Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] 15 січня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства Дельта Банк мотивуючи його тим, що 3 вересня 2014 року між нею та [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк» в письмовій формі укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 00003008514421 «Лояльний оn-line» в іноземній валюті (доларах США). Відповідно до умов договору, Банк відкрив їй, як вкладнику, вкладний (депозитний) рахунок № 26302112255924. Сума вкладу складає 16000 доларів США, процентна ставка на суму вкладу становить 9,5 % річних. Відповідно до п. 1.3 договору, вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього договору та по 3 жовтня 2014 року включно. Пунктом 1.10 Договору передбачено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в пункті 1.3 даного договору та з врахуванням п. 1.11 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № 26203701577123 відкритий на імя вкладника в установі Банку. 6 жовтня 2014 року між Банком та нею було укладено договорів № 26207005182340 банківського рахунку, відповідно до якого, Банк на певних умовах відкрив їй поточний рахунок у доларах США. Платіжним дорученням № 1 від 7 листопада 2014 року вона доручила банку здійснити переказ 16000 доларів США на поточний рахунок № 26208455085797, відкритий на її ім`я. Незважаючи на це, банк до цього часу переказ вказаної суми не здійснив, платіжне доручення банком не виконане. Реальну можливість зняти ці кошти з рахунку готівкою або ж розпорядитися ними з допомогою платіжної картки вона так і не отримала. 11 грудня 2014 року вона звернулась до начальника Херсонського відділення № 4 ПАТ «Дельта Банк» із заявою про видачу (зняття) належних їй 16 000 доларів США. Відповідно до виписки банку (ф.281), станом на 8 грудня 2014 року, на вказаному поточному рахунку залишок коштів складає 16 000 доларів США. 16 грудня 2014 року вона прийшла до відділення банку отримати кошти, проте їй відмовили у видачі коштів, без пояснення причини. Просила стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Дельта Банк» належний їй вклад в сумі 16000 доларів США. В судове засідання представник позивачки не прибув, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства Дельта Банк в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 169 ч. 2 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. В своїх письмових запереченнях, надісланих на адресу суду, представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність, так як банк належним чином виконав умови договору банківського вкладу (депозиту), а також договору на відкриття поточного рахунку, по закінченню строку дії вказаного вище договору банківського вкладу перерахував суму вкладу, як це було передбачено в п.1.10. вказаного договору банківського вкладу, на поточний рахунок вкладника. Вказані в договорі кошти до цього часу знаходяться на поточному рахунку вкладника [PERSON], операції за якими можуть здійснюватися із використанням платіжної картки. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Крім того, позивачка обрала невірний спосіб захисту своїх прав, що може привести до незаконного стягнення коштів з банку, позовні вимоги не підтверджені доказами по справі, позивачкою не зазначено з якого саме рахунку треба стягувати суму боргу, а також з 03.03.2015 року в банку запроваджено Тимчасову адміністрацію, а тому під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] Акціонерним товариством "Дельта Банк" 3 вересня 2014 року був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 00003008514421 «Лояльний оn-line» в іноземній валюті (доларах США), за яким [PERSON] внесла на рахунок Банку 16 000 доларів США, а Банк прийняв зазначену суму, процентна ставка на суму вкладу становить 9,5 % річних. Відповідно до п. 1.3 договору, вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього договору та по 3 жовтня 2014 року включно. Пунктом 1.10 Договору передбачено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в пункті 1.3 даного договору та з врахуванням п. 1.11 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № 26203701577123 відкритий на імя вкладника в установі Банку. 6 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] Акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір № 26207005182340 банківського рахунку, відповідно до якого, Банк на певних умовах відкрив [PERSON] поточний рахунок у доларах США. Платіжним дорученням № 1 від 7 листопада 2014 року [PERSON] доручила банку здійснити переказ 16000 доларів США на поточний рахунок № 26208455085797, відкритий на її ім`я. 11 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до начальника Херсонського відділення № 4 ПАТ «Дельта Банк» із заявою про видачу (зняття) належних їй 16 000 доларів США. Відповідно до виписки банку (ф.281), станом на 8 грудня 2014 року, на вказаному поточному рїхунку залишок коштів складає 16 000 доларів США. Відповідач в порушення закону та умов договору не виплатив [PERSON] вклад, у зв'язку з чим виник спір. Гроші позивачки безпідставно утримує Банк, тому вищезгадана сума підлягає стягненню у судовому порядку. Обмеження прав вкладника вільно розпоряджатися своїми коштами суперечать Конституції України та Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно п.3.3 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду. банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до змісту ст.ст. 526, 1058 УК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд. Повернення банківського вкладу має відбутись таким чином, щоб вкладник мав реальну можливість отримати вклад. Наданими позивачкою копіями звернень до відповідача від 11 грудня 2014 року та 17 грудня 2014 року, щодо повернення банківського вкладу (депозиту) вбачається, що відповідач не виконав свого зобов?язання за договором та кошти позивачці не повернув, що змусило її звернутися до суду із даним позовом. Ухвалюючи рішення, щодо грошової одиниці, в якій підлягає поверненню вклад, суд виходить зі слідуючого: Позивачкою було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачці повинно здійснюватись також у доларах США (або ж в еквіваленті національної валюти відповідно до заяви вкладника). Відповідно до п. 1.6. Положення Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо договір між фізичними особами містить посилання на використання як предмета договору іноземної валюти, то порядок розрахунку має здійснюватись в грошовій одиниці України - гривні. Це твердження узгоджене із правовою позицією Верховного Суду України, закріпленою у роз'ясненнях, що містяться у п. 14 Постанови його Пленуму від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", в якому зазначається, що оскільки ст. 192 ЦК України визначає законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, грошову одиницю України - гривню, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення суми, що підлягає стягненню, грошову одиницю України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти (яка була предметом позики) в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Грошові кошти, які слід стягнути за договором вкладу, визначені в валюті "долари США" і складають 16 000 доларів США, що (з урахування курсу НБУ на день ухвалення рішення у справі 2 червня 2015 року - 2108.4888 грн. за 100 доларів США еквівалентно 337358. 20 коп.). Одночасно, суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що після зарахування банком спірних депозитних коштів на поточний рахунок вкладника, кошти перейшли у розпорядження позивачки, і цими коштами вона могла вільно розпорядитися, так як, матеріалами справи не підтверджені. Сам факт перерахування коштів на поточний рахунок без можливості отримання цих коштів не вважається виконанням відповідачем своїх обовязків по поверненню вкладу. Також не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що стягнення з банку будь-яких грошових сум в судовому порядку під час дії в банку тимчасової адміністрації суперечить чинному законодавству, при цьому, суд виходить з того, що позивачка звернулася до суду із позовом 15 січня 2015 року, а тимчасова адміністрація строком на три місяці у [PERSON] Акціонерному Товаристві "Дельта Банк" була запроваджена з 3 березня 2015 року. Частиною 5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Проте пунктом 1 ч. 6 ст. 36 вищевказаного Закону визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Також, не заслуговує на увагу заперечення відповідача, щодо не зазначення позивачкою рахунку, з якого требу стягнути суму боргу, так як дана обставина не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, суд встановив неналежне виконання взятих зобов?язань [PERSON] Акціонерним Товариством «Дельта Банк» перед вкладником [PERSON], а тому, позов останньої є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання, щодо судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. В своїх запереченнях до суду представник відповідача надав Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51, «Про запровадженя тимчасової адміністрації у [PERSON] акціонерному товаристві «Дельта Банк» строком на три місяці з 03 березня по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у [PERSON] акціонерному товаристві «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Таким чином, враховуючи положення Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, суд вважає, що оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення інтереси Банку здійснюються від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то відповідач (Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Одночасно, суд вважає, що підлягає задоволенню заява позивачки про повернення їй судового збору в сумі 2523 грн. 20 коп., який був сплачений нею 22 грудня 2014 року при подачі позовної заяви на користь держави.

Outcome: approved