Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся в суду з позовом до відповідача про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, вказавши, що згідно Наказу №36 від 19.04.1991 року її було прийнято на роботу в Хоростківську комунальну дільничну лікарню на посаду фельдшера швидкої допомоги. 02.01.2013 року її було звільнено із вказаної посади у зв'язку з переведенням на роботу в Гусятинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги на підставі п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №1 від 02.01.2013 р.) та на підставі наказу №4-П від 15.01.2013 р. прийнято по переводу на посаду фельдшера швидкої допомоги Амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Хоростків, яка була створена внаслідок реорганізації Хоростківської комунальної дільничної лікарні. Згодом, 31.12.2013 року її звільнено з посади у зв'язку з переведенням в Комунальний заклад Тернопільської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» згідно п.5 ст.36 КЗпП України та па підставі наказу №3 від 02.01.2014 р. прийнято на посаду фельдшера швидкої медичної допомоги Теребовлянської станції Е(Ш)МД підстанції №2 по переводу з Гусятинського РЦПМСД. Однак при звільненні їй не була виплачена грошова компенсація за 51 день невикористаної щорічної відпустки. Просить стягнути компенсацію за невикористані відпустки в сумі 5062,79 грн. У судовому засіданні представник позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак надав суду письмові заперечення на позовну заяву, вважає зазначений позов безпідставним та необґрунтованим, а відповідача Комунальний заклад Гусятинської районної ради "Гусятинський районний центр первинної медико - санітарної допомоги", неналежним відповідачем, просить замінити первинного відповідача Комунальний заклад Гусятинської районної ради "Гусятинський районний центр первинної медико - санітарної допомоги" належним відповідачем - Хоростківською комунальною дільничною лікарнею (м. Хоростків, вул. Б. Лепкого, 7). Представники КЗТОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", Амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Хоростків до суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача [PERSON], перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно наказу № 36 від 19.04.1991 року [PERSON] було прийнято на роботу в Хоростківську комунальну дільничну лікарню на посаду фельдшера швидкої допомоги. На вищевказаній посаді вона пропрацювала до початку січня місяця 2013 року. Як вбачається із наказу №1 від 02.01.2013 року, у зв'язку із реорганізацією Хоростківської комунальної дільничної лікарні, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України [PERSON] було звільнено із посади фельдшера швидкої допомоги даної комунальної лікарні та переведено на роботу в «Гусятинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». На підставі наказу № 4-П від 15.01.2013 року [PERSON] було прийнято по переводу на посаду фельдшера швидкої допомоги Амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Хоростків, яка являється структурним підрозділом районного комунального закладу охорони здоров'я «Гусятинський ЦПМСД» (п. 3 рішення 9-ої сесії Гусятинської районної ради шостого скликання від 21 грудня 2011 року № 138). У зв'язку з переведенням з «Гусятинського ЦПМСД» в Комунальний заклад Тернопільської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 31.12.2013 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України [PERSON] було звільнено з посади фельдшера швидкої допомоги Амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Хоростків та на підставі наказу № 3 від 02.01.2013 року прийнято на посаду фельдшера швидкої медичної допомоги Теребовлянської станції Е(Ш)МД підстанції № 2. На час звільнення із Хоростківської комунальної дільничної лікарні (02.01.2013 року) та при переведенні в «Гусятинський ЦПМСД» кількість не використаних [PERSON] днів щорічної відпустки склала 51 (п'ятдесят один) день. Як слідує із довідки №1 виданої Головою ліквідаційної комісії Хоростківської комунальної дільничої лікарні 11.03.2014 року, заборгованість по невикористаних відпустках при переводі [PERSON] в «Гусятинський ЦПМСД» склала 4533,73 грн. У відповідності до п.п. 1.2 п. 1 рішення 9-ої сесії Гусятинської районної ради шостого скликання від 21 грудня 2011 року № 138 Гусятинська районна рада вирішила створити протягом 2012 року згідно з розпорядженням голови ОДА № 1018 від 12.12.2011 року районний комунальний заклад охорони здоров'я «Гусятинський районний центр первинної медико- санітарної допомоги» шляхом реорганізації у результаті злиття діючої мережі лікувально- профілактичних закладів: дільничих лікарень селища Гримайлів та м. Хоростків. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Згідно ч. 1 ст. 106 ЦК України (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Частиною 2 ст. 107 ЦК України передбачено, що після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про право наступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Оскільки, правонаступництво - це перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого. Тому, районний заклад охорони здоров'я "Гусятинський районний центр первинної медико - санітарної допомоги" являється правонаступником Хоростківської комунальної дільничої лікарні. Згідно ст. 83 КЗпП України і ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», при звільненні працівника йому виплачується компенсація за всі дні невикористаної відпустки. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: - гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; - забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону. У відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток по день фактичного розрахунку. Згідно ст. ст. 74-84 КЗпП України громадянам, які працюють за трудовим договором надаються щорічні відпустки, а у разі звільнення їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки. За весь період роботи за трудовим договором позивачу не виплачувалась грошова компенсація за невикористані відпустки. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів про надання позивачу відпустки за відпрацьований час або ж виплати компенсації за невикористану відпустку за цей період. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористанні відпустки. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24. 12.1999 року « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Не виключається можливість такого ж вирішення цього питання і при частковій компенсації невикористаної відпустки працівникові, який продовжує роботу. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 1 січня 1997 року). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial