Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 15.12.2014 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит» та ним укладено Договір-Заяву № 305835/44266/5 - 14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті на 5 місяців. Предметом договору було розміщення позивачем у відповідача депозитного вкладу в сумі 2053,12 дол. США на строк з 15.12.2014 року по 15.05. 2015 року , у порядку та умовах , визначених Договором та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Позивач виконав свої зобовязання за договором , вніс готівку на депозитний рахунок № [NUMBER], що підтверджується меморіальним валютним ордером банку на переказ готівки від 15.12.2014 року. 06.05.2015 року, як передбачено договором позивач звернувся до відповідача з вимогою 15.05.2015 року повернути вклад. Але відповідач заяву проігнорував. На письмові звернення позивача з вимогою повернути вклад відповідач не реагує. Згідно розрахункової довідки банку відповідача вихідний залишок по договору вкладу становить 2141,18 дол. США. Тому позивач просит суд стягнути на його користь суму вкладу в розмірі 2141,18 дол. США. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з якої вбачається , що він позовні вимоги підтримує просить задовольнити їх. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, заяв про перенесення слухання справи не надходило, повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення суду про особисте вручення повістки суду представнику банку відповідача з відміткою отримано особисто 11.09.2015 року. Оскільки належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, зловживає своїм правом передбаченим ст. 169 ЦПУ України, що призводить до затягування розгляду справи. Статтею 169 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи, у разі першої неявки в судове засідання, учасника судового процесу, якщо сторона яка не з'явилася повідомила про причини неявки, а по даній справі представник відповідача не зявляється вже втретє. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, згідно ст. 197 без фіксації судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 15.12.2014 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит» та позивачем [PERSON] укладено Договір-Заяву № 305835/44266/5 - 14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті на 5 місяців. (а.с. 4, 5). Предметом договору було розміщення позивачем у відповідача депозитного вкладу в сумі 2053,12 дол. США на строк з 15.12.2014 року по 15.05. 2015 року , у порядку та умовах , визначених Договором та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Позивач виконав свої зобовязання за договором , вніс готівку на депозитний рахунок № [NUMBER], що підтверджується меморіальним валютним ордером банку на переказ готівки від 15.12.2014 року. (а.с. 6). 06.05.2015 року, як передбачено договором позивач звернувся до відповідача з вимогою 15.05.2015 року повернути вклад. (а.с. 7). Але відповідач заяву проігнорував. На письмові звернення позивача з вимогою повернути вклад відповідач не реагує. Згідно довідки про перерахунок невиплаченого відповідачем вкладу на користь [PERSON] станом на момент закінчення дії строкового договору- вкладу 18.05.2015 року - сума вкладу становить 2141,18 дол. США. (а.с. 8). Дана сума еквівалентно гривні згідно курсу НБУ становить 44563,74 гривні. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Законом України «Про банки і банківську діяльність» поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання. Договір у силу ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Характер правовідносин сторін такий, що клієнт передає банку суму грошей, які є обєктом права власності, та кореспондує банку право можливості користування ними для отримання певної вигоди на ринку фінансових послуг. Одночасно банк приймає на себе зобовязання зберігати суму коштів та повернути вкладнику еквівалентну їх суму за умовами договору. Згідно ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. За змістом ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Це означає, що воно за будь-яких умов повинно бути захищено, крім випадків коли таке право допускається звуженню, що обґрунтовано законом. Таким чином, [PERSON], звернувшись до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» із заявою про повернення грошових коштів залучених банком на підставі Договору банківського вкладу, діяв у відповідності до вищезазначених положень Цивільного кодексу України, та відповідач був зобовязаний повернути кошти та нараховані відсотки за вкладом. Неможливість повернути депозит у звязку із останніми політичними подіями у країні, що потягли за собою відтік депозитів та погіршення фінансового стану банку не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки, укладаючи договір банківського вкладу, банк брав на себе певні ризики, а тому погіршення економічної ситуації в країні не є підставою для невиконання ним своїх договірних зобов'язань. Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ» зазначив, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини нагадав, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (NejdetSahin і PerihanSahin проти Туреччини, № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року). Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності [PERSON], ПАТ «КБ «Фінанси та Кредит» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 у за № 1256/8577 (далі - Положення). Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)]. Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. ( п.1.2. Положення). У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Враховуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а також ту обставину, що предметом укладеного між сторонами договору банківського вкладу є сума коштів визначена в іноземній валюті, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення коштів саме в іноземній валюті. Крім цього, пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Отже зважаючи на все вищевказане, а саме між сторонами був укладений вищевказаний договір № 305835/44266/5 - 14 від 15.12.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) в іноземній валюті, за яким кінцевий строк повернення банківського вкладу 15.05.2015 року і відповідач не мав права відмовити позивачеві у поверненні суми вкладу, так як згідно закону вклад повертається за першою вимогою вкладника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Позивач звертається за захистом своїх порушенних прав як споживач , тому згідно ЗУ "Про захист прав споживачів" та ЗУ "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо сторона на користь якої ухвалено рішення звільнена від сплати судового збору, то судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved