Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] пред'явила у суді позов, провівши заміну відповідача на фізичну особу-підприємця [PERSON] ( а.с. 55) та збільшивши позовні вимоги ( а.с. 47-48), остаточно просила встановити факт настання з нею нещасного випадку на виробництві 12 вересня 2013 року, скасувати акт НТ від 18.09.2013 року, зобов'язати фізичну особу-підприємця [PERSON] скласти акт за формою Н-1, стягнути з відповідача 25 000 гривень заподіяної моральної шкоди. Ухвалою суду від 11.09.2014 до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог були залучені: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердичеві Житомирської області, Територіальне управління Держгірпромнагляду у Житомирській області. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідно до укладеного з ФОП [PERSON] 01.10.2012 трудового договору вона була прийнята на роботу кухарем в кафе «[INFO]». За вказівкою директора кафе «[INFO]» - [PERSON] 12.09.2013 року у кафе «[INFO]» було встановлено санітарний день, у якому були задіяні всі працівники кафе, в тому числі і ті, які працювали без укладання трудового договору. Під час санітарного прибирання 12 вересня 2013 року з нею стався нещасний випадок, вона впала з висоти приблизно 2 метри під час миття стелі на кухні кафе. Після падіння відчула різкий та сильний біль, з підлоги їй допомогли підвестись працівники кафе «[INFO]»: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У зв'язку з поганим самопочуттям після падіння та сильними болями в спині, в період з 12.09.2013 по 16.09.2013 вона провела дома, лежачи. Догляд за нею здійснювали чоловік - [PERSON] та дочка - [PERSON]. 16.09.2013р. вона вийшла на роботу у свою зміну, однак біль в спині посилився, під вечір в неї підвищилась температура і артеріальний тиск. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я, вона повідомила [PERSON] про намір звернутись в лікарню для отриманням медичної допомоги. Директор кафе «[INFO]» [PERSON] вимагала від неї не повідомляти лікарів про настання нещасного випадку в кафе «[INFO]» та попередила, що у випадку розголошення даної інформації її з роботи буде звільнено, оскільки в кафе почнуться чисельні перевірки з охорони праці та розслідування нещасного випадку на виробництві. 17.09.2013 вона звернулась в травмпункт міста Бердичева де, після проведеного обстеження, їй встановили діагноз - компресійний перелом тіла ТH 12 (хребта) та її було направлено на лікування в травматологічне відділення Бердичівської центральної міської лікарні. Під час перебування на лікуванні, [PERSON] її відвідала та повідомила про те, що акт за формою Н-І (про нещасний випадок на виробництві) складати не буде. Вона неодноразово зверталась до відповідача, як в усній так і письмовій формі з проханням провести розслідування нещасного випадку на виробництві та скласти акт за формою Н-1, однак відповідач всі звернення ігнорувала, розслідування проводити відмовлялась, вимагала від неї підписати акт за формою НТ (про нещасний випадок невиробничого характеру) та погрожувала знайти причини для її звільнення. Її звернення Територіального управління Держгірпромнагляду у Житомирській області з вимогою провести відповідну перевірку та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у місті Бердичеві позитивних результатів не дало. Вважає протиправною та такою, що суперечать діючому законодавству відмову відповідача від проведення розслідування нещасного випадку на виробництві та складення акту про за формою Н-1. Акт за формою НТ від 18.09.2013 вважає неправомірним, викладеними у ньому відомостями неправдивими, оскільки він складений відповідачкою для уникнення притягнення тої до відповідальності. У зв'язку з настанням вищевказаного нещасного випадку на виробництві, та відмовою проведення розслідування, а також суттєвого погіршення її стану здоров'я через що вона щодня відчуває сильні болі в спині, слабкість, хвилювання, душевні страждання, та настання у зв'язку з цим негативних змін у житті, необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість працювати за спеціальністю їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 25 000 гривень ( а.с. 188). У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, зазначених у позові. Позивачка детально пояснила обставини та механізм падіння нею 12 вересня 2013 року. Пояснила, що графік роботи був такий, що вони тиждень працюють і тиждень вдома. Працювали з 10-00 год. до 24-00 год. На генеральне прибирання працівників без відома [PERSON] ніхто не викликав. Працівники кафе вийшли на прибирання 12.09.2013 року о 10-00 год. [PERSON] приїхала близько 10-00, побачила, що всі є та дала гроші щоб офіціати купили все необхідне для прибирання та поїхала. Кожний прибирав свої робочі місця. Повари працювали на кухні, офіціанти прибирали свої місця. Вони з [PERSON], мили свою ділянку роботи - мили панелі, плити відсували. Вона почала мити стелю і витяжку на столі на якому стояв стільчик, оскільки драбина була в поганому стані, вона боялася на неї ставати. [PERSON] їй допомагала. Потім вона залишилася мити сама, оскільки їй залишилося домити куток де стояв холодильник і вона впала. Вона впала зі стільця, який стояв на столі коли вона мила стелю в кафе. Вдарилася лівою частиною тіла та впала сідницями на кафельну плитку. Це було близько 12-13 годин. До неї підбігли [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. Коли вона впала в неї було таке відчуття, що в спині щось защемилось. Вона посиділа 10 хвилин та попросила, щоб її ніхто не чіпав і не піднімав. Прибігли [PERSON] та бухгалтер [PERSON]. Через деякий час її вивели на вулицю. Їй пропонували викликати швидку, але вона відмовилась. Дівчата її довели до ринку, де вона сіла в таксі та поїхала додому. Вдома все розповіла чоловіку, однак також не погодилася викликати швидку. Вона відразу не зверталася до лікаря, бо не думала, що будуть такі наслідки, надіялась, що біль пройде. Крім того її чоловік має інвалідність і його потрібно доглядати. Грошей на лікування не було. З 12 до 16 вона пролежала дома. 16 вересня 2013 року їй потрібно було йти працювати у свою зміну. На роботу її підвіз її зять [PERSON]. Там вона відчула, що не може працювати. [PERSON] в цей день вона повідомила, що на наступний день піде до лікаря. Вона 16 вересня вживала знеболюючі та протягом дня лежала на ящиках. Вона ледь відпрацювала до 24-00 год. На таксі вона приїхала додому. На наступний ранок її зять завіз в травмпункт. Там вона повідомила, що впала дома, бо так її попросила сказати [PERSON] Так вона сказала, бо не хотіла втратити роботу і не думала, що вона через це падіння не зможе працювати. Коли їй зробили рентген то виявили компресійний перелом хребта. Після цього вона тривалий час лікувалася на стаціонарному відділенні, а у грудні виявили, що внаслідок перелому у неї з'явилась грижа. 20 грудня 2013 року її виписали додому, однак ходити вона не могла. У грудні її запросили в кафе „[INFO]" де [PERSON], [PERSON], [PERSON] почали її просити підписати акт, що травма побутова, а не виробнича. Після цієї розмови, вона пред'явила [PERSON] свою заяву,, у якій були викладені всі обставини, однак [PERSON] відмовилась її приймати та сказала, що то не був її робочий день, і їй не вийде добитися правди. Відповідачка ФОП [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що 12 вересня 2013 року було санітарне прибирання в кафе. Вона зранку приїхала в кафе та видала інвентар, який був справний та поїхала у Вінницю. На протязі дня вона не приїздила у кафе. В той день [PERSON] вона не бачила. 16 вересня 2013 року [PERSON] вийшла на роботу і сказала, що в неї болить спина і що вона впала на роботі 12 вересня 2013 року. Жалілася на біль у спині, при цьому виконувала свої обов'язки. Вона її запитувала чому та звернулась до лікаря. 17 вересня 2013 року [PERSON]зателефонувала і сказала не вийде на роботу, оскільки у неї виявили перелом хребта. Сказала, що їй потрібен лікарняний, на що вона не заперечила. 21 вересня 2013 року вона прийшла в лікарню провідати [PERSON], де та її сказала, що повідомила лікарю, що вона впала дома. В подальшому вона телефонувала [PERSON] та питала про стан здоров'я. Вона [PERSON] по телефону не погрожувала. Для миття стелі 12 вересня 2013 року у кафе була драбина, для прибирання працівники були забезпечені всім необхідним інвентарем. На запитання осіб які беруть участь у справі [PERSON] пояснювала наступне. Вона не вмовляла позивачку сказати, що травма побутова, а навпаки їй порадила звернутися до лікаря. З 12 по 16 вересня стосовно травми не спілкувались і не бачились. Посадова інструкція [PERSON] була доведена до відома в усній формі. Коли вона на роботі, її функціональні обов'язки виконує бухгалтер [PERSON]. Інструктажі по питанням охорони праці з [PERSON] вона проводила в усній формі. Щодо робочих та вихідних днів складався графік за домовленістю. Табель обліку робочого часу веде бухгалтер, вона його контролює. Перед тим як підписати вона контролює, що людина була присутня на роботі. [PERSON] і [PERSON] укладали трудові договори з іншим ФОП. Без погодження з нею вона не заперечує працівникам виходити на роботу на прибирання. [PERSON] про санітарне прибирання вона не повідомляла. [PERSON] і [PERSON] були присутні на санітарному прибиранні, але не відображені в табелі, оскільки вони працюють по договору з іншим підприємцем. В одній зміні з [PERSON] працював кухар - [PERSON], яка на момент сан прибирання стажувалась Чи була присутня [PERSON] на санітарному прибиранні вона не бачила. В день санітарного прибирання в кафе „[INFO]" вона бачила [PERSON], але вона була не переодягнена і при ній не здійснювала його. В день санітарного прибирання організовувала та контролювала роботу [PERSON]. В цей день кафе було зачинене. На кухню заходити стороннім особам вона забороняє. В її присутності ніхто із сторонніх осіб не заходить на кухню. Камера відеоспостереження нічого не зафіксувала, тому, що під час миття стелі її порушили і вона не працювала, 13.09.2013 року вона її демонтувала. Про намір звернутися до лікаря [PERSON] їй не повідомляла, вона сказала, що в неї болить спина і вона сама їй порадила звернутись до лікаря 16.09.2013 року. Їй [PERSON] повідомила, що буде звертатись до лікаря 17.09.2013 року зранку. Про обставини, що [PERSON] впала дома вона дізналась приблизно 17.09.2013 року. У неї були правові підстави про складння акту про нещасний випадак не пов'язаний з виробництвом на підставі лікарняного, який [PERSON] принесла у жовтні. Акт НТ був складений у вересні Вона відмовилась від прийняття заяви [PERSON], про настання нещасного випадку на виробництві, оскільки вона опитала працівників кафе „[INFO]" і ніхто не бачив, що [PERSON] впала на роботі, тому на підставі цих пояснень вона відмовила. Для того, щоб [PERSON] виплатили лікарняний, необхідно було подати акт і тоді коли прийшла [PERSON], вона сказали, що треба подати документи. Коли точно складали акт за формою НТ вона не пам'ятає. Представник позивача [PERSON] позов не визнав з тих підстав, що позивачкою не доведено, що компресійний перелом 12 хребця у неї стався 12 вересня 2013 року при прибиранні у кафе, а не 16 вересня 2013 року, як [PERSON] вказала при зверненні до лікаря. Відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди. Крім того не підлягають розгляду в суді, а встановлено інший порядок розслідування травми на виробництві. Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у місті Бердичеві [PERSON] позов не визнала з тих підстав, що згідно табелю обліку робочого часу [PERSON] у день прибирання не була на роботі. Крім того падіння могло статися і в період з 12 по 16 вересня вдома, з огляду на те, що [PERSON] при зверненні до лікаря сама повідомила про її падіння 16 вересня вдома. Представник територіального управління Територіальне управління Держгірпромнагляду у Житомирській області у судове засідання не з'явився, направив заяву з проханням справу слухати за їх відсутності, згідно листа від 17.10.2014 ( а.с. 154 ) підтвердили, що мало місце падіння [PERSON] на робочому місці. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Судом встановлені такі фати на відповідні їм правовідносини. Відповідно до трудового договору, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] від 01.10.2012, [PERSON] була прийнята на роботу у кафе «[INFO]» на посаду кухаря (а.с. 9). 14 травня 2014 року [PERSON] була звільнена з роботи на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпПУ через неможливість виконання трудових обов'язків за станом здоров'я ( а.с.57). 12 вересня 2013 року у кафе «[INFO]» проводилося санітарне прибирання, на якому була присутня позивачка та інші працівники, в тому числі і кухарі з іншої зміни: [PERSON] та [PERSON], з її зміни [PERSON] та [PERSON] 12 вересня 2013 року в період часу з 12 до 13 години [PERSON] впала зі столу під час миття стелі. Вказані обставина доводиться показами свідків, очевидців падіння: [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що під час санітарного прибирання у кафе [PERSON] впала зі столу. Під час падіння [PERSON] були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON] і він. Вона всі підійшли до неї, [PERSON] була вся біла, посидівши п'ять хвилин, вони вивели її на вулицю. [PERSON] скаржилася на біль у спині. Наказ про санітарне прибирання до відома їм не доводився. Виходили на роботу лише за погодженням з [PERSON] Під час прибирання велось відеоспостереження по якому можна було побачити падіння. Після падіння на наступний день [PERSON] на роботі було погано. Свідок [PERSON] суду показала, що 12.09.2013 у кафе „[INFO]" проводилося генеральне прибирання. Всі прийшли на роботу на 10-00 год. [PERSON] всіх бачила хто вийшов на роботу. З обов'язками хто і де прибирає ми визначились самі. Кафе „[INFO]" на санітарне прибирання зачинялось, сторонніх осіб там не було. Відеоспостереження в цей день велося. Коли [PERSON] впала вона не бачила, бо була біля пічки на іншій стороні, вона лише чула звук падіння і продовжувала далі мити. До [PERSON] підійшла тоді, коли сказали, що вона впала і вона була вже в роздягальні. Хтось пропонував їй викликати швидку, але [PERSON] відмовилась. Сказала, що дійде сама. [PERSON] жалілася на біль у спині та головний біль. Хто і яким чином повідомив [PERSON] про ситуацію з [PERSON] їй не відомо. У вересні 2013 року [PERSON] лежала у травматологічному відділенні з тих причин, що в неї боліла спина після падіння у кафе. Про це вона її повідомила по телефону особисто. За яких умов [PERSON] впала у кафе вона не розповідала. В кафе це питання не обговорювалась. [PERSON] про це знала, хто повідомив не знаю. В день санітарного прибирання на роботі були присутні всі працівники. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 12.09.2013 року всі працівники які працювали в той день, та ті хто бажали зібралися для генерального прибирання в кафе „[INFO]". Були [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON]. Після падіння [PERSON] підбігла вона, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] сказала, що в неї болить копчик. Вона не бачила падіння, коли підбігла, то [PERSON] сказала її не чіпати, трохи посиділа і вийшла на вулицю. Бухгалтер пропонувала [PERSON] викликати швидку допомогу. Свідок [PERSON] пояснила, що з червні 2013 року вона працювала у кафе «[INFO]» кухарем. Вона працювала в одній зміні з [PERSON] та [PERSON]. Вона чула, як [PERSON] підходила до [PERSON] та казала, що буде генеральне прибирання: 11 чи 12 вересня. 12.09.2013 року на 10-00 год. вони прийшли на роботу. Кухарі мили кухню, а офіціанти зал. Вона допомагала [PERSON] мити стелю, яку та мила зі стільця, який стояв на столі. Вона подавала їй миску, ганчірку, притримувала стільця. При цьому вона її сфотографувала. Потім вона пішла до виходу мити стелю на драбині, яку тримав [PERSON], оскільки драбина хиталася. Вона бачила як [PERSON] падала. [PERSON] впала на сідниці. Всі хто були на кухні до неї підбігли. Потім підбігли бухгалтера, які по камері відео спостереження побачили падіння, оскільки вони не чули падіння, а відзразу ж прибігли після падіння. Вони хотіли її підняти, але [PERSON] заперечила. Вона трошки полежала і після цього вона та посудомийка [PERSON] попід руки допомогли [PERSON] дійти до базару, де посадили її на таксі. 16.09.2014 року [PERSON] вийшла на роботу. Вона дуже погано себе почувала. Вона протягом дня відпочивала на тапчані, зробленого з ящиків. Легкі закази вона виконувала сама. Те, що [PERSON] себе погано почувала, [PERSON] бачила. Вони працювали 7 днів з 10-00 до 12-00 год. ночі, і мали 7 днів вихідних. Відповідно до висновку експерта від 03.12.2014 компресійний перелом тіла 12 грудного хребця міг виникнути у [PERSON], як з 12.09.2013, так і в період з 12 до 17.09.2013. Виникнення даного тілесного ушкодження до 12.09.2013 малоймовірно. Механізм виникнення компресійного перелому тіла найбільш ймовірний в результаті падіння з висоти на площину ділянкою сідниць (а.с.170-171). Для роз'яснення вказаного висновку, допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що враховуючи те, що такі ушкодження як виникли у [PERSON] супроводжуються сильними болями, які поступово мають тенденцію до збільшення і якщо ці ушкодження виникли до 12.09.2013 то людина, яка отримала травму не могла виконувати дії з великими навантаженнями, а саме вилазити, підніматися. Знімки робились після травми, перелом свіжий, однак точно час утворення встановити неможливо. Він міг виникнути у період з 12 вересня по 17 вересня. Безпосередньо в момент травми при компресійному перелому хребця, виникає біль, який з часом наростає. У зв'язку з тим, що в місці перелому проходить крововилив відбувається процес запалення. Цей процес супроводжується набряком м'яких тканин. А набряк м'яких тканин призводить до здавлення нервових закінчень. Після травми біль посилюється. Однак у момент травми біль може бути меншим, ніж після травми. Оскільки з 12 вересня по 17 вересня людина не лікувалась больовий синдром посилився. У зв'язку з цим, [PERSON] звернулась в лікарню після чого була госпіталізована. Коли відбувся перелом експерт точно встановити не може. Після падіння людина могла пройти 400 метрів, могла лежати. Даний перелом не супроводжує порушення функцій кінцівок. Людина після нього могла виконувати активні рухи, оскільки у кожної людини свій бар'єр терпимості до болю. Можливо [PERSON] приймала ліки, які могли зняти біль. Свідок [PERSON], зять позивачки, суду показав, що 12.09.2013 прийшов додому після обіду та побачив, що теща лежить, вона казала, що болить спина бо впала на роботі. Сказала, що прибирала, бо впала зі столу. Вона приймала знеболювальне і лежала з 12 до 16 вересня 2013. Вранці 16.09.2013 він відвіз її на роботу. Вдома в цей період вона не падала і у вересні 2013 року травми не отримувала. Свідок [PERSON], дочка позивачки показала, що 12 вересня 2013 року її мати пішла на роботу на генеральне прибирання. Їй зателефонувала мама і сказала, що впала на роботі і в неї дуже болить спина. Коли вона прийшла додому то мама лежала і дуже скаржилась на біль в спині. Потім на протязі чотирьох днів до понеділка вона лежала, всю хатню роботу вона робила сама, бо батько інвалід. 16 вересня 2013 року мама пішла на роботу, і в телефонній розмові казала, що дуже болить спина і віддає на ноги, не може нічого тяжкого підняти. 17 вересня 2013 року вранці її завезли в лікарню. Вона колола матері знеболювальне. [PERSON] дізналася про падіння 16 вересня 2013 року, і попросила маму, що та написала, що вона впала дома, а не на роботі. Про це вона знає зі слів матері. В період з 12 вересня 2013 року по день звернення в тавмпунк не падала і не отримувала інших травм, крім як на роботі в кафе. Свідок [PERSON], син позивачки пояснив, що 12 вересня 2013 року до нього зателефонувала мама і сказала, що її викликали на роботу на генеральне прибирання, на якому вона впала зі стільчика який стояв на столі. Всі дні з 13.09. 2013 року дома лежала. 16 вересня 2013 року вона вийшла на роботу, однак їй було буже зле, у неї боліла спина. 17 вересня 2013 року мама звернулась в травмпункт і її поклали лікарню. З мамою постійно в квартирі знаходився батько, оскільки він являється інвалідом. Свідок [PERSON], чоловік позивачки пояснив, що 12 вересня 2013 року дружину викликали на генеральне прибирання. Через 2-3 год прийшла додому та сказала, що впала на роботі зі столу. Всі дні до 16 вересня 2013 року вона лежала. Потім 16 вересня 2013 року дружина вийшла роботу. Зателефонувала, та сказала, що не може працювати. Вночі вона випила знеболююче та вранці 17 вересня 2013 року її повезли в травмпункт, і зразу поклали в лікарню в неї був компресійний перелом хребта. В період з 12 вересня 2013 року по 17 вересня 2013 року був постійно дома, дружина не падала, травм не отримувала, хатньою роботою не займалась, вона лежала. [PERSON] знала про падіння ще 12 вересня 2013 року. Після падіння дуже погано себе почувала, пила знеболювальне. Дружина йому розповідала, що вона з лікарні подзвонила [PERSON] і та просила сказати , що вона впала не на роботі. З амбулаторної карти стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] повідомила, що, впала зі столу вдома 16.09.2013. Це позивачка пояснювала тим, що зробила це на прохання [PERSON], та не знала, що будуть такі наслідки, що вона зараз не може працювати. У суду немає підстав цьому не вірити, оскільки 16 вересня 2013 року факту падіння зі столу позивачки не знайшло підтвердження у судовому засіданні. [PERSON] з 10.00 до 24.00 16.09.2013 знаходилася на роботі в кафе «[INFO]». При цьому скаржилася на болі в спині через падіння 12.09. Експерт у судовому засіданні роз'яснив, що після отримання компресійного перелому хребта людина не може виконувати важні фізичні навантаження. Крім того, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечили падіння [PERSON] зі столу вдома в цей період часу. Відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою КМУ 22.03.2001 № 270, акт за формою НТ від 18 вересня 2013 року, під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов'язані з виконанням трудових обов'язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров'я або смерті потерпілих. Факт ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку встановлює і засвідчує лікувально-профілактичний заклад. Документом, який підтверджує ушкодження здоров'я особи, є листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу. У процесі розслідування беруться до уваги листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу, а також пояснення потерпілого та свідчення очевидців, а у разі потреби - керівника органу (організації), на території чи об'єкті якого стався нещасний випадок. Вказаним положенням Порядку акт не відповідає. Рішення щодо розслідування нещасного випадку приймається керівником організації на підставі звернення потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, листка непрацездатності або довідки лікувально-профілактичного закладу. Для складання акта за формою НТ використовуються класифікатори подій, що призвели до нещасного випадку (додаток 4), причин нещасного випадку (додаток 5), місця подій (додаток 6). Відповідачка суду пояснювала, що вона склала такий акт на підставі лікарняного [PERSON], який отримала в жовтні. При розслідуванні цього нещасного порядку пояснень у потерпілої чи очевидців не відбиралося. З акту вбачається, що у ньому відсутня дата настання нещасного випадку, викладені відомості не відповідають додаткам 4,5,6 Порядку. Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивачки, що такий акт складений для приховання факту настанні нещасного випадку з [PERSON], під час прибирання в кафе 12.09.2013. З огляду на встановлені судом вищевказані обставини, наявність факту падіння [PERSON] на робочому місці, в кафе «[INFO]» 12.09.2013 та порушенні відповідачкою Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою КМУ 22.03.2001 № 270, акт за формою НТ від 18 вересня 2013 року, складений відносно [PERSON] підлягає скасуванню. Позов, в частині встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві, та зобов'язання відповідача скласти акт Н-1 задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4 ЦПК України). Відповідно до статті 22 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Порядок розслідування та складання актів форми Н-1,Н-5 передбачений «Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30 листопада 2011р ( далі Порядок). Пунком 23 Порядку передбачено, що нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Держгірпромнагляду за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи. Відповідно до пункту 34 Порядку посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду приписи за формою Н-9 згідно із додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування ( повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складання акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держгірпромнагляду може бути оскаржено у судовому порядку. З огляду на положення статті 22 Закону України «Про охорону праці», та положення Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, який затверджений постановою Кабінету Міністрові України № 1232 від 31 листопада 2011р., вимоги позивачки про встановлення факту нещасного випадку пов'язаного з виробництвом та зобов'язання складання акту по формі Н-1 не підлягають розгляду в суді, за винятком випадків ліквідації підприємства - роботодавця. Можливість документального оформлення факту нещасного випадку, що стався з [PERSON] не втрачена. Вимогу про зобов'язання відповідача скласти акт а формою Н-1, суд крім того вважає такою, що не може бути задоволена, виходячи з ще й наступного. Пунктами 10,11,14,33 Порядку передбачено, що роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 37 цього Порядку), зобов'язаний: протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. До складу комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи. Комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження; Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину. У випадках, зазначених у пункті 31 цього Порядку, або у разі виникнення потреби у проведенні лабораторних досліджень, експертизи, випробувань для встановлення обставин і причин настання нещасного випадку строк розслідування може бути продовжений за письмовим погодженням з територіальним органом Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства. У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5. Пунктами 33, 34, 35 Порядку передбачено, що контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції. Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку. Посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держгірпромнагляду може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється. Роботодавець зобов'язаний у п'ятиденний строк після одержання припису за формою Н-9 видати наказ про вжиття зазначених у приписі заходів, а також притягти до відповідальності працівників, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці. Про виконання заходів роботодавець письмово повідомляє орган Держгірпромнагляду в установлений ним строк. Рішення посадової особи органу може бути оскаржено у судовому порядку. А отже, відповідним чином створена комісія з розслідування нещасного випадку на виробництві, а не роботодавець - фізична особа підприємець [PERSON], уповноважені проводити розслідування та складати за формою Н-1, у випадку, якщо дійде висновку, що випадок, що стався з працівником є такий, що пов'язаний з виробництвом. І оскарження такого акту проводиться відповідно до вищевказаних правових норм. У даному ж випадку роботодавцем позивачки - ФОП [PERSON] взагалі не було організовано проведення розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] під час генерального прибирання в кафе „[INFO]", незважаючи на те, що про факт падіння [PERSON] [PERSON], з її пояснень суду було відомо ще 16.09.2013, а бухгалтеру кафе Єжвій, яка контролювала прибирання в кафе ще 12.09.2013. Крім того, в грудні 2013 року [PERSON] звернулася з заявою до ФОП [PERSON] про проведення розслідування нещасного випадку, який остання, відповідно до пункту 23 Порядку мала б організувати протягом місяця з дня настання нещасного випадку. З вимогами про зобов'язання відповідача провести розслідування позивачка не зверталася. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає ці вимоги підставними частково, та їх задовольняє, визначаючи розмір відшкодування у грошовому еквіваленті 1500 гривень, виходячи з такого. Відповідно до статті 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обґрунтовуючи заподіяну моральну шкоду, [PERSON], крім іншого, вказувала на відмову відповідачкою провести розслідування нещасного випадку, що стався з нею під час її падіння у кафе «[INFO]» 12 вересня 2013 року при цьому посилалася на положення статті 237-1 КЗпП. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідачки від організації проведення розслідування нещасного випадку, що стався 12.09.2013 з працівником [PERSON] під час прибирання в кафе « [INFO]», яке є її робочим місцем. Вказане є грубим порушенням трудового законодавства, а саме статті 23 ЗУ «Про охорону праці», пунктів 10,11,14,23, 33 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, якими на роботодавця покладається обов'язок організувати розслідування нещасного випадку. А тому, виходячи з засад розумності та виваженості, з огляду на необхідність докладання позивачкою додаткових зусиль для відновлення порушеного права, суд оцінює заподіяну такими діями відповідачки моральну шкоду грошовому еквіваленті 1500 гривень. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при зверненні з даним позовом, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 487 гривень 20 копійок ( 243,6+ 243,6).

Outcome: partial