Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить поновити срок для звернення до суду з позовом про визнання незаконнимм та скасування наказів № 05-ДОС від 16.07.2014 року, №303-ОС від 25.07.2014 року,поновлення на роботі,оплату вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди як такий,що пропущений з поважних причин, визнати незаконним наказ №05-ДОС від 16.07.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказ №303-ОС від 25.07.2014 року про звільнення, поновити його на роботі на посаду заступника начальника АВ „Київ" у Державному підприємстві „ Київпассервіс", стягнути на його користь середній заробіток у розмірі 5200 гривень за час вимушеного прогулу з 25 липня 2014 року до дня поновлення на роботі, та моральну шкоду в сумі 5000 гривень. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги в частині стягнення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, просив стягнути за час вимушеного прогулу з 26.07.2014 року 23766 гривень 40 копійок та моральну шкоду в сумі 10000 гривень, заявлені і уточненні позовні вимоги повністю підтримав і в обгрунтування їх пояснив, що з 12.02.2013 року по 25.07.2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, обіймав посаду заступника начальника АВ „Київ". Наказом від 16.07.2014 року №05-ДОС його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. З даним наказом він не згоден і вважає його не законним.Підставою винесення даного наказу і притягнення його дисциплінарної відповідальності є те, що починаючи з квітня місяця 2014 року з боку керівництва була травля його та упереджене ставлення до нього, йому відмовлялося в надані додаткової відпустки на навчання, у зв"язку з чим він звертався зі скаргою до Територіальної державної інспекції з питань праці у м.Києві, якою просив провести перевірку дотримання вимог законодавства про працю в ДП „Київпассервіс", керівництво відкрито пояснювало, що не бажають його подальше перебування на роботі і відкрито пропонувалося написати заяву про звільнення. З винесеним наказом він не був ознайомлений, копія наказу не була йому вручена, що стало причиною не своєчасного оскарження наказу у судовому порядку.Фактично дисциплінарного проступку він не вчиняв, від нього не було відібрано пояснення з приводу вчинення дисциплінарного проступку, в якому він пояснив би правомірність свого рішення. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності було службове розслідування щодо організації заступником начальника АВ „Київ" [PERSON] додаткового рейсу на 26.06.2014 року по маршруту Київ-Одеса з часом відправлення о 22 годині 30 хвилин.В ході службового розслідування було встановлено,що при організації додаткового рейсу [PERSON] не було узгоджено дане питання з керівництвом АВ. Не отримано офіційної письмової відмови ТОВ „Гюнсел" та ПІК ААЗ „Трейдинг Ко" офіційних автомобільних перевізників, з якими укладені договори, а було залучено автоперевізника, з яким не укладено договору „Про надання послуг перевезення", чим було грубо порушені посадові обов"язки. За вчинений дисциплінарний проступок було накладено дисциплінарне стягнення -догана. Службове розслідування здійснено поверхово і не відповідає дійсності. У червні 2014 року напередодні святкових днів пов"язаних з Днем Конституції України у зв"зку з підвищеним пасажиропотоком і продажем касами АВ „Київ" квитків на 26 та 27 червня ним дійсно було організовано додатковий рейс. Однак до організації додаткового рейсу ним було написано листи автоперевізникам ААЗ ТРЕЙДІНГ КО ПІК", ПП „Посполіта Сервіс", ТОВ „Гюнсел" з пропозицією щодо надання додаткових рейсів щодо перевезення пасажирів 26.06.2014 року. Однак автоперевізники, у зв"язку з повною заповненністю усіх рейсових автобусів не були в змозі гарантувати подачу автобусів. У зв'язку з чим було залучено для здійснення додаткового рейсу іншого перевізника, з яким підприємство має договір на перевезення, що не суперечило Правилам надання послуг пасажирського автомобільного траспорту. Крім нього іще одним заступником автовокзалу „Київ" [PERSON] було залучено додаткові рейси, чим не було заподіяно шкоди підприєсмтву, а навпаки фінансовий прибуток в розмірі 14417,19 гривень.Про здійснення додаткового рейсу повідомлення було введено ним в електронну базу підприємства ще 23.06.2014 року. Ніяких нарікань з боку керівництва не було, скарг офіційних перевізників цього маршруту теж не було. Оформлення додаткового рейсу здійснив відповідно до покладених посадових обов"язків, Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, тому вважає, що незаконно на нього було накладено дисциплінарне стягнення, тому наказ №05-ДОС від 16.07.2014 року підлягає скасуванню. Стосовно наказу № 303-ОС від 25.07.2014 року також не згоден і вважає його незаконним. Як вбачається із тексту наказу ,підставою винесення даного наказу було те, що він порушив вимоги підпункту з наказу від 23.01.2012 року №06 „ Про організацію обліку робочого часу працівників ДП „Київпассервіс". [PERSON] було подано табель обліку робочого часу працівників АВ „ Київ" за червень місяць 2014 року з численними помилками.Станом на 11.07.2014 року зазначені помилки так і не були виправлені.Його посадовою інструкцією не передбачено ведення графіку виходу працівників на роботу.Дані обов"язки покладені на керівника структурних підрозділів, яким призначений і являєтся [PERSON], тому за ведення табеля відповідає начальник структурного підрозділу АВ „Київ" [PERSON], а не він.Хоча фактично табель складав він. Роботодавець не вправі змусити виконувати працівника ту роботу, яка не передбачена його посадовими обов"язками. Керівництво було вирішено, що він повторно вчинив дисциплінарний проступок і оскільки це було вже вдуге , даним наказом був звільнений з займаної посади. Даний наказ відповідача також вважає незаконним, який підлягає скасуванню. Звільнення з займаної посади вважає неправомірним також у зв"язку з тим, що було звільнено без згоди профспілкового комітету, так як засідання відбулося не в той час коли було призначено і його повідомлено, а саме згідно телефонограми засідання мало відбутися 25.07.2017 року, а фактично рішення профспілкового комітету від 25.07.2014 року. Вважає звільнення за ст.40 п.3 КЗпП України здійснено не на законних підставах, так як відсутне систематичне невиконання ним трудових обов"язків, а тому є законні підстави для поновлення його на роботі. Також є законні підстави для виплати йому відповідачем вимушеного прогулу у розмірі середнього заробітку. Відповідно до довідки відповідача середньоденна заробітна плата становить 148 гривень 54 копійки.Оскільки він звільнений з 25.07.2014 року то час вимушеного прогулу починається з 26.07.2014 року до теперішнього часу і станом на 13.03.2015 року становить 160 робочих днів, а відповідно розмір вимушеного прогулу становить 23766 гривень 40 копійок. Незаконним звільненням відповідачем завдано йому моральну шкоду, які він оцінює в 10000 гривень.Моральна шкода полягає в тому, що до його звільнення він працював у дружному колективі, здобув певних життєвих зв"язків, почував себе захищеним, бо мав улюблену роботу та впевненість у завтрашньому дні.Однак, безпідставне звільнення ці зв"язки зруйнувало.У нього на утримання є малолітня дочка і незаконним звільнення його сім"я опинилася в тяжкому матеріальному становищі, що змусило його докладати значних зусиль для організації власного життя та життя його сім"ї в т.ч. і матеріального утримання. Також просить поновити срок для звернення до суду з позовом, так як він пропустив його з поважних причин, так як тривалий час не міг отримати копій документів , які потрібно долучити до позову при зверненні до суду.Крім того, не маючи юридичної освіти та не знаючи діюче трудове законодавство стосовно строків звернення до суду та підсудності даних справ по територіальності конкретним судам звернувся до Суворовського районного суду м.Херсона 26.08.2014 року, однак ухвалою суду від 27.10.2014 року позовна заява була повернута і роз"яснено судом порядок звернення.Після чого звернувся до з позовом до Генічеського районного суду Херсонської області за місцем своєї реєстрації. З урахуванням вищезазначеного вважає, що строк звернення до суду пропустив з поважних причин. Просив задовольнити позов. Представник відповідача ДП „Київпассервіс" за дорученням Харченко М.С. пред"явлені позовні вимоги не визнав, заперечував в задоволенні позову, свої заперечення обгрунтував наступним. [PERSON] наказом №67-ос від 12.02.2013 року прийнятий на посаду заступника начальника АС „Дарниця".04.04.2014 року наказом №109-ос від 04.04.2014 року був переведений за його згодою на посаду заступника начальника вокзалу АВ „Київ". 25.07.2014 року наказом №303-ос [PERSON] було звільнено з посади заступника начальника вокзалу АВ „Київ" за систематичне невиконання працівником без поважних причин посадових обов"язків на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказом №05-ДОС від 16.07.2014 року, згідно якого [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставою для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення були матеріали службового розслідування, а саме доповідна записка начальника вокзалу АВ „ Київ" [PERSON] від 27.06.2014 року. Відповідно до проведеної перевірки зроблено комісією однозначний висновок, що заступник начальника вокзалу АВ „ Київ" [PERSON] залучив перевізника ПП „ТВАД", який не мав дозвільних документів на виконання рейсів за маршрутом Київ-Одеса, а не перевізників ПІК „ААЗ Трейдінг Ко" та ТОВ „Гюнсел", які згідно дозволів організатора (замовника) перевезень обслуговують вказаний маршрут, чим грубо порушив вимоги абз 2 п.126 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ від 18.02.1997 року та п.п.1.5,3.4,6.1 посадової інструкції заступника начальника вокзалу.При винесенні наказу також була врахована поведінка [PERSON], який явно умисно вчинив грубе порушення, підготовив підроблені жокументи з метою залучення перевізника, який не мав дозволу, перешкоджаючи нормальній роботі належних перевізників: ПІК „ААЗ Трейдінг Ко" та ТОВ „ Гюнсел", які не тільки заперечували залученню інших, а категорично заперечують проти допущення до обслуговування рейсу „Київ-Одеса" будь-кого. Доводи позивача про бажання належним чином виконувати свої посадові обов"язки і піклування про інтереси пасажирів є неправдою і бажанням ввести суд в оману.Крім того, позивач був ознайомлений з наказом і вказав при ознайомлені, що не згоден з наказом і накладенням стягнення, однак ніяких заходів для його оскарження не прийняв, тобто погодився з наказом і тільки після звільнення став його оскаржувати пропустивши при цьому строк оскарження. 25.07.2014 року наказом №303-ос [PERSON] звільнено з посади начальника вокзалу АВ „ Київ" за систематичне невиконання працівником без поважних причин посадових обов"язків на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.Підставою для прийняття даного наказу було вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який підтверджується наступним: актом від 01.07.2014 року, наказом №06 від 23.01.2012 року, табелем обліку робочого часу працівників АВ „Київ" за червень 2014 року складеного [PERSON], табелем обліку робочого часу працівників АВ „Київ" за червень 2014 року складеного [PERSON], пояснювальною запискою [PERSON] від 09.07.2014 року, актом від 11.07.2014 року, доповідно. Запискою [PERSON] від 11.07.2014 року, службовою запискою [PERSON], від 23.07.2014 року, довідками бухгалтерії, де було встановлено, 02.07.2014 року заступником начальника вокзалу АВ „ Київ" [PERSON] подано табель обліку робочого часу працівників АВ „ Київ" за червень місяць 2014 року із запізненням і чисельними помилками.На неодноразові вимоги виправити помилки [PERSON] не реагував, а в поясненнях зазначав, що табель відповідає дійсності.З результаті уточнень працівників вокзалу АВ „ Київ", бухгалтерією виявлено, що 49 працівникам вокзалу АВ „ Київ" було неправильного нарахована заробітна плата, що потягло утриманню з одних працівників заробітної плати на загальну суму 4974 гривень 40 клпійок, а іншим працівникам донарахування заробітної плати на загальну суму 3728 гривень 25 копійок.Позивачем був вчинений дисциплінарний проступок вдруче, у зв"язку з чим було подання профспілковому комітету про надання згоди на про звільнення [PERSON]Про засідання профкомітету [PERSON] був завчасно повідомлений і рішенням профкомітету ЛП „ Киїпассервіс" від 25.07.2014 року №25-07 було надано дозвіл на звільнення на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України [PERSON].Вважає , що звільнення [PERSON] було вчинено з додержанням трудового законодавства, доводи позивача про незаконність звільнення є необгрунтованими і такими , що не відповідають дійсності.Оскільки вважає, що звільнення позивач було здійснено на законних підставах, тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і стягнення моральної шкоди також є безпідставними.Крім того, крім обставин законності звільненні, просив врахуватим, що позивач пропустив строк звернення з позовом до суду, поважність пропускувісутня, а доводи поважності пропуску викладені позивачем суперечать дійсним обставин справи. Просив відмовити в задоволені позову та просив сягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати в сумі 1494 гривні 16 копійок, які підтверджені документи, які складаються із витрат проїзду до суду представника. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню відповідно до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] наказом №67-ос від 12.02.2013 року прийнятий на посаду заступника начальника АС „Дарниця".04.04.2014 року наказом №109-ос від 04.04.2014 року був переведений за його згодою на посаду заступника начальника вокзалу АВ „Київ".25.07.2014 року наказом №303-ос [PERSON] було звільнено з посади заступника начальника вокзалу АВ „Київ" за систематичне невиконання працівником без поважних причин посадових обов"язків на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказом №05-ДОС від 16.07.2014 року, [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і на накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставою для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення як стверджував представник відповідача стали матеріали службового розслідування, а саме доповідна записка начальника вокзалу АВ „ Київ" [PERSON] від 27.06.2014 року, акт комісії від 27.06.2014 року, квитково-касовою відомостю від 26.06.2014 року перевізника ПП „ТВАД", листом представника ПІК „ААЗ Трейдінг Ко" від 25.06.2014 року, заявою представника компанії „Гюнсел" від 25.06.2014 року, акт комісії від 16.07.2014 року.Відповідно до проведеної перевірки комісією зроблено висновок, що заступник начальника вокзалу АВ „ Київ" [PERSON] залучив перевізника ПП „ТВАД", який не мав дозвільних документів на виконання рейсів за маршрутом Київ-Одеса, а не перевізників ПІК „ААЗ Трейдінг Ко" та ТОВ „Гюнсел", які згідно дозволів організатора (замовника) перевезень обслуговують вказаний маршрут, чим грубо порушив вимоги абз 2 п.126 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ від 18.02.1997 року та п.п.1.5,3.4,6.1 посадової інструкції заступника начальника вокзалу.Дані обставини підтверджуються наказом №67-ос від 12.02.2013 року, наказом №109-ос від 04.04.2014 року, наказом №303-ос від 25.07.2014 року.В судовому засіданні позивач заперечував про наявність дисциплінарного проступку, та стверджував,що додатковий рейс був ним залучений правомірно з відома керівництва АВ „Київ", так як ним були отримані листи від перевізників ПІК „ААЗ Трейдінг Ко" та ТОВ „Генсел", які мають дозвільні документи на виконання рейсів, в яких вони вказали про неможливість надання додаткового рейсу „Київ-Одеса". Ним також були належним чинои оформлені документи на додатковий рейс. Однак при дослідженні доказів, які надані позивачем, судом встановлено, що вони повністю спростовані представником відповідача. Крім того, позивач стверджував, що копію наказу про накладення дисциплінарного стягнення він не отримував, однак дані твердження також спростовані, оскільки на копії наказу за №05-ДОС від 16.07.2014 року наданому відповідачем мається відмітка [PERSON], про ознайомлення з даним наказом, також вказано ним власноручно на копії наказу, що він не згоден з даним наказом. Однак даного наказу не оскаржив, а тільки звільнення ставить питання про скасування даного наказу. Судом встановлено, що 25.07.2014 року наказом №303-ос [PERSON] звільнено з посади начальника вокзалу АВ „ Київ" за систематичне невиконання працівником без поважних причин посадових обов"язків на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.Підставою для прийняття даного наказу як вказував представник відповідача було вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який підтверджується наступним: актом від 01.07.2014 року, наказом №06 від 23.01.2012 року, табелем обліку робочого часу працівників АВ „Київ" за червень 2014 року складеного [PERSON], табелем обліку робочого часу працівників АВ „Київ" за червень 2014 року складеного [PERSON], пояснювальною запискою [PERSON] від 09.07.2014 року, актом від 11.07.2014 року, доповідно. Запискою [PERSON] від 11.07.2014 року, службовою запискою [PERSON], від 23.07.2014 року, довідками бухгалтерії, де було встановлено, 02.07.2014 року заступником начальника вокзалу АВ „ Київ" [PERSON] подано табель обліку робочого часу працівників АВ „ Київ" за червень місяць 2014 року із запізненням і чисельними помилками. На неодноразові вимоги виправити помилки [PERSON] не реагував, а в поясненнях зазначав, що табель відповідає дійсності. З результаті уточнень працівників вокзалу АВ „ Київ", бухгалтерією виявлено, що 49 працівникам вокзалу АВ „ Київ" було неправильного нарахована заробітна плата, що потягло утриманню з одних працівників заробітної плати на загальну суму 4974 гривень 40 копійок, а іншим працівникам донарахування заробітної плати на загальну суму 3728 гривень 25 копійок. Позивач заперечував у судовому засіданні наявність дисциплінарного проступку та законність його накладення, оскільки вважає, що складання табелю робочого часу до входить до його посадових обов"язків. Однак дані стверження позивача спростовуються наказом №06 від 23.01.2012 року, також пояснення даними самим [PERSON] в.о. генерального директора ДП „ Київпассервіс", в якому він не вказував, що складання табелю обліку робочого часу не входить до його обов"язків, а навпаки стверджував, що він його склав і що його самостійно здав у відділ кадрів зранку 01.07.2014 року, тобто визнав несвоєчасність складання і надання табелю робочого часу. В акті від 11.07.2014 року відображено, що табель обліку робочого часу був складений з помилками і станом на 11.07.2014 року вони не були [PERSON], який являється заступником начальника АВ „Київ" усунуті, та в належному стані переданий до бухгалтерії.Хоча відповідно до посадової інструкції позивач як заступник начальника вокзалу повинен належним чином здійснювати керування діяльністю автовокзалу та забезпечувати роботу автовокзалу, виконувати окремі доручення керівництва підприємства. Виходчи із вищенаведеного суд вважає, що доводи позивача повністю спростовані відповідачем наданими і вищеперерахованими доказами. У відповідності до ст.ст.147-1,148,149 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Дані вимоги закону відповідачем при накладенні дисциплінарного стягнення дотримані. Наявність дисциплінарних проступків в діях позивача встановлена. У відповідності до ст.ст.233,234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення- в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення. У разі пропуску з поважних причин строків, установленних ст.233 цього кодексу суд може поновити ці строки. З урахуванням вищезазначених норм позивач [PERSON] пропустив строк на оскарження наказу № 05-ДОС від 16.07.2014 року та наказу №303-ос від 25.07.2014 року, оскільки він повинен був звернутися до суду для захисту порушеного права та незаконності наказу №05-ДОС від 16.07.2014 року протягом трьох місяців з дня його винесення і ознайомлення, однак він в установлений строк не звернувся, причини пропуску на думку суду не є поважними. Також строк на оскарження позивач пропустив і для оскарження наказу №303-ос від 25.07.2014 року, оскільки до суду він звернувся з пропуском строку. Позивач в письмовому клопотанні до позову вказував причиною пропуску звернення до суду відсутність коштів на оформлення позову та отримання кваліфікованої консультації стосовно строків звернення до суду. В подальшому позивач став стверджувати,що він звертався до іншого суду, а саме до Суворовського райсуд м.Херсона своєчасно і йому ухвалою суду було відмовлено в прийомі позову та повернуто позов. В підтвердження надана копія ухвали суду від 17.10.2014 року, однак не надано доказів своєчасно звернення до даного суду, а саме протягом місячного строку з дня отримання копії наказу про звільнення. Оскільки порушень трудового законодавства про накладення дисциплінарних стягнень та звільнення позивача на підставі ст.40 ч.1 п.3 КЗпП України не встановлена, систематичність невиконання посадових обов"язків має місце, а також у зв"язку з пропуском строку звернення до суду і підстав їх поновлення судом не знайдено, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати відповідача пов"язані з явкою до суду, що підтверджуються документально в сумі 1494,16 гривень.

Outcome: approved