Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить звільнити з-під арешту належну їй на праві спільної часткової власності 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером [ADDRESS] площею 0,8042 га та 1/3 частину земельної ділянки за кадастровим номером [ADDRESS] площею 2,0257 га, призначених для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області. В обгрунтування заявленого зазначила, що арешт, накладений на вказані земельні ділянки незаконний та безпідставний. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ст. 274 ЦПК України і підстав для переходу до іншого виду судом встановлено не було. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 11.02.2010 року на підставі свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом позивач отримала у спадщину 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером [ADDRESS] площею 0,8042 га та 1/3 частину земельної ділянки за кадастровим номером [ADDRESS] площею 2,0257 га, призначених для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області. У грудні 2017 року позивач уклала договір оренди землі на вказані земельні ділянки з ТОВ "УКР-ЛЕНД", але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 2.01.2018 року останній відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що встановлені наявні зареєстровані обтяження на вказану нерухомість. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження на вказані земельні ділянки накладено арешт Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції. Постанову про накладення арешту позивач не отримувала. У відповідь на звернення останньої до Богунського відділу державної виконавчої служби з проханням звільнити земельні ділянки з-під арешту, отримала відповідь від 21.02.2018 року №7684/7.21-30/11 про те, що на виконанні у відділі перебувають відкриті виконавчі провадження, зареєстровані у АСВП №38581387 та АСВП №29827786 про стягнення з позивача на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості, на підставі чого і накладено арешт. Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.09.2011 року позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором №24-225/06-ШД від 17 листопада 2006 року в розмірі 73 636 гривень 06 копійок. Відповідно до постанови державного виконавця вказане рішення виконується з серпня 2012 року шляхом щомісячного відрахування з пенсії позивача коштів в рахунок погашення боргу, що підтверджується долученими до матеріалів справи відомостями про відрахування. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовною заявою) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частинами 4, 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовною заявою) передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного участині шостійстатті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Ухвалою суду від 26.11.2018 року у справі замінено первісного відповідача належним - ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". Відповідач відзиву на позов не подав, свого ставлення до позовних вимог не висловив. Проаналізувавши вищевикладене та враховуючи, що рішення про стягнення заборгованості позивача виконується шляхом погашення із сплати періодичних платежів (пенсії) останньої, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" для звільнення з-під арешту відповідних частин земельних ділянок, а відтак, задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній справі звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 704,80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved