Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" суму вкладу в розмірі 168051 гривню та відсотки за користування вкладом. Ухвалою Нетішинського міського суду від 12 січня 2015 року, позовну заяву в частині позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення відсотків за користування вкладом залишено без розгляду за заявою представника позивачки. Згідно позовної заяви, пояснень представника позивачки в судовому засіданні, 09.12.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приват Банк" був укладений договір №SAMDNWFD0070030073500 вклад "Депозит плюс". За умовами договору, сума вкладу становить 168051 гривня, яка зараховується на лицьовий рахунок [NUMBER], відкритий відповідачем, вклад оформлено на строк 6 місяців до 09.06.2014 року включно, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 18% річних, які зараховуються на рахунок/карту [NUMBER]. На виконання даного договору 09.12.2013 року позивачка внесла на лицьовий рахунок кошти в сумі 168051 гривня для розміщення на депозитному вкладі. Відповідно до умов договору ПАТ КБ "ПриватБанк" 10.06.2014 року мав би повернути суму вкладу разом з сумою нарахованих відсотків. Однак на даний час вказані кошти відповідачем не повернуто, що є порушенням умов договору та прав позивачки. [PERSON] неодноразово зверталася у відділення банку в м.Нетішин з вимогою про негайне повернення суми вкладу з нарахованими відсотками, однак відповідач не вчинив жодних дій для цього і кошти не повернув. На підставі наведеного, представник позивачки просив стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь [PERSON] суму вкладу в розмірі 168051 гривню та витрати на правову допомогу в розмірі 565 гривень. Представник відповідача позовні вимоги не визнала. В судовому засіданні та в поданих письмових запереченнях зазначила, що позивачкою дійсно було укладено договір банківського вкладу у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Севастополі. У відповідності до положень ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. Згідно п.5 Постанови Національного Банку України № 260 від 06.05.2014 року, банки, в тому числі і ПАТ КБ "ПриватБанк", зобов'язані припинити діяльність своїх відокремлених підрозділів на території АРК і м.Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Рішенням Центрального банку Російської Федерації №РН-33/І від 21 квітня 2014 року також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя. Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя. Окупаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу відокремленого структурного підрозділу Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з чим банк не мав доступу до свого майна, що призначене для його діяльності на території АРК. Створена Російською Федерацією автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» (далі - АНО «ФЗВ») повністю замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями відповідача, що укладалися працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» не лише депозитними, але і за кредитними, орендними та ін. На інтерет - сайті був розміщений номер рахунку АНО «ФЗВ», на який пропонувалося здійснювати зарахування заборгованості та чергових платежів за кредитними договорами, що укладалися Кримською філією банку. Крім того АНО «ФЗВ» неодноразово зазначалось, що виплата компенсацій вкладникам ПАТ КБ «ПриватБанк» буде здійснюватися за рахунок майна відповідача на території АРК. Представник вважає, що зобов'язання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» виконує АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополя, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі. На підставі наведеного представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" у відділенні банку в м.Севастополь було укладено договір №SAMDNWFD0070030073500 вклад "Депозит плюс", згідно якого позивачка передала банку, шляхом внесення на особовий рахунок [NUMBER], грошові кошти в сумі 168051 гривню для розміщення на депозитному вкладі, зі строком дії договору 6 місяців до 09.06.2014 року включно та сплатою відсотків на суму вкладу по ставці - 18% річних. Станом на день розгляду справи суму вкладу та нараховані відсотки позивачці не повернено. Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен виконувати зобов'язання за договорами депозитного вкладу, так як кошти вносились у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка на даний період часу окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки договір вкладу "Депозит Плюс" від 09 грудня 2013 року був укладений між позивачкою [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" як юридичною особою, місцезнаходженням якої є м.Дніпропетровськ. Згідно ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Доводи відповідача про те, що зобов'язання за укладеним з позивачем договором повинні виконуватись АНО «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим є безпідставними, оскільки ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване в [ADDRESS]. Частиною 1 статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не виконано зобов'язання за договором вкладу "Депозит Плюс" від 09.12.2013 року та не повернуто [PERSON] суму вкладу в розмірі 168051 гривня, тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно ст.79, ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з приходного касового ордеру № 1/15 від 12.01.2015 року, акту прийомки виконаних робіт від 12.01.2015 року, позивачка [PERSON] понесла витрати на отримання правової допомоги фахівця в галузі права [PERSON] в сумі 565 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальний розмір заробітної плати складає 1218 гривень, а 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину на день розгляду справи, винесення рішення складає 487 гривень 20 копійок. З матеріалів справи вбачається, що фахівець в галузі права брав участь в судових засіданнях 46 хвилин (17.12.2014 року - 7 хв.; 12.01.2015 року - 39 хв.) На підставі вищевикладеного, враховуючи час участі фахівця в галузі права в судових засіданнях, з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 373 гривні 52 копійки (487,20 грн. х 46 хв./60 хв.) Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1680 гривень 51 копійка, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved