинах. Однак, в даному випадку позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договірними правовідносинами. Положеннями ст. 611 ЦК України врегульовано, що в разі порушення договірного зобов'язання, настають правові наслідки, в тому числі відшкодування моральної шкоди, встановлені договором або законом. Однак, положеннями укладеного між сторонами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди відповідачем в разі порушення його умов. За таких обставин, оскільки сторонами не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди відповідачем у випадку порушення порядку та об'єму надання послуг, і з вказаними умовами договору позивач погодилася на момент його підписання, а відтак вважати обґрунтованими посилання позивача щодо задоволення вимог по відшкодуванню моральної шкоди немає підстав. А тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» слід стягнути судовий збір у розмірі 640.00 грн на користь [PERSON], що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. 17-а) На підставі викладеного,

Outcome: partial