Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось четверо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.06.2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, а їх спільні діти залишились проживати разом з матір`ю. Вказувала на те, що між нею та відповідачем відсутня домовленість про порядок та розмір сплати останнім аліментів, при цьому [PERSON] надає нерегулярну та незначну матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей, яка є недостатньою для забезпечення їх потреб, хоча повинен та має змогу щомісячно сплачувати аліменти в достатній мірі, оскільки займається підприємницькою діяльністю, має у власності рухоме та нерухоме майно. Враховуючи вище наведене, посилаючись на норми матеріального права, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 25000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття кожною дитиною, вирішити питання про розподіл судових витрат. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] та просив визначити місце проживання усіх чотирьох спільних дітей разом з батьком, проте ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23.04.2019 року провадження у справі в частині вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з батьком закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову. Заперечуючи проти задоволення вимог позивача представник відповідача подав відзив в якому вказував на те, що між сторонами існує спір щодо місця проживання їх спільних дітей, який відповідач мав намір врегулювати в позасудовому порядку шляхом укладення відповідних нотаріально посвідчених договорів, проте [PERSON] належним чином не відреагувала на таку пропозицію відповідача. Зазначав, що [PERSON] займається підприємницькою діяльністю та отримує заробіток розмір якого є мінливим, при цьому основна частина його доходу від підприємницької діяльності по своїй економічній суті є виторгом та не відноситься до чистого прибутку орієнтовний розмір якого щомісячно становить близько 27000 грн. Крім того, вказував про наявність у нього грошових зобов`язань, оскільки він не погасив заборгованість за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень та уклав попередній договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS] , вартість якої становить 1001300 грн. Також, просив суд врахувати, що на його утриманні перебуває дружина [PERSON] , яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, а також малолітня донька народжена у другому шлюбі, а граничний розмір аліментів не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Зазначав, що після розірвання шлюбу сторони здійснили поділ їх спільного майна та у власність позивача перейшов транспортний засіб марки Porsche Cayenne, 2013 року випуску, а вартість належного йому транспортного засобу марки ВМW Х5 2011 року випуску є значно нижчої ніж вказує позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги. З урахуванням наведеного просив відмовити в задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що граничний розмір аліментів встановлений у разі стягнення їх у частці від доходу платника, проте позивач способом захисту своїх прав обрала саме стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та визначений нею розмір є обґрунтований з урахуванням доходу відповідача та наявності у його власності нерухомого майна, зокрема нежитлових приміщень як в [ADDRESS] в м [ADDRESS] , що також є джерелом його доходу. Вказував на те, що розмір аліментів також зумовлений рівнем життя, який батьки забезпечували дітям до розірвання шлюбу та який продовжує забезпечувати позивач на даний час, зокрема відпочинок на морі двічі на рік, відвідування гуртків, вивчення іноземної мови, харчування, придбання ліків, одягу, навчальної літератури, комп`ютерної техніки. З урахуванням наведеного просив позов задовольнити в повному обсязі. В ході судового розгляду даного спору судом в рамках розгляду зустрічного позову було залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Чернівецької міської ради та витребувано висновок щодо розв`язання спору по факту доцільності визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , які народились [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] . Разом з тим, представник третьої особи звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та відповідний витребовуваний судом висновок не надав у зв`язку з тим, що законні представники дітей їх батьки документи та заяви щодо визначення місця проживання дітей для надання суду відповідного висновку службі не подавали. Крім того, в ході судового розгляду даного спору судом витребувано докази, а саме у Чернівецькій обласній державній податковій інспекції інформацію про те чи відкриті у банківських установах України рахунки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про те чи відкриті у цьому банку рахунки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за наявності таких рахунків надати відомості про обіг коштів по них за 2018 рік; в АТ КБ «Укрсиббанк» (ЄДРПОУ 09807750), інформацію про обіг за 2018 рік по рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; з УПП в Чернівецькій області інформацію про складені відносно відповідача протоколи про адміністративне правопорушення, а також про його затримання працівниками патрульної поліції. Позивач в судове засідання не з`явилась, в її інтересах діяв представник [PERSON] , який позов підтримав та просив задовольнити, у своїх поясненнях узагальнив обставини викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив, а також зазначив, що визначений позивачем щомісячний розмір аліментів відповідає потребам та рівню життя їх спільних з відповідачем дітей, оскільки старший син [PERSON] є студентом Чернівецького національного університету ім.. Ю.Федьковича, де навчається на платній формі навчання вартість якого становить 13200 грн. в рік, додатково вивчає англійську та німецьку мови, займається з тренером в тренажерному залі, відвідує секцію з тайського боксу, потребує значних коштів на придбання одягу; син [PERSON] також вивчає англійську мову, навчається в школі, де вартість додаткового харчування становить 495 грн. Також за дітьми доглядають дві няні, які інколи супроводжують останніх на відпочинок, при цьому діти як правило кілька разів на рік відпочивають на морі, за межами України та у таборах відпочинку. Вказував на те, що позивач також займається підприємницькою діяльністю, отримує певний дохід та визначений нею розмір аліментів на кожного з дітей є лише частиною необхідної суми для їх матеріального утримання, оскільки вона також несе значні витрати для забезпечення належного рівня життя дітей та їх потреб, які є більш високими в порівняні з іншими родинами, що зумовлено розміром доходів їх батьків. Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяв представник [PERSON] , який позов не визнав, вказуючи на те, що визначений позивачем розмір аліментів в сумі 25000 грн. щомісячно на кожного з чотирьох дітей є значно завищений та не відповідає розміру доходів відповідача, оскільки у останнього на утримання також перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу, а також дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим потребує утримання. Також вказував на те, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на відвідування дітьми спортивних секцій, вивчення мов, неодноразовий відпочинок за кордоном, оплату праці двох нянь, що є додатковими витратами, а не звичайними побутовими потребами дітей, у зв`язку з чим такі витрати не можуть бути враховані при визначені розміру щомісячних аліментів, а також не є обґрунтованими, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що відпочинок дітей на морі в супроводі однієї з двох нянь двічі і більше на рік є для них необхідністю зумовленою станом здоров`я чи іншими обставинами. Просив врахувати майновий стан відповідача, а також звичайні побутові потреби дітей виходячи з прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного до їх віку та вважав прийнятним розмір аліментів по 2500 грн. на кожного з дітей щомісячно. Крім того, в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які працюють нянями, а також [PERSON] , яка працює приватним вчителем. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що близько дев`яти років вони працюють нянями, здійснюють догляд за дітьми у родині Мельничуків та отримують заробітну плату в сумі по 7000 грн. щомісячно, сплачують необхідні витрати в школу, розмір яких коливається від 4500 грн. до 5500 грн., а також витрати на потреби класу, репетиторів з вивчення іноземних мов, відвідування гуртків. Зазначали, що діти двічі на рік відпочивають на морі, а також відвідують табори відпочинку. Вказували на те, що витрати та доходи родини Мельничуків значно перевищують витрати звичайної родини та відповідно витрачається значно більше коштів на розвиток та потреби дітей в порівняні з іншими родинами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює приватним вчителем та допомагає дітям родини [PERSON] з вивченням математики та англійської мови протягом останніх семи років, розмір її заробітної плати становить 4000 грн. щомісяця. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.06.2017 року шлюб між позивач та відповідачем, який укладений 24.04.1999 року, розірвано (а/с 11, Том 1). Під час вказаного шлюбу у сторін народилось четверо дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а/с 7-10 Том 1). Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю та дана обставина в судовому засіданні визнана представниками сторін, при цьому у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, у зв`язку з чим даний факт є таким , що не підлягає доказуванню згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~ сімейному Кодексі України. У відповідності\~до вимог\~ст.ст.\~180,\~181\~СК України,\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~ За змістом ст. 182 СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, зареєстрований як приватний підприємець та отримує дохід від підприємницької діяльності, використовує працю найманих працівників, сплачує єдиний податок 2-ї групи оподаткування (а/с 45, 132-242 Том 1). Крім того, відповідно до наданої на запит суду інформації з ГУ ДФС у Чернівецькій області від 26.12.2018 року у відповідача наявні відкриті банківські рахунки, зокрема в АТ «Укрсиббанк», ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ «Раййфайзен Банк Аваль» (а/с 11 Том 2). Відповідно до даної АТ «ПриватБанк» інформації, у [PERSON] наявні відкриті депозитні рахунки, платіжні картки, а також рахунки приватного підприємця на яких постійно відбувається рух коштів (а/с 31-69 Том 2). Згідно інформації наданої АТ «Укрсиббанк» від 06.03.2019 року, у вказаній банківській установі наявні два банківські рахунки відкриті на ім`я [PERSON] на одному з яких рух коштів не відбувається, а на іншому станом на 31.12.2018 року залишок коштів дорівнює нулю, при цьому станом на 31.12.2018 року як дебет так і кредит становив 51000 грн. (а/с 119). Також, суд оцінюючи майновий стан відповідача, також враховує наявність у власності останнього нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення по [ADDRESS] , яке згідно акту про пожежу від 11.12.2018 року з додатком пошкоджене внаслідок пожежі через коротке замикання електромережі з прямими збитками власнику в сумі 15000000 грн. та побічними в розмірі 15082000 грн., 55/1000 ідеальних часток нежитлового приміщення по [ADDRESS] , нежитлові приміщення магазину непродовольчих товарів в [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). Крім того, за наслідками розгляду справи встановлено наявність у власності відповідача нерухомого майна, а саме транспортного засобу марки ВМW Х5 2011 року випуску. Також, 07.03.2018 року між відповідачем та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири та на момент розгляду даного спору по суті відсутні належні та допустимі докази набуття відповідачем у власність квартири за вказаним договором, а також наявності в нього невиконаних фінансових зобов`язань за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.03.2018 року відповідно до якого він зобов`язувався сплатити продавцю ТОВ «Трембіта» грошову суму в розмірі 2900300 грн. до 06.04.2018 року (а/с 46, 48 Том 1). З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2017 року між відповідачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, при цьому у тексті відзиву представник зазначав, у вказаному шлюбі у них народилась донька, проте належних та допустимих доказів на підтвердження наявності на утриманні відповідача малолітньої доньки від другого шлюбу та перебування його дружини у відпустці по догляду за дитиною матеріали справи не містять (а/с 34 Том 1). В судовому засіданні встановлено, що старший син сторін [PERSON] є студентом та навчається на платній формі навчання, при цьому належних та допустимих доказів вартості навчання у вищому навчальному закладі позивачем не надано, а менші діти навчаються у школі, при цьому доказів, які б оцінювались поза розумним сумнівом щодо витрат на навчання у школі позивачем не надано, при цьому свідки [PERSON] та [PERSON] вказали приблизну суму, яку вони сплачують на потреби шкільного навчання. Також, з показів свідків вбачається, що діти відвідують уроки іноземної мови, користуються послугами репетитора, няні, кілька разів на рік відпочивають на морі та у таборах відпочинку. Належних та допустимих доказів щодо стану здоров`я дітей матеріали справи не містять. Так, статтями 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Обґрунтовуючи необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 25000 грн. щомісячно позивач посилається на те, що діти потребують значних витрат на розвиток їх здібностей, зокрема вивчення мов, відвідування спортивних секцій, а також з метою їх оздоровлення, а саме кілька разів на рік відпочинок на морі та в таборах відпочинку. Разом з тим, ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З\~системного аналізу\~ положень\~ ст.ст.\~ 180,\~181\~СК України\~ в\~сукупності \~з нормами\~ ст.\~185\~СК України\~вбачається,\~що грошові\~ кошти\~ спрямовані\~ на\~ розвиток\~здібностей \~дітей,\~їх лікуванням\~та \~оздоровленням \~є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини тобто аліментами, у зв`язку з чим вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей, суд виходить з принципу розумності, звичайних побутових потреб дітей відповідного віку для забезпечення їх належного рівня життя, фізичного, розумового, духовного, морального, культурного і соціального розвитку, без врахування додаткових витрат спрямованих на розвиток здібностей дітей, оскільки вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат позивачем не заявлено. Згідно ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину становить\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку і\~може бути\~присуджений судом\~у разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. За змістом ст. 180 СК України, ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, враховуючи об`єктивні обставини справи, однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх та малолітніх дітей, досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального становища відповідача, наявності у його власності рухомого та нерухомого майна, отримання ним доходу від підприємницької діяльності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5500 грн. щомісячно та саме такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання дітей, забезпечення їм умов для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку і не буде суперечити інтересам сторін. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, позивач звернулась до суду з даним позовом 10.08.2019 року, що підтверджується відповідним штемпелем ПАТ «Укрпошта» з датою відправки поштового повідомлення, а тому саме з цього часу слід стягувати аліменти за рішенням суду (а/с 25 Том 1). У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за вимогами про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, при цьому відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1% ціни позову. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1320 грн. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial