Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Київський міський центр зайнятості заявили позов про стягнення з [PERSON] 40939,76 грн., як суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними. Позов обгрунтовано тим, що [PERSON] своєчасно не подав до центру зайнятості відомості про його трудові відносини з ДП "Сервіс", що потягло за собою необгрунтовану виплату матеріального забезпечення по безробіттю. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року прийнято до провадження справу та справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заочним рішенням суду від 07.12.2020 року позов було задоволено. Ухвалою суду від 10.03.2021 року задоволена заява відповідача, заочне рішення скасоване, справу передано до канцелярії суду для розподілу. Після розподілу справа прийнята до провадження цього ж складу суду, призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони скористались правом на подання відзиву, відгуку на відзив. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання 16.06.2021 року, підготовче провадження закінчене, справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення пояснення, що зводяться до викладеного в заявах позивача. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити за необгрунтованістю, пославшись на те, що відповідач не мав умислу порушити обов`язків, що покладені на нього Законом, та зловживав ними, оскільки вважав, що набув статусу безробітного 18.03.2020 р., а не 28.03.2020р., як це встановлено позивачем. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з такого. [PERSON] 19.03.2020 року звернувся до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю та надання статусу безробітного. Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості № НТ200401 від 01.04.2020 р. відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 19.03.2020р., тобто з дня звернення за допомогою, що узгоджується з п. 20 абз. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМ України від 19 вересня 2018 р. № 792, в редакції чинній на час видання наказу. Відповідно до акту розслідування № 1592 складеного 10.08.2020 р. інспекторами відділу розслідувань страхових випадків Київського міського центру зайнятості, [PERSON] під час перебування на обліку та в період одержання допомоги по безробіттю, перебував у трудових відносинах з ДП «Сервіс». З наказу директора ДП "Сервіс" від 08.02.2019р. №13-п вбачається, що [PERSON] звільнено з роботи з 28.03.2020 року, по закінченню відпустки. (а.с. 12). Отже відповідач міг набути статутус безробітного тільки після 28.03.2020 року. Доводи про те, що роботодавець відповідача ввів в оману сторони щодо дати звільнення відповідача з роботи, суд відхиляє оскільки роботодавець ознайомив відповідача з наказом про звільнення під розпис. Описка, що допущена в трудовій книжці відповідача у даті його звільнення з роботи, не вказує на те, що відповідач не був обізнаний про дату припинення трудових відносин. Тому, суд погоджується з позивачем, що відповідачем при зверненні із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю порушено вимоги ст.ст. 44, 45 Закону України «Про зайнятість населення» та ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а саме відповідачем подано недостовірні дані та документи, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття. Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Як вбачається з довідки-розрахунку № 157 від 21.08.2020 р., підписаної заступником головного бухгалтером Київського міського центру зайнятості, сума надлишково виплачених коштів [PERSON] в період з 19.03.2020 р. по 12.08.2020 р. складає 40939 грн. 76 коп. (а.с. 17). 27.08.2020 року позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення № 275-5-3923/20 про повернення незаконно отриманих коштів. Проте дана вимога залишилась без відповідного реагування. Статтею 39 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що спори, які виникають з правовідносин за цим Законом , вирішуються в судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права узгоджується зі ст. 16 ЦК України. Отже суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. За такого рішення, відповідач має компенсувати позивачу витрати на розгляд справи, що складаються із судового збору в сумі 2102 грн., відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Заходи забезпечення позову судом не вживались. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: approved