Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У червні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, яку 19 жовтня 2015 року уточнила та остаточно просила зобовязати [PERSON] перенести вигрібну яму на 10 м від будинку № 114, відшкодувати завдані матеріальні збитки у розмірі 18\~764 грн. 40 коп. та 3\~000 грн. за експертний висновок, загалом 21\~764 грн. 40 коп. та встановити сервітут на земельній ділянці за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автозаводська, буд. 116, розміром 1 метр з боку її житлового будинку довжиною 9 метрів, відшкодувати моральні збитки у розмірі 20\~000 грн. та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 06 березня 2009 року вона на підставі договору купівлі-продажу придбала у власність житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автозаводська, буд. 114. На земельній ділянці площею 1000 кв.м. знаходиться: житловий будинок А-1 шл. бетон, житловою площею 43,2 кв.м., загальною площею 68.7 кв.м., господарчі будівлі та споруди: Б сарай шл. блок, В вбиральня цегла, Д сарай (тим.час.) дер., 1-12, І споруди. З 2012 року у неї виник конфлікт з сімєю [PERSON], коли позивачка з чоловіком повернувшись додому з відпочинку виявили вже об лаштовану вигрібну яму, яка знаходилась на сусідній земельній ділянці усього в метрі від їхнього будинку, що є порушенням правил забудови. Грунт на даній ділянці не є рівним, а тому як наслідок земляні породи не маючи опору до вологи та води пропускають воду до їхнього будинку, через що почав тріскатись фундамент будинку та стіни. Межа земельної ділянки проходить прямо по границі її будинку з боку сусідньої ділянки та вона не має жодної можливості обслуговування свого будинку з боку сусідньої ділянки. Земельна ділянка за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автозаводська, 116, належала [PERSON] на праві приватної власності з 1998 року, який вже помер. У 2013 році позивачка отримала технічний висновок та оцінку технічного стану основних будівельних конструкцій житлового будинку № 114 по вулиці Автозаводська у м. Дніпропетровську, згідно якого необхідне посилення фундаментів зі сторони сусідньої ділянки та всіх сторін будинку, завтовшки 300 мм. Після виконання посилення фундаменту необхідно зробити підмостку зі всіх боків будинку до 1м. Вигрібна яма будинку № 116 установлена не по нормам ДБН, тому її необхідно перенести від житлового будинку № 114 (на 10 метрів від житлової будівель), так як ґрунти в районі вул. Автозаводської просадочні та постійне замочування ґрунту існуючої вигрібної ями призвело до просадки існуючих фундаментів будинку. Упродовж декількох років фундамент будинку почав руйнуватись, тому позивачка з чоловіком почали проводити укріплення фундаменту, узгодивши попередньо план дій з відповідачкою, а саме: що вони укріплюючи фундамент їхнього будинку вириють траншею з заступом на ділянку відповідачки приблизно у розмірі 25-30 см. Проте, одразу після початку позивачкою реконструкційних робіт, а саме: було вирито траншею понад будинком для укріплення фундаменту, глибина якої складає 1 м., відповідачка 24.05.2015 року зруйнувала опори та конструкції, що знаходилися біля траншеї, при цьому сварилася з позивачкою та погрожувала засипати яму під фундамент. 25.05.2015 року позивачка та відповідачка, за допомогою товариша позивачки, дійшли згоди про укладення мирової угоди з наступними умовами: відповідачка дозволяє укріпити фундамент, збудувати відмостку та встановити паркан, при цьому позивач зі своєї сторони, не буде перешкоджати у оформленні права власності на земельну ділянку відповідачкою та надає право на прибудову гаражу до її власного гаража, та найголовніше, позивачка разом з чоловіком не буде наполягати на перенесенні вигрібної ями за умови її надійної герметизації. Проте вже за декілька днів, відповідачка відмовилася їхати до нотаріуса для завірення даної мирової угоди. У звязку з тим, що мирним шляхом вирішити дане питання неможливо, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточнені вимоги, просили задовольнити їх у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. У судовому засіданні представники відповідачки проти задоволення вимог заперечували, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Треті особи у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автозаводська, буд. 114. На земельній ділянці площею 711 кв.м. (по фактичному користуванню) знаходиться: житловий будинок А-1 шл. бетон, житловою площею 43,2 кв.м., загальною площею 68,7 кв.м., та такі господарчі будівлі та споруди: Б сарай шл. блок, В вбиральня цегла, Д сарай (тимчас.) дер., 1-12, І споруди (а.с. 10,Т.1). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 114 по вул. Автозаводська у м. Дніпропетровську від 12 листопада 2015 року, вбачається, що фасад двоповерхового будинку А-1 на земельній ділянці за адресою: м. Дніпропетровськ, по вул. Автозаводська, буд. 114, розташований безпосередньо по межі сусідньої ділянки № 116 по вул. Автозаводська у м. Дніпропетровськ (а.с. 18-21, Т.2). У судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка № 116 по вул. Автозаводська у м. Дніпропетровську, на підставі державного акту на право приватної власності на землю належала [PERSON], який 04 серпня 2013 року, помер. Після смерті [PERSON] Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа 4/2014. На даний час вказана земельна ділянка знаходиться в фактичному користуванні відповідачки [PERSON], належним чином право власності на неї не оформлено. Встановлено, що сторони по справі, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є сусідами та суміжними землекористувачами. Позивачка звернулася до суду за захистом своїх порушених прав зазначивши, що вигрібна яма, яка знаходиться на території земельної ділянки, за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Автозаводська, буд. 116, розташована з порушенням будівельних норм та норм земельного законодавства, на відстані 1 метру від її житлового будинку, за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Автозаводська, буд. 114, у наслідок чого, фундамент житлового будинку тріскається та будинок руйнується. Враховуючи близькість розташування житлового будинку позивачки та земельної ділянки № 116 по вул. Автозаводська, необхідно перенести вигрібну яму на 10 м від житлового будинку № 114, а для здійснення позивачкою реконструкції та укріплення будинку, необхідно потрапити на територію земельної ділянки відповідачки [PERSON], яка згоди на вчинення даних дій не надає. У ході розгляду справи судом встановлено, що спір між сторонами з приводу\~перенесення вигрібної ями від житлового будинку № 114 та здійснення укріплення його фундаменту, існує тривалий час. Відповідно до наявної у матеріалах справи відповіді виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 07 вересня 2015 року № 467/з, за результатами розгляду звернення [PERSON] щодо обстеження стану вигрібної ями по вул. Автозаводська, 116 у м. Дніпропетровську та надання доступу до стіни свого будинку для його ремонту, зазначено, що провести комісійне обстеження вигрібної ями не вдалося із-за відсутності дозволу власниці будинку на вхід на територію свого двору. Згідно Висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ, № 1514-16 від 16.09.2016 року, за результатами дослідження домоволодінь № 114 та 116 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську, встановлено, що згідно даним дослідження локальних місць деформації фундаменту будинку № 114 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську не встановлено. Враховуючи наявність тріщини на стіні будинку № 114, що розташований по спільній межі земельних ділянок № 116 та № 114, а саме: без чітких характерних ознак часу її виникнення та наявності динаміки розкриття, неможливість (складність) власникам будинку № 114 обслуговувати дану стіну за відсутності доступу, та з урахуванням теперішнього стану (відкритий фундамент, відсутність вимощення), може свідчити про просідання фундаменту будинку з тривалим часом, в т.ч. і у разі відсутності вимощення будинку тривалий час (ще, до риття траншеї). Також слід зазначити, що для унеможливлення подальшого пошкодження будинку № 114 , необхідним є підсилення основи та фундаменту, улаштування гідроізоляції тощо, засипки з ущільненням траншеї, улаштування вимощення будинку та закриття тріщини стіни, та для дотримання будівельних вимог п. 3.25а* ДБН 360-92** (2) і у відповідності до ст. ст. 98, 99,102 Земельного Кодексу України (1) необхідним є надання доступу до стіни житлового будинку № 114, що відповідно може бути виконано шляхом надання сервітуту чи суперфіцію. Крім того, слід зазначити, що роботи при складанні документації із землеустрою в умовах забудови, що склалася, з недотриманням будівельних вимог, обовязково потребують корегувань та зміні з урахуванням будівельних вимог та правил. Яма для приймання каналізаційних стоків житлового будинку № 116 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську, порушує норми та вимоги п.п. 3.25*, 3.25б*, 3.26 ДБН 360-92** (2). Враховуючи загальний стан стіни будинку № 114, що знаходиться на спільній межі ділянок, саме без інших пошкоджень, окрім наявної вертикальної тріщини, відсутність візуальних пошкоджень та порушень цілісності в конструкціях над та під наявною тріщиною, що викликають напруження в конструктивних елементах під впливом локальних та різких навантажень, просідань тощо, причинного звязку між деформацією фундаменту будинку № 114 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську та фактичним розташуванням вигрібної ями, розташованої на земельній ділянці № 116 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську не встановлено. Але не виключено, що подальшому розвитку тріщини та деформаціям фундаменту може сприяти близьке розташування та не герметичність ями або трубопроводу місцевої каналізації будинку № 116. Враховуючи незручну конфігурацію та забудову земельної ділянки № 116, існуюче підведення мереж газопостачання та водопостачання до житлового будинку № 116, розташування сусідніх житлових будинків домоволодінь № 118 та № 114, а також і житлових будинків з іншої сторони вулиці (з непарними номерами), виконати зливну яму на частині ділянки, що від вулиці і до житлового будинку № 116 з дотримання будівельних та санітарних вимог не можливо (а.с. Т. 2) (а.с. 69-80, Т.2). Таким чином, враховуючи неможливість перенесення вигрібної ями в інше місце на території земельної ділянки № 116 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську, та відсутність причинного звязку між деформацією фундаменту будинку № 114 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську та фактичним розташуванням вигрібної ями, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] до [PERSON] щодо перенесення вигрібної ями на 10 м від будинку № 114, задоволенню не підлягає. Що стосується позовної вимоги, стосовно встановлення сервітуту на земельній ділянці за адресою м. Дніпропетровськ вул. Автозаводська буд. 116 розміром 1 метр з боку стіни житлового будинку 114 по вул. Автозаводська у м. Дніпропетровськ довжиною 9 метрів, то дана вимога підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача\~земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника\~земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.\~\~Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно ст. 99 ЗУ України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Статтею 100 ЗК України, визначений порядок встановлення земельного сервітуту, у відповідності з яким власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Відповідно до\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,\~метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповіно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Висновком судової експертизи підтверджується, що для унеможливлення подальшого пошкодження будинку № 114 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську, необхідним є підсилення основи та фундаменту, улаштування гідроізоляції тощо, засипки з ущільненням траншеї, улаштування вимощення будинку та закриття тріщини стіни, та для дотримання будівельних вимог п. 3.25а* ДБН 360-92** (2) і у відповідності до ст.ст. 98, 99,102 Земельного Кодексу України (1) необхідним є надання доступу до стіни житлового будинку № 114, що можливо здійснювати лише через земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні відповідачки, для чого існує необхідність у встановленні земельного сервітуту . Роз'яснення щодо встановлення земельного сервітуту містяться і в п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється стосовно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається в разі переходу права на земельну ділянку, що до якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401\~ЦК, частина перша статті 101\~ЗК), а в разі встановлення особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга\~статті 401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність встановити сервітут на земельній ділянці за адресою м. Дніпропетровськ вул. Автозаводська буд. 116 розміром 1 метр з боку стіни житлового будинку 114 по вул. Автозаводська у м. Дніпропетровськ довжиною 9 метрів для надання права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту стіни будівлі домоволодіння № 114, яке належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Що стосується вимог позивачки стосовно стягнення з відповідачки завданих матеріальних збитків у розмірі 18\~764 грн. 40 коп. та 3\~000 грн. за експертний висновок, загалом 21\~764 грн. 40 коп., які були спричинені витратами на ремонтно-відновлювальні роботи по запобіганню подальшого замочування та руйнації фундаменту житлового будинку № 114 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську, то дані вимоги не підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що причинного звязку між деформацією фундаменту будинку № 114 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську та фактичним розташуванням вигрібної ями, розташованої на земельній ділянці № 116 по вул. Автозаводській у м. Дніпропетровську не встановлено, інших належних та допустимих доказів спричинення матеріальних збитків відповідачкою позивачці, стороною позивача не надано, а тому і витрати понесені позивачкою не відносяться до збитків спричинених розташуванням вигрібної ями. Що стосується вимоги позивачки стосовно відшкодування моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн., то дана вимога також не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 3 ч. 2\~ статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~\~відповідно\~\~до\~\~ якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки, у судовому засіданні було встановлено, що понесені позивачкою матеріальні витрати були спричинені не з вини відповідачки, тому вимоги щодо відшкодування моральної шкода не можуть бути задоволені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial