Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав Заяву №б/н від 13.07.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 19000 грн. у вигляді встановлкеного кредитного ліміту на картковий рахунок. 25.09.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 19000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 25.10.2016 року має заборгованість в розмірі 36 449,95 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, яким просить поновити пропущений строк для звернення до суду та визнати недійсним кредитний договір №б/н від 13.07.2010 року та встановити факт зняття коштів ПАТ КБ "ПриватБанк" без згоди клієнта із картки [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши суду через представника письмове заперечення та пояснення, в якому позов не визнав в повному обсязі, Представник третьої особи відзиву на позов до суду не надав. Справа розглянута, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, за положеннями спрощеного позовного провадження. Позивач за первісним позовом на обґрунтування своїх вимог посилається на обставини. [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н від 13.07.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 19000 грн. у вигляді встановлкеного кредитного ліміту на картковий рахунок. 25.09.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 19000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua: або інший інтернет/SMS- реєурс, зазначений банком). При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. згідно яких обслуговується відповідач. Також одночасно із вищезазначеним, свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунком та використання кредитних коштів, так як згідно ч. 2. ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання та договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3. 2.1.1.2.4, «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Під борговими зобов'язаннями сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п.2.1.1.12.1 «Умовами та правилами надання банківських послуг». На підставі п.2.1.1.12.2 в разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://рrivatbank.ua/kreditу/. з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п.1.1.2.1.5. до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунку, але на підставі п.1.1.5.2 Умов та Правил не отримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Відповідач на підставі п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6 даних Умов, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1. Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашеній суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1. «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Згідно ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Відповідно до п.2.1.1.3.3 «Умов та правил надання банківських послуг» відповідач доручив банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2,2.1.1.4.6 «Умовам та правил надання банківських послуг», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Відповідно до п.1.1.7.11 «Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.43 «Умов та правил надання банківських послуг» сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. Відповідач порушив умови договору та станом на 25.10.2016 року має заборгованість за кредитом - 36449 грн. 95 коп., яка складається з наступного: 34238,05 грн. - складова заборгованості кредиту за ставкою 3,5%; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1711,90 грн. - штраф (процентна складова)., що підтверджується розрахунком (а.с. 6-7). Відповідач у своїх поясненнях за зустрічним позовом посилається на наступні обставини. Первісний позов відповідач не визнає повністю щодо заборгованості за кредитним договором б/н від 13.07.2010 року - 36449,95 грн., так як позовні вимоги та відзив на зустрічну позовну заяву про визнання договору недійсним являються не обгрунтованими з наступних підстав. Відповідно до заяви від 2009 року відповідач отримав картку ПАТ КБ «Приват Банк» в 2014 році на 19000 грн., а 28 листопада 2015 року невідомі особи використовуючи номери приватбанку [NUMBER] та [NUMBER] шахрайським шляхом заволоділи коштами в сумі 18899 грн., які були зняті з картки «ПриватБанк» № [NUMBER] на користь Pari - Match без згоди відповідача 28 листопада, про що він дізнався лише 02.12.2015 року у відділенні ПриватБанку в с. Рівне Новоукраїнського району Кіровградської області. 09.12.2015 року відповідач звернувся з заявою про вичненя злочину до правоохоронних органів, було розпочато кримінальне провадження та внесені відомості до ЄДРДР та було визнано відповідача потерпілим. Також неоднаразово звертався з відповідними заявами до ПАТ КБ ПриватБанк, оскільки в відповідача були всі підстави вважати, що списання коштів відбулося за участю службових осіб ПАТ КБ «ПриватБанк, оскільки особи, що телефонували відповідачу перед тим як були списанні кошти з картки телефонували з номеру телефону [NUMBER] (служба підтримки Голд Клубу) та повідомили, що пенсійна та кредитна картка заблоковані через збій в системі Банку та просили для їх розблокування зателефонувати но номер [NUMBER] (також номер ПриватБанку з якого звонили постійно відповідачу проходили та приходять смс з ПриватБанку про рахунок відповідача). Пересвідчившись що це номер ПриватБанку, відповідач зателефонував на цей номер. Свій пін код не розголошував, смс про відсутність коштів на рахунку і що вони були зняті з рахунку відповідача саме 28.11.2015 року після дзвінків з телефону ПАТ КБ ПриватБанк. В 2009 році відповідач підписав заяву, погодився з тим, що ця Заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між відповідачем та Банком договір про надання банківських послуг, Кредитний ліміт за цим договором було встановлено в розмірі 2 тис. грн. Враховуючи той факт, що відповідач добросовісно виконував зобов'язання по кредитному договору, йому було запропоновано працівниками відділення Приват Банку с. Рівне збільшення ліміту по кредитній картці. Ніяких договорів щодо збільшення кредиту він не підписував. Наразі позивачем не доведено на виконання якого кредитного договору та на яких умовах банком відкрито кредитний рахунок, надані кошти, оформлено і видано йому платіжні картки та по якому із договорів здійснено їх пере випуск. При цьому, як слідує із матеріалів справи, з 2013 року кредитну картку було переоформлено та фактично почали діяти нові Умови та Правила надання банківських послуг. Позивачем по первісному позову надавались кредитні картки за одним і тим самим кредитним договором (договором б/н від 18 листопада 2010 року), оскільки як вбачається сторони в різний час та на різних умовах погоджували істотні умови договорів, а відповідно і укладали їх. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, як підставу позову вказує кредитний договір б/н від 13 липня 2010 року, відповідно до якого, як зазначає, відповідачем було отримано кредит в розмірі 19000 гривень, при цьому не звертаючи уваги на те, що згідно цієї ж заяви б/н від 13 липня 2010 року оформлювалася картка на отримання заробітної плати, яка і додається ПриватБанком до позовної заяви, але доказ на отримання кредиту, інших заяв - договорів ненадано банком. Позивачем не надано належних доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам'ятки Клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, щоб у сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг, отримання кредитної картки. Не можна вважати складовою частиною уколаденого між сторонами кредитного договору, якщо вони не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, шо саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодую для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Прошу суд також звернути увагу на те, що за наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 13.07.2010 року заборгованість по кредиту становить 36449,95 грн. Однак позивачем не вказано доказів, що вказана заборгованість виникла саме по договору б/н від 13.07.2010 року, а саме сказаний договір є підставою позову. До того ж, кошти в сумі 18999 грн. 28 листопада 2015 року відповідач не отримував, до цього часу жодної заборгованості перед ПАТ КБ Приват Банк не було. Відповідно до виписки по карті клієнта №5457092300138470 від 29.07.2016 року, із зазначеної карти 28 листопада 2015 року (та згідно квитанції які додаються) в 20 год. 16 хв., 20 год. 26 хв., 20 год. 28 хв., 20 год. 31 хв., та 20 год. 33 хв., 28.11.2015 року було знято грошові кошти в сумі 4500 грн., 4500 грн., 4900 грн., 3000 грн., 1500 грн., відповідно. Кошти були переведені через Приват 24 на PariMatch, номер ігрового рахунку 1307849. позивач на звернення відповідача від 07.03.2016 року, щодо з'ясування обставин справи та призупинення нарахування відсотків відповіді так по суті звернення віщ\\дповідача так і не надав, чим порушив вимоги ЗУ «Про звернення громадян» розділ «Порядок розгляду звернень громадян». Звернення було написане письмово відповідно до вимог ст. 5 вищевказаного Закону України. З наведеного вбачається, що при здійснені платіжних операцій 28 листопада 2015 року на загальну суму 18999 грн., відповідач не використував особисто електорнний платіжний засіб, відповідач своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального індифікайного номера, ПІН коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, повідомив правоохоронні органи про вчинений злочин, не мав жодної заборгованості перед Банком до несанкціонованого зняття коштів з картки відповідача, а токож жодним чином не може нести відповідальність за такі платіжні операції здійсненні за допомогою платіжної картки №5457092300138470. Враховуючи те, що відповідно до виписків з рахунків з ПАТ КБ приват Банка від 01.03.2017 року, наданого провідним менеджером [PERSON] кошти на протязі 28 листопада 2015 року відповідачем не знімалися, а кошти були переведені 5 раз через Приват 24 на PariMatch, номер ігрового рахунку 1307849 код квитанції [NUMBER] в сумі 1500 грн., код квитанції [NUMBER] в сумі 3000 грн., код квитанції [NUMBER] в сумі 4900 грн., код квитанції [NUMBER] в сумі 4500 грн., код квитанції [NUMBER] в сумі 4500 грн., всього витрат в тому числі з урахуванням комісійних 550 грн. 17 коп. 18950 грн. 17 коп. Крім того відповідач доводить до відома суду, що його сім'я знаходиться з керівництвом «ПриватБанк» в неприязних відношеннях, так як його доньку [PERSON] шляхом шахрайських дій працівників банку було оформлено кредитний договір від 10.08.2008 року. Службова перевірка розслідувалася за викладеними фактами чотири роки і після якої працівниками письмово листом від 04.10.2014 року просили вибачення в його доньки за завдані незручності та запевнили, що «ПриватБанк» постійно працює над виключенням таких випадків в майбутньому. Оригінала кредитного договору від 13.07.2010 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» він неотримував, а ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовився суду надати, посилаючись на його відсутність в архіві установи, приховуючи від суду той факт, що даного договора від 13.07.2010 року на отримання кредиту в сумі 19000 грн. в дійсності не існує, а є лише моя заява на відкриття рахунку на отримання заробітної плати від 13.07.2010 року, тим самим вводе суд в оману, надаючи суду неправдиву інформацію про подання заяви відповідачем на отримання коштів в кредит 13.07.2010 року, а тому просить суд визнати кредитний договір б/н від 13 липня 2010 року, сторонами в якому виступають ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] та встановити факт зняття коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» без згоди клієнта з картки платника [PERSON] 28 листопада 2015 року через Приват24 на Київським ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" м. Київ на користь ПАРИМАТЧ, код отримувача 39911917, р/р 26006053133504, МФО отримувач 321842 за квитанцією №0.0.468763875.1 в сумі 1500 грн., за квитанцією №0.0.468763760.1 в сумі 3000 грн., за квитанцією №0.0.468763447.1 в сумі 4900 грн., за квитанцією №0.0.468762382.1 в сумі 4500 грн., за квитанцією №0.0.468762720.1 в сумі 4500 грн., всього коштів, в тому числі з урахуванням комісійних 550 грн.17 коп. в сумі 18950 грн.17 коп. На сьогоднішній час оригінали документів «Приват Банком» так і не надано. Відповідно до правової позиції, яка висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-240цс14 від 11.02.2015 року та Постанові №6-16 цс 15 від 11.03.2015 року, в яких однією зі сторін був ПАТ КБ «ПриватБанк», і які є обов'язковими до застосування всіми судами України, «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на умови кредитного договору не можна приймати як належний доказ, так як не наведено жодного доказу, що відповідач саме з такими умовами була ознайомлена та надала свою згоду. Та звідси випливає, що докази є неналежними, бо не містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.ст. 207,1055 ЦК України такий порядок кредитного договору не узгоджується із правилами укладення письмових правочинів. Тому і вважає, що потрібно відмовити у позовних вимогах ПАТ КБ «Приват Банк». Вирішуючи заявлений позов, суд виходить із наступного. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Як вбачається із відзиву відповідача на позов, ним категорично заперечується факт укладення будь-яких угод із позивачем, у зв'язку з чим ним заявлялося клопотання про витребування оригіналу договору, на що представник позивача повідомив, що оригінал відсутній, а тому відповідач позбавлений можливості переконатися у відповідності копії наданого договору оригіналу. Порядок завіряння копій визначено п.5.27 ДСТУ 4163-2003 затвердженого наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 року. Відповідно до п.5.27 зазначено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту. Таким чином, в матеріалах справах не надано жодного оригіналу документів, а також відсутні копії документів, відповідно до вимог законодавства. Представник Банку не надав жодного документу, який би спростовував позицію відповідача - [PERSON], що є безумовною підставою для відмови у первісному позові. Вказаний висновок суду підтверджується правовою позицією ВС від 30.01.2018 року (справа №161/16891/15-ц, провадження №61-517св18) http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72348791 При цьому, суд вважає за необхідне відмовити також і у задоволенні зустрічного позову, виходячи із наступного. Основною підставою зустрічного позову є посилання відповідача на відсутність належних доказів оформлення та укладання між сторонами договору, що є підставою для визнання договору неукладеним, а не визнання його недійсним. Отже, позивачем обраний невірний спосіб судового захисту, що унеможливлює задоволення позовної вимоги про визнання договору недійсним. Також не підлягає до задоволення й зустрічна позовна вимога про встановлення факту зняття коштів ПАТ КБ "ПриватБанк" без згоди клієнта з картки платника [PERSON], оскільки вказана позовна вимога не доведена належними й допустимими доказами, а висновок суду із цієї позовної вимоги не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати за первісним позовом слід залишити за позивачем, а судові витрати за зустрічним позовом слід віднести на рахунок держави, оскільки зустрічна позовна заява прийнята судом до розгляду без сплати судовим збором.

Outcome: dismissed