Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просять: 1) Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; 2) Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; 3) Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, зазначивши, що [INFO] року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], за життя [PERSON], заповіт не складав, єдиними спадкоємцями померлого є дружина [PERSON], рідні діти [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Київської міської Ради у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника, надавши письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідно до матеріалів позовної заяви, позивачі є спадкоємцями за законом першої черги. Згідно пункту 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв при прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник Головного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, надавши письмові пояснення по справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21). У провадженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пашковець Олени Василівни знаходиться спадкова справа №1/2016 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та копією спадкової справи (а.с. 68-101). [PERSON] дійсно з 08.02.1994 р. по день своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та знятий з реєстраційного обліку 29.09.2015 року як померлий, що підтверджується довідкою №606/2 від 30.03.2016 року Комунального концеру "Центру комунального сервісу" Сервісного центру Десняського району (а.с. 22). [PERSON] є дружиною [PERSON], [PERSON], [PERSON] є рідними дітьми [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та свідоцтв про шлюб (а.с. 14-17 ). Станом на 30.03.2016 року у квартирі [ADDRESS] мешкають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується Довідкою №607/2 від 30.03.2016 року Комунального концеру "Центру комунального сервісу" Сервісного центру Десняського району (а.с. 23). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 18 листопада 1993 року, зареєстрованого Товарно-будівельно-топливною біржею "Українська біржа" (а.с. 24). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пашковець Олени Василівни із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Заявою №2 від 09.02.2016 року (а.с. 68). [PERSON], [PERSON], у встановлений законодавством термін, звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пашковець Олени Василівни із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується Заявами №3 та №4 від 09.02.2016 року (а.с. 80, 84). 24 березня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пашковець Олени Василівни з відповідною заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом (в рівних долях кожному) на майно, у тому числі на вищезазначену квартиру (а.с. 25). 24 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашковець Оленою Василівною, була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (в рівних долях кожному) на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якій зазначено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що у правовстановлюючому документі на успадковану квартиру, а саме Договорі купівлі-продажу від 18 листопада 1993 року прізвище покупця (спадкодавця) вказано російською мовою "[PERSON]", що українською мовою звучить як "[PERSON]", а в документах, що знаходяться в спадковій справі прізвище спадкодавця вказано українською мовою "[PERSON]" (а.с. 25). Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексуУкраїни право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно зі статтею 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. Відповідно до матеріалів справи позивачі належать до першої черги спадкоємців за законом. Згідно ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 3 Цивільного Процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. На підстав викладеного,

Outcome: approved