Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач просить скасувати усиновлення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (після усиновлення [PERSON] , [INFO] ), уродженки м.Андрушівка Андрушівського району Житомирської області (після усиновлення місце народження змінено на с.Підліски Долинського району Івано-Франківської області), актовий запис про народження № 24 від 06 листопада 2006 року зареєстрований виконавчим комітетом Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.Також скасувати усиновлення ним неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (після усиновлення [PERSON] , [INFO] ), уродженця м.Андрушівка Андрушівського району Житомирської області (після усиновлення місце народження змінено на с.Підліски Долинського району Івано-Франківської області), актовий запис про народження №5 від 07 березня 2008 року, зареєстрований виконавчим комітетом Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Неповнолітніх [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] та [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] передати під опіку органу опіки та піклування Долинської РДА. Копію рішення суду, після вступу його у законну силу, просить надіслати до Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції для внесення відповідних змін до актового запису про народження дітей. Підставою зверення до суду є те, що у 2014 році він з дружиною усиновили та удочерили вказаних дітей, які впродовж 6 років не сприймають їх батьками. Єдину людину, яку вони більш-менш слухали, була його дружина [PERSON] , яка несподівано, [INFO] померла. Після її смерті діти перестали зовсім його слухати, поведінка стала нестерпною, вони почали красти, вчиняти правопорушення, брехати, на зауваження не реагують, кричать на нього, вживаючи нецензурну лексику. Працівниками поліції та психологом з приводу такої поведінки неодноразово проводилась бесіда, однак жодних результатів це не дало. Він працює водієм-далекобійником, рідко буває вдома, не має змоги займатись дітьми та приділяти їм належної уваги. Через постійні конфлікти з дітьми він був змушенмий при сприянні Служби у справах дітей Долинської РДА помістити дітей на навчання та проживання до Вигодської спеціалізованої школи Івано-Франківської обласної ради, де вони перебувають з 2019 року по даний час. Забирає їх тільки на вихідних, якщо буває вдома. В школі діти конфліктні, не виявляють зацікавленості до навчання, потребують постійного контролю, не контролюють своїх емоції та потребують психологічної допомоги. Він неодноразово звертався до психологів, вжив всіх заходів щодо належного виховання дітей, але жодного позитивного результату це не дало. 01.07.2020 відповідно до ухвали судді Долинського районного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представнику відповідача надано строк на подання відзиву. 04.08.2020 ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Просили його задовольнити. [PERSON] наполягав на скасуванні усиновлення з підстав, наведений у позові. Представники Служби у справах дітей Долинської РДА у задоволенні позову просили відмовити, підтримавши поданий висновок щодо недоцільності скасування усиновлення та невідповідності його інтересам дітей від 21.09.2020. [PERSON] зазначила, що діти хочуть проживати з батьком. Відвідуючи цю сім"ю за місцем їх проживання у вересні 2020 року вони не вбачали будь-яких обставин, які б свідчили про неналежні умови проживання чи догляд за дітьми зі сторони батька. [PERSON] в судовому засіданні вказала, що неналежні умови для проживання дітей вони встановили 27-28.11.2020 при перевірці вказаної сім"ї. Зробивши зауваження батькові та надавши час на усунення недоліків, [PERSON] нічого не зробив для того, щоб діти проживали в чистоті, мали приготовлену їжу та знаходились в обігрітому приміщенні, після чого Служба прийняла рішення про тимчасове вилучення дітей. Вважає, що скасування усиновлення суперечитиме інтересам дітей, батько має можливість та може здійснювати догляд за дітьми, однак не хоче цього робити. Його професія дальнобійника жодним чином не заважає турбуватись про них, знаходити підхід та турбуватись про їх вихонання, оскільки в теперішній час є багато сімей, де батьки більшість часу проводять на роботі. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, з"ясувавши думки дітей, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку: Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.04.2014 [PERSON] та [PERSON] оголошено усиновителями [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дітям змінені прізвища на " [PERSON] ", по батькові на " [PERSON]", місце народження на с. Підліски Долинського району. Усиновлювачів в актовому записі про народження дітей записано як матір"ю та батьком (а.с.7,8). На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Новороманівської сільської ради Новоград -Волинського району Житомирської області 31.05.2014 видані свідоцтва про народження дітей, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 11). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.07.2019 (а.с. 9). Позивач як на підставу скасування усиновлення вказує, що між ним та дітьми склались, незалежно від його волі, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання ним своїх батьківських обов"язків. Право на звернення до суду за захистом, передбачено ст.4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст..12 ЦПК України). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтею 207 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частинами першої, другої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованої Законом України N 3017-VI від 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Згідно з приписами ч.1 ст.171 СК України, дотримуючись вимог ст. 232 ЦПК України, з метою врахування думки дітей при вирішенні даного спору, що стосується їх життя, було допитано дітей з приводу скасування усиновлення. В судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , зазначила, що вона в сім"ї почуває себе комфортно, вважає [PERSON] своїм батьком. В період часу, коли вона з братом дома, робить всю хатню роботу, варить їсти, прибирає. Батько, після смерті матері пішов жити до іншої жінки, після чого і почались, на її думу, погіршуватись відносини між нею, братом та батьком. Вона не хоче повертатись в дитячий будинок, розуміє, що не завжди слухняна та гарно себе поводить, але пояснити свої вчинки не може. Хоче і надалі проживати з батьком та щоб у них налагодились відносини. Їй шкода, що батько приділяє їм мало уваги, сварить її, ображає, не телефонує і не привітав в листопаді з днем народження. В судовому засіданні [PERSON] , 2008 року народження, просив залишити його з сестрою в сім"ї, в якій вони звикли та сприймають її рідною. Він любить свого тата, хоче бути на нього схожим. Розуміє, що за поведінкою він слухняніший, ніж сестра, тому та нього сварять менше. В школі має друзів та добре навчається, на вихідні приїжджає додому. Інколи йдуть з сестрою до бабусі, яка дуже смачно готує. Вважає, що тато змінив ставлення до них через те, що проживає з іншою жінкою. З теплом згадує час, коли ще була жива мама, вважає, що це були найкращі миті у його житті. Як вбачається з довідок, виданих Вигодською спеціальною школою Івано-Франківської обласної ради 15.05.2020, [PERSON] та [PERSON] навчаються у вказаному закладі (а.с. 13). Згідно з характеристикою, виданою директором школи та класним керівником на [PERSON] , ученицю 7 класу, вона виховується в неповній сім"ї. Учениця спілкується з усіма учнями, але буває конфліктною. Навчається погано, потребує постійного контролю. У звертанні до старших не витритмує необхідної дистанції під час спілкування не завжди прислухається до зауважень і вимог вчителя. [PERSON] потребує уваги, розуміння та психологічної допомоги. З характеристики, виданої на [PERSON] , учня 6 класу Вигодської спеціальної школи Івано-Франківської області, встановлено, що він виховується в неповній сім"ї. Допитливий, енергійний, потребує постійного контролю, прагне знайти власне оригінальне рішення. Добре грає у футбол, проявляє кмітливість. У суспільних справах класу активний, енергійний, товариський. Користується повагою серед вчителів та учнів, підтримує дружні відносини з однокласниками. Прагне спілкування, доброзичливий, вміє активно відстояти свою позицію. Допитана в якості свідка практичний психолог- соціальний педагог Вигодської спеціальної школи [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що діти, які багато пережили на свій вік, потребують захисту та переживають стрес. [PERSON] не є агресивним, а у [PERSON] багато недовіри до зовнішнього світу, тяжко контактує з дорослими. Певний період часу вона була класним керівником хлопчика, а тому знає, що батько йому дзвонив нечасто, рідко виходив на зв"язок, хоч дітям цього дуже не вистачає. Їм бракує любові. Спілкуючись з дітьми, їй стало зрозуміло, що домінантною у стосунках між дорослими була дружина, а тому після її смерті йому важко налагодити контакт з сином та дочкою. На її переконання скасування усиновлення дітям завдасть великого стресу, оскільки їх уже двічі покинули найрідніші люди. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є бабусею дітей. Вона знала про намір її дочки та зятя усиновити дітей. Коли дочка була живою, відносини в сім"ї складались нормально. Однак протягом останнього року вони погіршились. На її думку, це пов"язано з тим, що [PERSON] пішов проживати до іншої жінки. Діти більше знаходяться з нею, ніж вдома. [PERSON] та [PERSON] сприймає зятя за рідного батька та люблять його, а тому вона б хотіла, щоб діти проживали у будинку, який в тому числі будувала їх мати. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що стосунки між усиновлювачем і усиновленою дитиною, як правило, мають такий самий характер, як і стосунки в сім`ї, охоронювані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і такі стосунки, що виникають із законного і щирого усиновлення, можна вважати достатньою умовою для застосування до них таких самих гарантій захисту, які стаття 8 Конвенції передбачає стосовно сімейного життя (рішення у справі «Піні та інші проти Румунії» (Pini and Others v. Romania), заяви №78028/01 і № 78030/01, пункти 140 і 148, ECHR 2004-V(витяги). Стаття 21 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначає, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини,а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ч.1 ст.238 Сімейного кодексу України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після смерті дружини, відносини між ним та дітьми ускладнились, у зв`язку із чим вони перестали його слухати, зневажають та не сприймають як батька, що призвело до втрати контакту з ними. Зокрема, посилається на те, що між ним та дітьми склалися стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання та виконання ним своїх батьківських обов`язків. Однак в судовому засіданні встановлено, що саме [PERSON] не підтримує стосунки з дітьми та не виконує своїх батьківських обов`язків належним чином. Йому ніхто не чинить перешкод у виконанні покладених на нього обов`язків як батька по вихованню сина та дочки. Вказуючи, що неодноразові звернення за допомогою до психологів не вплинули на їхні відносини в бік покращення, [PERSON] в позовній заяві не зазначив які саме рекомендації він дотримувався, які дії та методи застосовував для налагодження відносин, з урахуванням того, що [PERSON] є підлітком, яка пережила тяжкі миті в житті, одна з яких смерть матері. Суд дійшов до переконання, що позивач свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків та своєю поведінкою показує дітям, що він не бажає спілкуватися з ними, брати відповідальність за виховання та виконувати батьківські обов"язки. Хоч усиновлені діти більшість свого часу проживають в школі, проте навіть в період спільного перебування батько уникає спілкування з ними та не намагається організувати їх дозвілля з метою цікавого проведення часу. Про це також вказує той факт, що батько не привітав дочку [PERSON] з днем народження. Наведене свідчить про те, що погіршення відносин позивача з усиновленими дітьми має місце через небажання батька їх покращувати, а не виключно поза його волею. Належних та допустимих доказів тому, що усиновлення суперечить інтересам дітей та що між усиновлювачем незалежно від його волі і дітьми склалися стосунки, які роблять неможливим виконання батьківських обов`язків, позивачем не надано. А пояснення свідка [PERSON] щодо неналежної поведінки [PERSON] у побуті, яка, з його слів, крала у нього сигарети, вживає нецензурну лексику, не може бути єдиним і достатнім доказом у підтвердження таких стосунків. Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до висновку від 21.09.2020 за 125/03-07/7, Служба у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області вважає недоцільним скасування усиновлення, оскільки воно суперечитиме інтересам дітей (а.с. 32-33). Аналізуючи досліджені у ході судового розгляду докази, суд констатує, що стосунки між сторонами справді є конфліктними, що має безпосередній вплив на відношення між усиновлювачем та усиновленими дітьми, при цьому ускладнені особливостями перехідного віку дочки [PERSON] . Однак посилання позивача на відсутність можливості встановлення з дочкою та сином взаєморозуміння з тих підстав, що діти не сприймають його як батька, не є підставами, які передбачені законом для скасування усиновлення і носять характер припущень, оскільки з одного боку позивач вказує на відсутність порозуміння між ним та дітьми, а з другого боку зазначає, що виявляв піклування про них. Окрім цього, діти та свідки в судовому засіданні зазначили, що люблять батька і сприймають його за рідного. Доводи [PERSON] про те, що він в силу своєї роботи далекобійником не має змоги займатись дітьми, також не є підтвердженням, що між ним та дітьмии склалися, незалежно від його волі стосунки, які роблять неможливими виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, а тому наведене не може слугувати підставою для скасування усиновлення. Твердження позивача про те, що усиновлення було зумовлено лише бажанням його покійної дружити, суд не бере до уваги, оскільки Богунський районний суд м. Житомира при вирішенні питання про усиновлення дітей з`ясовував справжню волю усиновлювачів на вчинення такої дії, в тому числі і [PERSON] . У Декларації прав дитини (принцип 6), прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що скасування усиновлення суперечитиме інтересам дітей та завдасть їм моральних страждань, що є особливо небезпечним для дитини підліткового віку, оскільки вони люблять батька та бажають з ним проживати. Будучи двічі покинутими найріднішими людьми,- батьками, в тому числі, переживши смерть матері, а також розуміючи, що дуже легко взяти дитину з дитячого будинку, і повернути її назад без будь-якої відповідальності, діти можуть остаточно втратити віру в дорослих людей. Без підтримки батьків та їх опори жодна дитина не побудує свого щасливого майбутнього. З наведених підстав у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 155, 171, 207, 238 СК України,

Outcome: dismissed