Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 травня 2012 року відповідач взяла у нього в борг 30000 грн, які зобов'язувалася повернути до 01.09.2012 року. Отримання грошових коштів у борг підтверджується укладеним договором позики та відповідною розпискою, за умовами яких грошові кошти підлягали поверненню в строк указаний в цих документах. Проте, на даний час відповідачем грошові кошти не повернуті, у зв'язку з чим з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути на його користь 30000 грн, як суму заборгованості за договором, за невиконання зобов'язання підлягає стягненню 50% штрафу від позиченої суми, що становить 15000 грн, а також 24% річних від загальної суми, що становить 9665 грн. 44 коп та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав викладених вище. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення основної суму боргу в розмірі 30000 грн, а також 24% річних від загальної суми, що становить 9665 грн. 44 коп. та судових витрат. Крім того, до суду представником подано клопотання про застосування судом строку позовної давності в суді до ухвалення судового рішення, щодо вимоги позивача про стягнення 50% штрафу від позиченої суми, що становить 15000 грн, оскільки це є відповідальністю за прострочення зобов'язання, перебіг якого почався після закінчення строку повернення боргу, тобто з 02.09.2012 року, відповідно до вимог ст. 261 ЦК України, а відтак просив суд у позові в цій частині відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахування меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно укладеного договору позики від 15 травня 2012 року та розписки відповідач взяла у борг в позивача 30000 грн, які зобов'язувалася повернути до 01.09.2012 року. (а.с. 16-18). За невиконання зобов'язання щодо повернення суми відповідно до п. п. 7.2, 7.3 умов даного договору відповідач сплачує позикодавцю штраф в сумі 50% та 24% річних від загальної суми позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК Українивстановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що кінцевою датою повернення позики за договором позики є 01.09.2012 року. Статтями 256, 258 ч.2 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, яка до вимог про стягнення штрафу застосовується в один рік. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Предствником відповідача заявлено про застосування судом строку позовної давності в суді до ухвалення судового рішення, відповідно до вимог ст. ст. 261, 267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи, що за вимогами про стягнення штрафу в сумі 15000 грн, пропущено строк для звернення до суду, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що строк для звернення до суду з позовом в цій частині пропущено з поважних причин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення та про відмову в цій частині позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Одночасно, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором позики від 15 травня 2012 року у сумі 30 000 грн. є законними і обґрунтованими, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині та стягує з відповідача на користь позивача указану вище суму боргу. Доказів на спростування договору позики та заперечення за його безгрошовістю відповідач не надав. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Натомість, укладеним договором позики передбачено розмір 24% річних від простроченої суми, що з урахуванням меж заявлених вимог становить 9665 грн. 44 коп. станом на 04.12.2013 року, які підлягають стягненню. Таким чином, враховуючи вищенаведене, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню борг за договором позики від 15.05.2012 року в сумі 30000 грн. та 24% річних, що становить 9665грн. 44 коп. за період з 02.09.2012 року по 04.12.2013 року, а всього: 39 665грн. 44 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності для звернення до суду. В порядку ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 396грн. 65 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial