Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Альфа - Банк" звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, а [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Альфа - Банк", третя особа [PERSON] про припинення договору поруки. 14.09.2007 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк» та фізична особа - [PERSON] уклали кредитний договір № 700001213. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов Договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 22 428.24 дол. США. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Відповідно до умов Договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та додатком № 1 до цього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу -1 кредит у сумі 22 -428.24 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов Договору відповідач 1, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 17 242,16 дол. США, що за курсом НБУ на 17.04.2014 року складає - 194 010,13 грн., за відсотками - 6453,69 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 72 617,42 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. На 17.04.2014 року розмір неустойки становить: пеня - 329 092,99 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 3 702 979,99 грн. Аналізуючи норми ст. 266. ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Розмір неустойки станом на 17.04.2014 р. становить: пеня -86 489,85 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 973 190,54 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 14.09.2007 року ЗАТ "Альфа-Банк" та фізична особа [PERSON] - відповідач 2, уклали Договір Поруки № 700001213-П. Виконання Позивачем своїх обов'язків по кредитному договору - підтверджується випискою з особового рахунку відповідача 1. Наявність не виконаних зобов'язань відповідачів щодо повернення кредиту -підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Попередження відповідачів про порушення умов зобов'язання - підтверджується копією вимоги про дострокове повернення кредиту та доказами її відправлення. Просять стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість - 1 239 818,09 грн., а саме: за кредитом - 194 010,13 грн., по відсотках - 72 617,42 грн., пеня - 973 190,54 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі -З 654,00 грн. По зустрічному позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа - Банк", третя особа [PERSON] про припинення договору поруки, [PERSON] вказує на те, що первісний позов вона не визнає і просить задовольнити її зустрічний позов. 14.09.2007 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №700001213, для забезпечення виконання якого між банком та нею укладено договір поруки № 700001213-П. За кредитним договором банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 428,24 доларів США, а вона взяла на себе зобов'язання відповідати перед відповідачем, як солідарний боржник. За кредитним договором процента ставка встановлювалась сторонами у розмірі 13,50% річних, "проте у вересні 2008 р. банк збільшив процентну ставку до І4,50% відсотків без узгодження із відповідачем, що значно збільшило його фінансове навантаження та обсяг відповідальності. Про підвищення процентної ставки банк не повідомив її і лише у вересні 2013 року їй про це стало відомо. Відповідно до п. 5.4 договору поруки обов'язковою умовою при збільшенні обсягу відповідальності боржника за основним договором є згода поручителя на таке збільшення. [PERSON] не давала згоди на підвищення процентної ставки за кредитним договором, як це передбачено договором поруки і суттєво збільшило відповідальність останнього, що в свою чергу є підставою для припинення договору поруки. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель є пов'язаним із боржником зобов'язальними правовідносинами, проте є самостійним суб'єктом відносин з кредитором і у відповідності до положень ч. 2 ст. 555 ЦК України має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, зокрема, у разі якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг. Крім того, укладаючи договір поруки, сторони домовились, що у разі збільшення відповідальності боржника за основним договором передбачена за цим договором тільки у випадку, якщо поручитель надасть таку згоду на таке збільшення (п. 5.4. договору поруки). При збільшенні процентної ставки з 1 вересня 2008 року до 14,50 % за основним зобов'язанням за згодою як банку так і боржника, проте без згоди поручителя, призвело до збільшення обсягу відповідальності останнього, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пунктом 5.3 договору поруки від 14.09.2007 року №700001213-П встановлено, що договір поруки діє до повного виконання зобов'язань Боржником. Наведена умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором не може розглядатись як встановлення строку дії поруки, так як це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, днями або годинами, а термін -календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. З огляду на вказане, доцільно тлумачити використовуваний в ч. 4 ст. 559 ЦК України термін "вимога" в широкому значенні - маючи на увазі будь-яку вимогу кредитора до поручителя, в тому числі і позовну. Тому кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Відповідно до довідки розрахунків заборгованості за кредитом яка є додатком до позовної заяви, боржник [PERSON] не сплачує кредит, проценти з грудня 2008 року, однак відповідачем не було пред'явлено вимоги до поручителя [PERSON] тобто протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором від 14.09.2007 року № 700001213, і тому [PERSON] вважає, що договір поруки припинився. У стягненні з ПАТ «Альфа-Банк» на її користь судового збору по зустрічному позову відмовляється. Представник позивача Публічного акціонерного товариства ПАТ «Альфа-Банк» Бічал Марина Артурівна в судовому засіданні підтримала заявлений до суду первісний позов та заперечувала проти зустрічного позову. Окрім того зазначила, що [PERSON] банком було запропоновано продати кредитний автомобіль, де [PERSON] погодився та надав відповідне доручення представникам банку. 08.06.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором представниками банку автомобіль був проданий та надійшла сума коштів 4284.27 доларів США на банківський рахунок. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з,явився. Написав до суду листа з Російської Федерації та просив винести справедливе рішення. Додав до листа його переписку з банком, акт прийому передачі представнику банка автомобіля, ксерокопію свого паспорта. Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні заявлений до неї первісний позов не визнала та пояснила суду, що біля п,яти років вона не перебуває у шлюбі з [PERSON], який від неї поїхав проживати спочатку в Сумську область України, а потім в Російську Федерацію, де проживає з вересня 2012 року. В 2007 році з нею ПАТ «Альфа Банк» укладав договір поруки, так як [PERSON] тоді брав в кредит автомобіль. В грудні 2008 року він перестав вносити кошти в банк за договором, після чого дав доручення представникам банку на продаж автомобіля та передав їм автомобіль, який біля року стояв у них на майданчику. Однак 11.08.2011 року [PERSON] припинив дію довіреності, але якимось чином після припинення дії довіреності, банк продав автомобіль. [PERSON] просить суд задовольнити її зустрічний позов про припинення дії договору поруки, так як з грудня 2008 року, з того часу коли [PERSON] не сплачує кошти за кредитом банк не пред,являв до неї вимоги на протязі послідуючих років і протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов,язання за кредитним договором. Строк дії кредитного договору та договору поруки закінчився 15.09.2013 року, а позов банк пред,явив тільки 21.05.2014 року. Суд, заслухавши представника позивача відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений первісний позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення. Заявлений зустрічний позов на переконання суду також є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 14.09.2007 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк» та фізична особа - [PERSON] уклали кредитний договір № 700001213. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 14.09.2007 року ЗАТ "Альфа-Банк" та фізична особа [PERSON] - відповідач 2, уклали Договір Поруки за № 700001213-П. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов Договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 22 428.24 дол. США. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав. Відповідач у порушення умов Договору, свої зобов'язання не виконав, в результаті чого має місце заборгованість. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача за договором заборгованість по кредитному договору. Суд вважає, що за первісним позовом підлягають до задоволення позовні вимоги банку в частині стягнення суми заборгованості з відповідача [PERSON] в сумі 194010 грн. 13 коп. по тілу кредиту, 72617 грн. 42 коп. по відсотках та 26809 грн. пеня за останній рік, а всього 293436 грн. 80 коп. Розрахунок (пені, неустойки) проводився судом відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором у відповідності до ст.551 ЦК України, а саме : (7345 х 1% = 73.45 х 365 = 26809.25). В решті заявлених позовних вимог та щодо солідарної відповідальності, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» не підлягають до задоволення, так як існують для цього об,єктивні підстави. Так, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В дійсності ПАТ «Альфа-Банк» розмір (пені, неустойки) станом на 17.04.2014 року вказує в доларах США 86489.85, що за офіційним курсом НБУ на дату розгляду складає - 973190.54 грн. Попередньо банк розмір (неустойки, пені ) нарахував в сумі 329092.99 дол. США, що становить 3702979 грн. 99 коп. Розмір тіла кредиту по заборгованості на 17.04.2014 року банк зазначає в сумі 194010 грн. 13 коп. по відсотках 72617 грн. 42 коп. Зазначене свідчить про те, що нарахована банком пеня значно перевищує розмір збитків по кредитному договору. Іншими обставинами, які мають істотне значення є те, що відповідач-1 по первісному позову [PERSON] дав доручення 22.03.2011 року представникам банку на продаж автомобіля, а 11.08.2011 року припинив дію цієї довіреності, де обидві дії були проведені одним і тим же приватним нотаріусом [PERSON] Однак через певний проміжок часу після припинення дії довіреності кредитний автомобіль банком якимось чином був проданий уже з недійсним дорученням відповідача [PERSON], що має істотне значення. В поданому до суду в первісному позові банк упустив та не відобразив обставини продажу автомобіля, і не вказав коли і за які кошти він був банком реалізований. В позовній заяві також відсутні будь-які відомості про надходження цих коштів на рахунок банку в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором. Банком також не були додані до позовної заяви, а ні довіреність [PERSON] на продаж банком автомобіля, а ні акт приймання-передачі від 23.03.2011 року автомобіля Renault Megane C2E16, державний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, білого кольору, ні договір зберігання зазначеного автомобіля від 23.03.2011 року, ні протокол №11-0019 проведення аукціону по реалізації рухомого майна, яке належить [PERSON] від 21.05.2012 року, ні платіжну відомість про надходження коштів за проданий автомобіль і відповідно не доданий витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей про припинення дії довіреності [PERSON] від 22.03.2011 року. На вимогу суду надати кредитну справу, представник банку привіз певні документи, але без наявності в кредитній справі платіжних документів щодо реалізації даного кредитного автомобіля. Сумнівним є і те, що кредитний автомобіль двічі передавався по актах приймання-передачі автомобіля від 18.03.2011 року та від 23.03.2011 року [PERSON] різним представникам банку Собкову О.Л. та Воротченку О.М., де в акті з підписом поклажедавця від 23.03.2011 року не зазначені будь - які видимі пошкодження на автомобілі, а в акті від 18.03.2011 року без підпису [PERSON] пошкодження на автомобілі вказані. Таким чином позивач надав суду вибірково документи, які свідчать лише про обставини, які вигідні лише йому і приховав від суду інші об,єктивні дані щодо суті спору в тому числі і переписки відповідача з банком щодо урегулювання спору до подачі позову до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-яких з них окремо. Однак, як встановлено судом строк дії договору поруки укладений з поручителем [PERSON] закінчився 15 вересня 2013 року. Останній платіж відповідачем [PERSON] по кредитному договору був проведений 10.12.2008 року. А ПАТ « Альфа Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості лише 21 травня 2014 року. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, за положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред,явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Тому з огляду на викладене, кредитор не має права на задоволення возову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов,язвання поруки (преклюзивність строку), де право кредитора і обов,язок поручителя по його закінченню припиняється, що позбавляє кредитора реалізовувати це право, в тому числі застосування примусових заходів в судовому порядку кредитор вчиняти не може. Із наведеного вбачається, що договір поруки, укладений 14.09.2007 року між ПАТ «Альфа Банк» за №700001213-П та [PERSON] має бути припинений, де позивачка по зустрічному позову не несе солідарну відповідальність з відповідачем по первісному позову [PERSON] Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, у разі прострочення повернення чергової частини. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Частина 2 статті 625 ЦК України вказую, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місця її перебування. Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи: - ксерокопією Кредитного договору № 700001213 від 14.09.2007 року; - розрахунком заборгованості станом на 17.04.2014 року; - ксерокопіями паспортів відповідачів 1,2; - ксерокопією договору поруки № 700001213-П від 14.09.2007 року; - ксерокопією акту приймання-передачі автомобіля від 23.03.2011 року; - ксерокопією договору зберігання автомобіля від 23.03.2011 року; - ксерокопією довіреності від 22.03.2011 року; - ксерокопією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 11.08.2011 року про припинення дії довіреності від 22.03.2011 року; - ксерокопією графіку платежів; - ксерокопією заяви на видачу готівки; - платіжними дорученнями про сплату судового збору; - іншими матеріалами справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Між Клієнтом та Банком відповідно до укладеного Договору та на підставі ст. 509 ЦК України виникли зобов'язання: правовідносини, згідно з якими, одна сторона -Боржник, зобов'язана вчинити на користь іншої сторони - Кредитора, певну дію, а Кредитор має право вимагати від Боржника виконання його обов'язку. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавещ.) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нараховано неустойку, яка на переконання суду не відповідає нормам кредитного договору. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов Договору поруки Боржник та Поручитель відповідають перед Позивачем за порушення обов'язків за Договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачами будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору банком за вихідним №64043-102 від 13.08.2013 року Відповідачам була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачами зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідачів заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношецня, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави. Суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп. на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк».

Outcome: partial