Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Тараща-Автотранс» в якому просить збільшити з дня подачі до суду позову розмір щомісячного стягнення з ВАТ «Тараща-Автотранс» з 1 376,02 грн. до 4723,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2002 року, яке ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24.04.2003 року залишено без змін, з ВАТ «Тараща-Автотранс» було стягнуто на користь позивача по 184,70 грн. безстроково на відшкодування шкоди пов`язаної з частковою втратою працездатності, отриманої в результаті ДТП, що сталась у 1985 році. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до ВАТ "Тараща-Автотранс" про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. А саме, з 17 травня 2016 року збільшено розмір щомісячного стягнення з ВАТ "Тараща-Автотранс" на користь [PERSON] з 184 грн. 70 коп. до 1376 грн. 02 коп. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривень. У зв`язку з вищевикладеним вказує, що має право на перерахунок (збільшення) розміру відшкодування шкоди. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2021 підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Тараща-Автотранс» про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати закрито, призначено справу до судового розгляду по суті В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із положеннями ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з п. 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 25.12.2013 року по справі №6-42620св13 зазначив, наступне. Згідно із ч. 1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином, законом передбачене право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. У контексті зазначеної норми під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України "Про оплату праці"), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору належить встановити як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і залежно від встановлених обставин, суд повинен зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору суду належить встановити, у зв`язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, а саме: чи у зв`язку зі збільшення вартості життя, чи у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. У разі пред`явлення такої вимоги на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України, підлягає з`ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і залежно від встановлених обставин, суди повинні зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2002, яке ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24.04.2003 року залишено без змін, з ВАТ «Тараща-Автотранс» стягнуто на користь позивача по 184,70 грн. безстроково на відшкодування шкоди пов`язаної з частковою втратою працездатності, отриманої в результаті ДТП, що сталась у 1985 році . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2002 року у справі №2-28-1/02 розмір відшкодування потерпілому вираховувався виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2016 збільшено з 17.05.2016 року розмір щомісячного стягнення з ВАТ «Тараща-Автотранс» на користь [PERSON] визначеного рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2002 року у справі №2-28-1/02 з 184,70 грн. до 1376,02 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривень. Коефіцієнт росту розміру мінімальної заробітної плати за період з 17.05.2016 по даний час становить - 3,43 (4 723,00 грн. : 1 376,02 грн.). Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 10.08.2016 року то саме із цієї дати слід збільшити розмір щомісячного стягнення. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 840 грн. 80 коп., понесені судом по предмету спору, бо позивач при подачі позову до суду по закону був звільнений від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved