Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

08.12.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ "Є кеш" про визнання договору позики недійсним (а.с. №2-8). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.12.2020р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №14). В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що між нею та ТОВ "Є кеш" було укладено договір, відповідно до якого позивачкою було отримано позику. Однак, ознайомившись зі змістом договору, позивачка вважає, що укладений договір є недійсним, оскільки ТОВ "Є кеш" було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи, проте договір позивачкою підписано не було. Відповідачем письмово не було її проінформовано про всю необхідну інформацію про вартість послуги та щодо істотних умов договору, не було надано позивачці, як споживачу, відомості які необхідні клієнту при укладанні договору про надання споживчого кредиту. Крім того, відповідачем в договорі встановлено вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором, що є несправедливими умовами, а отже відповідач ввів позивачку в оману стосовно істотних умов договору, а зокрема, на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки позивачці не було зазначено нічого на рахунок великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. При укладенні договору позивачку було повідомлено про значно меншу ціну кредиту (розмір відсотків), через що позивачка і погодилася на укладання договору, а насправді розмір нарахованих відсотків за кредитом значно перевищує розмір заборгованості за договором. Таким чином, оскільки цей правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької діяльності, він недійсним, а тому [PERSON] просила суд, визнати недійсним договір позики, укладений між нею та ТОВ "Є кеш". 23.02.2021р. від відповідача ТОВ "Є кеш" надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора Лилик О.Я. (а.с. № 18-28), в якому відповідач заперечував проти задоволення позову та посилався на те, що 08.04.2020р. між ТОВ "Є-кеш" та [PERSON] було укладено електронний договір про споживчий кредит №266345. Договір було укладено на підставі примірного договору споживчого кредитування, затвердженого наказом ТОВ "Є-кеш" від 27.12.2019р. №27/12-01 та Правил надання споживчих кредитів ТОВ "Є-кеш" (затверджені наказом ТОВ "Є-кеш» від 27.12.2019р. №27/12-01, що розміщені у вільному доступі на веб-сайті товариства www.e-cash.com.ua) і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит, в тому числі позивачка, мала можливість ознайомитись з цими документами перед укладанням кредитного договору. За умовами договору позивачці було надано кредит в розмір 7 000 грн. на строк 30 календарних днів зі сплатою фіксованою процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 1,8% в день. У встановлений термін [PERSON] свої зобов`язання перед відповідачем щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, в зв`язку з чим, у позивачки виникла заборгованість. Договір про споживчий кредит №266345 було підписано шляхом надсилання позивачкою з використанням ІТС товариства Акцепту (електронного повідомлення) особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 "Про електронну комерцію", а саме: електронним підписом одноразовим ідентифікатором 64842d, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Позивачка перед укладанням договору самостійно ознайомилася з інформацією про умови кредитування для прийняття усвідомленого рішення. Позивач зайшла на веб-сайт відповідача, де мала змогу ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, правилами, паспортом продукту "Споживчий кредит", інформацією щодо умов надання та погашення кредиту (сума та строк кредиту, розмір стандартної процентної ставки, розміром процентної ставки за перший кредит, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовна загальна вартість кредиту, розмір неустойки тощо), надалі пройшла реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Є кеш", що свідчить проте, що позивачка ознайомилася з Правилами та іншою наданою їй інформацією під час здійснення реєстрації в ІТС товариства. [PERSON] надала всі свої особисті дані (ПІБ, дані паспорта; дату та рік народження, ідентифікаційний номер, свій номер мобільного телефону, електронну пошту, місце роботи, місце проживання тощо, надала згоду на обробку персональних даних, шляхом проставлення електронної відмітки, в порядку передбаченому ст.2 Закону України "Про захист персональних даних", створила особистий кабінет, завантажила свою фотографію, на якій тримає свій паспорт громадянина України розгорнутий на сторінці, де розміщена фотографія позичальника, пройшла процедуру верифікації своєї платіжної картки, на яку в подальшому, були перераховані кредитні кошти, ознайомилася в особистому кабінеті з паспортом продукту "Споживчий кредит" від 08.04.2020р. в порядку передбаченому ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" та іншою необхідною інформацією. Надалі, для безпосереднього оформлення кредиту, [PERSON] в ІТС відповідача обрала бажану суму та строк кредиту, ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, Правилами, інформацією зазначеною в ч.2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, про що позивачка поставила відповідну відмітку в ІТС товариства, після чого створила заявку на отримання кредиту згідно обраних умов. Після розгляду сформованої позивачкою заявки, відповідачем було надано позивачці пропозицію укласти договір (оферту), яка дублювала умови поданої позивачкою заявки та включала в себе, зокрема, суму кредиту, дату повернення кредиту, стандартну процентну ставку в день, суму процентів до погашення на кінець строку, загальну суму, що підлягала погашенню на кінець строку, а також текст кредитного договору з усіма істотними умовами. Перед підписанням кредитного договору відповідач не обмежував позивачку у строках на детальне ознайомлення з умовами кредитного договору. Надалі позивачка акцептувала умови оферти та уклала з відповідачем в ІТС товариства кредитний договір, який був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «64842d», після чого 08.04.2020р. о 19 год.27 хв. [PERSON] отримала кредит в сумі 7 000 грн. шляхом зарахування коштів на її платіжну картку. Посилання позивачки на те, що перед укладенням договору її не було повідомлено письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору не відповідають дійсності, оскільки перед укладанням кредитного договору позивачці надавався для ознайомлення текст кредитного договору, Правила та паспорт продукту "Споживчий кредит". Паспорт споживчого кредиту було надано за формою та за змістом встановленою у Додатку 1 до Закону України "Про споживчий кредит", у вигляді електронного документа, який було підписано позивачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 67222x, що повністю відповідає положенням ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" та ст.12 Закону України "Про електронну комерцію". Також перед поданням заявки на отримання кредиту позивачці була надана можливість обрати в ІТС товариства бажану суму та термін кредиту, а також надана інформація щодо суми відсотків, що підлягають сплаті, виходячи з обраних позивачкою суми і терміну кредиту. Сам договір про споживчий кредит також містить усі істотні умови, визначені ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". У випадку незгоди позивачки з умовами отримання чи погашення кредиту та/або іншою наданою/розміщеною на веб-сайті та/або в ІТС відповідача інформацією, остання мала можливість відмовитись від отримання кредиту та вийти з ІТС відповідача, натомість уклала з відповідачем договір та отримала кредит. Крім того, якщо позивачка була незгодна з умовами договору вона мала право, на підставі пункту 3.4.1. договору, а також ст.15 Закону України "Про споживче кредитування", протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. У встановлений строк позивачка не відмовилася від договору та не повернула кредит, а продовжила ним користуватись і допустила прострочення виконання своїх боргових зобов`язань , чим завдала збитків кредитодавцю. Щодо посилань позивачки на наявність нечесної підприємницької практики ТОВ "Є кеш" при укладені договору, відповідач зазначив про те, що позивачкою не наведено жодної обставини, яка б дозволяла припустити, що у діях відповідача при укладанні договору був умисел ввести позичальника в оману. Позивачкою не доведено ні навмисних цілеспрямованих дій на введення в оману, ні сам факт обману. Також відповідач зазначив, що не заслуговує на увагу суду і твердження позивачки щодо нарахування непомірно великої суми неустойки за порушення зобов`язань за договором враховуючи, що згідно умов п.8.3. договору, у разі прострочення строку користування кредитом, вказаного в пункті. 1.2. цього договору, більш як на 10 календарних днів, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від суми кредиту, отримано за цим договором. Сплата пені договором взагалі не передбачена. Це вказує на те, що відсутні будь-які обставини, які б свідчили про невідповідність умов укладеного договору вимогам чинного законодавства України, про несправедливість та невигідність його умов для споживача та про введення позивачку в оману. Аргументи позивачки представник відповідача вважав намаганням [PERSON] визнати договір недійсним лише з метою уникнення цивільно - правової відповідальності за договором, боргові зобов`язання за яким і досі не виконані у повному обсязі (а.с. №18-28). Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін у сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.1,6 ст.81 ЦПК). За наявними в матеріалах справи доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.04.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-кеш" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №266345. Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець надає позичальнику споживчій кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Строк кредиту, відповідно до п.1.2 договору, становить 30 календарних днів. Загальний розмір наданого кредиту 7 000 грн. (пункт 2.1 договору). Згідно п.2.2. договору, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою і складає 1,8 % в день. Згідно п.п. 5.7. 5.8. договору реальна річна процентна ставка за кредитом становить 657%. Відповідно до вимог чинного законодавства України загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом (за умови дотримання позичальником графіку платежів) становить 9 268 грн. Датою укладання договору є дата його підписання сторонами в електронній формі (п.9.1 договору). Відповідно до п.3.4.1 договору, позичальник має право протягом 14 календарних днів з моменту укладення цього договору відмовитися від договору (одержання кредиту) без пояснення причин , в тому числі в разі отримання грошових коштів. Згідно п.13.3 договору, невід`ємною частиною цього договору є правила розміщені на сайті кредитодавця за посиланням https://e-cash.com.ua/. Укладанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з текстом правил. Відповідно до п.13.10 договору, позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію , зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а також в частині 2 та 3 ст.9 Закону України "Про споживче кредитування". Повідомлений про свої права відповідно до ст.15 Закону України "Про споживче кредитування" та ст.8 Закону України "Про захист персональних даних". В пункті 14 договору зазначені реквізити та підписи сторін, а саме: підписом фізичної особи [PERSON] є електронний підпис одноразовим ідентифікатором /64842d/, а підписом ТОВ «Є-кеш» - електронний підпис / [PERSON] / (а.с.№49-58). Вказаними електронними підписами підписано і Графік платежів до вказаного договору №№266345 від 08.04.2020р. (а.с. №57зв-59). З долученого до матеріалів відзиву витягу алгоритму реєстрації на веб-сайті ТОВ "Є-кеш" та укладення договору про споживчий кредит №266345 вбачаються покрокові дії клієнта [PERSON] для реєстрації на веб-сайті та укладення договору (а.с.№60-75). Крім того, до моменту укладання договору про споживчій кредит №266345, позивачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 67222x був підписаний також Паспорт споживчого кредиту у вигляді електронного документа, який за формою та змістом відповідає формі встановленою у Додатку 1 до Закону України "Про споживчий кредит" (а.с. №46-48). Отже, проходження позивачкою реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Є-кеш" підтверджує її ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та іншою необхідною їй інформацією. 08.04.2020р. [PERSON] отримала кредит в сумі 7 000 грн. шляхом зарахування коштів на платіжну картку, що підтверджується витягом з реєстру виданих кредитів за 08.04.2020р., через технологічного партнера ТОВ "Платежі онлайн", оборотами рахунку 3761 "Розрахунки за виданими кредитами" за період з 08.04.2020р. по 29.12.2020р. Інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" (Platon) №148/12 від 29.12.2020р. щодо перерахування позивачці кредиту на її платіжну картку, договором доручення №ПБ 524/11 від 24.11.2017р., укладений між ТОВ "Є кеш" та ТОВ "Платежі онлайн" (а.с.№ 76-77, 79, 81-82). Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно п.1. ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 Закону) Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Згідно ч.ч.12,13 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. В пунктах 6, 12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно п.8. ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Частина 6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"визначає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: (1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно наданих суду копій договору про споживчий кредит №266345, копії відповідних сторінок з ІТС товариства, чітко вбачається, що вказаний договір №266345 було підписано шляхом надсилання позивачкою з використанням ІТС товариства акцепту (електронного повідомлення) особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 Закону України "Про електрону комерцію", а саме: електронним підписом одноразовим ідентифікатором 64842d. Отже, договір про споживчий кредит №266345 укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст.10, 11,12 Закону України "Про електронну комерцію", тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі №732/670/19. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину у відповідності до ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції станом на день укладення договору), зазначено, що Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону "Про споживче кредитування". Згідно п.5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. За змістом ст.18 Закону до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Відповідно до положень ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі, є: сума кредиту, строк кредитування, умови і порядок його видачі та повернення, відсоткова ставка, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір кредиту має бути укладений у письмовій формі (у вигляді паперового документу або у електронному). Договір про споживчій кредит №266345 містить усі істотні умови, визначені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а саме: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання - розділ 14 договору; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу - визначено на 1 сторінці, в преамбулі договору та розділі 14; 5) найменування фінансової операції - пункт 1.1.договору; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків - пункт 2.1. та Розділи 3, 4 договору; 7) строк дії договору - пункт 9.2 договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору - розділ 9 договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору - розділи 7, 8 договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в ч.2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", надана клієнту - визначено в п.13.10 договору; 10) інші умови за згодою сторін - визначено в розділі 13 договору; 11) підписи сторін - розділ 14 договору. Договір укладений у відповідній вимогам закону для договору в електронній формі. Позивачка підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором «64842d» засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит кошти саме на умовах, що визначені у запропонованому договорі, договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України "Про споживче кредитування", сторони узгодили всі істотні умови кредитування, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, строк, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Згідно пункту 2 ч.1, п.4 ч.2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про … ціну або спосіб розрахунку ціни. Перед укладенням договору ТОВ "Є кеш" до відома позичальника [PERSON] було доведено розмір фіксованої процентної ставки, яка підлягає сплаті за користування кредитом, загальна вартість кредиту і відповідно загальний (сукупний) розмір кредиту, актуальний при умові повернення кредитних коштів і повної сплати відсотків у визначений договором строк і без допущення прострочення. Всі інші наслідки, які небажані для позичальника, за умовами договору (і це відповідає принципам цивільного договору) настають для нього лише при умові недотримання ним самим умов договору та допущення ним порушень, зокрема допущення прострочення строків виконання грошового зобов`язання. Отже, позивачка знала і усвідомлювала про наявність негативних для неї наслідків у вигляді додаткового майнового навантаження у разі порушення строків (30 днів) повернення кредиту та сплаті процентів та у разі незгоди з такими умовами мала абсолютну можливість не укладати договір на таких умовах. У даному випадку йдеться мова не про нечесність чи недобросовісність кредитодавця, який діяв в межах закону, а про зміну намірів і прагнень позичальника, який станом перед отриманням кредитних коштів вважав такі умови прийнятними для себе, а після їх отримання і використання для задоволення своїх власних потреб і з настанням строку виконання грошових зобов`язань, а також допущенням прострочення - змінив свою думку. Крім того, позивачка у разі незгоди з умовами договору мала право, на підставі 3.4.1. договору, ст.15 Закону України "Про споживче кредитування", протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Проте, у встановлений строк позивачка не відмовилася від договору та не повернула кредит. Частина 1 ст. 230 ЦК України зазначає, що у випадку, якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. В постанові Верховного Суду України від 28.08.2019р. по справі №753/10863/16-ц викладено висновок, що правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст.230 ЦК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що відповідачем перед укладенням договору було порушено порядок надання позивачці, як споживачу, інформації про умови отримання кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, сукупну вартість кредиту, а також що електронний договір про споживчій кредит №266345 містить несправедливі умови щодо позичальника. Враховуючи, що з підписанням оспорюваного договору, позивачка погодилась, що вона до його підписання ознайомилась з усіма умовами, на яких кредитор здійснює кредитування, та з загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням та поверненням кредиту, а отже свідомо обрала запропоновані умови кредитування, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що кредитодавець при укладенні договору з [PERSON] застосував нечесну практику, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням відмови в задоволення позову та з огляду на те, що відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачку звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судові витрати по справі судового збору у розмірі 840 грн.80 коп. (за ставками 2020р., коли подано позов) слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed