Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач - Колективне підприємство по виготовленню та ремонту виробів із шкіри "Надія" звернулося до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до Відділу Держгеокадастру у м.Дрогобичі Львівської області, [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. У підтвердження своїх позовних вимог посилаються на те, що Колективному підприємству по виготовленню та ремонту виробів із шкіри "Надія"згідно Договору купівлі - продажу №252 від 15.10.1999 р. на праві колективної власності належала нежитлова площа - 477,7 м.кв., яка знаходиться в будинку [ADDRESS]. В даному будинку знаходиться приватна власність, що належить [PERSON]. За позивачем - Колективним підприємством по виготовленню та ремонту виробів із шкіри "Надія" була закріплена земельна ділянка площею 322 м.кв., вона являється платником земельного податку з часу встановлення цього платежу. Використовуючи своє право на приватизацію прилеглої земельної ділянки до нежитлового приміщення, у зв'язку з приватизацією державного підприємства, згідно п/п-б/п.-3 ст.116 Земельного кодексу України, вони звернулися до Дрогобицької міської ради з клопотанням про надання згоди на виготовлення документації на дану земельну ділянку. При розгляді даного клопотання було встановлено, що частина земельної ділянки, а саме 293 м.кв., що прилягають до будинку за [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.02.2007р., виданого на підставі підпункту-1.120., п.-1 Ухвали від 15.06.2004 р. №338 виданої Дрогобицькою міською радою. Тому, Дрогобицька міська рада відмовила їм у виготовленні даної документації роз'яснивши, що це є земельний спір і він вирішуються виключно у судовому порядку. Крім того, позивач являється постійним належним користувачем прилеглої до будинку [ADDRESS] земельної ділянки з 1956р. Станом на час виготовлення відповідачем [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.02.2007р. та по даний час позивач являється платником земельного податку. 14.04.2006р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, суддя Ванчак Л А., справа № 2-а-4/06 виніс Ухвалу про відмову у позові Комунального підприємства по виготовленню та ремонту виробів із шкіри заявленого до Дрогобицької міської ради, [PERSON], третьої особи на стороні позивача- [PERSON] при визнання недійсним підпункту - 1.120., п.-1 Ухвали від 15.06.2004р. №-338 виданої Дрогобицькою міською радою, у зв'язку з тим, що Дрогобицька міська рада Ухвалою сесії від 24.03.2006р., п.-19 за №653 відмінила підпункту-1.120., п.-І Ухвали від 15.06.2004р. №-338, виданої Дрогобицькою міською радою. Про те, що право позивача порушено, стало відомо тільки після отримання відповіді за №3-21/6590 від 10.08.2012 р. Оскільки відповідачем - Дрогобицьким міським управлінням земельних ресурсів при виготовленні та видачі відповідачу [PERSON] - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.02.2007 р. площею 293 м. кв. грубо порушено їх норми матеріального права, а тому у них виникла необхідність звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просить скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.02.2007р. площею 293 м.кв., виданий [PERSON]. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що згідно Витягу з ухвали Дрогобицької міської ради від 24.03.2006р., №653 «Про відміну окремих пунктів ухвал сесії і рішень виконкому міської ради та безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок», міська рада ухвалила: Відмінити підпункт 1.120 пункту 1 сесії від 15.06.2004р. №338 про безоплатну передачу у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) [PERSON], проживає на [ADDRESS], на підставі рішення Виконкому від 25.08.2005р. №213. Просить заявлені позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні відносно задоволення заявлених вимог заперечив, оскільки вважає, що Актом прийому-передачі від 25.07.2002р. КП по виготовленню та ремонту із шкіри «Надія» передало, а [PERSON] прийняла в повну власність частину нежитлової будівлі по по [ADDRESS], Львівської області загальною площею 151,9 кв.м. Згідно копії свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення площею 151,9 кв.м., виданого 23.08.2002 року виконавчим комітетом Дрогобицьким комітетом Дрогобицької міської ради на підставі рішення виконкому Дрогобицької міської ради за №190 від 15.08.2002 року та зареєстрованого в Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО за р.№1, [PERSON] є власником 16/50 ідеальних частин нежитлового приміщення по [ADDRESS]. Пунктом 1.3 Рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за №182 від 21 серпня 2003р. відповідачці [PERSON] передано безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (садибна ділянка) земельну ділянку площею 293 кв.м. по [ADDRESS], Львівської області. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області у справі за №2-а/489/2006р. від 23.10.2006р., яка набула законної сили встановлено, що внаслідок реконструкції приміщення [PERSON] не перекрито вхід до колективного підприємства по виготовленню та ремонту виробів зі шкіри «Надія», оскільки зазначена частина приміщення відчужена останній з входом ( одним із декількох), інша частина приміщення на першому поверсі відчужена іншій особі ([PERSON].) з іншими входами, що визнано позивачем , а вхід до приміщення цього підприємства на другий поверх, обладнано останнім згідно розробленого ним проекту, який відповідає діючим нормам і правилам, що підтверджується листом Виконкому Дрогобицької міськради від 08.09.2005р. за вихідним №07/с-2516. Тобто, цивільні права позивача щодо користування власним нерухомим майном не порушено і відповідно доказів такого порушення у період з 2006р. по сьогоднішній день - позивачем не надано, та відповідно до вимог статті 121 Земельного Кодексу України за №2768 -ІІІ від 25 .10.2001р. (у редакції на час дії спірних правовідносин), відповідач [PERSON] має право на безоплатну передачу йому земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) в містах - не більше 0,10 гектара. Крім того зауважив, що порядок припинення прав на землю регулюється Главою 22 Земельного Кодексу України, а тому перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, визначений статтею 140 Земельного Кодексу України, а відтак підстав припинення права власності на земельну ділянку, як скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, Земельного Кодексу України не передбачено. Крім того, просить застосувати до позовної заяви «Про скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.11.2012р. - позовну давність та в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] - відносно заявлених вимог заперечив, просить в позові відмовити. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, відносно задоволення заявлених вимог не заперечує. Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних причин. Як вбачається із копії Виписки з ухвали від 15.06.2004р. за №338 «Про безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок», Дрогобицька міська рада, розглянувши заяви громадян, які виявили бажання приватизувати земельні ділянки біля власних будинків у м.Дрогобичі та відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада ухвалила передати у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків і споруд (присадибна ділянка) громадянам : 1.120. [PERSON], прож. на [ADDRESS],тощо. Крім того, як вбачається із Витягу з ухвали від 24.03.2006р. за №653 «Про відміну окремих пунктів ухвал сесії і рішень виконкому міської ради та безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок», відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська ради ухвалила: 19. Відмінити підпункт 1.120 пункту 1 ухвали сесії від 15.06.2004р. №338, про безоплатну передачу у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], прож. на [ADDRESS], Земельної ділянки площею 293 кв.м. на [ADDRESS], на підставі рішення виконкому від 25.08.2005р. №213, та на підставі вище рішення сесії Дрогобицької міської ради №338 від 15.06.2004р., відповідачем [PERSON] оформлено Державний акт серії [NUMBER] від 12.02.2007р. на право власності на земельну ділянку площею 0,0293га., яка розташована на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Як вбачається із постанови Дрогобицького міськрайонного суду від 30.03.2006р., по адміністративній справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третьої особи - Комунального підприємства по виготовленню та ремонту виробів «Надія», [PERSON] про скасування рішення, заявлені позовні вимоги задоволено; визнано п.2 рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №213 від 25.08.2005р. «Про надання дозволу підприємствам і організаціям, окремим громадянам на планування та розподіл квартир, приєднання і користування приміщенням, взяття будинку на баланс та скасування рішення виконкому тощо» протиправним та скасувати його, оскільки суд прийшов до переконання, що жодних порушень з боку позивача стосовно переобладнання та добудови її частини будинку не допущено, так як будівельні роботи позивачем були розпочато за наявності належно погодженого дозволу та проекту. Як вбачається із Ухвали Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2006р., постанову Дрогобицького міськрайонного суду від 30.03.2006р. залишено без змін. Як вбачається із копії ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду Львівської області від 17.02.2016р., апеляційну скаргу колективного підприємства по виготовленню та ремонту виробів із шкіри «Надія» задоволено частково; постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2015р. в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення - скасувати; закрити провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення. Крім того судом взято до уваги той факт, що КП по виготовленню та ремонту виробів із шкіри «Надія» подає податкові декларації з плати за землю до інспекції з 1998 року; згідно поданих декларації підприємство користується земельною ділянкою, яка знаходиться по [ADDRESS] податкові зобов»язанння сплачено до бюджету в повному обсязі та на даний час по сплаті земельного податку немає ( Довідка за №2480/10/13-09-12-03 від 26.05.2017р., видана Дрогобицькою об»єднаною державною податковою інспекцією ). Стаття 118 цього Кодексу, встановлює, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У свою чергу, порядок припинення прав на землю регулюється Главою 22 Земельного Кодексу України. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного Кодексу України. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений статтею 140 Земельного Кодексу України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним. У ч.2 ст.144 Конституції України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Цьому конституційному положенню відповідають Закон у ч.10 ст. 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ст. 19 Конституції України та ст..ст. 73 і 77 Закону України « Про місцеве самоврядування ,їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та приймати рішення у межах наданих повноважень. Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України «Право на захист цивільних прав та інтересів» кожна особа має право на захист свого цивільного трава у разі його порушення. Згідно частини 1, частини 2 та пункту а) частини 3 статті 83 Земельного кодексу України «Право власності на землю територіальних громад» землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ та міст, є комунальною власністю; у комунальній власності перебувають усі землі у межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності; до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать:,- землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари , кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, оскільки відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, яка передбачає способи захистку прав на земельні ділянки», вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного Кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, і такий акт визнаний недійсним або відміненний, відтак вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення, а Державний акт серії [NUMBER] від 12.02.2007р., виданий [PERSON] на підставі рішення Дрогобицької міської ради 16 сесії 4 скликання від 15.06.2004р., №338, згідно якого остання є власником земельної ділянки площею 0,0293 га у межах згідно з планом, розташована по [ADDRESS] ( цільового призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ), яка незаконно передана у власність [PERSON] (кадастровий номер [NUMBER] ) слід визнати недійсним та скасувати. А тому на підставі наведеного та

Outcome: approved