Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що в період з 1995 р. по 1997 р. вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого має доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час досягла повноліття і продовжує навчання на денній основі в Сумському кооперативному технікумі. Термін навчання закінчується 30.06.2016 року. В зв'язку з навчанням донька потребує допомоги, тому позивач і звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в твердій грошовій в сумі по 385 грн. щомісячно до закінчення донькою навчання, а саме до 30.06.2016 року. Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.06.2014 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини - [PERSON],1996 р.н., в розмірі по 385 грн. щомісячно, починаючи стягування з 21.05.2014 року до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2016 року, а також стягнуто в доход держави судовий збір. Не погодившись з даним заочним рішенням, відповідач [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 09.10.2014 року задоволена, вищезазначене заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Заяву про перегляд заочного рішення відповідач подав, оскільки вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволеню, з тих підстав, що своєї згоди на навчання повнолітньої доньки [PERSON] на денному відділенні Сумського кооперативного технікуму за спеціальністю "Бухгалтерський облік" на контрактній основі він не давав. Донька з ним взагалі не спілкується. Про її навчання на контрактній основі він довідався лише з рішення суду. Можливості надавати допомогу своїй повнолітній доньці він не має з таких підстав: від іншого шлюбу має малолітнього сина [PERSON], 2003 р.н., якого також повинен утримувати; зареєстрований та проживає разом з своїми непрацездатними батьками - [PERSON],1935 р.н. та [PERSON],1931 р.н., які є людьми похилого віку, постійно хворіють і які також потребують його допомоги та матеріальної підтримки, що підтверджується виписними епікрізами з історії хвороби; постійної роботи за місцем проживання знайти не може, перебиваючись тимчасовими заробітками, має мінливий, не регулярний, незначний дохід; дружина [PERSON] також не має постійної роботи. Натомість його колишня дружина [PERSON] має постійну роботу, але довідку про свою заробітну плату суду не надала, а [PERSON] є її єдиною донькою. З цих підстав відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Під час перегляду справи позивач [PERSON] свої позовні вимоги збільшила та просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON],1996 р.н., у твердій грошовій сумі розміром по 730 грн. щомісячно до закінчення навчання доньки, до 30.06.2016 року. В подальшому, в судовому засіданні 04.12.2014 року позивач свої вимоги зменшила та просила стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі по 550 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання. А в даному судовому засіданні позивач свої вимоги ще зменшила до первоначальної суми аліментів на її користь в розмірі по 385 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2016 року. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, просила відмовити в їх задоволенні з викладених вище підстав, при цьому зазначила, що доказів можливості сплачувати аліменти її довірителем не має. 3-я особа в судове засідання не з'явилася, подала заяву (а.с.72) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, а тому суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність 3-ї особи, на підставі наявних доказів у справі. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1995 року по 1997 рік, від якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с.9). 16 серпня 2008 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та попереднє прізвище "[PERSON]" змінила на "[PERSON]" (а.с.3). Згідно ч.1,2 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається з довідки Сумського кооперативного технікуму за №157 від 20.05.2014 року, донька сторін - [PERSON] навчається на денному відділенні у Сумському кооперативному технікумі за спеціальністю "Бухгалтерський облік", на контрактній основі та стипендії не отримує, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року (а.с.8). Згідно договору про підготовку молодшого спеціаліста у Сумському кооперативному технікумі за №Д9-Б-13-3 від 12.08.2013 року загальна вартість освітньої послуги становить 17 100 грн., в т.ч. за 1 рік навчання-6000 грн., 2 рік навчання - 5700 грн., 3 рік навчання- 5400 грн. (а.с.6). Отже, позивач, в зв'язку з навчанням доньки несе додаткові матеріальні витрати. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач обгрунтовує свої заперечення тим, що можливості надавати допомогу своїй повнолітній доньці він не має з таких підстав: від іншого шлюбу з [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.47), якого також повинен утримувати; зареєстрований та проживає разом з своїми непрацездатними батьками - [PERSON],1935 р.н. та [PERSON], 1931 р.н. (а.с.90), які є людьми похилого віку, постійно хворіють і які також потребують його допомоги та матеріальної підтримки, що підтверджується виписними епікрізами з історії хвороби (а.с.70-71); постійної роботи за місцем проживання знайти не може, перебиваючись тимчасовими заробітками, має мінливий, не регулярний, незначний дохід; дружина [PERSON] також не має постійної роботи (а.с.46). А також посилається на те, що його колишня дружина [PERSON] має постійну роботу та на утриманні, крім повнолітньої доньки [PERSON], нікого не має. Дійсно, як вбачається з копії довідки Відокремленого підрозділу "Сумська дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства Південна залізниця про доходи за №296 від 29.10.2014 року позивач [PERSON] працює на постійній основі старшим касиром та її заробітна плата в період з квітня по вересень 2014 року склала 22 221 грн.59 коп. (а.с.95-97). Але посилання відповідача про те, що на утриманні позивача, крім повнолітньої доньки нікого не має, спростовується довідкою Тростянецької міської ради Сумської області за №1674 від 21.05.2014 року (а.с.7), згідно якої разом з [PERSON], крім повнолітньої [PERSON], проживають син -[PERSON],1994 р.н. та донька [PERSON], 1996 р.н. Отже, позивач на своєму утриманні, крім повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує додаткових матеріальних витрат, має двох неповнолітніх дітей. Крім того, як вбачається з копій проїзних документів (а.с.49) відповідач в період з 03.06.2014 року по 30.08.2014 року перебував в Російській Федерації, з метою отримання заробітків чи з іншої мети суду не відомо, але згідно копії проїзного квитка проїзд в один кінець коштував 731 грн.41 коп., що підтверджує можливість відповідача оплачувати поїзди до іншої держави, тобто доходи він має та міг перебувати тривалий час за межами України. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи вищевикладене, матеріальне становище позивача, яка працює на постійній основі, на її утриманні перебуває повнолітня дитина, яка продовжує навчання на комерційній основі, крім якої також має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, постійно несе додаткові витрати по оплаті за навчання повнолітньої дитини, а також враховуючи матеріальне становище відповідача, на утриманні якого знаходиться одна неповнолітня дитина, який проживає разом з батьками- пенсіонерам, а отже отримують пенсію, не є інвалідом, а працездатною особою, тому має можливість знайти постійне місце роботи та отримувати доходи, дружина відповідача також не є інвалідом, а працездатною особою, розмір аліментів, які просить стягнути позивач є мінімальним на даний час, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно до закінчення дитиною навчання. Крім того, суд, відповідно до ст.88 ЦПК Укриїни, при ухваленні рішення вирішує питання судових витрат, а тому вважає за необідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved