Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

30 січня 2013 року відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 10-П, [PERSON] призначено на посаду виконуючого обов`язки директора Державного багатопрофільного підприємства «Урожай» (далі - ДБП «Урожай»). 01 серпня 2013 року відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 140-п, його призначено на посаду директора ДБП «Урожай», про що було укладено відповідний контракт № 4704 від 01 серпня 2013 року. За період керівництва позивача, як директора, ДБП «Урожай» здійснювало свою діяльність відповідно до статуту та вимог чинного законодавства України. Він, як керівник, забезпечував громадян робочими місцями, вчасно проводив виплати заробітної плати та інші соціальні виплати працівникам підприємства, сплачував податки, виконуються державні програми тощо. Відповідно до вимог Міністерства щодо державного майна, ДБП «Урожай» здійснює всі заходи щодо його збереження та утримання в належному стані. В тому числі, виконуючи наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 515 від 20.08.2012 року «Про прийняття до сфери управління Мінагрополітики України державного майна» та № 215 від 22.03.2013 року «Про внесення змін до наказу Мінагрополітики України від 20 серпня 2012 року № 515» позивачем було прийнято майно цілісного майнового комплексу колишнього державного підприємства «Одеський лікеро-горілчаний завод» на баланс ДБП «Урожай». Тим більше, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області жодних дій не вчинило задля збереження та повернення майна ЦМК «Одеський лікеро-горілчаний завод», посилаючись на передачу майна без урахування вимог Порядку затвердженого наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 р. № 847. Однак [PERSON] , як директор ДБП «Урожай», виконуючи вищезазначені накази Міністерства, прийняв цілісний майновий комплекс колишнього ДП «Одеський лікеро-горілчаний завод» шляхом фактичної передачі майна без урахування вимог порядку затвердженого наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 р. № 847, вживало всіх заходів щодо його передачі, про що було підписано відповідний акт приймання-передачі від 19 грудня 2013 року, забезпечено збереження та утримання його в належному стані, свідченням цьому є численні звернення (листи) до РВ ФДМ України в Одеській області, Міністерства аграрної політики та продовольства України, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та Фонду державного майна України. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2014 року № 353 «Про проведення аудиту відповідальності діяльності ДБП «Урожай» утворено аудиторську групу з проведення аудиту ДБП «Урожай» за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2014 р. в термін з 23.09.2014 року по 04 жовтня 2014 року. За результатами планового аудиту був складений аудиторський звіт № 24-17/13 від 03.10.2014 року\~ відповідності діяльності ДБП «Урожай» за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2014 р., де було вказано на незначні недоліки, які потрібно було усунути та прозвітувати про їх виконання. Тобто, до часу звернення до суду з боку Міністерства чи інших контролюючих органах на підприємстві не було встановлено грубих фінансових порушень, а також проведених планових чи позапланових перевірок, що дали підстави Міністерству для мого законного звільнення. Однак, 09 липня 2015 року з офіційного сайту Міністерства із опублікованої прес - службою 08.07.2015 року о 16.39 год. статті під назвою «Через фінансові порушення звільнено керівників 4 аграрних ДП» позивачеві стало відомо про його звільнення із займаної посади директора Державного багатопрофільного підприємства «Урожай». Про звільнення із займаної посади [PERSON] не було повідомлено, також не було отримано письмового пояснення від нього щодо виявлених чи встановлених Міністерством фактів наявності на Державному багатопрофільному підприємстві «Урожай» порушень, що дали підстави для його звільнення. Наказу про\~ звільнення [PERSON] не було вручено та не повідомлено належним чином про його існування, не отримано від нього будь-яких пояснення щодо виявлених фактів фінансових порушень, що явно підтверджує порушення вимог трудового законодавства України та його трудових прав з боку Міністерства аграрної політики та продовольства України. Листом від 09.07.2015 року позивачем було надіслано звернення до відповідача щодо надання інформації про наявні причини, що послугували для його звільнення та належним чином засвідченої копії наказу. Однак на день звернення до суду відповіді на своє звернення він не отримав. Також я з 10 червня 2015 року по сьогоднішній день [PERSON] перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з проведення передвиборної агітації та участю у виборах в народні депутати України по одномандатному округу № 205 (Чернігівська область) на підставі проведеної реєстрації Центральної виборчої комісії (постанова від 09.06.2015 р. № 61). 10 червня 2015 року був виданий наказ за № 18 по ДБП «Урожай», яким надано директору підприємства [PERSON] відпустку без збереження заробітної плати на період з 10 червня по 25 липня 2015 року, тобто на період передвиборної агітації. Також листом № 61/15 від 10.06.2015 року було повідомлено Міністерство аграрної політики та продовольства України про участь [PERSON] у виборчому процесі та про надану відпустки без збереження заробітної плати. Постанова Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року за № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» передбачає наявності обов`язкового погодження з головою місцевої держадміністрації у разі звільненні керівника підприємства, що належить до сфери управління міністерств. Листом від 10.07.2015 р. був відправлений запит до голови Одеської обласної державної адміністрації Саакашвілі Міхеіла Ніколозовича, з метою отримання відповіді щодо наявності чи відсутності його погодження на звільнення директора ДБП «Урожай» [PERSON] .Однак відповіді так і не отримано. З урахуванням викладеного позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним наказ Міністерства аграрної політики\~ та продовольства України від 07 липня 2015 року про звільнення [PERSON] , скасувати\~ наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07 липня 2015 року про звільнення [PERSON] , поновити [PERSON] на роботі на посаду директора Державного багатопрофільного підприємства "Урожай" та\~ стягнути з відповідача\~ середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, оскільки його звільнення було проведено з грубим порушенням трудового законодавства. Представник відповідача в останнє судове засідання не з`явився, при цьому жодних заяв чи клопотань від представників Міністерства аграрної політики та продовольства України на адресу суду не надходило, тому суд вважає за можливе справу розглядати без їх участі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Від його представника\~ [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить відкласти розгляд справи\~ у зв`язку з її від`їздом за кордон на період з 02.09.2015 року по 30.09.2015 року. При цьому, суд\~ не вважає причину неявки [PERSON] в судове засідання поважною, оскільки за кордон виїхав не він особисто, а його представник. Крім того враховуючи тривалість відрядження представника за довіреністю, він міг доручити представляти свої інтереси іншій особі, або ж представляти їх самостійно. Крім того, відкладення розгляду даної справи на місячний термін, як того просить представник третьої особи, призведе до порушення судом строків розгляді цивільної справи, визначених ЦПК України. З урахуванням викладеного на підставі вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що враховуючи відсутність поважних причин неявки в судове засідання інших учасників справи, розгляд справи\~ можливо провести за участю позивача з урахуванням наданих суду доказів. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №140-п від 01.08.2013 року (а.с.8) [PERSON] призначено на посаду директора Державного багатопрофільного підприємства "Урожай" та укладено з ним контракт строком на три роки з 01.08.2013 року по 31.07.2016 року. Підставами для видачі даного наказу вказано заяву позивача та лист - погодження Одеської обласної державної адміністрації від 19.07.2013 року, а також контракт №4704 від 01.08.2013 року. 01.08.2013 року між\~ відповідачем\~ та директором ДБП "Урожай" [PERSON] було укладено контракт (а.с.9-13), на підставі якого останнього найняли на посаду директора вищевказаного підприємства та виникли трудові правовідносини між Керівником підприємства та Органом управління майном цього підприємства (п. 3). Відповідно до наказу ДБП "Урожай" №18 від 10.06.2015 року (а.с.42) [PERSON] в період з 10.06.2015 року по 25.07.2015 року перебував у неоплачуваній відпустці для участі у виборах народного депутата. З Постанови Центральної виборчої комісії №61 від 09.06.2015 року (а.с.44), а саме із додатку до неї (а.с.45) вбачається, що [PERSON] зареєстровано\~ як кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №205 (Чернігівська область) на проміжних виборах народного депутата України 26.07.2015 року. З роздруківки з мережі інтернет із вебсайту minagro.gov.ua\~ (а.с. 41) вбачається, що 08.07.2015 року о 16-39 год. на даному сайті було опубліковано статтю, в якій вказано, що наказом від 07.07.2015 року Міністерства аграрної політики та продовольства України на підставі виявлених численних порушень дисципліни і господарської діяльності з метою збереження державних коштів та майна, звільнено керівників підпорядкованих державних підприємств, серед яких вказано про звільнення [PERSON] з посади директора багатопрофільного підприємства "Урожай". Відомості, відображені на даному вебсайті в контексті звільнення позивача,\~ підтверджено копією наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №130 /п від 07.07.2015 року (а.с.90). При цьому у даному наказі причиною звільнення вказано п. 1 ст. 40 КЗпП України а підставою -\~ службову записку Департаменту роботи з персоналом та службову записку Департаменту з управління державною власністю. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку\~ змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 214, 215 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, а якщо були, то ким. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11. 1992 року № 9 передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до пункту 1 статті 76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» визначено, що кандидату у депутати, крім кандидата у депутати, який є Президентом України або народним депутатом України, не може бути відмовлено у звільненні на період передвиборної агітації від виконання виробничих або службових обов`язків за місцем роботи з наданням неоплачуваної відпустки. Також згідно з пунктом 2 статті 76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» встановлено, що кандидату депутати під час виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, командира військової частини (формування). Кандидат у депутати без його згоди не може бути переведений на іншу роботу, направлений у відрядження, а також призваний на військову або альтернативну (невійськову) службу, навчальні (перевірні) та спеціальні збори військовозобов`язаних. Згідно з частиною 3 статті 40 Кодексу Законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період перебування його у відпустці. Також відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року визначено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.З ст.40 КЗпП України) стосується як передбачених статтями 40, 41 (1), так і інших видів, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому мається на увазі щорічні, та інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України,\~ у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Ч. 1-3 ст. 49-2 цього ж кодексу визначає, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.\~ При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Суд своєю ухвалою від 27.07.2015 року зобов`язав відповідача надати для дослідження в судовому засіданні, належним чином завірені копії документів, що стали підставою для звільнення [PERSON] , однак на день розгляду справи по суті, тобто на 02.09.2015 року дана ухвала суду залишилась без виконання та жодних доказів на спростування позовних вимог [PERSON] . Міністерством аграрної політики та продовольства України суду не подано. Даний факт розцінено судом, як такий, що свідчить на користь позивача\~ та в певній мірі підтверджує відсутність відомостей про вручення йому копії наказу, відсутність повідомлення про наступне звільнення, з яким позивач мав би ознайомитись за два місяці до звільнення, і як наслідок, відсутність в цілому підстав для прийняття рішення про його звільнення. Таким чином,\~ відповідачем\~ не надано суду належних та допустимих доказів того, що при видачі наказу про звільнення [PERSON] від 07.07.2015 року були наявні підстави, передбачені п. 1 ст. 40 КЗпП України. І навпаки позивачем доведено суду те, що на час звільнення він дійсно перебував у відпустці, жодним чином не був попереджений про наступне звільнення та не отримав копії наказу про звільнення в день його видачі. Крім того, дійсно у відповідності до\~ копії листа Одеської ОДА №3929/02-38/02/1009 від 27.07.2015 року (а.с.88)\~ питання щодо погодження\~ звільнення [PERSON] з посади директора ДБП "Урожай" ними не вирішувалось, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року за № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», яка передбачає наявність обов`язкового погодження з головою місцевої держадміністрації у разі звільненні керівника підприємства, що належить до сфери управління міністерств. Отже, суд вважає доведеним, що наказ відповідача про звільнення [PERSON] від 07.07.2015 року є незаконним та прийнятим з порушенням трудового законодавства, а тому підлягає скасуванню та відповідно позивач підлягає поновленню на посаді директора ДБП "Урожай" з дня, з якого його було звільнено. Інші докази, надані позивачем, які містяться в матеріалах справи, оцінені судом критично, так як за своїм змістом не стосуються позовних вимог. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то дану вимогу суд оцінює критично та виходить з того, що відповідачем у даній справі є Міністерство аграрної політики та продовольства України. При цьому, відповідно до\~ п. 17 контракту (а.с.9-13) за виконання обов`язків, передбачених даним контрактом Керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності. Крім того,\~ з довідки про заробітну плату (а.с.46) вбачається, що нарахування та виплата заробітної плати позивачеві проводилась ДБП "Урожай", що свідчить що у даній позовній вимозі Міністерство є неналежним відповідачем, а позивач під час розгляду справи не скористався своїм правом на залучення даного підприємства як співвідповідача. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають, так як пред`явлені не до тієї особи, яка проводить нарахування та виплату заробітної плати. У відповідності до вимог\~ ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial