Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Представник позивача адвокат Онищук В.В. звернувся до суду з даним позовом, в якому посилається на те, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо цивільно-правового договору, датованого 01.03.2019 № б/н, предметом якого є виконання комплексу робіт на об"єкті "Реконструкція будинку дошкільного навчального закладу № 658 за адресою [ADDRESS] (Огорожа), а саме: улаштування однорівневого каркасу, улаштування багаторівневого каркасу. Однак вказаний договір має бути визнаний недійсним з огляду на те, що не було складено та погоджено проектно-кошторисну документацію на виконання робіт, не було визначено склад і зміст проектно-кошторисної документації та обов"язку замовника чи підрядника надати відповідну документацію. Також не було дотримано під час укладення договору, положень п. 5 Постанови КМУ від 01.08.2005 №668, якою затверджені загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, зокрема не вказано найменування та реквізити сторін, строки початку та закінчення робут, права та обов"язки сторін тощо. Таким чином, вказаний договір від 01.03.2019 №б/н не відповідає актам цивільного законодавства. Зазначає, що цивільно-правовий договір від 01.03.2019 №б/н був укладений між відповідачем та комісією у складі [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] .. Однак право укладання договорів від імені позивача згідно з попередньою редакцією статуту належало лише голові МБО "АГРОБУД" [PERSON] .. Будь-які довіреності на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для підписання вказаного договору від імені позивача не надавалися. Після укладення договору відповідач так і не приступив до виконання робіт, які є предметом договору, а саме: виконання робіт на об"єкті "Реконструкція будинку дошкільного навчального закладу № 658 за адресою [ADDRESS] ), а саме: улаштування однорівневого каркасу, улаштування багаторівневого каркасу. Дійсні наміри, які були приховані за цим правочином позивач дізнався вже після спливу 25.03.2019, коли відповідач в усній формі почав вимагати видачі йому грошових коштів, які обумовлювались, як грошова винагорода у оспорюваному договорі від 01.03.2019. Так, колишній керівник позивача [PERSON] ініціював укладення даного оскаржуваного договору, попередньою датою 01.03.2019 з відповідачем маючи на меті заволодіння грошовими коштами, які належали позивачу шляхом виплати їх як винагороди за начебто виконану відповідачем роботу. Зазначає, що за фактом вчинення неправомірних дій з боку [PERSON] , щодо його наміру заволодіння грошовими коштами та спричинення майнової шкоди позивачу була подана заява до правоохоронних органів та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019110090000238 за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. У зв"язку з викладеним, 28.03.2019 протоколом загальних зборів власників МБО "АГРОБУД" було звільнено [PERSON] з посади керівника. Оскаржуваний договір є фіктивним. Просить визнати недійсним цивільно-правовий договір від 01.03.2019 №б/н, датований 01.03.2019 та підписаний комісією в складі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з одного боку та відповідачем [PERSON] , з іншого боку, а також стягнути з відповідача на свою користь понесені у справі судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921.00 грн. Ухвалою суду від 24.01.2020 позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Онищук В.В. в судове засідання не з"явився, подав до суду клопотання, яким вимого свого довірителя підтримав повністю та просить суд справу розглянути у його відсутності. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, через оголошення на офіційному сайті судової влади України, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, не повідомив про причини неявки та не подав заяву про розгляд спарви у його відсутності. За викладеного суд ухвалює провести судовий розгляд справи у відсутності сторін спору, що відповідає вимогам ст.ст.211, 223 ЦПК України та у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.03.2019 між комісією позивача у складі [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений цивільно-правовий договір по об"єкту "Реконструкція будинку дошкільного навчального закладу № 658 за адресою [ADDRESS] Огорожа), предметом якого є улаштування однорівневого каркасу та багаторівневого каркасу і який за своєю суттю є договором підряду. З копії акту № 6 від 30.05.2019 роботи вказаної комісії вбачається, що станом на 30.05.2019 роботи передбачені цивільно-правовим договором б/н від 01.03.2019 виконавцем [PERSON] не виконано. Відповідно до даних ЄДРПОУ міжгосподарське будівельне обєднання "Агробуд" являється юридичною особою. З огляду на положення розділу 3 Статуту в редакції від 07.02.2019, який був чинним на час виникнення спірних відносин, міжгосподарське будівельне обєднання "Агробуд" є виробничим коопертаивом, має право укладати угоди, право підпису яких відповідно до положень розділу 13 цього Статуту мав лише голова кооперативу, яким на той час був [PERSON] .. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. Відповідно до ст.203 ЦК України, положення якої визначать загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, міст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до презумпції правомірності правочину, яка закріплена у положеннях статті 204 вказаного Кодексу, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст.205 ЦК) Разом з тим, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу і що має місце у даному випадку, належить вчиняти лише у письмовій формі. Такі вимоги щодо спірного правочину були дотримані. Позаяк, як вбачається, спірний договір був підписаний не повноважними на те особами і що не може вважатися правомірним з огляду на положення ч.2 ст.207 ЦК в тім, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до положень діючого на час виникнення спірних відносин Статуту міжгосподарського будівельного обєднання "Агробуд" в редакції від 07.02.2019 такою особою був голова товариства. Разом з тим, комісія кооперативу в складі [PERSON]., [PERSON] . та [PERSON]., які підписали спірний правочин від імені кооперативу, таких повноважень відповідно до установчих документів не мали. Положення ч.1 ст.215 ЦК визначають, що є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою недійсності правочину. В даному випадку особи, які підписали спірний правочин від імені позивача, не мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що є самостійно підставою для визнання недійсним спірного договору від 01.03.2019 б/н, укладеного між [PERSON] та комісією міжгосподарського будівельного обєднання "Агробуд" у складі [PERSON]., [PERSON] та [PERSON].. За викладеного визнання спірного правочину з підстав його фіктивності, як про це просить позивач, суд не вбачає. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання недійсним договору підряду від 01.03.2019 б/н, укладеного між [PERSON] та комісією міжгосподарського будівельного обєднання "Агробуд" у складі [PERSON]., [PERSON] та [PERSON].. У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921.00 грн, які підтверджені квитанцією про сплату №СНО2U43CFY від 17.12.2019, підлягають стягненню на його користь з відповідача у справі.

Outcome: approved