Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Ананьївська міська рада (Коханівська сільська рада Ананьївського району Одеської області) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області. Згідно позовної заяви, [INFO] померла баба позивача та відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка проживала в с.М.Боярка (нині с.Боярка) Ананьївського району Одеської області. Як зазначено в позовній заяві, після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективної власності КСП ім.Правди на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданим 14 серпня 1996 року Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] . Позивач вказує, що заповіту щодо розпорядження майном на випадок смерті [PERSON] не залишила, спадкову справу на її майно не заведено, про що свідчать Витяги зі Спадкового реєстру від 20 липня 2020 року №№ 60984336, 60984370. В той же час, як вказано в позовній заяві, на день смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав її син - батько позивача - [PERSON] , тому на думку позивача, незалежно від того, що спадкову справу на майно [PERSON] не заведено, батько, як спадкоємець за законом І черги, спадщину прийняв та вона належала йому на день його смерті [INFO] . Позивач зазначає, що він та відповідач [PERSON] незважаючи на те, що також проживали разом із [PERSON] , станом на 26 жовтня 1996 року виходячи із положень ч.2 ст.529 ЦК УРСР права на спадкування її майна не придбали. Це право виникло в позивача, на його думку, внаслідок прийняття спадщини після смерті батька. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] спадщину не приймали, їх мати [PERSON] померла раніше - [INFO] . На підставі заяви позивача приватним нотаріусом Воробйовим А.О. заведено спадкову справу №14/2011, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 травня 2011 року позивачем успадковане право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] . Проте, в позовній заяві зазначено, що як з`ясувалось, мають місце перешкоди щодо спадкування права на земельну позивачем права на земельну частку (пай) [PERSON] , пов`язані із неможливістю документально підтвердити родинні відносини між [PERSON] та її сином [PERSON] , факт належності сертифіката на право на земельну частку (пай) саме [PERSON] , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Так, як зазначає позивач, листом від 20 липня 2020 року нотаріусом йому рекомендовано вирішувати в судовому порядку питання, пов`язані зі спадкуванням майна [PERSON] . При цьому, щодо родинних відносин із [PERSON] позивач зазначає, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилась [INFO] в м.Ананьєві, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20 березня 1969 року Одеським обласним архівом ЗАГС. 31 грудня 1939 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що, як зазначено в позовній заяві, є відомості у її заяві про видачу паспорта (ф. №1) від 27 травня 1977 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , 1941 року народження, який проживав та помер в Російській Федерації та [PERSON] , 1942 року народження - батько позивача. Згідно позовної заяви, [PERSON] помер [INFO] . Позивач зазначає, що свідоцтво про народження його батька не збереглось, внаслідок звернення до Ананьївського районного відділу ДРАЦС з`ясувалось, що актового запису про народження відносно [PERSON] , 1942 року народження в ході перевірки по архіву відділу не виявлено, тому родинні відносини між бабою та батьком не можуть бути доведені позивачем документально. Проте, в позовній заяві вказано, що з свідоцтва про народження позивача від 09 лютого 1989 року та листа Ананьївського районного відділу ДРАЦС від 10 липня 2020 року вбачається, що батьком позивача був [PERSON] , [INFO] . Виписка із погосподарської книги Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області за 1993-1997 роки свідчить про те, що [PERSON] [INFO] був сином [PERSON] , [INFO] , та батьком [PERSON] , [INFO] тобто позивача. Щодо належності правовстановлюючого документа спадкодавцю - [PERSON] позивач зазначив, що на запит його представника адвоката Гусєвої О.Д. листом від 02 серпня 2018 року відділ в Ананьївському районі ГУ ДГК в Одеській області повідомив, що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), запис №498 від 14 серпня 1996 року на ім`я [PERSON] Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, розмір паю 4,10 в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Правди на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. При цьому, як зазначено в позовній заяві, листом від 5 червня 2020 року відділ в Ананьївському районі ГУ ДГК в Одеській області підтвердив той факт, що на ім`я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався, одночасно надано витяг зі списку членів КСП ім.Правди, що мають право на земельну частку (пай) - Додатку до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Правда», виданого Ананьївською Другою сільською радою 29 червня 1995 року, в який за №495 внесено [PERSON] , як особу, яка була членом КСП на час видачі державного акту та мала право на пай. Позивач вказує на те, що помилка в написанні по батькові баби сталася внаслідок спотворення імені її батька. По даних свідоцтва про народження [PERSON] ([PERSON] російською мовою), [INFO] її батьками вказані [PERSON] ( [PERSON] російською мовою) та [PERSON] ( [PERSON] російською мовою). В той же час, як зазначено в позовній заяві, в Ананьївському районному секторі ГУ ДМС в Одеській області отримано копію заяви про видачу паспорта Ф. №1 від 27 травня 1977 року [PERSON] , [INFO] , яка народилась в м.Ананьєві Одеської області та проживала на території Другої сільської ради, в якій зазначено, що її чоловіком був [PERSON] , шлюб з яким укладено 31 грудня 1939 року в Ананьївському бюро ЗАГС, актовий запис №69, в якості батьків значаться [PERSON] ( [PERSON] російською мовою) та [PERSON] ( [PERSON] російською мовою). Позивач зазначає, що в заяві є відмітка про видачу на ім`я [PERSON] паспорта [NUMBER] [INFO] , в свідоцтві про народження [PERSON] також міститься інформація щодо видачі 09 червня 1977 року паспорта [NUMBER] . Крім того, позивач звертає увагу на те, що свідоцтво про народження отримано бабою 20 березня 1969 року , та саме цей документ був підставою для видачі в 1977 році паспорта. На думку позивача, якщо врахувати, що паспорта колгоспникам в СРСР почали видавати в 1974 році на підставі відповідної Постанови Ради Міністрів СРСР від 28 серпня 1974 року №677, стає зрозумілим, що до 1977 року у [PERSON] не було будь-якого документа, що підтверджував її особу. При цьому, як зазначено в позовній заяві, згідно погосподарських книг Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області за 1953-1955 роки, 1955-1957 роки, 1983-1985 роки, 1996-2000 роки на території зазначеної сільської ради проживала [PERSON] , 1916 року народження (по батькові та рік народження дійсності не відповідають), до складу сім`ї якої входив чоловік [PERSON] , 1914 року народження та двоє синів, один з яких [PERSON] , 1942 року народження, тобто, на думку позивача, його батько. Позивач вказує на те, що в погосподарській книзі за 1996-2000 роки є відмітка про те, що 13 березня 1996 року [PERSON] , [INFO] , вибула до с.М.Боярка. При цьому, по даних будинкової книги Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області 06 травня 1996 року на території сільської ради прописано [PERSON] , [INFO] , яка прибула з Другої дільниці Ананьївської сільської ради, є також посилання на документ, що посвідчує її особу - паспорт [NUMBER] та відомості про зняття з реєстрації у зв`язку зі смертю в жовтні місяці 1996 року. [PERSON] , [INFO] не проживала та не проживає на території с.Боярка Ананьївського району Одеської області, про що зазначено в листі Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 17 квітня 2019 року. Також, в позовній заяві зазначено, що Комунальне підприємство «Об`єднаний трудовий архів міста і сіл Ананьївського району» листом від 24 липня 2020 року повідомило про наявність в Книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за 1973-2000 роки колгоспу ім.Правди Другої дільниці Ананьївського району Одеської області інформації щодо [PERSON] (російською мовою). Запис про роботу [PERSON] відсутній. Будь-якої офіційної інформації щодо [PERSON] , 1916 року народження в Ананьївському районному секторі ДМС України в Одеській області отримати не вдалося, листом від 02 квітня 2019 року зазначена установа повідомила, що [PERSON] , [INFO] паспортом громадянина України не документувалася, зареєстрованою/знятою з реєстрації місця проживання не значиться. На думку позивача, аналіз зібраних ним доказів дозволяє зробити висновок про те, що: 1) з урахуванням відсутності у [PERSON] до 1965 року свідоцтва про народження та паспорта до 1977 року відомості в по господарську книгу Ананьївської Другої сільської ради вносилися, скоріше за все, зі слів самої [PERSON] , яка мала лише начальну освіту (виходячи з даних погосподарських книг) та могла помилятися щодо дати свого народження, в подальшому відомості щодо неї не перевірялись та переносились в послідуючі книги і лише в Коханівській сільській раді інформація вносилась з урахуванням даних паспорта, тому відповідає дійсності. Крім того, оскільки [PERSON] вважала своїм батьком [PERSON] , саме як « [PERSON] » вона значилась по даних Ананьївської Другої сільської ради; 2) відповідно за місцем роботи спадкодавець значилась [PERSON] . Згідно даних погосподарських книг Другої сільської ради за 1953-1955 роки, 1955-1957 роки [PERSON] працювала в колгоспі ім.Ворошилова та колгоспі ім.Леніна, які виходячи з Архівної копії історичної довідки дійсно існували на території Другої дільниці м. Ананьєва Ананьївського району Одеської області та в 1961 році на базі, в тому числі, зазначених господарств створено колгосп ім.«Правди». 3) зв`язок між [PERSON] , 1916 року народження та [PERSON] , [INFO] простежується по записах у погосподарських книгах Ананьївської Другої сільської ради за 1953-1955 роки, 1955-1957 роки та Коханівської сільської ради за 1993-1997 роки, з яких вбачається, що матір`ю [PERSON] , 1942 року народження була одночасно [PERSON] , 1916 року народження та [PERSON] , [INFO] відповідно, а також підтвердженим документально фактом виїзду 13 березня 1996 року з території Ананьївської Другої сільської ради до с.М.Боярка [PERSON] , [INFO] та прибуттям до Коханівської сільської ради з реєстрацією 06 травня 1996 року місця проживання [PERSON] , [INFO] . При цьому, позивач зазначає, що на запит його представника адвоката Гусєвої О.Д. листом від 12 серпня 2020 року Ананьївська Друга сільська рада, Ананьївського району, Одеської області повідомила, що згідно погосподарських книг на території сільської ради проживала [PERSON] (російською мовою), [INFO] , яка 13 березня 1996 року вибула в с.М.Боярка, в той же час згідно будинкової книги за 1975-1978 роки, в якій містяться відомості щодо реєстрації місця проживання [PERSON] після отримання в 1977 році паспорта громадянина України, з Ананьївської Другої сільської ради дійсно вибула [PERSON] (російською мовою, [INFO] . Зазначені докази в сукупності, на думку позивача, дозволяють зробити висновок про те, що мова йде про одну й ту саму особу, якій за життя належало право на земельну частку (пай), яке позивач має намір успадкувати. З приводу визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в позовній заяві зазначено, що сертифікат на право на земельну частку (пай), який посвідчував право спадкодавця на спадкове майно, не зберігся, але позивач вважає, що за наявності офіційної інформації щодо його видачі він, як спадкоємець, може претендувати на визнання за ним права на спадкове майно. Діючим законодавством не передбачено видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця у разі його втрати, тому належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є його звернення з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду. Позивач зазначає, що листом Ананьївської райдержадміністрації від 11 серпня 2020 року з посиланням на відповідні норми діючого законодавства повідомлено про неможливість видачі дубліката сертифіката. В районній газеті «Вісті Ананьївщини» за 16 травня 2020 року опубліковано об`яву щодо визнання втраченим сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданого на ім`я [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив: 1) встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , яка проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , [INFO] , який проживав с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області і помер [INFO] , та, відповідно, бабою позивача; 2) встановити факт того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданий 14 серпня 1996 року Ананьївського райдержадміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , яка проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] ; 3) визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективної власності КСП ім.Правди на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на праві на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданим на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 06 серпня 1996 року №245 на ім`я [PERSON] , який належав [PERSON] , що проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , яке успадковане та належало [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 7 жовтня 2020 року (а.с.94-95) у справі було відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Відповідачам, у вказаній ухвалі, було роз`яснено право та надано час для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. Третій особі, було роз`яснено право подати пояснення на позовну заяву. При цьому, слід звернути увагу на те, що при подачі позовної заяви позивачем в якості одного з відповідачів у справі було зазначено Коханівську сільську раду Ананьївського району Одеської області, як орган місцевого самоврядування, юрисдикція якого поширюється на територію, на якій розташовано спірну земельну ділянку. Проте, 2 лютого 2021 року на адресу суду надійшло клопотання Ананьївської міської ради від 2 лютого 2021 року №297 (а.с.117-118), з якого вбачалося, що Ананьївська міська рада є правонаступником Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №720-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області» та рішення Ананьївської міської ради від 17 листопада 2020 року №13-VIII «Про реорганізацію юридичних осіб сільських рад шляхом приєднання до міської ради». На підтвердження зазначених доводів до клопотання додано копію розпорядження Ананьївської міської ради від 17 листопада 2020 року №13-VIII «Про реорганізацію юридичних осіб сільських рад шляхом приєднання до міської ради» (а.с.119-123). Частиною 1 статті 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. При цьому, відповідно до частини 2 статті 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Враховуючи викладене, протокольною ухвалою суду від 25 лютого 2021 року (а.с.132) відповідача у справі - Коханівську сільську раду Ананьївського району Одеської області було замінено її правонаступником - Ананьївською міською радою. Копію ухвали суду від 7 жовтня 2020 року про відкриття провадження у справі, разом копією позовної заяви та додатків до неї, було направлено відповідачам з супровідними листами: від 7 жовтня 2020 року за вихідним №491/708/20/5889/2020 (а.с.97) на адресу [PERSON] ; від 7 жовтня 2020 року за вихідним №491/708/20/5890/2020 (а.с.98) - [PERSON] та від 7 жовтня 2020 року за вихідним №491/708/20/5889/2020 (а.с.99) - Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Крім того, копію ухвали суду від 7 жовтня 2020 року про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатків до неї, з супровідним листом №491/708/20/5893/2020 (а.с.100) було направлено третій особі - Ананьївській районній державній адміністрації Одеської області. Позивач та його представник - адвокат Гусєва Олена Дмитрівна, повноваження якої підтверджені ордером серії ОД №312137 від 2 лютого 2021 року (а.с.129), 6 квітня 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явилися. Проте, 6 квітня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - Гусєвої О.Д. (а.с.196), в якому вона зазначила, що просить суд справу розглядати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] 6 квітня 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явився, проте 5 квітня 2021 року на адресу суду надійшло письмове клопотання зазначеного відповідача (а.с.195), в якому він просив справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач - [PERSON] 6 квітня 2021 року до суду не з`явився, проте надав на адресу суду письмове клопотання вказаного відповідача (а.с.197), в якому він зазначив, що позовні визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати без його участі. Представники відповідача - Ананьївської міської ради 6 квітня 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явилися, проте, 19 лютого 2021 року на адресу суду надійшло клопотання голови Ананьївської міської ради від 19 лютого 2021 року №521 (а.с.126-127), в якому зазначено, що Ананьївська міська рада не має заперечень проти задоволення позову, у зв`язку з чим просить здійснити розгляд справи без участі представника міської ради. Представники третьої особи - Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області 6 квітня 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв або клопотань від представників третьої особи на адресу суду не надходило. Проте, суд бере до уваги те, що третій особі достеменно відомо про розгляд справи, оскільки представниками Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області було отримано судову повістку за вихідним №491/708/20/7584/2020 (а.с.113), про що свідчить відповідна розписка. Крім того, з супровідним листом від 25 лютого 2021 року за вихідним №491/708/20/1353/2021 (а.с.139) було направлено копію ухвали суду про закриття у справі підготовчого провадження та призначення її до розгляду по суті, в якій містяться відомості про дату, час та місце розгляду справи. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Ананьївського районного суду Одеської області за адресою в мережі Інтернет https://an.od.court.gov.ua/sud1501/gromadyanam/csz/. Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Враховуючи викладене суд вважає, що третій особі достеменно відомо про існування даної судової справи, та вона не мала жодних перешкод для з`ясування дати та часу розгляду справи, проте жодних заходів до явки до суду не вжила, що свідчить про відсутність зацікавленості третьої особи у вирішенні справи. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв сторін у справі .вяких вони висловлюють свою думку по суті спору, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд звертає увагу на те, що відповідачами станом на 6 квітня 2021 року не було подано відзиви на позовну заяву, а третьою особою пояснення. При цьому, згідно частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, також, звертає увагу на те, що пункт 4 прохальної частини позовної заяви містить клопотання про допит свідків, а саме: [PERSON] та [PERSON] , явку яких до суду, як зазначено в клопотанні, позивач мав забезпечити особисто. Проте, ані позивач, ані інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, надавши клопотання розгляд справи за їх відсутності. Також, не було забезпечено явку до суду зазначених свідків. При цьому, як вбачається з клопотань відповідачів, вони з позовними вимогами позивача погоджуються, жодних обставин у справі вони не оспорюють. Крім того, слід зазначити, що згідно частини 2 статті 91 ЦПК України у заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Проте, ані мотивувальна, ані прохальна частини відомостей про місце проживання (перебування) або місце роботи свідків не містить, що унеможливлює для суду їх виклик. Враховуючи викладене, з метою уникнення безпідставного затягування строків розгляду справи, відсутність підтвердження волі позивача на здійснення допиту зазначених свідків, а також те, що сторони жодних обставин у справі не оскаржують, з урахуванням відсутності відзивів на позовну заяву та положень ч.8 ст.178 ЦПК України, судом було визнано недоцільним допит свідків, про що без видалення до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень учасників справи, наданих ними письмово, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Мала Боярка Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] , виданого 11 червня 2019 року органом 5123 (Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області) (а.с.46); картки фізичної особи-платника податків, виданої Ананьївським відділенням Любашівської МДПІ 28 грудня 2007 року (а.с.47); довідки виконавчого комітету Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 9 серпня 2019 року №37 «Про реєстрацію місця проживання особи» (а.с.48). Відповідачами у справі є: -[PERSON] , [INFO] , уродженець с.Боярка Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 6 квітня 2000 року (а.с.50), картки фізичної особи-платника податків, виданої Ананьївським відділенням Балтської МДПІ 4 лютого 2005 року (а.с.51), а також довідкою Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 24 вересня 2020 року №216 (а.с.91); -[PERSON] , [INFO] , уродженець 2-ї дільниці с.Ананьїв Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 8 червня 2002 року (а.с.53), картки фізичної особи-платника податків, виданої Любашівською МДПІ 19 липня 2002 року (а.с.54), а також довідкою Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 24 вересня 2020 року №215 (а.с.92); -Ананьївська міська рада, розташована за адресою: 66400, Одеська обл., Ананьївський р-н, місто Ананьїв, вул.Незалежності, будинок 51, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 04056807, керівник - Тищенко Юрій Сергійович з 17 листопада 2020 року (повноваження щодо представництва юридичної особи без обмежень), що підтверджується відомостями, які відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» містяться у вільному доступі за адресою в мережі Інтернет https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search (а.с.197), а також клопотанням Ананьївської міської ради від 2 лютого 2021 року №297 (а.с.117-118), з якого вбачалося, що Ананьївська міська рада є правонаступником Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №720-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області» та рішення Ананьївської міської ради від 17 листопада 2020 року №13-VIII «Про реорганізацію юридичних осіб сільських рад шляхом приєднання до міської ради», та доданою до клопотання копією розпорядження Ананьївської міської ради від 17 листопада 2020 року №13-VIII «Про реорганізацію юридичних осіб сільських рад шляхом приєднання до міської ради» (а.с.119-123). Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив суд: 1) встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , яка проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , [INFO] , який проживав с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області і помер [INFO] , та, відповідно, бабою позивача; 2) встановити факт того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданий 14 серпня 1996 року Ананьївського райдержадміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , яка проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] ; 3) визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективної власності КСП ім.Правди на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на праві на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданим на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 06 серпня 1996 року №245 на ім`я [PERSON] , який належав [PERSON] , що проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , яке успадковане та належало [PERSON] , який помер [INFO] . З приводу вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , яка проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який проживав с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області і помер [INFO] , суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи зазначену вимогу позивач зазначив, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилась [INFO] в м.Ананьєві, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20 березня 1969 року Одеським обласним архівом ЗАГС. 31 грудня 1939 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що, як зазначено в позовній заяві, є відомості у її заяві про видачу паспорта (ф. №1) від 27 травня 1977 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , 1941 року народження, який проживав та помер в Російській Федерації та [PERSON] , 1942 року народження - батько позивача. Згідно позовної заяви, [PERSON] помер [INFO] . Позивач зазначає, що свідоцтво про народження його батька не збереглось, внаслідок звернення до Ананьївського районного відділу ДРАЦС з`ясувалось, що актового запису про народження відносно [PERSON] , 1942 року народження в ході перевірки по архіву відділу не виявлено, тому родинні відносини між бабою та батьком не можуть бути доведені позивачем документально. Проте, в позовній заяві вказано, що з свідоцтва про народження позивача від 09 лютого 1989 року та листа Ананьївського районного відділу ДРАЦС від 10 липня 2020 року вбачається, що батьком позивача був [PERSON] , [INFO] . Виписка із погосподарської книги Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області за 1993-1997 роки свідчить про те, що [PERSON] [INFO] був сином [PERSON] , [INFO] , та батьком [PERSON] , [INFO] тобто позивача. З зазначеними доводами позивача можливо погодитись виходячи з наступного. Пунктом 4 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України визначено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Абзацом 2 зазначеного пункту визначено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до абзацу 1 пункту 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року. З наведеного вбачається, що до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом (1 січня 2004 року) слід застосовувати положення цивільного законодавства, яке існувало та було чинним на момент їх виникнення. Аналогічну позицію висловлено в абзацах 2-3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», в яких зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Слід зазначити, що у відповідності до Постанови Ради народних комісарів СРСР від 26 січня 1934 року №185 «Про первинний облік у сільських радах» була введена по господарська книга, як документ обліку та первинної документації для сільських рад. У відповідності до пункту 6 Постанови Ради народних комісарів СРСР від 26 січня 1934 року №185 «Про первинний облік у сільських радах» затверджені на основі цієї Постанови форми первинного обліку є офіційними документами сільських рад і повинні вестися в суворій відповідності з інструкціями Центрального управління народно-господарського обліку Держплану Союзу РСР. Відповідно до ст. 11 Закону Української РСР від 19 липня 1968 року «Про селищній, сільській раді народних депутатів» обов`язок по веденню погосподарських книг була покладена на селищні та сільські ради народних депутатів. Відповідно до Закону Української РСР від 19 липня 1968 року «Про селищній, сільській Раді народних депутатів Української РСР», погосподарська книга є документом первинного обліку в сільських Радах народних депутатів та містить інформацію про осіб, які проживають на території сільської Ради громадян і відомості про нерухоме майно, що знаходиться в їх особистому користуванні. Згідно з положеннями нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету СРСР по статистиці від 25 травня 1990 року №69, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Сільські Ради один раз в п`ять років провадять закладку погосподарських книг та алфавітних книг господарств станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг провадиться шляхом суцільного обходу дворів та опитування населення в період з 1 до 15 січня. В наступні чотири роки щорічно сільські Ради провадять суцільну перевірку та уточнення записів в заведених погосподарських книгах. Особові рахунки господарств в погосподарській книзі відкриваються під час закладки книг станом на 1 січня на всіх осіб, що постійно проживають на території сільської Ради. Всі записи в особових рахунках провадяться безпосередньо в господарствах. В погосподарську книгу записуються члени господарств усіх суспільних груп (господарства працівників колективних сільськогосподарських підприємств, робітників, службовців, осіб, які зайняті індивідуальною трудовою діяльністю, селянські (фермерські) господарства та ін.), які постійно проживають на території сільської Ради, незалежно від наявності в них будівель, садиби та худоби. Записи в погосподарській книзі без відвідування кожного господарства недопустимі. Господарства записуються в порядку розміщення в населеному пункті незалежно від їх суспільної групи. у розділі 1 "Список членів господарства", у рядку 2-му "Відносини до члена господарства, записаного першим" - під його прізвищем записується "голова", а проти всіх інших членів сім`ї записуються їх родинні відносини до нового голови господарства (сім`ї) - "батько", "мати", "дружина", "чоловік", "брат", "сестра", "дочка", "син" і т. д. Раніше записані родинні відносини членів господарства (сім`ї) повинні бути обов`язково закреслені та змінені. При цьому, з доданої до позовної заяви копії сторінки погосподарської книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) члена колгоспу ім.«Ворошилова» за період 1953, 1954, 1955 років (а.с.32), посвідченої секретарем Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області вбачається, що до складу членів господарства входили: 1) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), 1914 року народження, - голова; 2) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), 1916 року народження, - дружина; 3) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), 1941 року народження, - син; 4) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), 1942 року народження, - син. З доданої до позовної заяви копії сторінки погосподарської книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за період 1955, 1956, 1957 років (а.с.33), посвідченої секретарем Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області вбачається, що до складу членів господарства входили: 1) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), 1914 року народження, - голова; 2) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), 1916 року народження, - дружина; 3) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), 1941 року народження, - син; 4) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), 1942 року народження, - син. З копії сторінки погосподарської книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за період 1983, 1984, 1985 років (а.с.34), посвідченої секретарем Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області вбачається, що до складу членів господарства входили: 1) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), [INFO] , - голова; 2) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), [INFO] , - дружина. Також, до позовної заяви додано копію сторінки погосподарської книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за період 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 років (а.с.35), посвідченої секретарем Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області вбачається, що до складу членів господарства входили: 1) « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), [INFO] , - голова. Також, зазначена сторінка містить відомості про те, що 13 березня 1996 року голова сім`ї вибула до с.М.Боярка. При цьому, слід звернути увагу на те, що згідно, діючих на час здійснення записів у вказаних погосподарських книгах записів, нормативно-правових актів здійснювалися зі слів. До позовної заяви додано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Архівом записів актів цивільного стану Одеської області 20 березня 1969 року (а.с.38), відповідно до якого [INFO] у місті Ананьїв Одеської області народилася « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), батьками якої зазначено: « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) - батько, « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) - мати. Також, до позовної заяви позивачем додано копію форми №1 «Заява про видачу паспорту» (а.с.40) відповідно до якої, « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), яка народилася [INFO] у місті Ананьїв Одеської області, у зв`язку з паспортизацією на підставі свідоцтва про народження від 20 березня 1969 року серії [NUMBER] …. (інші цифри серії номера свідоцтва на копії не видно) 9 червня 1977 року отримала паспорт серії [NUMBER] (останню цифру на копії не видно). При цьому, у відомостях про батьків особи, яка отримала паспорт зазначено: « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) - батько, « [PERSON] …» (відомості зазначені мовою оригіналу - російською, частина по батькові у копії відсутня) - мати. Також, у копії містяться відомості про шлюб з « [PERSON] », зареєстрований Ананьївським Бюро РАЦС 31 грудня 1939 року, про що складено актовий запис №69. При цьому, копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Архівом записів актів цивільного стану Одеської області 20 березня 1969 року (а.с.38), містить відмітку про те, що на його підставі 9 червня 1977 року було видано паспорт серії [NUMBER] , що дає можливість стверджувати, що вказані документи взаємопов`язані та особа, яка їх отримала є однією й тією самою, а саме « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), яка народилася [INFO] у місті Ананьїв Одеської області. Слід звернути увагу на те, що згідно листа Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16 серпня 2019 року №1204/65-16 (а.с.37) в архіві відділу містяться актові записи починаючи з 1944 року, записи до 1944 року не збереглись та до Одеського обласного архіву не передавалися. Крім того, слід зазначити, що порядок видачі паспортів на момент отримання паспорту серії [NUMBER] порядок видачі паспортів було врегульовано «Положенням про паспортну систему в СРСР», затвердженим Радою Міністрів СРСР від 24 серпня 1974 року №677, пунктом 10 якого було передбачено, що для отримання паспорта громадянами подаються: а) заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ СРСР; б) свідоцтво про народження. При відсутності можливості подати свідоцтво про народження паспорт видається за поданні інших документів, що підтверджують час і місце народження, в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ СРСР; в) дві фотографічні картки розміром 50 х 60 мм. Зі змісту наведеної норми вбачається, що відомості, які містяться в копії форми №1 «Заява про видачу паспорту» (а.с.40) зазначалися особисто особою, яка подавала заяву. При цьому, як вбачається копії форми №1 «Заява про видачу паспорту» (а.с.40), у її взаємозв`язку з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Архівом записів актів цивільного стану Одеської області 20 березня 1969 року (а.с.38), вона містила помилку у зазначенні імені батька особи, яка отримувала паспорт, а саме його було зазначено, як « [PERSON] » (зазначено російською, як в документі), а не як « [PERSON] » (зазначено російською, як в документі). Позивач в позовній заяві зазначає, що [PERSON] , яка мала лише начальну освіту та могла помилятися щодо дати свого народження та імені батька. Відомості щодо освіти [PERSON] дійсно підтверджуються відомостями, які містяться в копіях: сторінки погосподарської книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) члена колгоспу ім.«Ворошилова» за період 1953, 1954, 1955 років (а.с.32); сторінки погосподарської книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за період 1955, 1956, 1957 років (а.с.33); сторінки книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за період 1983, 1984, 1985 років (а.с.34); сторінки погосподарської книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за період 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 років (а.с.35), відповідно до яких [PERSON] мала початкову освіту (тобто чотири класи відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету СРСР по статистиці від 25 травня 1990 року №69) та вміла читати та писати (у відповідних графах зазначено скорочено «ч/п», яке застосовувалось до введення в дію Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету СРСР по статистиці від 25 травня 1990 року №69). Зазначене дає підстави вважати, що « [PERSON] » ( [PERSON] - українською) , [INFO] , та « [PERSON] » ( [PERSON] - українською), [INFO] , є однією особою, а різниця в по батькові та даті народження виникла в результаті помилки, яка виникла при записі їх зі слів особи, у зв`язку з низьким рівнем її освіти. Вказане також узгоджується з тим, що згідно з копії сторінок з погосподарської книги Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.41-42) на проживання до сільської ради, з Одеської області Ананьївської сільської ради 2-гої дільниці, прибула « [PERSON] » (мовою оригіналу - російською), [INFO] , особу якої було посвідчено паспортом серії [NUMBER] , а як зазначалося з копії сторінки погосподарської книги по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за період 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 років (а.с.35), посвідченої секретарем Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області вбачається, що « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), [INFO] , 13 березня 1996 року вибула до с.М.Боярка. При цьому, згідно копії сторінки з погосподарської книги Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за 1993-1997 роки (а.с.18) вбачається, що до складу членів господарства входили, зокрема: « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською), [INFO] , - голова; [PERSON] , [INFO] , - мати. Відомості про членів сім`ї, зокрема їх спорідненість зазначалися по відношенню до голови сім`ї. Слід також звернути увагу на те, що згідно листа Ананьївського РС ГУ ДМС України в Одеській області від 2 квітня 2019 року №5123/317 (а.с.39), довідки Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 17 квітня 2019 року №98 (а.с.43) така особа, як « [PERSON] , [INFO] » паспортом не документувалася, зареєстрованою/знятою з реєстрації на території Ананьївського району не обліковується, не проживала та не проживає на території с.Боярка Ананьївського району Одеської області. За наведених обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , яка проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який проживав с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області і помер [INFO] , є обґрунтованою та доведеною належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача встановити факт того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданий 14 серпня 1996 року Ананьївського райдержадміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , яка проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , суд зазначає наступне. Вказану вимогу позивач обгрунтовує тим, що на запит його представника адвоката Гусєвої О.Д. листом від 02 серпня 2018 року відділ в Ананьївському районі ГУ ДГК в Одеській області повідомив, що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), запис №498 від 14 серпня 1996 року на ім`я [PERSON] Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, розмір паю 4,10 в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Правди на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Зазначене твердження підтверджується доданою до позовної заяви Відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 2 серпня 2018 року №444/0/191-18 (а.с.20), відповідно до якого, згідно книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), запис №498 від 14 серпня 1996 року на ім`я « [PERSON] » (вказано мовою оригіналу - українською) Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702 площею 4,10 в умовних кадастрових гетарах на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 6 серпня 1996 року, який перебував в колективній власності КСП ім.Правди та розташований на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Статтею 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України від 8 червня 1995 року визначалося, що Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Згідно статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року №801 було затверджено зразок Книги реєстрації сертифікатів, відповідно до якого до Книги вносились відомості, зокрема, про прізвище, ім`я та по батькові власника сертифіката, номер та серію сертифіката. При цьому, як зазначено в позовній заяві, листом від 5 червня 2020 року відділ в Ананьївському районі ГУ ДГК в Одеській області підтвердив той факт, що на ім`я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався, одночасно надано витяг зі списку членів КСП ім.Правди, що мають право на земельну частку (пай) - Додатку до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Правда», виданого Ананьївською Другою сільською радою 29 червня 1995 року, в який за №495 внесено [PERSON] , як особу, яка була членом КСП на час видачі державного акту та мала право на пай. Вказане підтверджується доданими до позовної заяви копіями: 1) списку членів КСП ім.Правди, що мають право на земельну частку (пай) складеного 29 червня 1995 року (а.с.24-25) , в якому під №495 (а.с.24-зворот) містяться відомості про « [PERSON] »; 2) державного акту на право колективної власності на землю, виданого 29 червня 1995 року Ананьївською другою сільською радою колективному сільськогосподарському підприємству «Правда» (а.с.26-27); 3) рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 6 серпня 1996 року (а.с.28). Комунальне підприємство «Об`єднаний трудовий архів міста і сіл Ананьївського району» листом від 24 липня 2020 року повідомило про наявність в Книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за 1973-2000 роки колгоспу ім.Правди Другої дільниці Ананьївського району Одеської області інформації щодо [PERSON] (російською мовою), що підтверджується копією листа КП «Об`єднаний трудовий архів міст та сіл Ананьївського району» від 24 липня 2020 року №24 (а.с.29), з доданою до нього архівною довідкою від 24 липня 202 року №235 (а.с.30) та історичною довідкою (а.с.31). Статтею 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" було встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Статтею 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачалося, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. З наведеного вбачається, що члени КСП ім.Правди, визначені в списку членів КСП ім.Правди, що мають право на земельну частку (пай) складеного 29 червня 1995 року (а.с.24-25) мали право на отримання частки (паю) з земель переданих у колективну власність підприємства згідно державного акту на право колективної власності на землю, виданого 29 червня 1995 року Ананьївською другою сільською радою колективному сільськогосподарському підприємству «Правда» (а.с.26-27), та відповідно таке право і мала зазначена в списку « [PERSON] ». З приводу того, що « [PERSON] » ( [PERSON] - українською), [INFO] , та « [PERSON] » ( [PERSON] - українською), [INFO] , є однією особою, суд погоджується з наведених вище підстав для задоволення вимоги про встановлення факту родинних відносин. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимога позивача про становлення факту того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданий 14 серпня 1996 року Ананьївського райдержадміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , яка проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективної власності КСП ім.Правди на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на праві на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданим на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 06 серпня 1996 року №245 на ім`я [PERSON] , який належав [PERSON] , що проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , яке успадковане та належало [PERSON] , який помер [INFO] , суд зазначає наступне. В обґрунтування вказаної вимоги позивач зазначає, що заповіту щодо розпорядження майном на випадок смерті [PERSON] не залишила, спадкову справу на її майно не заведено. Зазначене твердження підтверджується доданими до позовної заяви витягами зі спадкового реєстру зі Спадкового реєстру від 20 липня 2020 року №60984336 (а.с.75), 60984370 (а.с.76). Статтею 524 ЦК УРСР визначалося, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. З урахуванням відсутності заповіту [PERSON] в даному випадку мало місце спадкування за законом. Частиною 1 статті 525 ЦК УРСР визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями: актового запису про смерть №21 від 28 жовтня 1996 року (а.с.13) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 22 березня 2019 року №00022429190 (а.с.14). Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР визначалося, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. З наведених вище підстав вбачається, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був її син - [PERSON] , [INFO] , який проживав с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області і помер [INFO] . Як вказано в позовній заяві, на день смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав її син - батько позивача - [PERSON] , тому на думку позивача, незалежно від того, що спадкову справу на майно [PERSON] не заведено, батько, як спадкоємець за законом І черги, спадщину прийняв та вона належала йому на день його смерті [INFO] . Зазначене підтверджується довідками Коханіської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 5 березня 2019 року №155 (а.с.16), від 10 грудня 2018 року №683 (а.с.17) та від 5 березня 2019 року №156 (а.с.19). Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно з частиною 2 статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 1 статті 548 ЦК УРСР визначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 2 статті 548 ЦК УРСР зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі №305/235/17 під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Також у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Позивач зазначає, що його батько - [PERSON] постійно проживав з [PERSON] по день її смерті, що підтверджується зазначеними довідками Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, а також копією сторінки з погосподарської книги Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області по господарству « [PERSON] » (відомості зазначені мовою оригіналу - російською) за 1993-1997 роки (а.с.18), що дає можливість стверджувати, що [PERSON] вступив в управління хоча б частиною спадкового майна, яке входило до складу спадщини [PERSON] , а отже прийняв спадщину після смерті спадкодавиці. Згідно частини 1 статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. При цьому, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується доданою до позовної заяви копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 9 листопада 2010 року виконкомом Коханівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.59). Позивач зазначає, що на підставі заяви позивача приватним нотаріусом Воробйовим А.О. заведено спадкову справу №14/2011, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 травня 2011 року позивачем успадковане право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] . При цьому, з урахуванням часу смерті [PERSON] до відносин щодо спадкування належного йому майна слід застосовувати положення Цивільного кодексу України 2004 року. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому, з наявних матеріалах справи витягу зі Спадкового реєстру від 16 травня 2011 року №26934215 (а.с.64) вбачається, що [PERSON] за життя заповітів не склав, що вказує на те, що в даному випадку спадкування здійснюється за законом. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. А отже з урахуванням обставин справи встановлених під час її розгляду та наведених в обґрунтуванні мотивів суду щодо двох інших вимог позивача, до складу спадщини [PERSON] входило і право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективної власності КСП ім.Правди на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на праві на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданим на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 06 серпня 1996 року №245 на ім`я [PERSON] , який належав [PERSON] , яке спадкодавець набув за життя. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як зазначено в позовній заяві та підтверджується доданою до позовної заяви копією спадкової справи №14/2011, заведеної 5 листопада 2010 року на спадкове майно [PERSON] приватним нотаріусом Воробйовим А.О. (а.с.56-74) позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину [PERSON] , яка відкрилася після смерті останнього, а отже прийняв і спадщину у вигляді права на вказану земельну частку (пай). Частиною 2 статті 1268 ЦК України визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до частини 5 статті 1286 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Проте, в позовній заяві зазначено, що як з`ясувалось, мають місце перешкоди щодо спадкування права на земельну позивачем права на земельну частку (пай) [PERSON] , оскільки не підтверджено факт належності сертифіката на право на земельну частку (пай) саме [PERSON] , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Вказані факти підтверджуються доданими до позовної заяви копіями листа Приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Воробйова А.О. від 20 липня 2020 року №89/01-16 (а.с.77) та оголошення у газеті «Вісті Ананьївщини» (а.с.21) Слід також зазначити, що відповідно до листа Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 11 серпня 2020 року за вих. № 01-23/1339 (78-79) отримання дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого Ананьївською райдержадміністрацією 14 серпня 1996 року на ім`я [PERSON] є неможливим та позивачу рекомендовано звернутися до суду. При цьому, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. З наведеного вбачається, що позивачем обрано вірний спосіб захисту його порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, а також доведено належними і допустимими доказами, обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективної власності КСП ім.Правди на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на праві на земельну частку (пай) серії ОД №0054702, виданим на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 06 серпня 1996 року №245 на ім`я [PERSON] , який належав [PERSON] , що проживала в с.М.Боярка Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , яке успадковане та належало [PERSON] , який помер [INFO] , підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved