Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить встановити факт належності за життя [PERSON], яка померла 19.02.2004 в смт Вороніж Шосткинського району Сумської області, на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] житлового будинку за № 97 по вулиці Дорошенківська в селищі Вороніж Шосткинського району Сумської області, загальною площею 58,6 кв.м. (житлова площа 26,8 кв. м.) з господарськими будівлями і спорудами, до\~ складу яких входять: три сараї, що позначені в технічному паспорті В, Г та Д, погріб, що позначено в технічному паспорті літерою Пг, та огорожа, а також визнати за нею право власності на вказаний будинок з допоміжними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 червня 2003 року помер її\~ батько\~ -\~ [PERSON], якому за життя\~ належав житловий будинок № 97 по вулиці Дорошенківська в селищі Вороніж Шосткинського району Сумської області і земельна ділянка під даним будинком площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,07 га для ведення особистого підсобного господарства. Після смерті батька позивача все його майно успадкувала мати позивача - [PERSON], яка залишалась проживати у спірному житловому будинку, тим самим фактично вступила в управління спадковим майном, але за життя не оформила право власності на нього, і померла 19.02.2004 року. Протягом шести місяців після смерті матері, позивач звернулася до державного нотаріуса щодо оформлення спадщини, однак, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок\~ у видачі\~ свідоцтва про право на спадщину\~ їй було відмовлено. Враховуючи вищезазначене, позивач вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою. У підготовче\~ судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче\~ судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 25 червня 2003 року\~ помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 313360, виданим виконкомом Воронізької селищної ради 21.08.2018р., актовий запис №93. /а.с. 11/. З\~ виписки з рішення Воронізької селищної ради 20 сесії 21 скликання від 02.04.1994 року вбачається, що [PERSON] була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,07 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані за адресою вул. Дорошенківська, 97, сел. Вороніж Шосткинського району Сумської області.(а.с. 8). З технічного паспорту на житловий будинок №97 вбачається, що за адресою вул. Дорошенківська в сел. Вороніж Шосткинського району розташований садибний житловий будинок, загальною площею 58,6 кв. м, позначений в плані земельної ділянки літерою «А-1» з прибудовою, позначеною "а", та верандою, позначеною а1, а також сараями, позначеними літерами «В», «Г», «Д», погрібом "Пг" та огорожею "№1-2". Будинок побудований у 1949 році. (а.с. 15-19) Згідно довідки КП Шосткинське МБТІ будинок № 97 по вул. Дорошенківська в сел. Вороніж Шосткинського району побудований до 1992 року, у зв'язку з чим згідно Інструкції про проведення технічної інвентаризації №127 не потребує введення в експлуатацію (а.с. 19). Відповідно до довідки виконавчого комітету Воронізької селищної ради Шосткинського району № 3404 від 21.08.2018 року [PERSON] проживав та був зареєстрований до дня смерті в буд. 97 по вул. Дорошенківська в сел. Вороніж Шосткинського району Сумської області. Разом з ним на день смерті була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] (яка продовжувала проживати за вказаною адресою до дня своєї смерті) /а.с. 6, 7, 10/. Згідно інформації в.о. нотаріуса Шосткинської державної нотаріальної контори [PERSON] після померлого 25 червня 2003 року [PERSON], який проживав в смт. Вороніж, Шосткинською державною нотаріальною конторою спадкової справи не зареєстровано, спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались (а.с. 29). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, чинного на момент смерті [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, належне померлому [PERSON] майно успадкувала його дружина [PERSON], яка\~ проживала з чоловіком на момент його смерті та залишилась проживати у житловому будинку № 97 по вул. Дорошенківська в смт. Вороніж, тим самим фактично вступила в управління спадковим майном, а отже й прийняла спадщину і прийнята спадщина на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР належала\~ їй з моменту відкриття спадщини. 19 лютого 2004 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-БП № 313361, виданим виконкомом Воронізької селищної ради 21.08.2018р., про що 20.02.2004 року складено актовий запис №29 (а.с. 12). Свідоцтвом про народження та\~ свідоцтвом про шлюб підтверджується, що\~ позивач є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9,10) Згідно інформації в.о. нотаріуса Шосткинської державної нотаріальної контори [PERSON] після померлої 19 лютого 2004 року [PERSON], яка проживала в смт. Вороніж, Шосткинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 185 за 2004 рік. Спадкоємицею за законом є дочка [PERSON], яка спадщину прийняла; спадкоємиця за законом - дочка померлої [PERSON] надала заяву про відмову від прийняття спадщини, інші спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались (а.с. 29). Постановою державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори від 20 вересня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно померлої 19 лютого 2004 року [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в смт. Вороніж по вул. Дорошенківська, буд. 97, Шосткинського району, - у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документу (а.с. 14). Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. [PERSON] власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку . Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі і в порядку спадкування. [PERSON] власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1, ч.5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину, і правомірно претендує на визнання за нею права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлої матері [PERSON]. Разом з тим, судом встановлено, в нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавців на нерухоме майно. Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Законодавством, що діяло на час побудови будинку (1949 рік) не було передбачено реєстрації права власності на нерухоме майно. Тобто момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її\~ право має бути захищено в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене у сукупності,\~ суд приходить до\~ висновку, що позовні вимоги\~\~\~\~\~ підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved