Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Заявниця звернулася з заявою до суду, в якій просять суд встановити факт, того що свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 березня 1997 року, видане приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON], дійсно належало [PERSON], вказуючи, що 11 грудня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька вона звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2017 року № 274/02-31, у зв'язку із тим, що в наданих документах для вчинення нотаріальної дії, а саме для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, існують відмінності у прізвищі спадкодавця «Параскєва» - «Параскева». Вказує, що 29 червня 1996 року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із 3/20 частин житлового будинку, що знаходиться в смт. Затока, м. Білгород-Дністровського Одеської області, по вул. Вокзальній, 17, на земельній ділянці розміром 1673 кв.м. На спадкове майно померлої [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 березня 1997 року, посвідчене приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями після смерті "Параскєва" [PERSON] є чоловік - "Параскєва" [PERSON], дочка - "Параскєва" [PERSON], дочка - [PERSON]. Так, різнобіжності в написанні прізвища її батька у свідоцтві про право на спадщину за законом, в якому його прізвище вказано як «Параскєва», а в свідоцтві про смерть його прізвище вказано як «Параскева», позбавляють її можливості оформити свої спадкові права. Отже, встановлення факту належності померлому свідоцтва про право на спадщину за законом заявниці необхідно встановити для оформлення спадщини після смерті її батька, у звязку із чим вона й звернулася до суду із відповідною заявою. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні доводи заяви підтримав, просить суд їх задовольнити, про що надав відповідний лист. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради в судове засідання не зявився, згідно наданих до суду письмових пояснень просить справу розглядати у його відсутність, ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 29 червня 1996 року померла мати заявниці, [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із 3/20 частин житлового будинку, що знаходиться в смт. Затока, м. Білгород-Дністровського Одеської області, по вул. Вокзальній, 17, на земельній ділянці розміром 1673 кв.м. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 1997 року серії ААІ №347470 посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної контори [PERSON], спадкоємцями майна померлої 29.06.1996 року [PERSON] є у рівних частках кожний: її чоловік [PERSON]; її дочка [PERSON]; дочка [PERSON]. /а.с. 12/ 11 грудня 2016 року помер батько заявниці [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І-ЖД № 475725, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13 грудня 2016 року та складено відповідний актовий запис № 1452. /а.с. 7/ Після смерті батька заявниця звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2017 року № 274/02-31, у зв'язку із тим, що в наданих документах для вчинення нотаріальної дії, а саме для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом існують відмінності у прізвищі спадкодавця. Так, 3/60 частин житлового будинку належать померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою 29 березня 1997 року, реєстровий номер 2-492, та право власності якого зареєстровано Білгород-Дністровським міськрайонним бюро технічної інвентаризації 16 травня 1997 року під №3-181. У вказаному документі, що посвідчує право власності на 3/60 частки житлового будинку, вказано прізвище власника «Параскєва» [PERSON], що відмінно від «Параскева» [PERSON], як вказано в свідоцтві про смерть та в заповіті. /а.с. 11/ Відповідно до ст. 256 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, в судовому засіданні встановлено, що дійсно свідоцтво на право на спадщину за законом, видане Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою 29 березня 1997 року, реєстровий №2-492, на імя «Параскєва Павла Івановича», дійсно належало померлому 11 грудня 2016 року «Параскева Павлу Івановичу». При таких обставинах, суд вважає заяву обґрунтованою і підлягаючою задоволенню.

Outcome: approved