Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй, її батькові - [PERSON] , та її дітям - сину [PERSON] та доньці [PERSON] (прізвище до зміни " [PERSON] на піставі свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 1998 року, виданого АТ "ДніпроАзот" м. Дніпродзержинська, згідно з розпорядженням № 079-С від 08.04.1998 року, належало право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" в книзі № 143 за № 21981. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку у встановленому законом порядку прийняла позивачка, про що Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за № 2-1794. Квартира складається із чотирьох кімнат, житловою площею 67,7 кв.м., загальною площею 87,6 кв.м. Позивачка є зареєстрованою у вказаній квартирі та постійно в ній проживає, також у вказаній квартирі зареєстровані діти позивачки: Повод (прізвище після зміни " [PERSON] ") [PERSON] (ім`я після зміни [PERSON] та [PERSON] , однак в квартирі вони не мешкають, оскільки у 2012 році виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, де мають офіційне працевлаштування, створили свої родини і повертатись у м. Кам`янське не планують, але при цьому залишаються бути зареєстрованими у квартирі. Перешкод у користуванні квартирою позивачка дітям не чинила, залишення ними квартири було виключно добровільним, пов`язаним з переїздом на постійне місце проживання до іншої країни. На теперішній час позивачка має намір продати належну їй та дітям квартиру, на що син та донька позивачки видали їй належним чином завірені, переведені на українську мову та апостильовані довіреності на право розпорядження належними їм частками квартири по [ADDRESS] , а також зняття їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Однак, звернувшись до органів реєстрації місця проживання Державної міграційної служби України, позивачці в усному порядку було роз`яснено, що зняти з реєстрації [PERSON] позивачка не може, оскільки окрім довіреності та його заяви про зняття з реєстраційного обліку, необхідно також надати військовий квиток, якого позивачка не має, а доньку [PERSON] зняти з реєстраційного обліку позивачка також не може, оскільки у неї не вклеєне фото у 25 років в паспорт громадянки України і на теперішній час паспорт не є дійсним, тому позивачці було рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання сина і доньки такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що стане підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В наданій суду письмовій заяві позивачка [PERSON] просить розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] електронною поштою до суду надійшли письмові заяви, в яких відповідачі визнали позовні вимоги повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову, просять розглянути справу без їх участі. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1998 року, виданого АТ "ДніпроАзот" (арк.с. 12) квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва, виданого 06.02.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом №03 (арк.с. 13), позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно свідоцтва, виданого 15.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом №15 (арк.с. 14), відповідач [PERSON] змінив прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (арк.с. 16), виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 07.04.2009 року, позивачка [PERSON] успадкувала належну [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Як зазначила позивачка, і проти чого не заперечували відповідачі, вони не мешкають в квартирі з 2012 року, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, де мають офіційне працевлаштування, створили свої родини і повертатись у м. Кам`янське не планують, але при цьому залишаються бути зареєстрованими у квартирі. Перешкод у користуванні квартирою позивачка дітям не чинила, залишення ними квартири було виключно добровільним, пов`язаним з переїздом на постійне місце проживання до іншої країни. На теперішній час позивачка має намір продати належну їй та дітям квартиру, на що син та донька позивачки видали їй належним чином завірені, переведені на українську мову та апостильовані довіреності на право розпорядження належними їм частками квартири по [ADDRESS] , а також зняття їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Однак, позивачка не може зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки не має військового квитка відповідача [PERSON] , а також паспорт відповідачки [PERSON] не є дійсним, оскільки в паспорт громадянки України не вклеєне фото у 25 років, про що позивачці було роз`яснено в усному порядку органом реєстрації місця проживання Державної міграційної служби України та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання сина і доньки такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що стане підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» від 22.09.2020 року (арк.с. 38) в зазначеній квартирі крім позивачки зареєстровані відповідачі [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , які, як вбачається з акту про непроживання від 28.09.2020 року (арк.с. 39) в зазначеній квартирі фактично не проживають з 2012 року. Відповідачі в направлених до суду письмових заявах визнали позовні вимоги в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, ст. ст. 319, 391 Цивільного кодексу України, позивачка як власник вищезазначеної квартири має право розпорядження своєю власністю на свій розсуд: продати, подарувати, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Судові витрати з урахуванням обставин справи у вигляді судового збору суд вважає необхідним віднести на рахунок позивача,

Outcome: approved