Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Заявник [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що її матір [PERSON] померла 22 жовтня 2016 року на тимчасово окупованій території України - в м.Сімферополі Автономної Республіки Крим. Смерть [PERSON] була зареєстрована у Відділі реєстрації смерті м.Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що складено актовий запис про смерть № 4397 від 26 жовтня 2016 року та видано свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 577173 від 26 жовтня 2016 року. Заявник, як спадкоємець після смерті [PERSON], не може оформити свої спадкові права, оскільки відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" свідоцтво про смерть спадкодавця є недійсним на території України та не створює правових наслідків. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить суд встановити факт смерті її матері [PERSON] Встановлення даного факту необхідно заявникові для реєстрації смерті спадкодавця відповідно до вимог чинного законодавства України, а також для реалізації прав та обов'язків, пов'язаних із прийняттям спадщини. Іншого шляху для встановлення цього факту немає. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - своєю заявою до суду просить розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник заінтересованої особи Горностаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявник [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КГ № 230979, виданим 29 травня 2017 року Горностаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (л/с 8). [PERSON] померла 22 жовтня 2016 року на тимчасово окупованій території України - в м.Сімферополі Автономної Республіки Крим. Смерть [PERSON] було зареєстровано у Відділі реєстрації смерті м.Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що складено актовий запис про смерть № 4397 від 26 жовтня 2016 року та видано свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 577173 від 26 жовтня 2016 року (л/с 6). З листа Горностаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 28 березня 2017 року № 14.9-31 (л/с 10) вбачається, що заявникові [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] через відсутність медичного документу про смерть, виданого компетентним органом України. Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Згідно ч.2, ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Таким чином, свідоцтво про смертьсерії І-АЯ № 577173, видане 26 жовтня 2016 року Відділом реєстрації смерті м.Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою: 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Згідно пп.1 п.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] не може надати документу про смерть [PERSON] за формою, встановленою Міністерством охорони здоров'я України, оскільки остання померла на тимчасово окупованій території України - в м.Сімферополі Автономної Республіки Крим, де тимчасово не видаються документи за формою, визначеною компетентними органами України. За таких обставин суд приходить до висновку, що компетентний орган державної реєстрації актів цивільного стану України немає можливості без судового рішення зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. При вирішенні даної цивільної справи суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПО, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговорені їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає можливим встановити факт, що [PERSON] померла 22 жовтня 2016 року в м.Сімферополі Автономної Республіки Крим. Встановлення даного факту необхідно заявникові для реєстрації смерті спадкодавця відповідно до вимог чинного законодавства України, а також для реалізації прав та обов'язків, пов'язаних із прийняттям спадщини. Іншого шляху для встановлення цього факту немає

Outcome: approved