Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

06.12.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду від 10.11.2015р. у справі № 331/6605/15-ц в частині стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання цього позову і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11.10.2003 року по 28.05.2015 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2015 року. Від зазначеного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року по справі № 331/6605/15-ц (провадження № 2/331/1834/15) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень 00 копійок кщомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. У 2017 та 2018 роках у законодавстві, що регулює розмір аліментів на утримання дитини, відбулися зміни, відповідно до яких посилено захист прав дитини на належне утримання, шляхом збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину та визначення того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вважає, що внаслідок внесення зазначених змін до законодавства вона має право на зміну розміру аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року. На підставі викладеного, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються за Рішенням Жовтневого районного суду від 10.11.2015р. у справі № 331/6605/15-ц в частині стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання цього позову і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судовому засіданні 13 лютого 2019 року. (а.с. 17-18) Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 69063 0047023 9, позивач копію ухвали суду від 08 січня 2019 року отримала особисто 11 січня 2019 року. (а.с. 20) Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 69063 0047052 2, відповідач [PERSON] копію ухвали суду від 08 січня 2019 року та копію позовної заяви з додатком до неї отримав 19 січня 2019 року. (а.с. 21) 04 лютого 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшов письмовий відзив на позовну заяву з додатками до нього. З тексту відзиву вбачається, що [PERSON] проти позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, виходячи з того, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги лише зміною законодавства, не наводить будь-яких обставин щодо погіршення її матеріального стану та не надає на це відповідних доказів. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] зазначає, що наразі його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки він має мінливий заробіток, окрім того, що сплачує позивачеві аліменти він надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері - [PERSON], [INFO], з якою мешкає за місцем реєстрації. На підставі викладеного, просить суд у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року відкладено розгляд справи. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 11 березня 2019 року без виклику сторін. Встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.. (а.с. 34-35) Станом на 11 березня 2019 року позивачем у визначений ухвалою суду строк, передбачений нормами ЦПК України, процесуальні дії щодо подання відповіді на відзив, не вчинені. 11 березня 2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій останній повідомив суд про те, що не отримував від позивача відповіді на відзив. До заяви відповідачем додано довідку № 01 від 01.02.2019р. про його заробітну плату за період з 01.11.2018р. по 31.01.2019р., видано ФОП [PERSON] Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Матеріалами справи встановлено, що з 11.10.2003 року по 28.05.2015 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2015 року. (а.с. 8) Від зазначеного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. (а.с. 6) Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року по справі № 331/6605/15-ц (провадження № 2/331/1834/15) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень 00 копійок кщомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 7) Як на підстави позову позивач зазначає, що у 2017 та 2018 роках у законодавстві, що регулює розмір аліментів на утримання дитини, відбулися зміни, відповідно до яких посилено захист прав дитини на належне утримання, шляхом збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину та визначення того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства"). Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів від 23 липня 2013 року) встановлювала, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналогічні положення передбачені пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", а також у статтях 194-197,274 СК України. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вимогами ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в редакції закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року. Внесення змін до Сімейного кодексу зазначеним Законом України не тягне за собою автоматичний перерахунок розміру аліментів органом, який виконує судове рішення. Саме тому, без зміни розміру аліментів в частині збільшення законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів, що на час розгляду справи становить 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, під час виконання рішення суду повинен враховуватися лише той розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений у рішенні суду, оскільки в силу норм ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; - працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; - осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Таким чином, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З огляду на наведене, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], з фіксованої суми 1000,00 грн. до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру мінімального прожиткового мінімуму у місячному розмірі, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року становить 1762,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved