Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права користування жилим приміщенням, зобов`язання видати ордер на житлове приміщення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] з 24.10.1994 року працює на посаді двірника комунального підприємства „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва". 18.03.2018 року з нагоди професійного свята - дня працівника житлово-комунального господарства та побутового обслуговування населення Київський міський голова Кличко В.В. видав [PERSON] сертифікат на отримання службової двохкімнатної квартири [ADDRESS] . З моменту видачі вказаного сертифікату [PERSON] користується даною квартирою за її цільовим призначенням, встановила двері, обладнала квартиру до стану придатного для проживання в ній, однак ордер на квартиру позивач не отримала. На неодноразові звернення позивача про видачу ордера Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація відповідала відмовою, а останнім листом позивач була проінформована, що готується розпорядження про надання даної квартири сім`ї [PERSON] . За таких обставин просять визнати право користування [PERSON] жилим приміщенням - спірною квартирою та зобов`язати Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію видати позивачу ордер на вказане житлове приміщення, оскільки вказані дії відповідача порушують конституційне право на житло позивача. Представник відповідача Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Матюшенко О.М. в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що квартира [ADDRESS] була включена до рахунку службових згідно розпорядження Харківської районної державної адміністрації №585 від 14.12.1994 року і передана КП „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва". Станом на лютий 2018 року вона мала статус службового житлового приміщення. Відповідно до п.8 протоколу №2 засідання Комісії по житлово-побутовій роботі Керуючої компанії від 27.03.2018 року було вирішено звернутись з клопотанням до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації щодо надання ордеру на службову квартиру [ADDRESS] двірнику ЖЕД-205 [PERSON] . За вказаних підстав комунальне підприємство „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" звернулось до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про надання позивачу вказаної службової квартири. При підготовці документів було встановлено, що [PERSON] належить на праві власності двохкімнатна квартира [ADDRESS] . За таких обставин дану службову квартиру було перерозподілено за нововиявленими обставинами і на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №476 „Про розгляд житлових питань окремих громадян" було затверджено рішення Комісії по житлово-побутовій роботі Керуючої компанії про надання службової квартири [ADDRESS] двірнику ЖЕД-203 [PERSON] . 25.07.2018 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було видано ордер на право заняття службового жилого приміщення: квартири [ADDRESS] двірнику [PERSON] та її сім'ю з 4 осіб. З урахуванням обставин, що на момент звернення [PERSON] до суду з даним позовом на користування спірною квартирою вже був виданий ордер іншій особі, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Представник 3-ї особи КП „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" Савченко Г.М. в судове засідання не з`явилась, але у направленному до суду клопотанні від 18.03.2021 року просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність іншого представника 3-ї особи. 3-ті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засіданні не з`явились, надавши суду клопотання окремо від кожного про розгляд справи у їх відсутність (а.с.94-95; 102-105). Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Як встановлено судом, позивач [PERSON] з 24.10.1994 року працює на посаді двірника комунального підприємства „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" (а.с.8). 18.03.2018 року з нагоди професійного свята - дня працівника житлово-комунального господарства та побутового обслуговування населення Київський міський голова Кличко В.В. видав [PERSON] сертифікат на отримання службової двохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.10). Як регламентує ч.2, ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами ч.1, ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. За змістом ч.2, ст.121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Як наголошує ч.1, ст.122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Як встановлено у судовому засіданні, квартира [ADDRESS] є ізольованою, не приватизованою, 2-х кімнатною квартирою загальною жилою площею 49,9 м2, жилою площею 30,8 м2. Дана квартира [ADDRESS] була включена до рахунку службових згідно розпорядження Харківської районної державної адміністрації №585 від 14.12.1994 року і передана КП „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва". Станом на лютий 2018 року вона мала статус службового житлового приміщення. Відповідно до п.8 протоколу №2 засідання Комісії по житлово-побутовій роботі Керуючої компанії від 27.03.2018 року було вирішено звернутись з клопотанням до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації щодо надання ордеру на службову квартиру [ADDRESS] двірнику ЖЕД-205 [PERSON] (а.с.67). За вказаних підстав комунальне підприємство „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" звернулось до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про надання позивачу вказаної службової квартири. Вказані обставини не заперечувались учасниками справи, тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Згідно п.2 „Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР", затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 4.02.1988 року №37 службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення повинні знаходитися у безпосередній близькості від дільниці, яка ними обслуговується (їх робочого місця). При підготовці документів Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було встановлено, що [PERSON] належить на праві власності двохкімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.71-72). За таких обставин дану службову квартиру було перерозподілено за нововиявленими обставинами на підставі протоколу №2 засідання Комісії по житлово-побутовій роботі КП „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" і на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №476 „Про розгляд житлових питань окремих громадян" було затверджено рішення Комісії по житлово-побутовій роботі Керуючої компанії про надання службової квартири [ADDRESS] двірнику ЖЕД-203 [PERSON] , яка працює на даній посаді з 1993 року (а.с.50; 69-70). 25.07.2018 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було видано ордер №016094 на право заняття службового жилого приміщення: квартири [ADDRESS] двірником [PERSON] та її сім'ї з 4 осіб (а.с.49). 27.09.2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] в рівних долях (а.с.96). Як зазначає ч.2, ст.58 ЖК України ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. За змістом ч.1, ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Відповідно до ч.1, ст.31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Як вказано у ч.1, ст.34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач [PERSON] не має права на отримання службового житла при наявності у неї на праві власності вказаної вище двохкімнатної квартири (а.с.71-72), що суперечило б Житловому кодексу України та п.37 розпорядження Київської міської державної адміністрації №121 від 31.01.2011 року, тобто вона забезпечена житлом в межах одного населеного пункту, при цьому на час звернення її до суду з даним позовом дана спірна квартира була перерозподілена і на неї вже був виданий ордер іншій особі, тобто, вона не була вільною, тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. За приписами ч.9, ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому в порядку ч.9, ст.158 ЦПК України підлягають скасуванню і заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 19.11.2018 року. Згідно ст.133; 141 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні в повному обсязі, не підлягає і задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 2 114 грн. 41 коп. судового збору.

Outcome: dismissed