Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

24 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову, позивач посилається на те, що 14 вересня 2012 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок №\~100 на вул.\~Калініна в с.\~Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області та на земельну частку (пай) розміром 5,08 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом на території Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги є доньки померлого: [PERSON] та [PERSON], які нотаріально відмовились від прийняття спадщини, та вона дружина спадкодавця. Позивач, для оформлення спадщини, звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] їй відмовлено в усній формі, оскільки нею не надано правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на вищезазначене нерухоме майно. Крім того, позивачем виявлено помилку у договорі купівлі-продажу жилого будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Калініна, 94, від 23 квітня 1980 року, в якому в графі прізвище, ім'я, по батькові власника зазначено "Белоус Олександр Іванович", замість [PERSON]. В остаточній редакції позову, просила суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що в договорі купівлі продажу жилого будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Орлівщина, вул. Калініна, 94, від 23 квітня 1980 року, укладеного між (продавцем) [PERSON] та (покупцем) [PERSON], правильно вважати покупцем [PERSON]; визнати за нею право власності на житловий будинок № 100 з надвірними побудовами, що розташований на вул. Калініна в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, та в цілому складається з: житловий будинок А, ганок а, вбиральня Б, сарай В, сарай Г, колодязь К, огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 14 вересня 2012 року; визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,08 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом на території Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 14 вересня 2012 року та право на отримати державний акт про право власності на цю земельну ділянку, частку (пай) розміром 5,08. В судове засідання позивач не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи за його відсутності не клопотав, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Від відповідача - Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с. 57). Третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області просила розглядати справу за відсутності її представника (а.с. 33). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно договору купівлі-продажу від 23 квітня 1980 року, зареєстрованого в реєстрі за № 36, [PERSON] купив у [PERSON] жилий валькований будинок під шифером, житловою площею 42 м2, який розташований в с.\~Орлівщина на вул. Калініна, 94 (а.с. 16-17). У зв'язку з інвентаризацією та уточненням житлових будинків номер будинку "94" на вул.\~Каліліна в с. Орлівщина, змінено на номер "100" (а.с. 10). З паспорта громадянина України, наданого суду в копії, серії АН №\~938945, виданого 02 лютого 2011 року Новомосковським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, вбачається, що він виданий на ім'я [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 05 грудня 2012 року № 2871 "гр. [PERSON], [INFO], дійсно постійно мешкав і був зареєстрований за адресою [INFO] по день його смерті 18 вересня 2012 року" (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 474032 від 18 вересня 2012\~року, [PERSON] помер 14\~вересня 2012 року (а.с. 7). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що в договорі купівлі-продажу жилого будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Калініна, 94, укладеному 23 квітня 1980 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (який виступав в якості покупця) правильно вважати покупцем [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 9). 14\~вересня 2012 року [PERSON] помер (а.с. 7). За життя [PERSON] заповіт не склав. 20 жовтня 2015 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 44). Доньки померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті їх батька та не заперечували проти видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я позивача [PERSON] (а.с. 41 зворот, 42). Згідно відповіді державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 20 жовтня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 94 на вул. Калініна в с.\~Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, у звязку з відмінностями в прізвищі спадкодавця у свідоцтві про смерть та договорі купівлі продажу будинку, право власності за яким не зареєстроване в БТІ та на земельну частку (пай), оскільки не представлений правовстановлюючий документ на зазначене спадкове майно (а.с. 51, 56). За договором купівлі-продажу від 23 квітня 1980 року, зареєстрованим в реєстрі за № 36, [PERSON] купив у [PERSON] жилий валькований будинок під шифером, житловою площею 42 м2, який розташований в с. Орлівщина на вул.\~Калініна, 94 (а.с. 16-17, 46-47). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 3016 від 27 грудня 2012\~року, у зв'язку з інвентаризацією та уточненням житлових будинків номер будинку "94" на вул.\~Каліліна, змінено на номер "100" (а.с. 10). Як вбачається з копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 100 на вул. Калініна в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року, останній складається з: житлового будинку А, ганку а, вбиральні Б, сараю В, сараю Г, колодязю К, огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, 1946 1982 років побудови (а.с. 18-20). Згідно довідки Виконкому Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 2871 від 05 грудня 2012 року, [PERSON], [INFO] дійсно мешкав і був зареєстрований за адресою [INFO] по день його смерті 18 вересня 2012 року (а.с. 11). Рішенням ХІІ сесії ХХІІІ скликання Орлівщинської сільської Ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області від 16\~березня 2000\~року за № 76 колективному сільськогосподарському підприємству племконезаводу "Орлівщина" у с. Орлівщина Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області передано у колективну власність 4470,8 га землі згідно в межах з планом, для ведення сільськогосподарського виробництва. 31 березня 2000 року КСП "Орлівщина" одержало Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП Нв 000035, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 35. До Державного акту доданий список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу або товариства, в якому за № 226 зазначений [PERSON] (а.с. 48-50). Згідно повідомлення Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області № 99-28-99.5-117/15-15 від 24 листопада 2015\~року за даними Книги реєстрації сертифікатів на земельний пай членів Племконезаводу "Орлівщина" Новомосковського району, [PERSON] отримав сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП № 296225, зареєстрованого за № 0225 від 03 квітня 2000 року (а.с. 60-62). Крім того, [PERSON], за життя, 10 квітня 2000\~року уклав з сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Племінний завод" Нова Орлівщина" в особі заступника директора [PERSON], договір оренди земельної частки (паю) розміром 5,08 умовних кадастрових гектарів, вартістю 18 736 грн., яка розміщена в межах ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом (а.с. 13-15). Відповідно до роз'яснень п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай)\~основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25\~жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Пунктом 2 вищезазначеного Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16\~квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, факт належність [PERSON] права на земельну частку (пай) знайшов своє підтвердження, оскільки за життя ним отриманий сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП № 296225, який зареєстрований за № 0225 від 03\~квітня 2000 року. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на те, що спадкодавцю за життя належали право на земельну частку (пай) та житловий будинок, позивач є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, доньки спадкодавця відмовились від спадщини, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності спадкового майна після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на житловий будинок та право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В той же час, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, частку (пай) розміром 5,08 не підлягають задоволенню, оскільки з 01 січня 2013 року видача державних актів на право власності на землю чинним законодавством України не передбачена. На підставі викладеного,

Outcome: partial