Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної Дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернувся 20.05.2015 року до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 03.03.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", првонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено кредитний договір №014/07-175/012, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 70 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту до 02 березня 2011 року під сплату 14% річних. 30.07.2010 року між позивачем та ТОВ "Мілєро" був укладений договір поруки №012/06/0455, відповідно до якого ТОВ «Мілєро» забезпечується виконання всіх зобовязань позичальника перед кредитором, що випливають з умов кредитного договору, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісії, пені, штрафів та інших платежів, у тому числі відшкодування витрат та збитків кредитора, повязаних з належним та неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. У порушення вимог кредитного договору у відповідача станом на 27.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 138877,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 85311,92 грн., заборгованість за відсотками - 20346,41 грн., нарахована пеня - 33219,16 грн. Просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №014/07-175/012 від 03.03.2008 року у розмірі 138877,49 грн. та судові витрати у розмірі 1388,78 грн. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТОВ «Мілєро», належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи через оголошення у ЗМІ, у судове засідання не з'явились. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, 03.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/07-175/012, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 70 000 доларів США під 14% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 02 березня 2011 року. Відповідно до умов кредитного договору, а саме п.3.1, кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпеченості, строковості, повернення та плати за користування. Згідно п.5.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплати нарахованих відсотків на умовах, передбачених цим договором. 28.09.2009 року між вказаними сторонами укладено додаткову угоду, відповідно до якої в кредитному договорі змінено формулювання статті щодо забезпечення. 02.12.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/3, згідно до якої процентну ставку змінено на 15 % річних. 26.02.2010 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/4, згідно до якої доповнено п.п.6.6 та 6.7 і збільшено суму кредиту на розмір простроченої заборгованості. 04.03.2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/5, згідно до якої збільшено суму кредиту на розмір простроченої заборгованості. 04.03.2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/6, згідно до якої боржнику підвищено кредитний ліміт та видано кредитні кошти у вигляді другого траншу в розмірі 426498,80 грн. з метою рефінансування заборгованості по першому траншу кредитного договору. 30.07.2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/7, згідно до якої боржнику надані кредитні канікули. 24.02.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/8, згідно до якої позичальнику надані кредитні канікули та продовжено дію договору до 31.10.2013 р. 28.09.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/9, згідно до якої Додаток №1 викладено в новій редакції. 27.02.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/10, згідно до якої процентну ставку змінено на 22% річних. 25.12.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/07-175/012/11, згідно до якої продовжено строк дії договору до 29.01.2016 року та внесено зміни в формулювання деяких пунктів щодо забезпечення. Банк надав позичальнику кредитні кошти в повному обсязі. П.6.5 кредитного договору визначено, що кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Крім того, відповідно до п.9.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Таким чином у порушення умов договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Як вбачається з матеріалів справи загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором у відповідача станом на 27.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 138877,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 85311,92 грн., заборгованість за відсотками - 20346,41 грн., нарахована пеня - 33219,16 грн. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком, 30.07.2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Мілєро» був укладений Договір поруки №012/06/0455, згідно умов якого останнім забезпечується виконання всіх зобов'язань позичальника перед Банком. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем [PERSON] зобов'язань по поверненню кредитних коштів позивачу. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної Дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілєро» про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1388 грн. 78 коп., які підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved