Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

позивачка звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була бабуся позивачки [PERSON], яка на час ліквідації колгоспних дворів проживала у спірному будинку одна. Крім неї, у вказаному будинку також проживала її онука - позивачка [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яку прийняла позивачка [PERSON], вступивши в управління вказаним спадковим майном, та, звернувшись із відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, остання відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове будинковолодіння, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на нього, та відсутня реєстрація такого права. Крім того, нотаріус вказала на необхідність встановлення факту належності позивачці вищезазначеного заповіту, оскільки існують розбіжності в зазначенні прізвища позивачки, яке в її паспорті вказане "[PERSON]", а в заповіті - "[PERSON]". Тому позивачка просить встановити факт належності їй даного заповіту та визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 01.04.2014 року представник позивачки [PERSON] подала письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с.32). Представник відповідача в судове засідання не з'явився. 01.04.2014 року представник Турківської сільської ради - сільський голова Л.Червінська звернулася до суду із письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги рада визнає, а справу просить розглядати без участі представника ради (а.с.33). В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Турківської сільської ради Коломийського району 27.05.2013 року, [PERSON] померла [INFO] року в с.Турка Коломийського району (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.04.1960 року Коломийським міським бюро ЗАГС Станіславської області, позивачка народилася 02.04.1960 року в м.Коломиї Станіславської області. Її прізвище в даному документі вказане як "[PERSON]" (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] залишила заповіт, який 10.02.1994 року посвідчений головою виконавчого комітету Турківської сільської ради Коломийського району [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 5, яким заповідач все своє майно і все, що буде належати їй на момент смерті, заповіла своїй онуці - позивачці. Прізвище останньої в цьому заповіті зазначено як "[PERSON]", тобто з апострофом (а.с.7). Відповідно до довідки №83, виданої Турківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 01.11.2013 року, померлій [PERSON] на момент смерті належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS]. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до селянського двору. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживала онука померлої - [PERSON]. В даній довідці також зазначено, що заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчувався у виконкомі вказаної сільської ради 10.02.1994 року, і цей заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.11). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ", виданої 02.12.2013 року за №48651, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. та господарські будівлі і споруди в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] - головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 24.04.1988 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради №89 від 19.04.1988 року (а.с.13). Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП "Коломийське МБТІ" 11.12.2013 року, вбачається, що інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] становить 40 383,00 грн. Згідно копії вказаного технічного паспорта рік побудови будинку -1927. Спірне будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літера "Б", сараю - літера "В", вбиральні - літера "Г", навісу - літера "Д", воріт - "№1", криниці -"№2" (а.с.8-10). Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на спірний будинок втрачено. В зв'язку з цим позивачкою подано оголошення в газету "ЗР-Інформ" за 07.02.2014 року, де надруковано оголошення про те, щоб вважати недійсним втрачене свідоцтво про право власності на жилий будинок в с.Турка, по вул.Першотравнева, 35, видане 24.04.1988 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №89 від 19.04.1988 року на прізвище [PERSON] (а.с.15-18). Судом також встановлено, що згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №37098645, виданої Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою 08.04.2014 року, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрита спадкова справа за №534 за номером у спадковому реєстрі 55266316 (а.с.37). Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №35654292, наданого вказаною нотаріальною конторою 06.11.2013 року, зареєстровано заповіт [PERSON] за №39046935, який посвідчений 10.02.1994 року виконкомом Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.40). Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом встановлено, що 06.11.2013 року позивачка звернулася до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою № 1134 про прийняття спадщини, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом (а.с.38). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно відповіді державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 03.02.2014 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на нерухоме майно (а.с.14). На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачка як єдина спадкоємиця за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті своєї бабусі, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Тому за нею слід визнати право власності на спірне майно. Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; На підставі досліджених доказів суд вважає, що існування розбіжностей в зазначенні у вищевказаних документах прізвища позивачки як "[PERSON]" та "[PERSON]" є наслідком технічної помилки та неуважності працівників, які здійснювали оформлення відповідних документів. Тому слід встановити факт належності позивачці зазначеного заповіту. На підставі наведеного, ст.392 ЦК України, ст.256 ЦПК України та,

Outcome: approved