Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та фізичною особою [PERSON] укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №405/98-1/07-1. Згідно вказаного Договору Позичальником надано кредит частинами в вигляді окремих траншів в межах максимального ліміту в розмірі 1 000 000,00 доларів США зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 13% річних, на строк до 09.08.2022 року. У відповідності до положень закріплених в статтях 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Позивач належним чином виконав свій обов'язок по Кредитному договору щодо надання позичальнику кошти (кредит). Однак, Позичальник свій обов'язок перед ПАТ «Укрсоцбанк» належним чином не виконав. У зв'язку з цим, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором та отримав рішення, яке підтверджує заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк». Даним рішенням суду від 30.08.2016 року у справі №752/11324/14-ц з позичальника було стягнуто 1 625 332,50 доларів США заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 405/98-1/07-1, що в еквіваленті становить 45 279 315,79 гривень та 3 654,00 гривень витрат при сплаті судового збору. 17.12.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір з майновим поручителем №04/1-931, згідно якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №405/98-1/07, нерухомість. Даний Договір іпотеки від 17.12.2007 року зареєстрований за номером №7187 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. Відповідно до даного Договору іпотеки Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: домоволодіння, загальною площею 661,7 квадратного метра, житловою площею 196,7 квадратного метра, з наступними будівлями та спорудами: А -жилий будинок; Б - сарай; В - альтанка; Г - альтанка; №1-3 - огорожа; №4-6 - доріжка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради 06.10.2001 року на підставі рішення №71/6 від 25.09.2001 року. Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі право власності зареєстроване Києво-Святошинським БТІ 09.10.2001 року, про що зроблено запис в реєстрову книгу №2 за №683, та підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №16774014, виданим Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» 23 листопада 2007 року, запис №683 в книзі №2. Земельну ділянку, на якій знаходиться домоволодіння, загальною площею 0,158 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: Україна, Київська область, Києво-Святошинський район, село Крюківщина, вулиця Шевченка та є власністю іпотекодавця на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (бланк серії [NUMBER]) виданий Крюківщинською сільською радою 20 листопада 2001 року на підставі рішення Крюківщинської сільської ради від 25.07.2001 року №58/9, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1160. Згідно п.2.4.3 Іпотечного договору з майновим поручителем № 04/1-931, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог, що випливають з договорів, якими обумовлено Основне зобов'язання у разі порушення Основного зобов'язання та/або в інших випадках передбачених цим Договором та/або чином законодавством України. Згідно п.4.2 даного Договору, у разі смерті Іпотекодавця або Позичальника, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання Основного зобов'язання. Згідно п.4.6 Даного Договору іпотеки, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження №28051151 з примусового виконання виконавчого напису №2065, виданого 06.06.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором з майновим поручителем № 04/1-931 від 17.12.2007 року. 16.11.2013 року на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» надійшла постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 28051151 від 14.08.2013 року, на підставі виконавчого напису №2065 від 06.06.2011 року у зв'язку з тим, що Іпотекодавець [PERSON] згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.10.2012 року вважається померлою, а з урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст.49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на відповідну дату), виконавче провадження у разі смерті або оголошення померлим стягувана чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувана, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва підлягає закінченню. 15.05.2014 року на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. було направлено вимогу ПАТ «Украсоцбанк» вих. №08.305-186/14310 як від кредитора спадкодавця про долучення її до матеріалів спадкової справи, а також для повідомлення потенційних спадкоємців про наявність кредитних зобов'язань спадкодавця, [PERSON]. 04 червня 2014 року на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» надійшла відповідь від Приватного нотаріуса Лахно Ю.В. за вих. №77/02-14 від 30.05.2014 року, згідно якої Банку було повідомлено, що вимогу вих. №08.305-186/14310 від 15.05.2017 року було зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ 20.05.2014 року та про повідомлення спадкоємців [PERSON] 15.08.2017 року на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. було направлено Банком лист вих.№18.1-186/84-1599, щодо встановлення наявності спадкоємців у спадковій справі № 54713997, також про повідомлення осіб, які подали заяву/відмову про прийняття спадщини, про надання відомостей про осіб, що отримали свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі №54713997, та повідомити ПАТ «Укрсоцбанк» про осіб, які постійно проживали із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Банк був вимушений звернутися з вказаною вимогою до нотаріуса, оскільки станом на 15.08.2017 року зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» не виконано, крім того, жоден зі спадкоємців не повідомляв банк про прийняття спадщини. Згідно відповіді нотаріуса вих.№111/02-14 від 07.09.2017 року, то Банку не надано чіткої відповіді згідно листа вих.№18.1-186/84-1599, на підставі того, що відомості, які витребовує банк є нотаріальною таємницею, і порядок її розкриття чітко встановлено законодавством, також нотаріус зазначає, що у разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Тому позивач просив ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння, загальною площею 661,7 квадратного метра, житловою площею 196,7 квадратного метра, з наступними будівлями та спорудами: А -жилий будинок; Б - сарай; В - альтанка; Г - альтанка; №1-3 - огорожа; №4-6 - доріжка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій знаходиться домоволодіння, загальною площею 0,158 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 8 269 809,00 гривень в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №405/98-1/07-1 від 10.08.2007 року. Прийняти рішення про стягнення з Відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрат при сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] подав до суду письмовий відзив проти вимог позову в якому зазначив, що він не є належним відповідачем у справі. Жодних позовних вимог до відповідача [PERSON] у позовній заяві не зазначено, що суперечить п.4 ч. 3 ст.175 ЦПК України. Сторонами Іпотечного договору з майновим поручителем №04/1-931 від 17.12.2007 є ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON], яка була власником нерухомого майна, переданого в іпотеку. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 03.10.2012. Належними відповідачами у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки можуть бути виключно спадкоємці [PERSON] Однак відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини із [PERSON] не проживав, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, а тому [PERSON] не є її спадкоємцем та до нього не перейшли її обов'язки за Іпотечним договором з майновим поручителем №04/1-931 від 17.12.2007. Відповідач [PERSON] жодних прав та законних інтересів ПАТ "Укрсоцбанк" за Іпотечним договором з майновим поручителем №04/1-931 від 17.12.2007 не порушував та не міг порушувати, оскільки він не є стороною вказаного правочину. Порушені права та інтереси ПАТ "Укрсоцбанк" були захищені, шляхом пред'явлення позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказані вимоги були задоволені рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2016, яке на даний час набуло законної сили та виконується в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". ПАТ "Укрсоцбанк" втратило право вимоги. Як вказує ПАТ "Укрсоцбанк" у своїй позовній заяві, про смерть іпотекодавця [PERSON] позивач дізнався 16.11.2013, коли на його адресу надійшла постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 14.08.2013 про закінчення виконавчого провадження. Постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з підстав смерті [PERSON] мала б бути надіслана ПАТ "Укрсоцбанк" не пізніше 17.08.2013 Твердження позивача, що про смерть [PERSON] банк дізнався лише 16.11.2013 не обґрунтовано жодними належними доказами, оскільки відмітка на листі свідчить про дату реєстрації вхідної кореспонденції, яку ПАТ "Укрсоцбанк" міг вказати будь-яку. Належним доказом дати отримання копії постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 14.08.2013 може бути лише конверт з відміткою штемпеля відділення поштового зв'язку, на якому зазначено дату його відправлення. ПАТ "Укрсоцбанк" могло дізнатися про смерть [PERSON] ще 14.08.2013, якби сумлінно користувалося своїми правами у виконавчому провадженні, зокрема правом ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження. З вищенаведеного вбачається, що ПАТ "Укрсоцбанк" протягом 6 місяців від дня, коли воно могло дізнатися про відкриття спадщини, не пред'явило свої вимоги до спадкоємців [PERSON], а тому позбавляється права вимоги. Тому [PERSON] просив у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити. Стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь [PERSON] судові витрати, які будуть понесені в зв'язку з розглядом справи. Законним представником [PERSON] було подано до суду відзив, який мотивований тим, що [PERSON], яка була власником домоволодіння та земельної ділянки, що знаходяться за адресою [ADDRESS], а також іпотекодавцем відповідно до Іпотечного договору з майновим поручителем №04/1- 931 від 17.12.2007, померла [INFO] року. Дата смерті [PERSON] підтверджується Свідоцтвом гро смерть [NUMBER] від 03.10.2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно до позовної заяви на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження №28051151 з примусового виконання виконавчого напису №2065, виданого 06.06.2011 року приватним нотаріусом КМНО Паракудою І. В. про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором з майновим поручителем №04/І-931 від 17.12.2007 року. 16.11.2013 року на адресу ПАТ "Укрсоцбанк" надійшла постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №28051151 від 14.08.2013 року у зв'язку з тим, що іпотекодавець [PERSON] згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.10.2012 вважається померлою. До Києво-Святошинського районного суду Київської області ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки лише у грудні 2017 року. Про неможливість задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки ПАТ "Укрсоцбанк" дізналося 16.11.2013, коли на його адресу надійшла постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 28051151 від 14.08.2013 року. Таким чином, 16.11.2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" дізналося про порушення свого права. Однак з позовом до суду ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося лише через 4 роки, тобто зі спливом позовної давності. З огляду на вищевикладене, відповідач заявив про застосування судом строку позовної давності та відмову у позові з цієї підстави. Також представник заперечував проти вимог ПАТ "Укрсоцбанк" про встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки в сумі 8 269 809,00 грн. Долучений до позовної заяви висновок про вартість майна не є належним, допустимим та достатнім доказом, який підтверджує ринкову вартість об'єкта оцінки. По-перше, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що оцінювач [PERSON] та генеральний директор ТОВ "Українська експертна група" мають відповідні знання в галузі оцінювання та право відповідно до чинного законодавства складати такий висновок, зокрема, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та сертифікат суб'єкта оціночної діяльності. По-друге, в самому висновку вказано, що "обмежуючі умови та припущення, зазначені в даному звіті є невід'ємною частиною висновку про вартість майна", проте такі обмежуючі умови та припущення не було долучено ПАТ "Укрсоцбанк" до позовної заяви, що свідчить про недостатність доказу. По-третє, відповідно до ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна. Таким чином, належним доказом, що підтверджує вартість майна є звіт про оцінку майна, а не висновок про вартість майна. Відповідач також заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, оскільки в задоволенні його позову слід відмовити. Тому представник відповідача просив поновити відповідачу строк на подання відзиву та прийняти даний відзив на позовну заяву; відмовити ПАТ "Укрсоцбанк" у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку із пропуском строку позовної та недоведеності початкової ціни продажу предмета іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причин неявки суду не було повідомлено. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та фізичною особою [PERSON] укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №405/98-1/07-1. Згідно вказаного Договору Позичальником надано кредит частинами в вигляді окремих траншів в межах максимального ліміту в розмірі 1 000 000,00 доларів США зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 13% річних, на строк до 09.08.2022 року. 17.12.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір з майновим поручителем №04/І-931, згідно якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №405/98-1/07, нерухомість. Даний Договір іпотеки від 17.12.2007 року зареєстрований за номером №7187 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. Відповідно до п.п. 1.1. даного договору іпотеки Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: домоволодіння, загальною площею 661,7 квадратного метра, житловою площею 196,7 квадратного метра, з наступними будівлями та спорудами: А -жилий будинок; Б - сарай; В - альтанка; Г - альтанка; №1-3 - огорожа; №4-6 - доріжка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради 06.10.2001 року на підставі рішення №71/6 від 25.09.2001 року. Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі право власності зареєстроване Києво-Святошинським БТІ 09.10.2001 року, про що зроблено запис в реєстрову книгу №2 за №683, та підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №16774014, виданим Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» 23 листопада 2007 року, запис №683 в книзі №2. Земельну ділянку, на якій знаходиться домоволодіння, загальною площею 0,158 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: Україна, Київська область, Києво-Святошинський район, село Крюківщина, вулиця Шевченка та є власністю іпотекодавця на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (бланк серії [NUMBER]) виданий Крюківщинською сільською радою 20 листопада 2001 року на підставі рішення Крюківщинської сільської ради від 25.07.2001 року №58/9, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1160. У відповідності до п. 4.1. договору у разі порушення Основного зобов'язання, а також у випадку порушення п.п.2.1.11 та в інших випадках передбачених цим Договором та/або чинним законодавством України, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за Основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. У разі смерті Іпотекодавця або Позичальника, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет Іпотеки незалежно від настання строку виконання Основного зобов'язання (п. 4.2. договору). Згідно п.4.6 Даного Договору іпотеки, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] До майна померлої [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу була заведена спадкова справа № 06-2013. 10 липня 2013 до приватного нотаріуса надійшли заяви від синів померлої [PERSON] та [PERSON], згідно яких вони прийняли спадщину після [PERSON] Також 18 липня 2013 року законними представниками малолітнього [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] було подано заяву до нотаріуса, згідно якої [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після померлої [PERSON] для малолітнього сина, [PERSON]. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, перебувало виконавче провадження №28051151 з примусового виконання виконавчого напису №2065 виданого 06.06.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором з майновим поручителем № 04/1-931 від 17.12.2007 року. 16.11.2013 року на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» надійшла постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 28051151 від 14.08.2013 року, на підставі виконавчого напису №2065 від 06.06.2011 року у зв'язку з тим, що Іпотекодавець [PERSON] згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.10.2012 року вважається померлою, а з урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст.49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на відповідну дату), виконавче провадження у разі смерті або оголошення померлим стягувана чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувана, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва підлягає закінченню. 15.05.2014 року на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. було направлено вимогу ПАТ «Украсоцбанк» вих. №08.305-186/14310 як від кредитора спадкодавця про долучення її до матеріалів спадкової справи, а також для повідомлення потенційних спадкоємців про наявність кредитних зобов'язань спадкодавця, [PERSON]. Листами від 30.05.2014 нотаріусом було повідомлено [PERSON], [PERSON], [PERSON] про наявність у померлої [PERSON] кредитних зобов'язань перед ПАТ «Укрсоцбанк» та про обов'язок виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. 04 червня 2014 року на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» надійшла відповідь від Приватного нотаріуса Лахно Ю.В. за вих. №77/02-14 від 30.05.2014 року, згідно якої Банку було повідомлено, що вимогу вих. №08.305-186/14310 від 15.05.2017 року було зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ 20.05.2014 року та про повідомлення спадкоємців [PERSON] Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - 1625332(один мільйон шістсот двадцять п'ять тисяч триста тридцять два) долари США 50 центів, які за курсом Національного банку України становлять 45279315 (сорок п'ять мільйонів двісті сімдесят дев'ять тисяч триста п'ятнадцять) гривень 79 копійок. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов'язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов'язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред'явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв'язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому положенням ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно з ч.5 ст.38 цього ж Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. За правилами ст.39 Закону України «Про іпотеку » у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 23 грудня 2015 року № 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Також суд виходить з правових позицій Верховного Суду України, викладених при розгляді справ № 6-2479цс15, № 6-61цс15, № 6-340цс15. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст.38,39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону. Згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Отже з матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ «Укрсоцбанк» у строк визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, пред'явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Належних та допустимих доказів того, що позивач міг дізнатися про відкриття спадщини після смерті [PERSON], раніше чим 16.11.2013, надано не було. З наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» в строки визначені ст. 1281 ЦК України пред'явило свої вимоги до спадкоємців, та у відповідності до п. 4.1. та 4.2. у зв'язку із порушенням основного зобов'язання та смертю іпотекодавця має право звернути стягнення на Предмет Іпотеки незалежно від настання строку виконання Основного зобов'язання. Суд, не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа (кредитор) довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (частина п'ята статті 261 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо). Відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 405/98-1/07-І, кінцевим терміном до якого мала бути повністю повернута заборгованість за кредитом - 09 серпня 2022 року, (включно) або достроково у випадках, передбачених цим Договором, та/або договорами, які забезпечують (забезпечуватимуть) виконання зобов'язань за цим Договором, та/або чинним законодаством України. Згідно іпотечного договору з майновим поручителем від всі права та обов'язки сторін по договору припиняються повним виконанням основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених законами України. Так, статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Дія кредитних та іпотечних договорів продовжується до повного виконання позичальником своїх зобов'язання, при тому що повністю виконати свої обов'язки за договорами позичальник повинен був у термін до 09 серпня 2022 року. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як пред'явленням позову про стягнення заборгованості, так і пред'явленням позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у погашення заборгованості, подання кредитором позовної заяви про стягнення заборгованості перериває перебіг строку позовної давності. Таким чином, враховуючи дію кредитних договорів, кінцевий термін погашення кредитної заборгованості, та відповідне звернення ПАТ «Укрсоцбанк» в 2014 до суду за захистом своїх прав, суд приходить до висновку що підстав для відмови у вимогах позову у зв'язку із сплином строків позовної давності, у суду немає. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповдіно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина „судового розгляду". Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати по справі, слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved