Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути на свою користь аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1 689,00 грн. на кожну дитину щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В процесі розгляду справи, позивачка збільшила позовні вимоги відповідно до заяви від 23.03.2017 року (а.с. 24-25), та просила визначити розмір аліментів на утримання кожної дитини у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що від шлюбу із [PERSON] у сторін по справі народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою, але відповідач свої батьківські обов»язки не виконує та вихованням дітей не займається. Грошових коштів на їх утримання не вистачає, а відповідач матеріально не допомагає, що стало наслідком звернення до суду із цим позовом, оскільки діти знаходяться на її утриманні. Таким чином, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі - 2 000,00 грн. щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, поважності причин неявки до суду не повідомив, заперечення на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 28 грудня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року було розірвано (а.с. 5). Від цього шлюбу у сторін по справі народились діти: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис № 59 від 24.01.2006 року), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис № 1881 від 29.09.2010 року) (а.с 3-4). Згідно пояснень позивача сторони проживають окремо та кошти на утримання дітей відповідач не надає, тому доньки перебувають на утриманні матері [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що відповідач коштів на утримання дітей не надає, матеріально не допомагає у необхідному для нормального їх життя. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги, що відповідач, як батько зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, враховуючи стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично та психічно здоровим, між тим визначити розмір доходів відповідача в розумінні статей 181-184 Сімейного кодексу неможливо через те, що він офіційно не працевлаштований та має нерегулярний, мінливий дохід. Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: partial