Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та громадянкою України [PERSON] було укладено договір №3323001406-132798 від 18.02.2019 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «ФК Є ГРОШІ» - www.e-groshi.com. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». На виконання вимог, встановлених Законом України «Про електронну комерцію», під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті Позикодавця www.e-groshi.com відповідач надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів Договору позики та проставлянням відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає вимогам Закону України «Про захист персональних даних». Порядок надання послуг ТОВ «ФК Є ГРОШІ» закріплено у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які також містяться на сайті www.e-groshi.com. Після заповнення всіх необхідних відомостей про себе, відповідач обрав необхідний кредитний продукт, а також суму та строк кредитування. Після обрання відповідних умов кредитування, відбулась перевірка кредитоспроможності клієнта. Рішення про надання кредиту було прийнято позикодавцем на підставі автоматизованої обробки персональних даних клієнта та інформації, отриманої про нього із законних джерел, зокрема, інформації бюро кредитних історій.? Після схвалення рішення про можливість надання грошових коштів у позику відповідачу, ним було отримано доступ до тексту договору позики, який містить всі істотні умови. Після ознайомлення з текстом договору та схвалення клієнтом рішення про його укладання, він натиснув на позначку «Підписати». Після натискання зазначеної позначки, на телефонний номер відповідача, що зазначався їм в анкеті при реєстрації на сайті, було надіслано смс-код, який був введений відповідачем у відповідне поле. Після введення зазначеного коду у поле договір вважається підписаним з боку клієнта. Використання смс-коду в якості підпису є підписом одноразовим ідентифікатором в розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Так, виходячи з вищезазначеного, договір № 3323001406-132798 від 18-02-2019 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджує досягнення всіх істотних умов договору. Згідно п. 1.1. Договору позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 10000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього Договору. Строк, на який надається позика за цим договором становить 31 днів (п. 1.3 Договору). Дата надання позики - 18.02.2019 року. Дата повернення позики - не пізніше 20.03.2019 включно. Розмір і порядок процентів встановлений даним Договором. Проценти за користування позикою становлять 1.99 % за кожен день користування позикою, що становить 726,35 процентів річних (п. 1.5.1 Договору). Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті Позичальником, у період згідно з вищезазначеним договором складає 16169,00 грн (п. 1.1 Договору). Платіжним дорученням №42018 від 18-02-2019 та повідомленням №144 від 10.02.2020 року підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 10000,00 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 92.15.000104/2 від 19.02.2018 року. Отже, позикодавець свої зобов`язання за Договором №3323001406-132798 від 18.02.2019 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому Договором. Проте, позичальник не повернув суму позики, тим самим порушив умови Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України. На даний час відповідач заборгованість за договором №3323001406-132798 від 18.02.2019 року не погасив. Умовами Договору позики передбачено (п. 1.5.2), що у разі якщо Позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, позичальник зобов`язаний сплатити 3% додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові відсотки позичальника збільшуються на 2 %. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 5 % від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які Позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю. Зазначені проценти є такими, що нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 4.3 Договору позики, в разі прострочення заборгованості більш ніж на 61 день. Позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі суми позики, визначеної у п. 1.1 Договору. Таким чином, відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п.1.3. даного Договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з: -Заборгованості за кредитом - 10000,00 грн. -Заборгованості по процентам за користування кредитом - 6169.00 грн. -Заборгованості по процентам за прострочку - 160362.00 грн. -Заборгованості зі сплати штрафу - 10000.00 грн. -Загальна сума заборгованості за договором складає 186531.00 грн. З підстав лояльності до боржника та з метою спонукання боржника до добровільної сплати заборгованості за Договором, ТОВ ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» було зменшено суму нарахованих процентів за неправомірне користування кредитними коштами. Таким чином, сума заборгованості, яку просить стягнути позивач за Договором позики, з урахуванням зменшення заборгованості по сплаті процентів за неправомірне користування кредитними коштами, становить 130031,00 грн, та складається з: - Заборгованості за кредитом - 10000.00 грн; - Заборгованості по процентам за користування кредитом - 6169,00 грн; - Заборгованості по процентам за прострочку - 103862,00 грн. - Заборгованості зі сплати штрафу - 10000,00 грн. 03.07.2019 року між Позикодавцем та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0307/1 , відповідно до якого Клієнт відступив Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані Боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору, а також до Фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених Боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3323001406-132798 від 18-02-2019 року. На сьогоднішній день боржником не виконано своїх грошових зобов`язань перед новим кредитором, яким є ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ», за Договором №3323001406-132798 від 18.02.2019 р. про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через що Фактор змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Просить стягнути з громадянки України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПРЕМІУМ АКТИВ» (ЄДРПОУ 41797188), що знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 66, право вимоги до якого перейшло за Договором про надання фінансових послуг факторингу № 0307/1 від 03.07.2019р., заборгованість за договором №3323001406-132798 від 18-02-2019 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 130031.00 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 10000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 6169,00 грн., заборгованості по процентам за прострочку - 103862,00 грн., заборгованість зі сплати штрафу - 10000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи його тим, що відповідачем позовні вимоги не визнаються повністю з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2019 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Є гроші», ЄДРПОУ 41538600, і позивачем укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0307/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, внаслідок укладання договору факторингу від 03.07.2019 року, відбулася заміна кредитора, а саме позивач мав набути статус нового кредитора - стягувача за договором 3323001406-132798 від 18.02.2019 року. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Не пізніше тридцяти робочих днів після набуття чинності цим договором клієнт зобов`язаний сповістити боржників про укладання цього договору і повідомити, що платіж на користь фактора є належним (п.3.4.2 договору факторингу від 03.07.2019 року). Проте, позивач не сповістив відповідача про укладання договору факторингу. Також не доведено і той факт, що [PERSON] виконано певні дії, які свідчать про укладення кредитного договору. Позивач заперечує проти отримання ним коштів відповідно до договору позики №3323001406-132798 від 18.02.2019 р., адже це не підтверджується належними та допустимими доказами. Додана до позовної заяви копія платіжного доручення від 18 лютого 2019 року не є достовірними доказами перерахування коштів відповідачу третьою особою. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем надана копія договору №3323001406- 132798 від 18.02.2019 р. про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного між ТОВ «ФК Є Гроші» та [PERSON] , який в розділі 8 «Місцезнаходження та реквізити сторін» містить зазначення інформації про позикодавця та прізвище, ім`я та по- батькові, його паспортні дані, індивідуальний ідентифікаційний номер, CMC код, а також надрукований запис «електронний підпис). У позовній заяві позивач зазначав, що цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https//e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення кредитного договору. Проте докази, на підтвердження того, що відповідачем було здійснено підпис Договору за допомогою одноразового ідентифікатора стороною відповідача, матеріали подані разом із позовною заявою, відсутні. Також відсутні дані про те, що відповідач була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ" відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. З огляду на викладене, надана позивачем паперова копія договору №3323001406-132798 від 18.02.2019 р. про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного між ТОВ «ФК Є Гроші» та [PERSON] не відповідає вимогам ст. ст.79,80 ЦПК України, щодо достовірності та достатності доказів, а тому не підтверджує факт, що відповідач підписав цей договір. Відповідно до п.1.4 Договору №3323001406-132798 від 18.02.2019 р. про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного між ТОВ «ФК Є Гроші» та [PERSON] цей Договор є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. На підтвердження факту перерахування відповідачу грошових коштів за договором, позивачем надано світлокопію платіжне доручення №42018 від 18.02.2019. Разом з тим, відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Відповідно до пункту 1.13 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги- доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). Згідно із пунктом 2.14 Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувана - "Дата надходження в банк стягувана" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня". Таким чином, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника. Зазначеним вимогам надана позивачем світлокопія платіжного доручення №42018 від 18.02.2019 не відповідає, зокрема не містить номера рахунку платника, номер та назву банка отримувача підпис відповідального виконавця та відбиток штампу банку, тому не може буди взятим до уваги судом. Отже, додане до позовної заяви копія платіжного доручення від 18 лютого 2019 року не є достовірним доказом перерахування коштів відповідачу. Документи не можуть вважатися первинними документами та такими, що відповідають вимогам, визначеним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (не є документами, які безпосередньо підтверджують обставини здійснення фінансових операцій, а є лише похідними від таких), навіть за умови підтвердження факту перерахування суми коштів на рахунок відповідача, сам по собі факт перерахування коштів жодним чином не вбачає наявності у відповідача договірних зобов`язань щодо повернення суми позики та пов`язаних з нею інших платежів, зважаючи, що Позивачем не доведено обставин укладення Відповідачем вище вказаного договору (досягнення згоди з усіх істотних умов договору, підписання його відповідачем). Просить Відмовити в задоволенні позову ТОВ «ФК «Преміум актив» до [PERSON] про стягнення заборгованості; стягнути з позивача всі понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не зв`язались, однак відповідач надала заяву, якою частково визнала позовні вимоги, а саме погодилась із сумою заборгованості у розмірі 16169,00 грн., яка складається з: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6169,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, за кредитним договором №33323001406-132790 від 18.02.2019 р., разом 16169,00 грн. В іншій частині позовних вимог просила відмовити; Також просила стягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ», код ЄДРПОУ; 41797188 на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП; [NUMBER] всі понесені нею судові витрати у зв`язку із розглядом справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,що відповідно до договору №3323001406-132798 від 18.02.2019 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» надало [PERSON] позику в розмірі 10000,00 грн.Строк, на який надавався кредит становить 31 день (п. 1.3 Договору). Дата повернення кредиту - не пізніше 20.03.2019 включно. Проценти за користування кредитом становлять 1.99 % за кожен день користування, що становить 726,35 процентів річних (п. 1.5.1 Договору). Платіжним дорученням №42018 від 18-02-2019 та повідомленням №144 від 10.02.2020 року підтверджується факт перерахування на картковий рахунок відповідача коштів у розмірі 10000,00 гривень., яка перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 92.15.000104/2 від 19.02.2018 року. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, що діяла на час укладення договору, зокрема, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону Україну «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Встановлено, що відповідач оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, надавши фотокопію свого паспорта , а тому посилання відповідача стосовно не підписання кредитного договору не заслуговують на увагу. Жодних дій щодо відмови чи повернення отриманих коштів відповідач не вчинила. Судом також встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» було укладено договір від 03.07.2019 про надання фінансових послуг факторингу № 03078/1, за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором №3323001406-132798 від 18.02.2019, що був укладений між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем, і ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» набуло права вимоги за вказаним договором. Заборгованість відповідача станом на 13.11.2019 р., згідно з розрахунками позивача, становить 186531,00 грн., яка складається з наступного: 10000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 6169,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 160362,00 грн.- заборгованість по процентам за прострочку, 10000,00 грн. заборгованість зі сплати штрафу. Однак, позивач просить стягнути заборгованість, з урахуванням зменшення заборгованості по сплаті процентів за неправомірне користування кредитними коштами, у розмірі 130031,00 грн., яка складається з наступного: 10000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 6169,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 103862,00 грн.- заборгованість по процентам за прострочку, 10000,00 грн. заборгованість зі сплати штрафу Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Із матеріалів справи вбачається, що умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] договору від 18.02.2019 року, зокрема в п. 1.3. був встановлений термін повернення позики і в тому числі процентів - не пізніше 20.03.2019 включно. Право грошової вимоги до позивача перейшло 03.07.2019. Після переходу прав грошової вимоги заборгованості фактор має право нараховувати, як новий кредитор, проценти, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі відносно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Таким чином, право нараховувати проценти та пеню за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування - 20.03.2019, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 31.03.2019 по 13.11.2019, а також обумовлену в договорі неустойки є необґрунтованою. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.11.2019 сума боргу за згаданим договором становить 16169,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - тіло кредиту, 6169,00 грн. - проценти за користування кредитними коштами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» підлягає до стягнення заборгованість за договором позики в сумі 16169,00 грн. Після спливу строку кредитування підлягає застосуванню 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком відсотків за користування грошовими коштами, в період з 20.04.2019 по 30.11.2019 нараховано 3% річних в розмірі 299,02 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за період з 18.02.2019 по 20.03.2019, а також 3% річних за весь час прострочення заборгованості. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» підлягає частковому задоволенню (12,00 %), тому за положеннями статті 141 ЦПК України понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 266,32 грн. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., які позивача підтримала, надавши відповідну заяву, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1- 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Цокало Т.М. було надано договір про надання правничої допомоги №161/23-05-2020 від 23.05.2020, який укладено між [PERSON] та адвокатом Цокало Т.М.; ордер на надання правничої (правової) допомоги №1012874 від 25.05.2020, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2424 від 23.10.2018; довіреність від 18.05.2020 серії НОМ 301561; квитанція №161 від 25.05.2020 згідно якої [PERSON] сплатила 10000,00 грн. за договором надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20. Суд звертає увагу, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України та суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial