Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

17.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила: визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року в м. Зміїв Харківської області її батька [PERSON] у вигляді житлового будинку [ADDRESS] (літ. А-1, загальна площа складає 51,7 кв. м, житлова - 23,7 кв. м, дерев'яний обкладений цеглою) та житлового будинку Б-1, шлакоблочного загальною площею 53,3 кв. м, житловою 21,4 кв. м з надвірними будівлями за тією ж адресою. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що [INFO] року помер її дід [PERSON] Родинні відносини між померлим [PERSON] та її батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього. [PERSON] був одружений з матір'ю батька [PERSON] з 15.10.1938 року до дня смерті. Останнім місцем реєстрації [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS], а тому, місцем відкриття спадщини в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є м. Зміїв Харківської області. [PERSON] заповіту за життя не складав. Станом на момент його смерті були зареєстровані та постійно проживали, тобто прийняли спадщину, дружина [PERSON] та син [PERSON], які мали б розподілити її по 1/4 частині, оскільки 1/2 частина належала дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності. При цьому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] який належав в цілому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Комунальним відділом м. Змієва 14.05.1950 року. В 1960 році будинок перебудований, загальна площа складає - 51,7 кв.м., житлова - 23,7 кв.м., дерев'яний, обкладений цеглою. [INFO] року [PERSON] померла. Останнім її місцем реєстрації була адреса: [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не складала. Станом на момент її смерті разом з нею був зареєстрований та постійно проживав син [PERSON] Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 3/4 частини житлового будинку [ADDRESS], який належав в цілому [PERSON] В 1985 року її батьком [PERSON] особисто, за свої кошти був збудований другий житловий будинок Б-1, шлакоблочний, також збудовані надвірні будівлі. Починав будівництво шляхом перебудови сараю ще [PERSON] Земельна ділянка у розмірі 1200 кв.м. на будинок №9 (кол. №5) по вул. Піщаній була зареєстрована згідно рішення Зміївської міської ради депутатів трудящих від 27.09.1956 року. [INFO] року батько [PERSON] помер. Останнім його місцем реєстрації була адреса: [ADDRESS]. Починаючи з 06.12.1960 року й до самої смерті її (позивачки) батько був одружений з матір'ю [PERSON] [PERSON] за життя заповіту не складав. На момент смерті батька [PERSON] разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] та син [PERSON], однак постійно проживала з батьком та фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, лише вона - [PERSON] Спадщина складається з житлового будинку А-1 та будинку Б-1, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (кол. №5). Актом, що складений депутатом Зміївської міської ради Харківської області підтверджені наступні обставини: "[INFO] року в м. Змієві Харківської області помер [PERSON], який за життя з 06.12.1960 року й до самої смерті [INFO] року був одружений з [PERSON]. Зі слів свідків встановлено, що будинок Б-1 було добудовано одноособово [PERSON] виключно за свої особисті кошти, але починав будівництво [PERSON] шляхом перебудови сараю і документально цей будинок належить йому. Останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS]. Станом на момент смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані [PERSON], а також син померлого - [PERSON]. Але, постійно проживала з батьком та фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, тільки [PERSON], яка поховала батька, одразу після смерті батька доглядала за спадковим майном, виконувала у будинках поточний ремонт, заволоділа особистими речами померлого батька. Всі вказані дії [PERSON] вчинила на протязі 6 місяців з дня смерті батька. При цьому, [PERSON], а також [PERSON] будь-яких дій по прийняттю спадщини - не вчиняли, разом з [PERSON] на час смерті - не проживали (жили з 1982 року в с. Меліховка Нововодолазького району у будинку, що належав матері [PERSON])". Таким чином, вона стверджувала, що відповідачі у справі - [PERSON], а також рідний брат (син померлого) - [PERSON] були лише зареєстровані у будинку, але не проживали постійно разом зі спадкодавцем станом на момент його смерті і не вчиняли будь-яких дій по прийняттю спадщини (не вступили в управління та володіння спадковим майном та не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини), а тому, вони можуть вважатися такими, що спадщину не прийняли. Знаючи про те, що строку по оформленню спадщини діючим законодавством не визначено, вона вирішила у 2016 році звернутися до нотаріальної контори з метою оформлення лише на своє ім'я всього спадкового майна батька, але нотаріус вказав, що спадщина повинна бути оформлена на 3-х осіб, оскільки підтвердженням місяця проживання є відмітка у паспорті про реєстрацію спадкоємців разом зі спадкодавцем. Позивачка вказала, що відмітка у паспорті про реєстрацію не має ніякого значення при вирішенні питання щодо постійного та фактичного проживання чи не проживання особи у певному місці, оскільки така процедура лише є процедурою внесення особою місця свого проживання, тобто є лише технічною процедурою обліку громадян. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали зазначені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви, де справжність їх підписів засвідчена приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. 15.07.2016 року, в яких зазначили, що позовну заяву [PERSON] визнають в повному обсязі, просили розглянути справу за їх відсутності. Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є право спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на нерухоме майно (житловий будинок літ. А-1, загальна площа 51,7 кв. м, житлова - 23,7 кв. м, дерев'яний обкладений цеглою, житловий будинок Б-1, шлакоблочний, загальна площа 53,3 кв. м, житлова 21,4 кв. м з надвірними будівлями) розташоване за адресою: [ADDRESS] На підставі свідоцтва про право власності, виданого Зміївською міською радою Депутатів трудящихся 07.03.1951 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить в цілому [PERSON]. Право власності зареєстровано в Харківській обласній інвентарній конторі, запис в реєстровій (кадастровій) книзі №6-51 (а. с. 18). Як вбачається з довідки КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" №1516 від 20.04.2016 року, згідно архівних матеріалів БТІ, житловий будинок [ADDRESS] належав в цілому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Комунальним відділом міста Змієва 14.05.1950 року. В 1960 році будинок перебудований, загальна площа складає 51,7 кв.м., житлова - 23,7 кв.м., дерев'яний, обкладений цеглою. В 1985 році збудований другий житловий будинок Б-1, шлакоблочний, загальною площею 53,3 кв.м., житловою 21,4 кв.м., а також збудовані надвірні будівлі: сарай літ В-1985 р., сарай літ Г-1985 р., погріб літ. г - 1985 року, навіс літ Д - 1960 року, погріб літ. д - 1960 року, навіс літ Є - 1991 року, убиральня літ Ж - 1991 року, огорожа №3,4 - 1991 року, колодязь №1-1960 року, колонка №2 - 1862 року. Земельна ділянка в розмірі 1200 кв.м., на будинок [ADDRESS] була зареєстрована згідно рішення Зміївської міської ради депутатів трудящих від 27.09.1956 року. (а. с. 30). Згідно даних копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], власником зазначений [PERSON] (а. с. 31-34). З 15.10.1938 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб[NUMBER] від 15.10.1938 року, виданого бюро ЗАГС. (а. с. 19). Від вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народився син [PERSON], про що в книзі актів громадянського стану про народження 25.11.1938 року зроблений відповідний запис №141, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а. с. 18). Згідно свідоцтву про смерть, виданому Зміївським міським бюро ЗАГС Харківської області 25.04.1960 року, [PERSON] у віці 64 роки помер [INFO] року в м. Змієві Харківської області. (а. с. 17). Згідно свідоцтву про смерть, виданому Зміївським міським бюро ЗАГС Харківської області 19.02.1964 року, [PERSON] у віці 64 роки померла [INFO] року в м. Змієві Харківської області. (а. с. 17). З довідки Зміївської міської ради від 05.05.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований з 06.04.1954 року по [INFO] року (по день смерті) за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою була зареєстрована: з 05.04.1954 року по [INFO] року (по день смерті) [PERSON], [INFO], а також з 08.12.1979 року по [INFO] року (по день смерті) [PERSON] (а. с. 37). При вирішенні питання щодо прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] повинні бути застосовані норми Цивільного кодексу УСРР 1922 pоку, Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюбу та акти громадянського стану УСРР 1926 pоку, а після померлої [INFO] року [PERSON] - положення Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно ст. ст. 418, 420, 429 та 435 Цивільного кодексу УСРР 1922 pоку, що діяв з 01 лютого 1923 р. та був чинним на час відкриття спадщини після [PERSON], спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При одержуванні спадщини за законом спадкове майно ділиться на рівні частки між особами, закликаними до одержання спадщини в порядку черговості, зазначеної в першій та третій частині ст. 418. Якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Особи, покликані до спадкоємства, можуть просити у нотаріального органу, за місцем відкриття спадщини, видати їм свідоцтво, що підтверджує їх права на спадщину. Статтею 125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану УСРР 1926 pоку, майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належать обом членам подружжя на засадах спільної власності. Розмір частки, що належить кожному з подружжя, в разі спору, визначається судом. Інше майно становить окрему власність кожного з дружин". Таким чином, спадкоємцями майна, що залишилось після смерті [PERSON] були дружина [PERSON] та син [PERSON] При цьому, [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку за вищезазначеною адресою на праві спільної сумісної власності подружжя. Тому, спадкоємці [PERSON] успадкували по 1/4 частині зазначеного нерухомого майна. Нормами cт. ст. 529, 548, 549 та 560 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, в редакції діючій на час відкриття спадщини після смерті у 1964 році [PERSON] передбачено наступне. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину, яка залишилась після її смерті прийняв її син [PERSON], який вступив в оперативне управління та володіння спадковим майном. Згідно свідоцтву про смерть, виданому Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 23.12.1997 року, [PERSON] у віці 59 років помер [INFO] року в м. Змієві Харківської області. (а. с. 21). На день своєї смерті [PERSON] був власником нерухомого майна у виді житлового будинку літ. А-1, загальна площа 51,7 кв. м, житлова - 23,7 кв. м, дерев'яного обкладеного цеглою, житлового будинку Б-1, шлакоблочного, загальна площа 53,3 кв. м, житлова 21,4 кв.м з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], в цілому (1,4 частка у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON] та 3/4 у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON]). При вирішенні питання щодо прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] належить керуватися положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини. З 06.12.1960 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. (а. с. 29). У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON]., [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копій свідоцтв про народження та копією довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Зміївського РУЮ Харківської області від 26.10.2004 року щодо зміни прізвища [PERSON] на "[PERSON]" у зв'язку з реєстрацією шлюбу (а. с. 22, 23, 26). Згідно довідки Зміївської міської ради від 05.05.2016 року, станом на [INFO] року (день смерті) [PERSON], до теперішнього часу у спірному домоволодінні зареєстровані з 23.05.1986 року по теперішній час [PERSON], [INFO], з 08.12.1979 по теперішній час [PERSON], [INFO], з 21.03.1987 року по теперішній час [PERSON], [INFO], з 13.09.2007 року по теперішній час [PERSON], [INFO]. (а. с. 37). Вказана інформація щодо реєстрації осіб за адресою: [ADDRESS] підтверджується даними копії домової книги. (а. с. 38-41). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 05.05.2016 року депутатом Зміївської міської ради Харківської області [PERSON], при обстеженні домоволодіння за адресою: [ADDRESS], встановлено, що за даною адресою постійно, як до, так і після смерті [PERSON], проживає [PERSON] зі своїм сином, проводила ремонтні роботи, володіла та володіє речами, які залишилися після смерті її батька [PERSON] (а. с. 35). Згідно акту, складеного 05.05.2016 року депутатом Зміївської міської ради Харківської області [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] зазначено, що [INFO] року в м. Змієві Харківської області помер [PERSON], який за життя з 06.12.1960 року й до самої смерті [INFO] року був одружений з [PERSON]. Зі слів свідків встановлено, що будинок Б-1 було добудовано одноособово [PERSON] виключно за свої особисті кошти, але починав будівництво [PERSON] шляхом перебудови сараю і документально цей будинок належить йому. Останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS]. Станом на момент смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані [PERSON], а також син померлого - [PERSON]. Але, постійно проживала з батьком та фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, тільки [PERSON], яка поховала батька, одразу після смерті батька доглядала за спадковим майном, виконувала у будинках поточний ремонт, заволоділа особистими речами померлого батька. Всі вказані дії [PERSON] вчинила на протязі 6 місяців з дня смерті батька. При цьому, [PERSON], а також [PERSON] будь-яких дій по прийняттю спадщини - не вчиняли, разом з [PERSON] на час смерті - не проживали (жили з 1982 року в с. Меліховка Нововодолазького району у будинку, що належав матері [PERSON]) (а.с. 36). Як вбачається із повідомлення Зміївської державної нотаріальної контори від 13.09.2016 року, після померлого [INFO] року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади на ім'я [PERSON]; після померлої [INFO] року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад на ім'я [PERSON]; після померлого [INFO] року [PERSON] за №№2-1615, 2-1616 видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку грошового вкладу згідно ст. 60 СК України, на ім'я дружини померлого [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку грошового вкладу на ім'я дружини померлого [PERSON] та дітей [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному. (а. с. 82). Таким чином, з урахуванням положень cт. ст. 529, 548, 549 та 560 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, надані позивачкою докази підтверджують те, що після померлого [PERSON] прийняли спадщину: дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON], які отримали свідоцтво про право на спадщину на частину грошового вкладу, що входить до складу спадщини. З урахуванням викладеного, доводи позивачки про те, що лише вона прийняла спадщину після померлого батька, спростовуються зазначеними вище доказами не лише щодо прописки відповідачів разом з померлим, а й щодо отримання відповідачами свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] вчинили дії, які свідчать про прийняття спадщини, вони вважаються таким, що прийняли як спадщину і спірне нерухоме майно. Тому визнання позову відповідачами суперечить закону, внаслідок чого не може бути прийняте судом. Отже, позивачкою надано докази того, що після смерті її батька [PERSON] [INFO] року відкрилась спадщина у вигляді зазначеного вище нерухомого майна, яке успадковано за законом в рівних частках спадкоємцями за законом першої черги: позивачкою [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] Від так позивачка [PERSON] успадкувала право власності на 1/3 частку спірного нерухомого майна. Оформити свідоцтво про право на спадщину позивачка не має можливості, оскільки відсутні правостановлюючі документи на ім'я спадкодавця [PERSON], який, у свою чергу, не отримував свідоцтво про право на спадщину після померлих батьків та не реєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року в м. Зміїв Харківської області її батька [PERSON] на 1/3 частку нерухомого майна, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м, житлового будинку літ. Б-1, загальною площею 53,3 кв.м, житловою площею 21,4 кв.м, надвірних будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В іншій частині позовна заява задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню 218 грн. 68 коп. з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору, які визначені пропорційно задоволеній частині позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial