Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08.02.2008 року між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк"(27.10.2009 року перейменовано на ПАТ "УкрСиббанк") було укладено договір про надання кредиту № 11296032000, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 35000 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.02.2038 року зі сплатою 12,40 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між іпотекодавцем- Костюком Ю.П. та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 33.2 кв.м., житловою площею 23.6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 26.06.2013 року заборгованість за кредитним договором № 11296032000, від 08.02.2008 року складає 52701.07 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 421239.66 гривень, і складається з: 34317.46 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 274299.46 гривень - заборгованість за кредитом; 18383.61 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 146940.19 гривень. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ "УкрСиббанк" відступило ПАТ "Дельта банк" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "УкрСиббанк" та фізичними особами, в тому числі і по кредитному договору № 11296032000 від 08.02.2008 року, укладеним з відповідачем [PERSON]. А тому позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за договором про надання кредиту № 11296032000, яка становить 52701.07 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 421239.66 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру загальною площею 33.2 кв.м., житловою площею 23.6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ "Дельта банк" на підставі договору іпотеки № 11296032000 від 08.02.2008 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON], зобов'язати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ПАТ "Дельта Банк", припинити право власності іпотекодавця - [PERSON] в тому числі право володіння, користування та розпорядження спірною квартирою, припинити право користування даною квартирою усіх мешканців, які проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS], та виселити їх з даного житла. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. Розгляд справи проведено у відсутність представника відповідача Державної реєстраційної служби України відповідно до ст. 169 ЦПК України, та поданого заперечення на позовну заяву, в якому просять суд в задоволенні позову до Державної реєстраційної служби відмовити з підстав, що договори, укладені у встановленому законом порядку та /або рішення суду, інші документи є підставою для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, однак рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав державний реєстратор приймає самостійно. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] слід задовольнити частково, а в задоволенні позову до Державної реєстраційної служби України слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 08.02.2008 року між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк" (27.10.2009 року перейменовано на ПАТ "УкрСиббанк") було укладено договір про надання кредиту № 11296032000, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 35000 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.02.2038 року зі сплатою 12,40 % річних за користування кредитом( а.с.12-27). Банк свої зобов"язання перед [PERSON] виконав в повному обсязі, даний факт сторони не оспорюють. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 33.2 кв.м., житловою площею 23.6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]( а.с. 48-50). В порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 26.06.2013 року заборгованість за кредитним договором № 11296032000 від 08.02.2008 року складає 52701.07 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 421239.66 гривень, і складається з: 34317.46 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 274299.46 гривень - заборгованість за кредитом; 18383.61 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 146940.19 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості і довідкою(а.с. 56-67). 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ "УкрСиббанк" відступило ПАТ "Дельта банк" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "УкрСиббанк", та фізичними особами, в тому числі і по кредитному договору № 11296032000 від 08.02.2008 року, укладеним з відповідачем [PERSON](а.с.73). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ч. 1 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ч.1 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ч.1, ч. 2 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п. 4.1. вищевказаного іпотечного договору зазначено, що звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадку: невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 4.2. даного іпотечного договору зазначено, що звернення стягнення здійснюється на підставі: або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до п. 5.1. договору іпотеки встановлено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних засобів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ "Про іпотеку". П.п. 5.3., 5.4., 5.5 договору іпотеки, передбачено, що в повідомленні, про яке йдеться в п. 5.2., іпотекодержатель зазначає який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ч. 3 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. У разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку") даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. У разі застосування права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 3 ч. 3 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку") іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 ЗУ " Про іпотеку" і повідомлення, про яке йдеться в п. 5.2., вважається повідомленням іпотекодавцю про намір укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки. Згідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5 "... суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодрежателем права власності на нього за рішенням суду...". Пунктом 5.2. договору іпотеки встановлено, що у разі настання обставин, зазначених в. п. 4.1 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В матеріалах позовної заяви наявне повідомлення вих. № 9122971 від 21.10.2013 року про виконання відповідачем по справі [PERSON] у тридцятиденний термін порушеного зобов'язання, в разі невиконання - передати у власність предмет іпотеки іпотекодержателю, чи здійснення продажу предмету іпотеки(а.с.68-72). А тому суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру загальною площею 33.2 кв.м., житловою площею 23.6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі Публічному акціонерному товариству комерційний банк "Дельта банк", вказаного предмету іпотеки у власність, та визнання на квартиру - загальною площею 33.2 кв.м., житловою площею 23.6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] право власності за Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Дельта банк" підлягають задоволення. Також, на думку суду, підлягають задоволенню і вимоги позивача про припинення права власності [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки у відповідності до ст. 346 частини 1 п. 8 Цивільного Кодексу України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов"язанням власника. Що стосується припинення права користування даною квартирою всіх мешканців, які проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS], та виселення їх, то на думку суду, дані позовні вимоги задоволення не підлягають, оскільки представником позивача не надано жодних доказів, що в даній квартирі проживають і зареєстровані будь-які особи, в тому числі і [PERSON]. Стосовно позовних вимог до Державної реєстраційної служби України про зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, то в цій частині в позові слід відмовити з слідуючих підстав. Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі : рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. У відповідності до ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог до Державної реєстраційної служби України. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, оскільки його понесення підтверджено документально( а.с.1-2).

Outcome: partial