Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

представник позивача [PERSON] , 08 липня 2020 року звернувся до Териториальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. Зазначив, що На підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 липня 1998 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира яка розташована за адресою [ADDRESS] . Юрлов В.Г помер [INFO] . Юрлова Т.Г померла [INFO] , слід зазначити що їхній син [PERSON] на день смерті батьків спадщину не прийняв оскільки не мешкав з ними. Заявник є племінником [PERSON] , це підтверджується його свідоцтвом про народження , та свідоцтвом про народження його матері, а також свідоцтвом про народження [PERSON] . У травні 2019 року він звернувся з заявою до приватного нотаріуса Міросєді В.Н з метою оформити спадщину після смерті [PERSON] нотаріус справу завів, але у вчинені нотаріальних дій відмовив, та пояснив, що не зможе оформити спадщину на заявника оскільки [PERSON] не оформила спадщину у вигляді 1/3 яка належала [PERSON] . Тому зазначила, що йому треба звернутись до суду. Також слід зазначити, що їхній син не заперечує проти того, щоб спадщину оформили на заявника, про це свідчить його заява, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи. Спадкоємцем за законом, відповідно до ст. 1263 Цивільного кодексу України, є: позивач. Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодекс) України: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Тобто до нотаріуса з метою оформити спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] окрім заявника ніхто із спадкоємців не звертався. Просить визначити за позивачем право власності у вигляді 2/3 частки квартири , яка розташована за адресою [ADDRESS] , яка належала у вигляді 1/3 частини [PERSON] та 1/3 частини [PERSON] . Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 липня 2020 року, провадження у вказаній цивільній справі було відкрито та справу призначено в судове засідання на 24 липня 2020 року (а.с. 21-22). Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи її повідомлено належним чином, представник надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи вони були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами у справі. З огляду на це, відповідно до ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів, без фіксації судового процесу. Суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає вимогам ст. 200 ЦПК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є племінником померлої [PERSON] . Так, згідно свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , актового запису № 474, зробленого від 09 червня 1981 року його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовим записом № 552 від 06 жовтня 1955 року , зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , яка народилася [INFO] , актовий запис № 532 від 04 серпня 1960 року її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Актовим записом № 370 від 30 липня 1977 року свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджено , що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище " [PERSON] " (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актового запису № 501 зробленого від 25 жовтня 1980 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] шлюб . Після реєстрації [PERSON] отримала прізвище " [PERSON] " (а.с.7). Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актового запису № 196 від 11 травня 1984 року, підтверджено, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище " [PERSON] " (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , актового запису № 549 від 11 липня 1978 року, який народився [INFO] , його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Актовим записом № 684 від 01 вересня 2012 року свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено , що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актового запису № 1049 від 27 листопада 2048 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.11). Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частки квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] , ка належала у вигляді 1/3 частині [PERSON] та 1/3 частині [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29 липня 1998 року, виданого згідно з розпорядженням № 1793 від 29 липня 1998 року, квартира [ADDRESS] , загальною площею 53,3 кв. м. дійсно належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60927994 від 15.07.2020 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 08 лютого 2013 року було заведено спадкову справу (номер у нотаріуса 8/2013, номер у спадковому реєстрі 54140307) приватним нотаріусом Редько Ю.А. Спадкові справи приватного нотаріуса за період 1995-2014 років були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву Донецької області та залишилися в приміщенні нотаріального архіву в м. Донецьку. Зазначене не дає можливості встановити коло осіб, які отримали свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56106555 від 110.05.2019 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 10 травня 2019 року було заведено спадкову справу (номер у нотаріуса 78/20119, номер у спадковому реєстрі 64159558) приватним нотаріусом Миросєді В.М. 20 липня 2020 року до суду приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Миросєді В.М. надана відповідь на запит № 302/01-16 від 15.07.2020 року. Так, після смерті [PERSON] із заявою про відмову від спадщини звернувся спадкоємець першої черги - син спадкодавця [PERSON] , [INFO] , на користь спадкоємця іншої черги рідного племінника - [PERSON] , [INFO] . Також із заявою про відмову від спадщини звернулася спадкоємиця другої черги - рідна сестра спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , на користь спадкоємця іншої черги рідного племінника - [PERSON] , [INFO] . Із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець п`ятої черги - рідний пле мінник - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»). Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до п.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав", під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо органи, що здійснювали реєстрацію речових прав залишились на тимчасово непідконтрольній території. Суд вважає доведеним, що на теперішній час, позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000?I) (п. 40). Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України). Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частку квартири , яка розташована за адресою [ADDRESS] , яка належала у вигляді 1/3 частини [PERSON] та 1/3 частини [PERSON] . На підставі ст. 10,11,258,259,263,264,265 ЦПК України (в редакції 2017 року), на підставі ст. 15,328, 373,1225,1261 ЦК України, суд

Outcome: approved