Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, прийнятих судом під час судового розгляду просить: виділити їй, [PERSON], у власність наступне майно, припинивши право власності [PERSON] на це майно, а саме: автомобіль марки Volkswagen Роlо А05 vin [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], вартістю 209800 грн.; комбайн Лаверда М 132 D заводський номер [NUMBER], номерний знак [NUMBER] вартістю 173000 грн.; зернову жатку марки Лаверда F-1 шасі № [NUMBER] вартістю 9100 грн.; жатку на кукурудзу, 4 - рядну, марки «Капелло L File» вартістю 33300 грн.; кукурудзозбиральний агрегат марка "Ама", тип ТМ-8 номер [NUMBER], вартістю 28200 грн.; сівалку на кукурудзу, на 4 рядки, модель Моносем, типу PNU, номер [NUMBER] вартістю 15600 грн.; сівалку "Дамакс DA MT/3:3 трьохметрову з насадками, вартістю 51500 грн.; трактор "Білорус МТЗ892" заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], номерний знак [NUMBER] вартістю 270500 грн.; сушку, італійського виробництва, модель «Педротті» 1990 року випуску номер мотора 490 вартістю 62000 грн.; культиватор « Mainardi» 1989 року виготовлення на 4 смуги для кукурудзи вартістю 8900 гривень; цистерну з чорних металів ємністю 5 тон вартістю 2800 гривень; трьохкорпусні оборотні плуги, виробництва Туреччина, вартістю 70000грн. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позов підтримали повністю. Позов першопочатково заявлений з тих підстав, що дане спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, тому воно підлягає поділу. В уточнених позовних вимогах представник позивача зазначив, що дане майно набуте подружжям під час шлюбу, проте за особисті кошти, зокрема заробітну плату позивача, яку остання отримувала під час шлюбу в період їх спільного проживання, а відповідач під час їх спільного проживання ніде не працював. Представник позивача [PERSON] пояснив, що позивач визнає ту обставину, що спірне майно було придбано під час шлюбу з відповідачем, проте за її особисті кошти, зокрема за отриману нею заробітну плату за період з 01.06.2008 року по 31.12.2014 року в розмірі 44395,5 євро. Натомість відповідач під час їх спільного з позивачем проживання ніде не працював. Тому все спірне майно придбане за зароблені позивачем кошти. Позивач [PERSON] позов підтримала повністю, та в якості свідка дала суду показання про те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2009 року. Вони проживають в республіці Італія, але зареєстровані в Україні. [PERSON] проживав з нею в Італії та періодично їздив в Україну. Вона працювала та мала заробітну плату. Також вона підробляла і також мала від цього певні доходи. Відповідач майже не працював. Але вважаючи, що в них нормальна сім'я на зароблені нею кошти вони придбали всю сільськогосподарську техніку та інші предмети, які зазначені в позові. Відповідач оформив всю техніку в Україні та користується нею, отримуючи дохід, який використовує на власний розсуд, так як проживає з іншою жінкою. Всю техніку він зберігає у свого родича [PERSON] в селі Подвір'ївка Кельменецького району. Крім того вони придбали в Україні автомобіль «Фольксваген Поло» та трактор «Білорус». Все це придбавалося фактично на її кошти, так як вона заробляла офіційно 750 євро щомісяця і також мала неофіційну роботу. З моменту шлюбу вона заробила приблизно 50000 євро. Свідок [PERSON] пояснила, що в 2009 році вона проживала в Республіці Італії в квартирі з позивачкою та відповідачем, так як товаришувала з ними. Відповідач ніде не працював, а мав лише невеликі епізодичні підзаробітки. Зі слів відповідача та позивачки їй відомо, що вони накупили багато сільгосптехніки, яку всю на своє ім'я зареєстрував відповідач. Вона їм навіть зичила гроші для купівлі цієї техніки. [PERSON] працювала про 12 годин і з її слів вона давала кошти на цю техніку. Потім між ними зіпсувалися стосунки і зі слів [PERSON] відповідач сказав, що вона отримає від нього лише 2 копійки. [PERSON] працювала офіційно та підробляла неофіційно. В березні 2015 року вона з [PERSON] приїжджала в село Подвір'ївку до брата відповідача, який дозволив їм сфотографувати всю техніку. Відповідач [PERSON], позов визнав частково. Зокрема він визнав, що спільною сумісною власністю є техніка, яку вони придбали з позивачкою під час шлюбу, зокрема, автомобіль марки Volkswagen Роlо А05 vin [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]; комбайн Лаверда М 132 D заводський номер [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; зернову жатку марки Лаверда F-1 шасі № [NUMBER]; жатку на кукурудзу, 4 - рядну, марки «Капелло L File»; кукурудзозбиральний агрегат марка "Ама", тип ТМ-8 номер [NUMBER]; сівалку на кукурудзу, на 4 рядки, модель Моносем, типу PNU, номер [NUMBER]; сівалку "Дамакс DA MT/3:3 трьохметрову з насадками; трактор "Білорус МТЗ892" заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; сушку, італійського виробництва, модель «Педротті» 1990 року випуску номер мотора 490; культиватор «Mainardi» 1989 року виготовлення на 4 смуги для кукурудзи; цистерну з чорних металів ємністю 5 тон; трьохкорпусні оборотні плуги, виробництва Туречина. З вартістю визначеною позивачем він не погоджується, крім трьохкорпусних оборотних плугів, виробництва Туреччина вартістю 70000грн. Відповідач [PERSON] як свідок, дав суду показання про те, що він готовий укласти з позивачкою мирову угоду, але вона цього не бажає. Позов він визнає частково, зокрема, він погоджується, що їхньою спільною сумісною власністю є автомобіль «Фольксваген» та згідний з його оцінкою. Визнає ту обставину, що спільною сумісною власністю є техніка, яку вони придбали з позивачкою під час шлюбу, а саме: техніку він переганяв, тому і реєстрував її на своє ім'я. В Італії він працював офіційно та неофіційно. Там він перебуває на обліку як безробітний. Техніка, яку він визнає спільною власністю, зберігається в його батьків в селі Подвір'ївка Кельменецького району. Судом досліджені інші докази, а саме: відповідь державної прикордонної служби України № 0.64-4527/0/15-15 від 02.04.2015 року на адвокатський запит, копія скороченого витягу з реєстрації актів про шлюб, видане 09.07.2014 року, реєстратором бюро РАЦС м. Корбетта (провінція Мілан) Республіка Італія з перекладом з італійської мови на українську мову, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане Кельменецьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, копія фактури №00000/2520014 від 20.01.2014 року з перекладом з італійської мови на українську мову, копія фактури №02 від 07.02.2014 року з перекладом з італійської мови на українську мову, копія фактури №05 від 25.09.2013 року з перекладом з італійської мови на українську мову, копія договору купівлі-продажу автомобілів №202 від 21 жовтня 2011 року, лист ДФС України від 17.07.2015 року № 17296/5/99-99-24-01-03-15, копія поштової ощадної книжки на ім'я [PERSON], копія рахунку - фактури №674 від 30.09.2013 року, копія вантажної митної декларації №305020401/2014/000948 від 08.07.2014 року, копія дозволу на проживання № І06761595 на ім'я [PERSON], копія рахунку - фактури №2 від 04.07.2014 року, копія виписки рахунк соціального забезпечення від 20.02.2015 року [PERSON] [INFO], лист Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 06.08.2015 року № 10-11/780, копія дозволу на проживання [PERSON] від 03.05.2015 року, лист ДФС України від 07.10.2015 року № 1580/5/99-99-24-03-01-16, копія електронної митної декларації № 305020401/2014/948 від 08.07.2014 року, лист Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 15.10.2015 року № 10-11/954, висновки експерта Мазура М.С. №135/16 від 07.06.2016 року, №141/16 від 02.07.2016 року, №142/16, №143/116, №145/16 від 03.07.2016 року, №139/16 від 26.06.2016 року,№138/16 від 23.06.2016 року,№137/16 від 18.05.2016 року,№146/16 від 04.07.2016 року,№140/16 від 30.06.2016 року,№146/16 від 04.07.2016 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб 29.07.2009 року в м. Корбетта (пр. Мілан) республіка Італія, який був зареєстрований в бюро РАЦС. З того часу вони проживали однією сім'єю і на даний час шлюб між ними не припинено. За час шлюбу та проживання однією сім*єю сторони набули у спільну сумісну власність: автомобіль марки Volkswagen Роlо А05 vin [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], вартістю 209800 грн.; комбайн Лаверда М 132 D заводський номер [NUMBER], номерний знак [NUMBER] вартістю 173000 грн., зернову жатку марки Лаверда F-1 шасі № [NUMBER] вартістю 9100 грн.; жатку на кукурудзу, 4 - рядну, марки «Капелло L File» вартістю 33300 грн., кукурудзозбиральний агрегат марка "Ама", тип ТМ-8 номер [NUMBER], вартістю 28200 грн., сівалку на кукурудзу, на 4 рядки, модель Моносем, типу PNU, номер [NUMBER] вартістю 15600 грн., сівалку "Дамакс DA MT/3:3 трьохметрову з насадками, вартістю 51500 грн., трактор "Білорус МТЗ892" заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], номерний знак [NUMBER] вартістю 270500 грн., сушку, італійського виробництва, модель «Педротті» 1990 року випуску номер мотора 490 вартістю 62000 грн., культиватор « Mainardi» 1989 року виготовлення на 4 смуги для кукурудзи вартістю 8900 гривень, цистерну з чорних металів ємністю 5 тон вартістю 2800 гривень та трьохкорпусні оборотні плуги, виробництва Туреччина, вартістю 70000грн. Дані обставини частково визнані сторонами та підтверджені дослідженими судом доказами. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Отже, суд вважає, що позивач та відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно і вартість їхнього спільного майна подружжя складає 934700 гривень, що підтверджено дослідженими судом висновками експерта, а вартість плугів виробництва Туреччини визнано сторонами. Статтею 70 СК передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тому, суд вважає, що частка кожного з подружжя в спірному спільному майні складає 467350 гривень. Викладені вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів в їх сукупності. Отже, між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділити спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Згідно ч.4 ст.71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених цивільним кодексом України. Відповідно до ч.5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділити спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи викладене вище, зважаючи, що позивач та її представник відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не внесли, а відповідач не давав згоду на отримання грошової компенсації , суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частки автомобіля марки Volkswagen Роlо А05 vin [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], вартістю 209800 грн.; комбайна Лаверда М 132 D заводський номер [NUMBER], номерний знак [NUMBER] вартістю 173000 грн., зернової жатки марки Лаверда F-1 шасі № [NUMBER] вартістю 9100 грн.; жатки на кукурудзу, 4 - рядну, марки «Капелло L File» вартістю 33300 грн., кукурудзозбирального агрегату марка "Ама", тип ТМ-8 номер [NUMBER], вартістю 28200 грн., сівалки на кукурудзу, на 4 рядки, модель Моносем, типу PNU, номер [NUMBER] вартістю 15600 грн., сівалки "Дамакс DA MT/3:3 трьохметрову з насадками, вартістю 51500 грн., трактора "Білорус МТЗ892" заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], номерний знак [NUMBER] вартістю 270500 грн., сушки, італійського виробництва, модель «Педротті» 1990 року випуску номер мотора 490 вартістю 62000 грн., культиватора « Mainardi» 1989 року виготовлення на 4 смуги для кукурудзи вартістю 8900 гривень, цистерни з чорних металів ємністю 5 тон вартістю 2800 гривень та трьохкорпусних оборотних плугів, виробництва Туречина, вартістю 70000 грн. Суд відхиляє доводи представника позивача [PERSON] та його посилання на виписку по рахунку соціального забезпечення [PERSON] як доказ того, що це її особисті кошти, за які було придбано спірне майно, а відповідач [PERSON] під час шлюбу не працював, так як відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім того, судом також встановлено, що кошти, на які посилається представник позивач є заробітною платою позивача, яку вона отримувала під час проживання сім'єю в шлюбі з відповідачем [PERSON], а відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що спірне майно було придбано в інтересах сім'ї позивача та відповідача, відповідно, воно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - позивача та відповідача. Позивач та її представник в порушення ст.60 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, що спірне майно було придбане позивачем чи відповідачем за кошти, які належали їй особисто. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України в сумі 1827 грн.

Outcome: partial