Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до Ульяновського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Благовіщенської районної державної адміністрації Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. \~ \~ \~ \~Позов мотивонано ти що, із 29 липня 2014 [INFO] , [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції у Кіровоградській області, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 32. Від шлюбу мають дитину, доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції у Кіровоградській області 20 листопада 2015 року. Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 04.04.2016 року з [PERSON] стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 350 грн. Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2018р. змінений розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої, доньки [PERSON] . Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] на імання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з всіх його видів доходів та заробітків, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Фактично шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] було припинено час перебування [PERSON] в пологовому будинку 23.10.2015року, коли вона дізналась про вживання відповідачем медичних препаратів з вмістом психотропних речовин, після народження дитини сторони проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати разом із позивачкою. Весь цей час відповідач життям доньки майже не цікавився, за все життя дитини бачився з нею всього два рази: перший раз - її пологовому будинку, другий раз - 22 квітня 2018 року. В грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] (справа № 402/1353/17), однак Ульяновський районний суд Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018р. відмовив задоволенні позовних вимог в цій частині, обґрунтувавши тим, що спілкуванню батька з дитиною перешкоджають неприязні стосунки між позивачкою, її батьками та відповідачем. Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2018р. рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018р. було залишено без змін, однак в своїй Постанові Апеляційний суд Кіровоградської області зазначив, що: «суд вважає, що з урахуванням малолітнього віку дитини вирішення питання участі того з батьків, хто проживає окремо від дитини, у її вихованні багато в чому залежить від волі обох батьків, їх свідомого прагнення забезпечити дитині гармонійний розвиток в умовах присутності у житті дитини як матері, так і батька. Виконання тим із батьків хто проживає окремо свого обов`язку виховувати дитину обумовлено відсутністю заперечень другого із батьків, з ким проживає дитина, та відсутністю фізичних перешкод для цього». Після винесення вищезазначеного рішення першої інстанції [PERSON] 22.04.2018р. вперше за три роки після народження дитини побачився із дитиною, спілкування відбулось на протязі 40 хвилин та після цього дня більше [PERSON] дитиною не цікавився, та навіть не намагався зустрітися з донькою, а тому зустріч 22.04.2018 р. відбулась для подальшого вдалого судового вирішення справи № 402/1353/17 в Апеляційному суді Кіровоградської області по розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018р., що і мало дію, так як Апеляційний суд Кіровоградської області своєю постановою від 12.07.2018р. залишив рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018р. без змін із зазначенням в обґрунтуванні, щодо бажання [PERSON] спілкуватися з донькою. З 22.04.018р. по теперішній час відповідач дитину не бачив, не намагався призначати зустрічі, не приїздив до неї, не вимагав у позивачки надати дитину для сумісного відпочинку, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, не цікавився її розвитком, садочок, який відвідує дитина не відвідував, не привітав дитини жодного разу з днем народження. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту розірвання шлюбу і по сьогоднішній день здійснює позивачка, батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. В жовтні 2019 року позивачці стало відомо, що відповідач [PERSON] за період липень 2018 р. - жовтень 2019року вже двічі був засуджений, перший раз 29.03.2019р. за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за придбання, зберігання психотропної речовини - амфетаміна; другий раз 19.04.2019 р. за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (крадіжка). Крім цього в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області с третя кримінальна справі відносно [PERSON] , щодо скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (крадіжка). На підставі вищевикладеного можна зробити допущення, що відповідач приймає психотропну речовину - амфетамін, є особою, яка вчиняє кримінальні правопорушення, не є особою яка може надавати приклад хорошої поведінку дитині та бути безпечним у спілкуванні з дитиною, тому це і спонукало позивача звернутись з даним позовом до суду. Крім цього позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на мололітню доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 5710 гривень 75 копійок. Так, відповідно до Договору № К342/190204-4 від 04.02.2019р. на туристичне обслуговування [PERSON] разом із донькою [PERSON] перебували на оздоровленні в м.Шарм-єль-Шейх Єгипет в період з 08.02.2019р. по 15.02.2019р. Загальна вартість туристичного обслуговування на двох становила 22843 грн., що складає на одну особу 11421 грн. 50 коп. А тому [PERSON] має забезпечити компенсацію додаткових витрат на оздоровлення дитини у розмірі половини вартості такого оздоровлення, що становить 5710 грн. 75 коп. Позивач та її представник - адвокат Анікєєнко Є.О. в судове засідання не з"явились, направили до суду заяву, якою підтримують заявлені позовні вимоги та просять розглядати справу у їх відсутності. Наполягають на винесенні заочного рішення, оскільки відповідач та представник відповідача своєю неодноразовою неявкою в судові засідання зловживають процесуальними правами сторін. Відповідач в судове засідання жодного разу не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в тому числі, судовими повістками, рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, 14.05.2020 року взагалі відмовився від отримання судової повістки, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надавав. Представник відповідача також жодного разу не з"явився в судове засідання, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, тричі просив суд відкласти судові засідання на іншу дату у зв"язку із продовження по всій території України до 31.07.2020 року адаптивного карантину через поширення корона вірус. У відповідності до ч.1 ст.44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Проте, суд вважає, що відповідач та представник відповідача, зловживає своїми процесуальними правами, які реалізуються неодноразовою неявкою в судові засідання посилаючись на продовження по всій території України до 31.07.2020 року адаптивного карантину через поширення корона вірусу. Відповідно до ч.ч.1.2,3,4 ст.212 ЦПК України: 1. Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. 2. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. 3. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. 4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України. Відповідно до ст.210 Цивільного процесуального кодексу України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення відповідачем та його представником своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи. Суд вважає такі дії відповідача та представника відповідача зловживанням процесуальними правами та навмисним затягуванням розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.55Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 29.07.2014 року відділом ДРАЦС Ульяновського РУЮ у Кіровоградській області за актовим записом №32 та рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області 28 грудня 2016 року було розірвано ( а.с. 8-9). Позивач та відповідач у справі являються батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ( а.с.24). Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 360 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття ( а.с.10 -11). Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2018р. змінений розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої, доньки [PERSON] . Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] на імання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з всіх його видів доходів та заробітків, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 12-20). Розпорядженням голови Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 12.05.2016 року за №113-р [PERSON] встановлено право участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ( а.с.30). З довідки - розрахунку наданою Васильківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 29.11.2019 року АСВП №60713165 вбачається, що у період з 15.04.2018 року по 31.12.2018 року нараховано 18 138 грн. 25 копійок, сплачено [PERSON] 0 грн. аліментів, тому заборгованність по аліментам становить 18 138 грн. 25 копійок. За період з 01.01.2019 року по 29.11.2019 року вклаючно нараховано 21 527 грн. 75 копійок та сплачено [PERSON] 0,00 грн., що становить заборгованості по сплаті аліментів 21 527 грн. 75 копійок ( а.с. 54). З довідки про склад сім"ї виданої Благовіщенською міською радою Кіровоградської області за №2904 від 26.11.2019 року вбачається склад сімї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] складається: - донька [PERSON] , [INFO] ( а.с.25). Крім того, з довідки наданої депутатом Благовіщенської міської ради Кіровоградської області Оцяцею С.С. вбачається, що [PERSON] , [INFO] не проживає за адресою: [ADDRESS] року у вихованні та спілкуванні з своєю дитиною [PERSON] не приймає участь, єдине та останнє відвідування доньки мало місце в квітні 2018 року ( а.с. 29). Вироком Васильківського міськрайонного суду Киїської області від 29.03.2019 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок ( а.с. 55-56). Надані докази у сукупності мають взаємний зв"язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах, відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Суд вважає обґрунтованими вимоги позову щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Також позивачем надано до суду Договір № К342/190204-4 від 04.02.2019р. на туристичне обслуговування [PERSON] разом із донькою [PERSON] , які перебували на оздоровленні в м. Шарм-єль-Шейх Єгипет в період з 08.02.2019р. по 15.02.2019р. Загальна вартість туристичного обслуговування на двох становила 22843 грн., що складає на одну особу 11421 грн. 50 коп. Стаття 166 ч. 2 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У правовій позиції постанови Верховного Суду України по справі №6-1489 цс17 від 13.09.2017 року, суд зазначив, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, присуджуються одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Поряд із тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача половини із зазначеної позивачем суми коштів у розмірі 5710 грн. 75 копійко на відпочинок у Єгипті у місті м. Шарм-єль-Шейх Єгипет в період з 08.02.2019р. по 15.02.2019р., враховуючи, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що такий відпочинок був зумовлений особливими обставинами, пов`язаними з розвитком здібностей дитини чи наявність інших обставин, які б підтверджували необхідність у такому відпочинку. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: partial