Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] третя особа [PERSON], в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить витребувати у [PERSON] на її користь нежитлове приміщення магазину «Топаз», який розташований по вул. Радянська, 10В у смт. Близнюки Харківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності САА №536762 від 15.03.2005 р., виданого Близнюківською селищной Радою вона є власником нежитлового приміщення магазину «Топаз», який розташований по вул. Радянська, 10В у смт.Близнюки Харківської області. 11.11.2015 р. їй стало відомо, що право власності на даний магазин в цей час зареєстровано за відповідачем [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу №2-638 від 16.10.15 р., який був укладений між третьою особою [PERSON] та [PERSON] Договір був посвідчений і зареєстрований у державному реєстрі прав та обтяжень державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] (рішення про державну реєстрацію №25340300 від 16.10.2015 р). 19.06.2014 р. вона уклала договір іпотеки з [PERSON], згідно якого будівлю магазину було передано йому в іпотеку. 08.10.2015 р. вона дізналася, що державним реєстратором реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції [PERSON] згідно рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 24500418 від 17.09.2015 р. в порушення чинного законодавства було зареєстровано право власності на будівлю магазину «Топаз» за [PERSON] на підставі договору іпотеки №487 від 19.06.2014 р. З даним рішенням вона не погодилася і звернулася за захистом своїх прав до суду. Згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2016 р. рішення державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції [PERSON] про державну реєстрацію прав індексний номер 24500418 від 17.09.2015 права власності на будівлю магазину «Топаз» за [PERSON] було визнано неправомірним та скасовано. Відповідач [PERSON] достовірно знаючи про те, що з рішенням державного реєстратора про реєстрацію за ним права власності на будівлю магазину вона не погодилася, будівлю магазину йому передати відмовилася та готувала документи для звернення в суд, продав спірне майно [PERSON] Вказала, що угоди відбувалися без її відома, без передачі предмета договору купівлі-продажу від продавця до покупця. Вважає, що відповідач є недобросовісним набувачем, у звязку з чим просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав наведених у запереченні на позовну заяву. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору позики від 12.06.2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 100\~000 грн., що є еквівалентом суми 8\~500 доларів США, які зобов`язалась повернути до 19.06.2015 року у тій же сумі за офіційним валютним (обмінним) курсом, встановленим на момент повернення грошових коштів. Виконання даного зобов`язання було забезпечене укладеним між [PERSON] та [PERSON] договором іпотеки від 19.06.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №487, предметом якого є нежитлова будівля магазин «Топаз», загальною площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Радянська, 10В у смт. Близнюки Харківської області. Вартіть предмету іпотеки становила 239670 грн. В момент укладення договору іпотеки від 19.06.2014 року [PERSON], була власником нежитлового приміщення магазину «Топаз», який розташований по вул. Радянська, 10В у смт. Близнюки Харківської області, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом свідоцтва про право власності САА № 536762 від 15.03.2005 року та копією цього свідоцтва, яка міститься в матеріалах справи. 25.06.2015 року на поштову адресу [PERSON], яка зазначена у договорах позики та іпотеки, [PERSON] була надіслана вимога про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Вказана вимога була повернута на адресу [PERSON] поштовим відділенням звязку без вручення адресату, у звязку з закінченням терміну зберігання. Згідно з п. 6.1. Договору іпотеки у випадку порушення (невиконання чи неналежне виконання) Позивачкою-іпотекодавцем зобов'язань за Договором позики, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки (нежитлове приміщення магазину «Топаз») шляхом отримання як іпотекодержатель права власності на даний предмет іпотеки. Рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції [PERSON] здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю магазину "Топаз" за [PERSON] на підставі договору іпотеки № 487 від 19.06.2014 року, індексний номер 24500418 від 17.09.2015 року. 16.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договор купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив нежитлову будівлю магазин «Топаз» загальною площею 43,4 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Радянська, 10В у смт. Близнюки Харківської області. Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду\~від 28 січня 2016 р. адміністративний позов [PERSON] до Реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень [PERSON], третя особа:\~\~[PERSON] про скасування рішення задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції [PERSON] про державну реєстрацію права власності на будівлю магазину "Топаз" за [PERSON] на підставі договору іпотеки № 487 від 19.06.2014 року (індексний номер 24500418 від 17.09.2015 року). Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 р. набрала законної сили та на момент розгляду цієї справи не скасована. Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 12.07.2016 року, яке набрало законної сили, підтверджено, що нежитлова будівля магазину «Топаз» загальною площею 43,4 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Радянська, 10В у смт. Близнюки Харківської області вибула з фактичного володіння [PERSON] Вказаним рішенням суду також встановлено, що після скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції [PERSON] про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на будівлю магазину "Топаз", [PERSON] та [PERSON] повернулись у попередній стан, який існував до цієї дії, тобто [PERSON] повернувся титул власника приміщення магазину «Топаз». Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд зазначає, що стаття 387 ЦК України\~надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Якщо є підстави, передбачені\~статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Крім того, відповідно до ч.1\~ст. 388 ЦК України\~якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Виходячи з положень зазначених статей право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-327цс15, яка відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою до застосування усіма судами. В пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до положень ч. 1\~ст. 388 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1\~ст. 388 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.317, ст.319ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що зі скасуванням в судовому порядку рішення державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції [PERSON] про державну реєстрацію права власності на будівлю магазину "Топаз" за [PERSON], останній набув статусу особи, яка не мала права відчужувати будівлю магазину "Топаз", при цьому [PERSON], як набувач цього майна не знав і не міг знати на момент укладення договору купівлі-продажу від 16.10.2015 року про ці обставини, тобто відповідач по справі є добросовісним набувачем, а не недобросовісним, як на цьому наполягає позивач. Проте, [PERSON], оскаржуючи державну реєстрацію права власності на будівлю магазину "Топаз" за [PERSON], тим самим заперечила факт вибуття з її володіння спірного майна за її волею. Крім того, факт вибуття з володіння позивача спірного майна поза її волею підтверджується рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 12.07.2016 року, яке набрало законної сили, в якому описуються обставини вибуття спірного майна з володіння позивача. Суд зазначає, що наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача, однак, в даному випадку спірне нежитлове приміщення магазину «Топаз» вибуло з володіння [PERSON] поза її волею, у звязку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи третьої особи, як підставу для відмови в задоволенні позову, з посиланням на те, що позивач не має права вимагати віндикації, оскільки [PERSON], скориставшись наданим йому п. 6.1. Договору іпотеки та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правом, звернув стягнення на предмет іпотеки саме шляхом передачі йому як іпотекодержателю права власності на цей обєкт, і потім вже як власник цього майна уклав договір купівлі-продажу з [PERSON], а не звернув стягнення на предмет іпотеки за процедурою визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved