Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

31.10.2018 року, позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства "Відродження"про визнання права власності на квартиру № 7, по вул. Лесі Українки в м.Первомайську Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказану квартиру було зареєстровано за колгоспом ім.Леніна. У 1993 році з метою викупу житла [PERSON] звернулась до колгоспу ім.Леніна із заявою про продаж зазначеної квартири. За результатами вказаної заяви колгоспом було прийтято рішення продати [PERSON] вказну квартиру за 18 353 тис. крб., що складає 11/100 ідеальної долі двоповерхового цегляного будинку. З метою укладення правочину щодо продажу позивачу квартири колгоспом ім.Леніна 30.12.1993 року було видано Довіреність № 629, якою уповноважено головного бухгалтера [PERSON] оформити у нотаріальному порядку договір купівлі-продажу з позивачем. У 1994 році позивач у повному обсязі виплатила обумовлену вартість квартири у сумі 18 353 крб. і таким чином фактично виконала у повному обсязі свої зобовязання як за угодою купівлі-продажу. Однак вказаний договір купівлі-продажу між позивачем і колгоспом ім.Леніна у належній письмовій формі з його нотаріальним посвідченням не було укладено, хоча позивач неодноразово зверталась з даним питанням до відповідача. На підставі розпорядженя голови Первомайської районної державної адміністрації № 209 від 23.11.1992 року колгосп ім.Леніна було перереєстроавно в Артіль селян-землевласників ім.Леніна. Крім того, Артіль на підставі розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації № 19-р від 02.02.2000 року було перереєстровано в Сільскогосподарський виробничий кооператив "Відродження". Після цього СГВК "Відродження" було перереєстровано в Приватне сільскогосподарське підприємство "Відродження" з передачею правонаступництва. При зверненні позивача до відповідача з приводу належного письмового оформлення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу їй було відмовлено через те, що квартира знята з балансу колгоспу ім.Леніна, що унеможливлює укладання з нею такого договору відповідачем. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд винести рішення яким визнати за нею право власності на квартиру № 7, по вул. Лесі Українки,18-А в м.Первомайську Миколаївської області. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, через канцелярію суду надійшла заява від представника про розгляд справи за його відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримує, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з'явився, але до суду надійшла про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги заяву позивача, відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що за результатом розгляду заяви [PERSON], 14.08.1993 року зборами членів колгоспу ім.Леніна було вирішено продати у власність останній квартиру №7, по вул.Лесі Українки, 18-А в м.Первомайську Миколаївської області, що складає 11/100 ідеальної частини двоповерхового будинку; обумовлена ввартість квартири складає 18 353 тис. крб., вказане підтверджується копією виписки із протоколу № 2 зборів членів колгоспу ім.Леніна від 14.08.1993 року (а.с.15). У 1994 році позивач у повному обсязі виплатила належну суму вартості спірної квартири у розмірі 18 535 крб. Вказане підтверджується довідкою ПСП "Відродження" за вих. № 110 від 26.09.2018 року. Вказана квартира з балансу колгоспу ім. Леніна і в розподіл майнового паю не входила (а.с.18). Із довідки державної реєстраційної служби України Первомайського МУЮ у Миколаївській області від 21.08.2015 року № 1561 слідує, що колгосп ім.Леніна перереєстрований в Артіль селян-землевласників ім.Леніна; Артіль ім.Леніна перереєстровано в Сільськогосподарський виробничий кооператив "Відродження", реєстраційний запис № 237 від 09.01.2001 року, з передачею правонаступництва. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про власність» (1991 р.) наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сімї мають право придбати у власність квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Після набуття чинності ЗУ «Про власність» позивач стала власником зазначеної квартири, однак так і не оформила правовстановлюючий документ на вказану квартиру у вигляді Свідоцтва про право власності на житло, яке видається за фактом сплативартості квартири. Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони , яка виконала угоду визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Ідентичні вимог містяться у чинному ЦК України. Так, згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню , крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. При цьому, згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержавнння сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемний. Поскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткоове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договру не вимагається. Згідно довідки від 04.10.2018 року № 484/04-02-03 КП Первомайського МБТІ право власності на обєкт нерухомого майна [ADDRESS]. Те, що право власності на квартиру не було зареєстровано, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту видачу свідоцтва про право власності, тобто право власності на вказану квартиру виникло з моменту сплати [PERSON] вартості спірної квартири у 1994 році, а тому вона набула право власності на неї відповідно до положення Закону України «Про власність», який діяв на той час. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, суд враховує, що в Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). За таких обставин, суд вважає, що [PERSON], виплативши у 1994 році вартість квартири № 7, по вул. Лесі Українки, 18-А в м.Первомайську Миколаївської області чим набула право власності на вказане майно, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та належним чином доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Крім\~того,\~в силу п. 9\~ч. 1\~ст. 5\~Закону України\~"Про\~судовий збір"\~позивач,\~як інвалід\~ першої\~групи \~є такою,\~яка звільнена\~ від\~сплати судового\~збору.\~ \~

Outcome: approved