Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач в жовтні 2018 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.02.2013 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки-розрахунку станом на 01.09.2018 заборгованість зі сплати аліментів склала 18555, 34 грн. За період з 24.03.2013 по 31.08.2018 пеня зі сплати аліментів складає 140429, 87 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що відповідач станом на вересень 2018 року мав заборгованість зі сплати аліментів, заборгованість ним не оскаржувалась, тому просить стягнути пеню. Відповідач проти позову заперечує, представник відповідача пояснив суду, що була несвоєчасна сплата аліментів, але заборгованість розрахована неправильно, квитанції не враховані, в вересні 2018 року була заборгованість близько 8000 грн., а не 18000 грн., зараз заборгованість погашена. Дії виконавчої служби щодо нарахування заборгованості не оскаржувались. В відзиві на позов від 26.03.2019 відповідач вказує, що відповідач частково визнає факт несвоєчасної та неповної сплати аліментів з причини скрутного матеріального становища. Але довідка-розрахунок заборгованості є неналежним доказом, державним виконавцем невірно помісячно розраховано аліменти, в 2013-2018 роках не враховано 10891, 26 грн. сплачених коштів, пеня розрахована невірно, всупереч висновку Верховного Суду, рішенням суду від 25.02.2014 вже стягувалась пеня по аліментам за період з 26.12.2012 по 28.10.2013, а зараз пеня нарахована з 24.04.2013. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України розмір пені також може бути зменшеним з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (а.с. 41-43). Третя особа - Широківський районний відділ державної виконавчої служби Південно- східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що є правонаступником Широківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, представника в судове засідання не направили, у судове засідання не з`явились, надали клопотання про розгляд справи без їх участі з урахуванням наданих раніше пояснень (а.с.143). В судовому засіданні 30.09.2020 представник третьої особи [PERSON] суду пояснила, що було три виконавчі провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів і пені, всі квитанції, які надає відповідач зараховані, відповідач не рахує в своїх квитанціях судові витрати, виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, а ці витрати згідно з вимогами законодавства також зараховувались при оплаті заборгованості. Жодна довідка, видана ВДВС не оскаржувалась відповідачем, який знав про заборгованість. В письмових поясненнях третьої особи зазначено, що 19.06.2013 року відділом було відкрито виконавче провадження №38554018 про стягнення аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] на її утримання, 16.10.2013 року виконавче провадження закінчене у зв`язку з повним фактичним виконанням. Заборгованість по аліментам відсутня. 28 березня 2014 року відділом було відкрито виконавче провадження № 42731076 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) у сумі 6690,75 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн., 1 квітня 2016 року виконавче провадження закінчене у зв`язку з повним фактичним виконанням. Крім того, 07.04.2014 р. було винесено постанову про стягнення з [PERSON] виконавчого збору у сумі 869,07 грн. На даний час у відділі на виконанні знаходиться виконавче провадження № 38446651 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частина зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 26.12.2012 року та до повноліття дітей, згідно виконавчого листа № 197/3/13-п від 04.02.2013 р. виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області. Станом на 01.02.2020 рік аліменти утримані в повному обсязі (1/3 ч. від заробітку), заборгованість по аліментам відсутня. (а.с.116-117). Ухвалою судді від 09.01.2019 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 26.03.2019 від відповідача надійшов відзив на позов. Ухвалою суду від 26.03.2019 залучено до участі у справі у якості третіх осіб - Широківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Широківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), витребувано докази. Позивачем 10.04.2019 подана уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 31.07.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, уточнена позовна заява повернута позивачу, оскільки подана з порушенням ст. 49 ЦПК України. Ухвалою суду від 31.07.2019 постановлено підготовче провадження у справі закрити та призначити судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 04.12.2019 постановлено визнати явку представника третьої особи обов`язковою. Ухвалою суду від 10.08.2020 поновлено судовий розгляд. 23.12.2020 предстаником відповідача подано клопотання про витребування доказів, яке задоволено ухвалою суду від 23.12.2020. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 20 грудня 2008 року, шлюб розірвано рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013, яке набрало законної сили 31.01.2013 ( а.с. 23). Позивач змінювала прізвище на " [PERSON] ", потім на " [PERSON] " відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 22, 65-68). Позивач з відповідачем мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 13-14). Згідно з виконавчим листом, виданим Широківським районним судом Дніпропетровської області у справі № 197/3/13-ц на виконання рішення суду від 04.02.2013 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 26.12.2012 і до повноліття дитини (а.с. 16). Відповідно до довідки-розрахунку від 25.09.2018 згідно виконавчого листа № 197/3/13-ц від 04.02.2013, виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , станом на 01.09.2018 борг складає 18555, 34 грн. (а.с. 19-20). Згідно з довідкою-розрахунком відповідно до виконавчого листа № 197/3/13-ц від 04.02.2013, виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , станом на 01.02.2019 борг складає 12263, 67 грн. (а.с. 88). Представником відповідача надано довідку-розрахунок фактичної сплати відповідачем на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частини його місячного заробітку на утримання спільних неповнолітніх дітей з 04.2013 по 08.2018, в якій зазначено недоплата на 01.09.2018 в розмірі 1235, 21 грн. (а.с. 106-110). Також згідно з виконавчим листом, виданим Широківським районним судом Дніпропетровської області у справі № 197/3/13-ц на виконання рішення суду від 04.02.2013 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1\\4 частини зі всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 26.12.2012 і до досягнення дитиною - дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років (а.с. 17). Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто неустойку (пеню) по заборгованості по аліментам в розмірі 6690, 75 грн. (а.с. 18). Згідно з довідкою та матеріалами виконавчого провадження виконавче провадження завершено у зв`язку з повним фактичним виконанням (а.с. 51, 158-195). Відповідач в 2013-2017 роках сплачував частково заборгованість по вищезазначеним виконавчим провадженням, про що надані квитанції (а.с.57-61). В трудовій книжці відповідача вказано, що він тимчасово не працював (а.с. 45-46), згідно з довідкою від 05.03.2019 з 07.02.2019 працює в ТОВ "Олір" (а.с. 47), перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 48), зареєстрований з матір`ю і братом, але брат не проживає за місцем реєстрації, відповідач піклується про матір, [INFO] , що підтверджується довідкою, актом з місця проживання (а.с.44, 49, 50), батько відповідача помер [INFO] згідно зі свідоцтвом про смерть (а.с. 44, 53, 54), мати відповідача не працює, хворіє (а.с. 57). Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Згідно із частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. В Постанові у справі № 333/6020/16-ц від. 03.04.2019 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. До позовної заяви позивачем додано довідку, згідно з якою заборгованість по сплаті аліментів з 24 квітня 2013 року по 01 вересня 2018 року складає 18555, 34 грн. В позовній заяві позивачем нарахована заборгованість за вищезазначений період по пені по заборгованості по аліментам в розмірі 140429, 87 грн., при цьому позивач рахує кількість днів прострочення щомісячно, а згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в Постанові у справі № 333/6020/16-ц від. 03.04.2019 нарахування пені не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення, тобто, позивач рахує пеню в меншому розмірі, ніж передбачено законом. Згідно із частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2018 складала 18555, 34 грн. згідно з довідкою-розрахунком (а.с.19-20), яка не оскаржувалась відповідачем у встановленому законом порядку, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 18555, 34 грн. (ч.1 ст. 196 СК України). При цьому суд відхиляє аргументи відповідача щодо неврахування виконавчою службою при нарахуванні заборгованості певних квитанцій, оскільки скарги на дії ВДВС відповідачем в порядку, встановленому ЦПК України, не подавались, представник [PERSON] поясниала в судовому засіданні, що було на виконанні три виконавчих провадження, в яких стягувався і виконавчий збір, і витрати виконавчого провадження, а відповідач помилково рахує вся квитанції в рахунок заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Тому суд відхиляє складену представником відповідача довідку-розрахунок, оскільки зазначена довідка складена без врахування всіх трьох виконавчих проваджень та без врахування витрат зі сплати виконавчого збору, судових витрат, витрат виконавчого провадження. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який станом на дату подання позову складав 704, 80 грн.

Outcome: partial