Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Бершадська державна нотаріальна контора, [PERSON] про скасування проведеної реєстрації права власності на підставі рішення Бершадського районного суду від 08.09.1993 р, в якому просить скасувати реєстрацію права власності проведення Тульчинським МБТІ на підставі рішення Бершадського районного суду від 08.09.1993 року за [PERSON] в розмірі 13/50 частини та за [PERSON] у розмірі 37/50 частини домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , застосувати наслідки недійсної реєстрації права власності та поновити становище, яке існувало до порушення. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право приватної власності за №835, виданого Бершадською місцевою радою 22.12.1967 року, належав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . 1/2 частину вказаного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [PERSON] подарував своєму синові [PERSON] , згідно договору дарування від 23.05.1973 року, зареєстрованого за №966, а іншу 1/2 частину вище вказаного будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд подарував своєму синові [PERSON] , згідно договору дарування від 27.06.1989 року, зареєстрованого за № 1449. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його батько [PERSON] та дружина [PERSON] та кожному спадкоємцеві було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вказаного спадкового майна . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] та 27.02.1992 йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таким чином у позивача [PERSON] на підставі договору дарування від 27.06.1989 року і свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.1992 року на праві приватної власності знаходиться 3/4 частини домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та спору по [ADDRESS] , а 1/4 частина вказаного домоволодіння перебувала у власності [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням Бершадського районного народного суду Вінницької області від 08.09.1993 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлового будинку між співвласниками в натурі та залишено в власності [PERSON] 37/50 частини домоволодіння по [ADDRESS] , а в власності [PERSON] 13/50 частини вказаного будинковолодіння. На підставі вищевказаного рішення суду від 08.09.1993 року працівниками Тульчинського МБТІ 09.11.1993 року здійсненна перша реєстрація права власності за [PERSON] в розмірі 13/50 частки спірного домоволодіння та 06.09.1994 року поточна реєстрація права власності за [PERSON] в розмірі 38/50 частки домоволодіння. Позивач вважає, що проведення реєстрації права приватної власності на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 08.09.1993 року було проведено з порушенням вимог діючого на той час законодавства та інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966, оскільки у резолютивній частині рішення суду від 08.09.1993 року судом викладено висновок про задоволення позову словом "залишити", а не "встановлено" , але на час розгляду справи в судовому засіданні та на час проведення реєстрації права власності в Тульчинського МБТІ відсутня зареєстрована за [PERSON] нерухомість; засвідчення проведеної реєстрації права власності на майно проведено не реєстровим написом встановленої форми,а штампом розміром 3х4 см та написом техніка, без назви БТІ, без печатки БТІ та без підпису керівника, деякі реєстрації права власності засвідчені вільним текстом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що після проведення первинної реєстрації будинків та домоволодінь, бюро технічної інвентаризації веде реєстрацію всіх змін в правовому стані будинків або домоволодінь. Послідуюча реєстрація переходу права власності від одних громадян до других провадиться на підставі документів, оформлених у встановленому законом порядку. На документах, пред`явлених до реєстрації, які свідчать про перехід права власності на будинок або домоволодіння, проставляється реєстраційний напис за встановленою формою без складання висновку про реєстрацію. Зміни в правовому стані вносяться в реєстрову книгу з посиланням на документ, на підставі якого ці зміни записані. Новий власник зареєстрованого будинку або домоволодіння також вноситься в журнал-алфавіт (картотеку) в загальному порядку. Відповідно до п.28 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР є рішення суду про визнання за громадянином права власності на будинок (домоволодіння), що набуло законної сили, або виконавчий лист, на підставі цього рішення. Реєстрація права власності 13/50 частини житлового будинку по [ADDRESS] за [PERSON] та 37/50 частини вказаного будинку за [PERSON] була проведена на підставі рішення Бершадського районного народного суду Вінницької області від 08 вересня 1993 року, яке набрало законної сили та відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р., чинної на час виникнення спірних правовідносин. Будь-яких підстав для відмови в проведенні даної реєстрації не було. Крім того, наголосила, що реєстраційний напис за встановленою формою та печать МБТІ проставляється на оригіналах документів, пред`явлених до реєстрації, які свідчать про перехід права власності на будинок або домоволодіння, а обов"язковість в інвентаризаційній справі печаті та вчинення реєстраційного напису за встановленою формою не передбачено, оскільки це є документом внутрішнього користування. Представник третьої особи, Бершадської державної нотаріальної контори, завідувач Бершадської державної нотаріальної контори Касевич М.В. надала до суду заяву про розгляд справи без представника нотконтори. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право приватної власності за №835, виданого Бершадською місцевою радою 22.12.1967 року, 22.12.1967 р. уперше було проведено реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] за [PERSON] та в реєстровій книзі присвоєно реєстровий номер 1106, що підтверджується ксерокопією реєстрової книги №9 домоволодінь належних окремим громадянам і колгоспним дворам на праві приватної власності м. Бершадь та не оспорюється сторонами. Відповідно до п.31-34 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р. (чинної на час виникнення спірних правовідносин), після проведення первинної реєстрації будинків та домоволодінь, бюро технічної інвентаризації повинно вести реєстрацію всіх змін в правовому стані будинків або домоволодінь. Послідуюча реєстрація переходу права власності від одних установ, підприємств, організацій та громадян до других провадиться на підставі документів, оформлених у встановленому законом порядку. Бюро технічної інвентаризації на документах, пред`явлених до реєстрації, які свідчать про перехід права власності на будинок або домоволодіння, проставляє реєстраційний напис за встановленою формою (додаток N 4) без складання висновку про реєстрацію. Зміни в правовому стані повинні бути внесені в реєстрову книгу з посиланням на документ, на підставі якого ці зміни записані. Новий власник зареєстрованого будинку або домоволодіння також повинен бути внесений в журнал-алфавіт (картотеку) в загальному порядку. Відповідно до договору дарування від 23.05.1973 року, зареєстрованого за №966, 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого по [ADDRESS] [PERSON] подарував своєму синові [PERSON] , а іншу 1/2 частину вище вказаного будинку з відповідною часткою господарських будівель подарував своєму синові [PERSON] , згідно договору дарування від 27.06.1989 року, зареєстрованого за № 1449, що підтверджується ксерокопіями вказаних договорів дарування. Відповідні зміни в правовому стані бути внесені в реєстрову книгу з посиланням на документ, на підставі якого ці зміни записані. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його батько [PERSON] та дружина [PERSON] . 22.06.1991 року [PERSON] та 11.09.1991 року [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину, кожному, вказаного спадкового майна, що підтверджується ксерокопіями вказаних свідоцтв про право на спадщину за законом. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] та 27.02.1992 йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таким чином, у позивача [PERSON] на підставі договору дарування від 27.06.1989 року і свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.1992 року на праві приватної власності знаходиться 3/4 частини домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та спору по [ADDRESS] , а 1/4 частина вказаного домоволодіння перебувала у власності [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.1991 року. Рішенням Бершадського районного народного суду Вінницької області від 08.09.1993 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлового будинку між співвласниками в натурі та залишено у власності [PERSON] 37/50 частини домоволодіння по [ADDRESS] , а у власності [PERSON] 13/50 частини вказаного будинковолодіння. Пунктом 21 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 визначено, що бюро технічної інвентаризації в своїй роботі по реєстрації будинків і домоволодінь зобов`язані: а) ознайомитись з документами, поданими установами, підприємствами, організаціями і окремими громадянами на підтвердження їх права власності на будинок (домоволодіння); б) з`ясувати підстави виникнення і порядок переходу до установи, підприємства, організації чи громадянина права власності, правильність оформлення документів, число учасників спільної власності і частку, яка належить кожному із співвласників. Відповідно до п.28 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР є рішення суду про визнання за громадянином права власності на будинок (домоволодіння), що набуло законної сили, або виконавчий лист, на підставі цього рішення. Таким чином, на підставі рішення Бершадського районного народного суду Вінницької області від 08.09.1993 року та у відповідності до вимог Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 Тульчинським МБТІ було проведено послідуючу реєстрацію переходу права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , а саме: 09.11.1993 р проведено реєстрацію права власності 13/50 частини вказаного будинковолодіння за [PERSON] та 06.09.1994 р. проведено реєстрацію права власності 37/50 частин за [PERSON] . Відповідні зміни в правовому стані бути внесені в реєстрову книгу з посиланням на документ, на підставі якого ці зміни записані. Твердження позивача, що вказана реєстрація спірного будинковолодіння була проведена без правової підстави, оскільки в рішенні суду від 08.09.1993 про розподіл майна в натурі зазначено "залишити у власності", а не "визнати право власності" на відповідні частки домоволодіння, а також відсутність на правовстановлюючих документах а наявність реєстраційного напису за встановленою формою та печатки МБТІ суд оцінює критично, оскільки системний аналіз даного рішення суду вказує на те, що незалежно від формулювання, за сторонами фактично визнано право власності на виділене в натурі належне їм майно, а наявність реєстраційного напису за встановленою формою та печатки МБТІ на документах в інвентаризаційній справі на житловий будинок не передбачено та не може бути підставою для скасування реєстрації. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України ). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз вказаних норм матеріального та процесуального права дає підстави стверджувати, що захисту в суді підлягає не будь яке право особи, а саме порушене. Звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести як те, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що реєстрація права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , на підставі рішення Бершадського районного суду від 08.09.1993 року, була проведена з порушенням норм чинного на той час законодавства та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, а також не доведено порушення його прав та законних інтересів, вказаною реєстрацією, тобто порушення права, яке підлягає захисту чи відновленню, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed