Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.02.2017 року було визнано винним відповідача за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 1-го року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік з іспитовим строком на 1 рік. Згідно вироку суду, 03.05.2016 року приблизно о 21 год. 50 хв. [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем марки «Деу Ланос» д/з [NUMBER], рухаючись по вул. Братиславська в м. Києві, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п. п. 1.3, 2.3.б, 12.3 ПДР України, під час виникнення небезпеки у вигляді пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину дороги вул. Братиславська, 3 в м. Києві, з права на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, намагаючись уникнути наїзду на останню, в порушення вимог п. 11.4 та вимог подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки п. 1.3 розділу 34 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем «Фіат Добло» д/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в якому на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажир [PERSON] та малолітній [PERSON], в результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої травми правої кісті: крайовий перелом основи 5 п'ясної кістки без зміщення, садно по тильній поверхні, [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої травми лівої гомілки: перелом малогомілкової кістки в проксимальній (верхній) та дистальній нижній третині зі зміщенням уламків, перелом великогомілкової кістки на межі середньої та дистальної третини зі зміщенням уламків. Вищевказані тілесні ушкодження середньої тяжкості завдали позивачам моральних страждань, які позначили негативні зміни в їх житті, оскільки відповідні травми змінили звичайний уклад життя, викликали щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасову відірваності від активного соціального життя, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність. Крім того, наслідком отриманих травм у [PERSON] було діагностовано: вкорочення правої нижньої кінцівки до 0,8 мм, що призвело до відчуття постійної болі в короткій нозі, неможливості довго ходити, бігати, займатися спортом. Разом з тим, це ушкодження не є короткочасним та спливаючим, оскільки виправити його можливо за допомогою складної операції, під час якої дитині має бути зламана нога та поставлені спеціальна витяжка, що призводить до великих душевних страждань. На підставі викладеного позивачі звертаються до суду з даним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], який діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], заподіяну моральну шкоду в розмірі 350 000 грн. У судовому засіданні позивачі та їх представник подали заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просили суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в розмірі 121 600 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], який діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], заподіяну моральну шкоду в розмірі 112 000 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.02.2017 року було визнано винним відповідача за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 1-го року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік з іспитовим строком на 1 рік. Згідно вироку суду від 22.02.2017 року, 03.05.2016 року приблизно о 21 год. 50 хв. [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем марки «Деу Ланос» д/з [NUMBER], рухаючись по вул. Братиславська в м. Києві, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п. п. 1.3, 2.3.б, 12.3 ПДР України, під час виникнення небезпеки у вигляді пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину дороги вул. Братиславська, 3 в м. Києві, з права на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, намагаючись уникнути наїзду на останню, в порушення вимог п. 11.4 та вимог подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки п. 1.3 розділу 34 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем «Фіат Добло» д/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в якому на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажир [PERSON] та малолітній [PERSON], в результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої травми правої кісті: крайовий перелом основи 5 п'ясної кістки без зміщення, садно по тильній поверхні, [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої травми лівої гомілки: перелом малогомілкової кістки в проксимальній (верхній) та дистальній нижній третині зі зміщенням уламків, перелом великогомілкової кістки на межі середньої та дистальної третини зі зміщенням уламків. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили. У своїх позовних вимогах позивачі вказують про те, що внаслідок тілесних ушкоджень середньої тяжкості завдали позивачам моральних страждань, які позначили негативні зміни в їх житті, оскільки відповідні травми змінили звичайний уклад життя, викликали щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасову відірваності від активного соціального життя, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність. Крім того, наслідком отриманих травм у [PERSON] було діагностовано: вкорочення правої нижньої кінцівки до 0,8 мм, що призвело до відчуття постійної болі в короткій нозі, неможливості довго ходити, бігати, займатися спортом. Разом з тим, це ушкодження не є короткочасним та спливаючим, оскільки виправити його можливо за допомогою складної операції, під час якої дитині має бути зламана нога та поставлені спеціальна витяжка, що призводить до великих душевних страждань. Також позивачі вважають, що враховуючи висновки експертів розмір компенсації [PERSON], яка рекомендується для застосування суду як розумна та справедлива з урахуванням психічних особливостей останньої становить 121 600 грн. Розмір компенсації [PERSON] яка рекомендується для застосування суду як розумна та справедлива з урахуванням психічних особливостей останнього становить 112 000 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 р. - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пункт 4 вказаної Постанови, свідчить, що відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода - це прямий наслідок внаслідок заподіяння протиправної дії. Встановлення факту заподіяння моральної шкоди суд вважає беззаперечним. Згідно з висновком соціально-психологічного дослідження № 24-07-17 від 25.07.2017 року розмір компенсації для [PERSON], яка рекомендована до застосування суду як розумна та справедлива з урахуванням індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи, в сукупності її соціального оточення, моральних цінностей та судової практики становитиме суму: 38 м.з.п., що в грошовому еквіваленті становить 121 600 грн. (38 мзп. х 3200 грн. = 121 600). Згідно з висновком соціально-психологічного дослідження № 25-07-17 від 25.07.2017 року розмір компенсації для [PERSON], яка рекомендована до застосування суду як розумна та справедлива з урахуванням індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи, в сукупності її соціального оточення, моральних цінностей та судової практики становитиме суму: 35 м.з.п., що в грошовому еквіваленті становить 112 000 грн. (35 мзп. х 3200 грн. = 112 000). При визначені розміру заподіяної позивачам моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних та психічних страждань, які зазнали позивачі, характер немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також те, що наслідки ДТП, що сталася 03.05.2016 р. були та є психотравмуючими для [PERSON] та [PERSON], які мають зміни в психо-емоційному стані, індивідуально-психологічні прояви, що перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілих як особистості та виникли внаслідок ДТП, та якій внаслідок ДТП були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв'язку з чим, заподіяні душевні страждання як психологічне підґрунтя моральної шкоди. Разом з тим, суд не погоджується з твердженнями викладеними в висновках соціально-психологічних досліджень, що при формуванні моральної шкоди в даному випадку мало місце «моральних цінностей», оскільки такий підхід не відповідає вищевказаним правовим нормам та містить в своїй природі дискримінаційне підґрунтя, що є неприпустимим з огляду на права людини, що передбачені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України. Крім того, розмір шкоди, зазначений позивачами є завищеним, оскільки Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях і в «Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ» від 28.03.2007 року, затвердженої Головою ЄСПЛ на підставі статті 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначати розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах. 26.02.2015 року Європейським судом з прав людини у справі "Барсукови проти України" було винесено рішення, відповідно до якого постановлено, що упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявницям спільно 3000 (три тисячі) євро відшкодування моральної шкоди та додатково суму будь-яких податків, що можуть нараховуватися; ця сума має бути конвертована у валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Тобто враховуючи курс НБУ на 26.02.2015 року, що складав за 1 євро - 30,01 грн., то спільно на двох заявниць було стягнуто 90 030 грн. (курс НБУ - 30.01). Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25.10.2016 року за схожих умов (потерпілим в ДТП завдано тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості) було визнане справедливе моральне відшкодування в розмірі 50 000 грн. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Слід також зазначити, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов'язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що справедливою на думку суду з урахуванням встановлених по справі обставин буде моральне відшкодування за спричиненні моральні страждання [PERSON] у розмірі 60 800,00 грн. та за моральні страждання [PERSON] у розмірі 56 000,00 грн. (50% від позовних вимог). Саме ці розміри моральної шкоди і підлягає стягненню з відповідача на користь кожного з позивачів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновків соціально-психологічних досліджень та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті експертизи у розмірі 1 500, 00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті експертизи у розмірі 1 500, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial