Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна. Свій позов обґрунтовує тим, що 11 грудня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого виступає АТ «Сведбанк» та ним\~було укладено кредитний договір №0201/1207/88-532, згідно якого банк надав йому грошові кошти\~(споживчий кредит)\~в сумі 76400,00 доларів США із сплатою 11,9% річних та з кінцевим терміном погашення 11 грудня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання по даному кредитному договору було укладено іпотечний договір від 11 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Куртою Н.В. за №2942 в реєстрі та договір про внесення змін №1 від 27.05.2008 року, за яким в іпотеку передавалася трикімнатна квартира [ADDRESS] . Вказує, що в зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 липня 2011 року\~\~у справі №2-3491/11 за позовом ПАТ "Сведбанк" до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено та стягнуто\~ 824293,00 грн. заборгованості.\~ 28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено договір факторингу №б/н та договір про передачу прав за іпотечним договором своїх прав вимоги за зобов`язаннями по кредитному договору №0201/1207/88-532 від 11 грудня 2007 року та іпотечному договору № б/н від 11 грудня 2007 року. 16 червня 2019 року реєстратором комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О.О., було прийнято рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (індексний номер 47470698), яким за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зареєстровано право власності на належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що реєстратором було внесено відповідний запис про право власності №32108703. Вважає, що такі дії відповідачів є неправомірними, а рішення та запис про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру мають бути скасовані, оскільки, в момент такої реєстрації не були дотримані вимоги закону щодо процедури реєстрації, так як він не отримував повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також не враховано дію мораторію щодо споживчого кредиту, який був наданий у доларах США. На підставі наведеного, просить суд, скасувати рішення та запис про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на об`єкт нерухомого майна квартиру,\~що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ В ході розгляду справи, позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень №47470698, прийняте 24 червня 2016 року реєстратором КП "Волинь-реєстр" Куклинської сільської ради про державну реєстрацію права власності за ТзОВ «Кредитні Ініціативи» на об`єкт нерухомого майна квартиру, реєстраційний номер 1857589407101, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . А також, скасувати запис про право власності за №32108703, внесений 18 червня 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстратором КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О.О. про державну реєстрацію права власності за ТзОВ «Кредитні ініціативи» на належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки №1674 від 07 серпня 2008 року. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Кредитні ініціативи» до початку розгляду справи подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 11 грудня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого виступає АТ «Сведбанк» та [PERSON] \~було укладено кредитний договір №0201/1207/88-532, згідно умов якого останньому надані грошові кошти\~(споживчий кредит)\~в сумі 76400,00 доларів США зі сплатою 11,9% річних та з кінцевим терміном погашення 11 грудня 2017 року (а.с. 14-15). Як слідує із матеріалів справи, забезпеченням виконання зобов`язання по даному кредитному договору була іпотека, а саме: трикімнатна квартира [ADDRESS] . Умови передачі квартири в іпотеку встановлювалися іпотечним договором від 11 грудня 2007 року посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Куртою Н.В. за №2942 в реєстрі та договором про внесення змін №1 від 27.05.2008 року до даного іпотечного договору (а.с. 11-13). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 липня 2011 року\~\~у справі №2-3491/11 за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено та стягнуто з останнього на користь банку\~ 824293,00 грн. заборгованості.\~ Також як з`ясовано судом, 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено договір факторингу №б/н та договір про передачу прав за іпотечним договором своїх прав вимоги за зобов`язаннями по кредитному договору №0201/1207/88-532 від 11 грудня 2007 року та іпотечному договору № б/н від 11 грудня 2007 року. 18 червня 2019 року реєстратором комунального підприємства "Волинь-реєстр" Куклинської сільської ради Чернюк О.О. прийнято рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (індексний номер 47470698), яким за ТзОВ «Кредитні ініціативи» зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] , відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» вказував на те, що банком не було порушено вимоги закону щодо процедури звернення стягнення на іпотечне майно та надані усі необхідні документи для проведення державної реєстрації права власності на спірне майно. Однак, суд не може погодитись з такими доводами відповідача, з огляду на наступне. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України\~«Про іпотеку» (частина перша та друга статті 36 цього Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Судом встановлено, що договір іпотеки передбачав застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку», реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання, відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Разом з тим, однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (пункт 4 частини першої статті 3 цього Закону). У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (абзац перший частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Так, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зокрема, подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі (пункт 57 затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 25\~грудня 2015\~року №\~1127 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у\~разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (пункт 4 частини першої, абзац перший частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). В матеріалах справах відсутні та в ході розгляду справи не здобуто належних доказів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання\~ [PERSON] , що є іпотекодавцем за договором іпотеки від 11.12.2007 року, повідомлення ТзОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору, а також обізнаність іпотекодавця про намір банку задовольнити свої вимоги шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, оскільки в матеріалах справи наявний лист-повідомлення ТзОВ «Служба Експрес-доставки «Меркурій» про невручення кур`єром повідомлення та повернення його відправнику (а.с. ). Таким чином, суд прийшов висновку, що за відсутності документів, необхідних для державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк», така реєстрація проведена з порушенням вимог Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» і Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року справа №520/13067/17. За таких обставин, у державного реєстратора були відсутні правові підстави для прийняття рішення №47470698 від 24.06.2019 року про державну реєстрацію права власності за ТзОВ «Кредитні ініціативи» на об`єкт нерухомого майна квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Вказаний Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Як з`ясовано судом, квартира [ADDRESS] виступає як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, є місцем постійного проживання позивача, площа цієї квартири не перевищує 140 кв.м. При цьому, мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Отже, зважаючи, що зазначене житло використовується як місце постійного проживання позивача та є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором, укладеного в іноземній валюті, тому на нього не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Отже, враховуючи те, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не припинена, банк не мав права відчужувати предмет іпотеки без згоди власника. Як уже зазначалось, відповідно до частини 4 статті 37 Закону «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Разом з тим, постановами Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року в справі № 915/127/18 та від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц зазначено, що під час розгляду справи суди мають враховувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права. Таким чином суд вважає, що запис про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача, слід стягнути 1152,60 грн. сплаченого судового збору (384,20 грн. (заява про забезпечення позову) + 768,40 грн. (немайнова вимога)).

Outcome: approved