Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду зазначеним позовом. Після уточнення позовних вимог просить встановити, що заповіт від імені [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотконтори за реєстром № 1-1428 на ім'я [PERSON] та [PERSON], відносно останньої належить [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 06.10.2005 року її тітка [PERSON] склала заповіт на її ім'я та сестри [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може оформити спадкових прав у зв'язку з допущеною в заповіті помилкою, оскільки її прізвище записано як [PERSON], замість [PERSON]. Проте, в заповіті йдеться саме про неї, вона є племінницею [PERSON], а в заповіті спадкодавиця заповіла своє майно племінницям. Родинний зв'язок стверджується наданими документами. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з зазначених підстав. Представник Бердичівської міської ради проти позову заперечив, мотивуючи тим, що Бердичівська міська рада не є належним відповідачем у справі за наявності спадкоємців, які прийняли спадщину, також, позивачка не надала доказів про неможливість виправити помилку в заповіті через нотаріальну контору. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Суду пояснила, що тітка залишила заповіт на її ім'я та на ім'я сестри - [PERSON]. Завідувач Бердичівської державної нотаріальної контори надала заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника, в заяві вказала, що нотаріус при посвідченні заповіту не вимагає від заповідача документів, що посвідчують особу, на яку складено заповіт, дані про таку особу записуються зі слів заповідача.(а.с.24) Заслухавши пояснення сторін, представників, дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступне. [INFO] року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, посвідчений Бердичівською державною нотаріальною конторою 06.10.2005 року, зареєстрований в реєстрі № 1-1428. (а.с.5,6) Спадкодавиця заповіла все своє майно племінницям - [PERSON] та [PERSON]. Згідно з паспортом громадянки України прізвище позивачки - „[PERSON]". Позивачка стверджує, що її тітка [PERSON] склала заповіт саме на її ім'я, вона є її племінницею, інших родичів з прізвищем „[PERSON]" або „[PERSON]" немає. З наданих суду письмових доказів вбачається, що спадкодавиця [PERSON] мала дівоче прізвище - „[PERSON]", після одруження з [PERSON] 10.02.1982 року, змінила прізвище на „[PERSON]", 06.07.2001 року одружилася з [PERSON], прийнявши прізвище чоловіка - „[PERSON]".(а.с.7,8,9) Позивачка [PERSON] згідно із свідоцтвом про народження мала прізвище - „[PERSON]".(а.с.13) Після одруження з [PERSON] 07.06.2003 року змінила прізвище на „[PERSON]".(а.с.16) Батьком позивачки є [PERSON] (а.с.55,58) Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] (батька позивачки) їх батьками записані: [PERSON] та [PERSON].(а.с.52,55) Отже, з цих документів вбачається, що спадкодавиця [PERSON] та батько позивачки - [PERSON] є братом та сестрою, відповідно позивачка є племінницею [PERSON]. У заповіті [PERSON] іншим спадкоємцем зазначила [PERSON] - відповідачку у справі, яка є рідною сестрою позивачки.(а.с.60, 05.12.2013 року позивачка та відповідачка [PERSON] звернулися до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.47,48) Постановою нотаріуса від 02.10.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з розбіжностями у документах: в заповіті прізвище спадкоємця - „[PERSON]", але в паспорті її прізвище - „[PERSON]".(а.с.17) Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - рідна сестра її чоловіка, з якою в них були дуже добрі стосунки, [PERSON] казала, що все своє майно залишить їх дочкам. Коли вона складала заповіт їм не було відомо, після її смерті виявили помилку в прізвищі дочки [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - тітка позивачки, раніше проживала в с.Тютюники, потім переїхала в м.Бердичів, але два роки тому знову повернулася в село. Вона казала, що майно хоче залишити племінниці [PERSON], яка її доглядає, проте заповіт склала на обох племінниць - [PERSON] і [PERSON]. Родичів з прізвищем [PERSON] немає. Отже, з досліджених доказів, суд дійшов висновку про те, що при складанні заповіту заповідачем допущено помилку : замість вірного прізвища спадкоємця „[PERSON], записано „[PERSON]. Таким чином, є доведеним факт, що в заповіті, складеному [PERSON], її спадкоємцем зазначено саме позивачку - [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи до Бердичівської державної нотконтори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] року звернулися також її племінниця - [PERSON] та сестра [PERSON].(а.с.63,64) В своїй заяві до Бердичівської нотконтори [PERSON] визнала, що в заповіті допущена помилка в прізвище „[PERSON]., записано невірно - „[PERSON]", наявність родинного зв'язку між заповідачем та спадкоємцем [PERSON] не заперечується. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] були викликані як свідки, але не з'явилися, не повідомили про причини неявки, будь яких заяв до суду від них не надходило. Відповідно до ст.1241 ЦК України [PERSON] та [PERSON] не входять до кола осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, що лишилася після смерті [PERSON]. Відповідачами у справах про спадкування при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У даній справі спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, є відповідачка [PERSON], тому позов до Бердичівської міської ради пред'явлений помилково. На підставі викладеного та

Outcome: partial