Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованності за кредитним договором посилаючись на те, що в 2006 році між ПАТ "Кредитпромбанк" та відповідачем по справі було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого, Банк надав Позичальнику - відповідачу по справі, кредитні кошти у розмірі 4613 грн., з розрахунку 24% річних за користування кредитом на строк до повного повернення кредиту. В 2013 році між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених вказаним Договором ПАТ "Кредитпромбанк" передав ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитним договором. На 06.04.2015 року за відповідачем наявна заборгованність за кредитним договором у сумі 5104,26 грн., які просять стягнути. Представник позивача надав письмову заяву де позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у його відсутність. Відповідач надав суду письмову заяву де позовні вимоги не визнав, просив суд застосувати строк позовної давності та справу слухати у його відсутність. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 16 серпня 2006 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON] - відповідачем по справі було укладено кредитний договір №49.29/02397/06-ТК-001100025. Відповідно до п.1.1 Договору Банк надав Позичальнику - відповідачу по справі грошові кошти зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 24% річних на умовах визначених Договором, з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів не пізніше ніж 17.08.2007 року. Кредит було надано у сумі 3849 грн., на придбання відповідачем майна у ТОВ "Сіті ком" (п.1.1.1. Договору), та 763,9 грн., на здійснення сплати комісії за переказ коштів за дорученням клієнта на договірне списання з карткового рахунку при здійсненні кредитної операції (п.1.1.2 Договору). Позивач звернувся до суду з даним позовом та зазначає в ньому, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 06.04.2015 року в нього утворилась заборгованість в розмірі 5104,26 грн., з них: тіло кредиту - 4612,90 грн., відсотки - 491,36 грн., яку просить стягнути. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). У ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України). Згідно ч.1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Із розрахунку заборгованості, яку надав позивач не вбачається можливості визначити час винекнення заборгованності, а тому визнається судом не належним доказом. Зважаючи на те, що кредитний договір було укладено 16 серпня 2006 року і в Договорі зазначено остаточний строк повернення кредитних коштів не пізніше 17.08.2007 року. Таким чином, у даному випадку перебіг позовної давності починається з 18.08.2007 року, оскільки в строк до 17.08.2007 року відповідач, як позичальник свої зобов"язання не виконав, борг не сплатив, а закінчується 17.08.2010 року. Позивач звернувся до суду з цим позовом 07.05.2015 року, отже на час звернення строк позовної давності сплив. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності . Банк з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не звертався та на поважні причини пропуску строку не посилався. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed