Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В обґрунтування позову позивач зазначив , що відповідно до укладеного договору № 25-В від 11.02.2003 року ПТП "Транс-Ніка" отримав кредит у розмірі 30000 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.02.2005 року. 11.03.2003 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПТП "Транс-Ніка" було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 25-В від 11.02.2003 року, за якою збільшено кредитний ліміт на 15 000 Євро. У порушення зазначених норм закону та умов договору ПТП "Транс-Ніка" зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконало, а саме не сплатило необхідні кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором третя особа ПТП "Транс-Ніка", станом на 14.11.2012 року має заборгованість - 202720,76 Євро, яка складається з наступного: 33000 Євро - заборгованість за кредитом; 79335,20 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 90385,56 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ „ПриватБанк" і ПТП "Транс-Ніка" 11.02.2003 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави ПТП "Транс-Ніка" надало в заставу автомобіль Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав на праві власності ПТП "Транс-Ніка". Додатково, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11.03.2003 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" і [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким було надано в заставу автомобіль Mercedes-Benz , модель:200, рік випуску:1998, тип ТЗ:сєдан легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON]. У порушення вимог закону та умов договору, ПТП "Транс-Ніка" зобов'язання за кредитним договором не виконує; предмет застави в заклад банку не передає. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 15.08.2003 року в порушення умов ст. 11.6 договору застави, ч. 2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України „Про заставу", без письмової згоди банку [PERSON] реалізував через довірену особу ПП „Транс-СВ" заставний автомобіль Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER]. 15 листопада 2004 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" і ПТП "Транс-Ніка" було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 25-В від 11.02.2003 року, за якою кредитний ліміт було знижено до 30 000 Євро. Також було укладено угоду про розірвання договору застави транспортного засобу, якою автомобіль Mercedes-Benz, модель: 200, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сєдан легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] було виведено з-під застави. За даними ВРЕВ УДАІ ГУМВС України в Луганській області 23.06.2009 року, заставний автобус був проданий відповідачу [PERSON]. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складаюті предмет застави, переходять у власність іншої особи. Крім того, згідно зі ст. 9 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. ПАТ КБ „ПриватБанк" згоду на відчуження рухомого майна ПТП "Транс-Ніка" без збереження обтяження не надавав; відчуження належного ПТП "Транс-Ніка" автомобіля не здійснювалось в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу, а тому зареєстроване обтяження зберігло силу для нового власника- відповідача. ПАТ КБ „ПриватБанк" до моменту реалізації заставного автомобіля Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER] зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження предмету застави. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжування негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Просить витребувати у [PERSON] та передати на зберігання ПАТ КБ „ПриватБанк": предмет застави - автомобіль Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (номер попередньої реєстрації [NUMBER]), що належить на праві власності [PERSON]; комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) - автомобіля Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (номер попередньої реєстрації [NUMBER]), що належить на праві власності [PERSON].В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 25-В від 11.02.2003 року в сумі 202720,76 Євро, що за курсом 10.15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.11.2012 року складає 2057192,64 грн., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (номер попередньої реєстрації [NUMBER]), що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ БК „ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ „ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити, надав суду аналогічні пояснення по суті заявленого позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила суду, що вимоги заявлені до неналежного відповідача оскільки [PERSON]не має до кредитного договору № 25-в від 11.02.2003 року жодного відношення.Він придбав транспортний засіб на законних підставах,зареєструвавши за собою право власності і тому є добросовісним набувачем. Під час реєстрації права власності на вказаний транспортний засіб,здйснювалася перевірка по базі „Заарештований АМТ „ за результатами якої транспортний засіб під арештом не перебував. Крім того вона вважає,що пропущений строк позовної давності оскільки строк виконання зобов"язання за кредитним договором № 25-в від 11.02.2003 року встановлений до 11 лютого 2005 року. Треті особи- ПТП „Транс-Ніка", [PERSON], ПП „Транс-СВ" у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши й оцінивши надані письмові докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору № 25-В від 11.02.2003 року ПТП "Транс-Ніка" отримав кредит у розмірі 30000 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.02.2005 року ( копія договору- а.с.11-12,т.1). 11.03.2003 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПТП "Транс-Ніка" було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 25-В від 11.02.2003 року, за якою збільшено кредитний ліміт на 15 000 Євро ( копія додаткової угоди- а.с.13). У порушення зазначених норм закону та умов договору ПТП "Транс-Ніка" зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості за кредитом. Станом на 14.11.2012 року третя особа ПТП "Транс-Ніка"має заборгованість - 202720,76 Євро ( розрахунок заборгованості- а.с.6-7,т.1) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ „ПриватБанк" і ПТП "Транс-Ніка" 11.02.2003 року уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким ПТП "Транс-Ніка" надав в заставу автомобіль Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав на праві власності ПТП "Транс-Ніка" ( копія договору- а.с.20-21,т.1). 15.08.2003 року в порушення умов ст. 11.6 договору застави, ч. 2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України „Про заставу", без письмової згоди банку [PERSON] реалізував через довірену особу ПП „Транс-СВ" заставний автомобіль Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER] ( копія договору- а.с.28; копія акту приймання-передачі- а.с.29; копія наказу ПП"Транс СВ"- а.с.30.т.1). Вироком Ленінського районного суду м.Луганська від 17.06.2009 встановлено,що директор ПТП „Транс-Ніка" [PERSON] ,зловживаючи своїм службовим становищем ,видав наказ ,відповідно до якого автобус „Неоплан-122" ,1994 року випуску був знятий з реєстрації в МРЕВ м.Луганська для наступної реалізації. На цей час відповідач є власником заставного автобусу( а.с.3,т.2 ). ПАТ КБ „ПриватБанк" до моменту реалізації заставного автомобіля Neoplan, модель: 116, рік випуску: 1991, тип ТЗ: пасажирський автобус, № кузова/шасі: [NUMBER],а саме : 14.11.2003 року , зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження предмету застави(а.с.34 зв.). Пунктом 11.6. договору застави від 11.02.2003 року, який був укладений між позивачем і ПТП"Транс-Ніка" , встановлено заборону на відчуження предмету застави без письмової згоди заставодержателя. Положення даного пункту договору відповідає ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу», якою визначено, що заставодавець може відчужувати заставне майно тільки за згодою заставодержателя. Таке ж положення і визначено в ч.2 ст.586 ЦК України. Заставодержатель не давав згоду на відчуження спірного автомобіля, транспортний засіб був реалізований з порушенням вимог п.11.6. договору застави від 11.02.2003 року, ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу" та ч.2 ст.586 ЦК України.. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна визначається Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ч.1 ст.10 якого встановлює, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Суд вважає,що оскільки предмет застави- автомобіль Neoplan був зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень,а боржник реалізував транспортний засіб відповідачу з порушенням вимог п.11.6. договору застави від 11.02.2003 року, ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу», ч.2 ст.568 ЦК України, то набувач рухомого майна відповідач по справі [PERSON] не може вважатись добросовісним набувачем автомобіля Neoplan. Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Аналогічне положення містить ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до якої, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Виходячи з вимог названих правових норм власник спірного автомобіля відповідач по справі [PERSON] набув право власності на транспортний засіб з обтяженням, оскільки він був внесений до Державного реєстру обтяжень 14.11.2003 року. Зібрані в судовому засіданні докази свідчать про те , що відповідач придбав автомобіль Neoplan на праві приватної власності в період, коли він уже був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, як предмет застави, а тому став власником транспортного засобу з обтяженням, що дає суду підстави для звернення стягнення на предмет застави спірного автомобіля відповідно до договору застави від 11.02.2003 року, який був укладений між позивачем і ПТП"Транс-Ніка", оскільки останнє не погашає заборгованість перед банком за кредитним договором. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності ,суд вважає,що воно є необгрунтованим з наступних підстав. Відповідно до п.5.7.додаткової угоди від 15.11.2004 року до кредитного договору № 25-в від 11.02.2003 року (а.с.14-16,т.1) ,строки позовної давності по вимогам про стягнення кредиту,процентів за користування кредитом,винагороди,неустойки-пені,штрафів по цьому договору встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Вироком Ленінського районного суду м.Луганська від 17.06.2009 встановлено,що директор ПТП „Транс-Ніка" [PERSON] ,зловживаючи своїм службовим становищем ,в особистих інтересах , із корисливих намірів, видав наказ відповідно до якого автобус „Неоплан-122" ,1994 року випуску був знятий з реєстрації в МРЕВ м.Луганська для наступної реалізації.Зазначеним вироком він визнаний винним у вчиненні злочинів,передбачених ч.4 ст.190 ,ч.5 ст. 191,ч.2 ст. 364 КК України . Отже про порушення своїх прав позивачу стало відомо в червні 2009 року. До Рубіжанського міського суду Луганської області позивач звернувся з даним позовом 10.10.2013 року ,тобто в межах строку позовної давності. За таких обставин, з урахуванням усіх представлених сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved