Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 44725,80 грн. та судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи позов тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, становить собою укладений договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Також позивач вказав, що щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та [PERSON] надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "[PERSON] користування платіжною карткою". Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливі односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 [PERSON] користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримаї виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договор на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за договором не виконав. Відповідно до п. 5.6 "[PERSON] користування платіжною карткою", боржник доручає списувати з будь - якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг", у разі незгоди зі зміною правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 "[PERSON] користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за договором. Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг", у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість - 44725,80 грн., яка складається з наступного: 1967,89 грн. - заборгованість за кредитом; 36200,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4189,43 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2117,89 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак 15.06.2017 року надав суду заперечення проти позову, у якому пояснив, що 23.06.2008 року він звернувся до позивача із завою про видачу кредитної карти з кредитним лімітом 1500,00 грн. та в 2011 році заборгованість за кредитом погасив в повному обсязі. 11.11.2012 році [PERSON] видавалася зарплатна картка, в комплекті з якою йшла кредитна карта «Універсальна», щодо якої договір з позивачем не підписувався. Також відповідач зазначає, що останній платіж за кредитною картою був ним здійснений 13.04.2013 року, тому вважає, що з цього часу почався відлік терміну позовної давності, який закінчився 13.04.2016 року, а отже позивач пропустив строк, у межах якого може звернутися до суду за захистом свого права. Також відповідач у запереченні вказав, що ним була підписана анкета заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка не містить істотних умов, притаманних договору, та вважає, та те, що підписана анкета заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не можуть вважатися становлять договір про надання банківських послуг, та те, що [PERSON] зазначив, що він ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не може бути належним доказом, оскільки ним не підписувалися Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, а також зазначив, що штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував. Також, 03.08.2017 року представником позивача надіслано до суду пояснення, у яких вказав, що відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети заяви 07.07.2011 року, у анкеті заяві вказано, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та зазначено, що вказані умови та правила та тарифи були надані відповідачу для ознайомлення, про що засвідчує його підпис, також представник позивача зазначив, що кредитна картка є поновлюваною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається баком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки, строк дії перевипущеної картки, яка видавалася відповідачу до 31 жовтня 2016 року, позивач звернувся до суду з позовом 27.02.2017 року, тобто в межа трирічного строку позовної давності. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Частина 1 ст. 224 ЦПК України встановлює, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справ доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши пояснення представника позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правам та обовязками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.06.2008 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка разом з\~ Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить собою укладений договір про надання банківських послуг між ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачем, та було видано кредитну картку, строк дії якої закінчився та 07.07.2011 року [PERSON] повторно підписано анкету-заяву, на підставі якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та було перевипущено кредитну карту та продовжено кредитну лінію, яка відкрилася на підставі анкети-заяви від 23.06.2008 року. (а.с. 6, 105). Посилання відповідача на те, що підписана анкета-заява разом з\~ Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не може становити укладений договір про надання банківських послуг є безпідставним, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору та у момент підписання [PERSON] погодився на таку форму договору та приступив до його виконання шляхом користування кредитними коштами, що підтверджується виписками по картковому рахунку (а.с. 142-146). ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредитну карту зі встановленими кредитним лімітом, що стороною відповідача не заперечується. Однак, відповідач допустив неналежне виконання договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка за розрахунком, наданим позивачем станом на 31.01.2017 року становить 44725,80 грн., яка складається з наступного: 1967,89 грн. - заборгованість за кредитом; 36200,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4189,43 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2117,89 грн. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується змістом розрахунку, приєднаного до позовної заяви (а.с. 4-5). Зауваження відповідача щодо погашення заборгованості за кредитом у 2011 році суд до уваги не бере, оскільки заборгованість, яку просить стягнути позивач, утворилася починаючи з 26.12.2012 року, що підтверджується змістом розрахунку заборговансті (а.с. 4 зворотній бік). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, що встановлено\~ п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогою ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не\~ встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, та з огляду на положення ст. 1054 ЦК України та доведення факту користування відповідачем кредитними коштами в межах кредитного ліміту суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 1967,89 грн. Однак, судом також встановлено, що при підписанні договору від 07.07.2011 року сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості, що встановлено Тарифами банку (а.с. 105). Із розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що починаючи із 01.09.2014 року та у подальшому банк збільшував розмір відсотків за користування кредитом, який станом на день нарахування заборгованості становив вже 43,2 % річних (а.с. 4-5). За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10 січня 2009 року набрав чинності [PERSON] України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. [PERSON] не скасовує й не помякшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірними. Якщо ж умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то\~збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто\~до 9 січня 2009\~року. [PERSON] позиція Верховного суду України викладена у\~ рішеннях від 19 грудня 2012 року у справі № 6-144цс12 та від 26 вересня 2012 року у справі № 6-89цс12). Зважаючи на те, що зміст заяви відповідача свідчить про те, що сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 30,00 % річних, а наданий позивачем розрахунок не узгоджується з вимогам законодавства, з огляду на нарахування відсотків на тіло кредиту й відсотки та підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором є такими, що суперечать вимогам законодавства, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості зі сплати відсотків в сумі 2402,03 грн., що включає в себе заборгованість за процентами з урахуванням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік. Разом з тим, відповідачем у запереченні було заявлено про застосувати наслідків спливу строків позовної давності до кредитних правовідносин, які є предметом цієї справи, у звязку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність \~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Сторони кредитного договору встановили строк дії договору, який визначається строком дії кредитної карти. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Така правова позиція узгоджена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справа № 6-14цс14. Як убачається з матеріалів справи, згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», термін дії картки, виданої [PERSON] відповідно до договору від 07.07.2011 року закінчується в 31 жовтня 2016 року (а.с. 146 зворотній бік), таким чином перебіг позовної давності за вимогами банку до [PERSON] починається зі спливом останнього дня місяця дії згаданої картки, тобто з 01.11.2016 року. До суду з позовною заявою позивач звернувся 27.02.2017 року, отже суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами у звязку із пропуском банком, на думку відповідача, строку позовної давності Разом з тим, згідно ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості. Зважаючи на те, що згідно укладеного договору, пеня нараховується за несвоєчасне погашення заборгованості, а нарахування двох видів штрафів здійснюється у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, що вказує на визначену договором подвійну цивільно-правову відповідальність за одне і те саме порушення, тому суд вважає неможливим стягнення з відповідача штрафу та пені одночасно і вважає необґрунтованим застосування до відповідача такого виду неустойки як штраф. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме до стягнення підлягають 1967,89 грн. залишку заборгованості за кредитом, 2402,03 грн. заборгованість за відсотками, 4189,43 грн. заборгованості за пенею, а всього 8559,35 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України,

Outcome: partial