Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

позивачка [PERSON], [INFO], звернулась в суд з позовною заявою та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на її користь суму індексації аліментів у розмірі 6311,20 грн.(шість тисяч п'ятсот триста одинадцять гривень 20 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок). В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 13 грудня 2012 Шевченківським районним судом м. Чернівці ухвалено рішення у справі №2-2375/2012 за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], яким вирішено: «стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 жовтня 2012 року, з подальшою індексаціє відповідно до закону». 20 лютого 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області змінила рішення Шевченківського суду м. Чернівці від 13 грудня 2012 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання, в частині розміру стягнення аліментів, збільшивши їх з 500 грн. до 800 грн. В решті рішення Шевченківського районного суду від 13 грудня 2012 року у справі №2-2375/2012 залишено без змін. Рішення суду знаходиться на виконанні і ВДВС Шевченківського міськрайонного управління юстиції м. Чернівців. Позивач сплачує аліменти на утримання їхнього сина, у визначеній судом твердій сумі - 800, 00 грн. Сума індексації аліментів відповідно до ч.2.ст.184 СК України, позивач не сплачує, не дивлячись на те, що у резолютивній частині рішення суду зазначено «з подальшою індексацією відповідно до закону». В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] позов визнали частково в розмірі сум зазначених в запереченні, аргументуючи своєю позицією тим що індексація грошових доходів населення проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотки, а сума індексації нараховується окремо за кожен місяць, відповідно до показників інфляції, визначених компетентним органом. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 грудня 2012 у справі №2-2375/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], яким вирішено: «стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 жовтня 2012 року, з подальшою індексаціє відповідно до закону». Відповідно до рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 лютого 2013 року змінено вищевказане, в частині розміру стягнення аліментів, збільшивши їх з 500 грн. до 800 грн. В решті рішення Шевченківського районного суду від 13 грудня 2012 року у справі №2-2375/2012 залишено без змін. Рішення суду знаходиться на виконанні у ВДВС Шевченківського міськрайонного управління юстиції м. Чернівців. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховуються аліменти. Відсутність у вказаних вище нормативних актах аліментів серед об'єктів, які підлягають індексації, не є підставою для відмови в проведенні їх індексації, оскільки аліменти є одним із різновидів доходів громадян України. Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", та при розгляді справи судом установлено, що за рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, проте за весь період прострочення сплати аліментів індексація ні органом державної виконавчої служби, ні судом не провадилась, до спірних правовідносин слід застосувати аналогію закону. Застосування аналогії закону в цьому випадку узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України по справі № 6-113цс 13 від 06 листопада 2013 року, відповідно до якого розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення"(далі - Закон). Статтею 4 Закону визначено підстави для проведення індексації. Зокрема, зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється з січня 2016 року в розмірі 103 відсотка. Однак на час виникнення спірних правовідносин, а саме звернення позивача про стягнення суми інфляції аліментів за період з жовтня 2012 року по 2015 рік ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" була чинна в наступній редакції: «Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг штрафи, який установлюється в розмірі 101 відсотка.» Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Таким чином суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму індексації аліментів в сумі 6311,20 грн.(шість тисяч п'ятсот триста одинадцять гривень 20 копійок). Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача в користь позивачки витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок) суд виходить з наступного. Згідност. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ст. 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз. У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях84,88,89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачкою до позовної заяви не додано документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, відтак позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Outcome: partial