Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом. Просила стягти з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 33808,29 грн та неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з 01.11.2005 року по 01.03.2014 року включно, в розмірі 10289,64 грн., а всього стягнути 44097,93 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що рішенням Котовського міського суду Одеської області від 16.09.1999 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.09.1999 року до досягнення дочкою повноліття. Однак у зв'язку з тим, що аліменти сплачувалися невчасно та не в повному обсязі, утворилася заборгованість в сумі 33808,29 грн. (згідно довідки ВДВС) та пеня від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 10289,64 грн, яку вона просила стягнути з відповідача. У судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в пресі, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило. Вислухавши сторони та дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких причин. Позивачка зазначала, що на підставі виконавчого листа № 2-869/1999 виданого 16.09.1999 року Котовським міським судом Одеської області з [PERSON] на її користь стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання доньки [PERSON]. В судовому засіданні було встановлено, що за розрахунком, який був зроблений головним державним виконавцем ВДВС Гадяцького РУЮ Маюрою Є.О. заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2014 року становить 33808,29 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч. 4 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Такий же порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір. Згідно з п. 9 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості по аліментам. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 липня 2015 року по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з викладеної правової позиції та розміру заборгованості за кожен місяць, яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, пеня становить з 01.11.2005 р. по 31.01.2014 р. , виходячи з урахування 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати складає 10289,64 грн. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 640 грн. судового збору.

Outcome: partial