Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с.Горішні Шерівці в особі Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Посилається на те, що 24.03.2016 року помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої зокрема входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Л.Українки,15, в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області. Згідно заповіту від 12.03.2016 [PERSON]\~ все своє майно заповів дочці [PERSON] Спадкоємцем, який має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, є дружина померлого [PERSON], яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від своєї частки у спадщині, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] Вказує на те, що позивач спадщину після смерті батька прийняла вчасно так як постійно на день її смерті проживала з ним в будинку. Маючи намір оформити свої спадкові права, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. У зв'язку із чим просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Л.Українки, 15 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області, а саме: житловий будинок під літ.А, погріб під літ. «Пг», вбиральню під літ. «Г», яму вигрібну №1, криницю під літ. «К», огорожу №1-3, загальною вартістю 181 547 грн., крім самочинно збудованих споруд, а саме: сараю, що в плані зазначений під літ. "Б", літньої кухні під літ. «В», прибудови під літ. «Ж», гаража під літ."Д" та бані під літ. «Е», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, в заяві до суду просять справу розглядати у їх відсутності, позов підтримують повністю. Представник відповідача територіальної громади с. Горішні Шерівці в особі Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заяви сторін вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.03.2016 року в с.Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №159044 від 25.03.2016 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання [INFO] відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої зокрема входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки Заставнівської міської ради Заставнівського району Чернівецької області №822 від 14.07.2017 року (а.с.17), а також записом у погосподарській книзі №2, який свідчить про тривалий факт володіння зазначеним житловим будинком померлим (а.с.15-16). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Згідно заповіту від 12.03.2016\~ (а.с.18), посвідченого секретарем виконкому Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 23, який на час відкриття спадщини змінений та скасований\~\~не був, померлий [PERSON]\~ зробив розпорядження своїм майном, а саме:\~ все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємцем, котрі мають право на обов"язкову частку спадкового майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] Остання відмовилась від прийняття спадщини належної їй частки спадкового майна після померлого чоловіка та на виділ 1/2 частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя не претендує, що вбачається із заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи і\~ досліджена в судовому засіданні.\~ Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки на день його смерті проживала разом із ним в одному будинку. Вказане вбачається із довідки виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради №824 від 14.07.2017 р., а також із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №658/02-31 від 13.07.2017 р. (а.с.22). Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок позивач звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.22). Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських та міських радах визначався згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РС, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 р. №56. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок з господарськими спрудами та будівлями, розташований по вул. Л.Українки, 15, в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області, який спадкодавець [PERSON] побудував на власні кошти, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, вказане підтверджується довідкою Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №822 від14.07.2017 (а.с.17), то [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с.11-14). Згідно зведеного акту (а.с.11 зворот) та довідки-характеристики Заставнівського РБТІ №120 від 20.05.2016 року (а.с.23) згаданий житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, побудований у 1970-1980 роках, їх вартість становить 181 547 (сто вісімдесят одну тисячу пятсот сорок сім) гривень. Із вказаної довідки-характеристики та технічного паспорту на житловий будинок вбачається наявність на території господарства по вул. Л.Українки,15, в с.Горішні Шерівці Чернівецької області самочинно збудованих споруд, а саме: сараю, що в плані зазначений під літ. "Б", літньої кухні під літ. «В», прибудови під літ. «Ж», гаража під літ."Д" та бані, зазначеної під літ. «Е», проте визнання права власності на вказане майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] судом не вирішується (а.с.11-14,23). Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1241, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved