Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому вказує, що на забезпечення вимог ПАТ "Банку "Фінанси та кредит" за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 2025pv3-07 від 13 грудня 2007 року уклав договір іпотеки з Банком "Фінанси та кредит", в якому виступив як майновий поручитель позичальника - [PERSON]. Предметом вказаного договору іпотеки є житловий будинок, який належить позивачу на праві власності та знаходиться в [ADDRESS]. Зазначає, що укладаючи договір іпотеки без дозволу органів опіки та піклування, внаслідок своєї юридичної необізнаності, порушив права своїх дітей - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] - на користування житлом. Просить визнати договір іпотеки від 13.12.2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського отаріального округу [PERSON] - недійсним. Позивач в судове засідання позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні заперечив проти позову, просив у позові відмовити. Представник третьої особи органу опіки і піклування в судовому засіданні пояснила, що ні позивач, ні Відповідач до органу опіки і піклування за наданням дозволу для укладення оспорюваного договору іпотеки не зверталися. Вважає, що майнові права дітей при цьому не були порушені, оскільки в будинку по [ADDRESS] вони не були зареєстровані. Третя особа- приватний нотаріус [PERSON] подала письмову заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги заперечила та вказала, що Договір іпотеки від 13.12.2007 року був посвідчений нею з дотриманням всіх вимог закону. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2007 року між Банком "Фінанси та кредит" в особі Лерша Михайла Васильовича та [PERSON] був укладений договір іпотеки, який забезпечує виконання основного договору - договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 2025pv3-07 від 13 грудня 2007 року. Предметом договору іпотеки є житловий будинок, який належить позивачу на праві власності [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення в повному обсязі за рахунок майна, заставленого на умовах, що передбачені договором.(а.с. 13-20). Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишаться у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 кодексу. За положеннями ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, з вказаного свідчить, що обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладаєтьcя на позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її батьком. Вона постійно проживає з ним з 2007 року в [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає по сусідству з позивачем. Йому відомо, що [PERSON] проживав разом з дітьми в будинку [ADDRESS]. Суд критично оцінює покази вказаних сідкіх виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно довідки управління житлово-комунального господарства від 06.12.2007 № 3812 у буд. [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а.с. 88). З довідки виконкому Косівської міської ради від 16.09.2008 року № 1960 вбачається, що діти позивача- [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.61). Крім того, як вбачається з пояснень свідка [PERSON], вона навчалася в загальноосвітній школі в м. Косів, яку закінчила в 2012 році. Даний факт дає підстави для обґрунтованого сумніву в можливості її постійного проживання в м. Коломия з 2007 року. З урахуванням положень ст. ст. 626-629, 640 ЦК України, позивач повинен був довести усі необхідні обставини для можливості визнання договору іпотеки недійсним. Зазначених обставин позивач належними та допустимими доказами не довів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір іпотеки укладено 13 грудня 2007 року та нотаріально посвідчено. Нотаріус при посвідченні вказаного договору перевірив повноваження [PERSON] як іпотекодавця. Крім того, відповідно до п.2.1.2. оспорюваного Договору [PERSON] гарантував, що будь-яких прав, щодо зазанченого в цьому договорі житлового будинку у третіх осіб, як в межах України, так і за її межами- немає. Отже посилання позивача на те, що на день укладення Договору іпотеки в будинку [ADDRESS] проживали його неповнолітні діти не підтверджується дослідженими доказами, а тому згоди органу опіки і піклування для здійснення оспорюваного правочину не вимагалося. На підставі наведеного, ст.ст. 203, 204, 626, 627, 628, 629, 640 ЦК України, Закону України "Про іпотеку" та

Outcome: dismissed