Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

\~\~\~ \~В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом\~\~[PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання недійсним договору іпотеки.\~\~ Позивач в обгрунтування позову покликається на те, що 30 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», (правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Універсал Банк») та фізичною собою-підприємцем [PERSON] було підписано Кредитний договір №08/16/КЛЮ/2006, за умовами якого банк зобовязався відкрити для фізичної особи-підприємця [PERSON] з метою поповнення її обігових коштів невідновлювальну кредитну лінію із лімітом 20 000 гривень. 30 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та [PERSON] (вже як з фізичною особою) було підписано договір іпотеки, предметом якого виступали дві квартири №3 та №2 у буд. №48 по вул. Шекспіра у м. Рівне, які належать [PERSON] на праві приватної власності. Проте, [PERSON] акціонерне товариство «Універсал Банк» не виконало взятих на себе зобовязань по кредитному договору №08/16/КЛЮ/2006, та не видало для [PERSON] з її кредитного рахунку грошові кошти у сумі 20 000 гривень, що також підтверджено та встановлено господарськими судами при розгляді справи №5019/2861/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення в сумі 24 510 грн. 74 коп. Окрім того, [PERSON] на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України звернулась до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" безпідставно отриманих 17 403,13 грн. та 7 652,91 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, за розглядом якої суд задовольнив позовні вимоги, що в подальшому підтримано судами апеляційної та касаційної інстанцій. 29 грудня 2016 року відбулося зарахування коштів від ПАТ «Універсал Банк» на рахунок [PERSON] у розмірі 28 088 грн. 58 коп., що були стягнуті рішенням господарського суду м. Києва від 30.06.2016 року. Даний факт свідчить про повне визнання банком боргу та протиправності своїх дій. Позивач вважає, що станом на сьогодні між [PERSON] акціонерним товариством «Універсал Банк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] відсутнє зобовязання за кредитним договором №08/16/КЛЮ/2006, а тому іпотечний договір від 30 травня 2006 року втратив свою юридичну силу, оскільки неможливо забезпечувати виконання зобовязання, яке відсутнє, у звязку з чим іпотечний договір потребує визнання його недійсним у судовому порядку, адже станом на сьогодні позивач позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном. Позивач [PERSON] подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу\~\~за її відсутності,\~\~позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Відповідач [PERSON] акціонерне товариство "Універсал Банк", будучи повідомленим належним чином про час і дату судового засідання,\~\~в судове засідання повторно не з'явився. Заперечень проти позову до суду від відповідача не недходило. З заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Причину неявки суду не повідомив. Суд прийшов до висновку, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З письмової\~\~\~\~згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.\~\~\~\~\~ \~Судом встановлено, що 30 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», (правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Універсал Банк») та фізичною собою-підприємцем [PERSON] було підписано Кредитний договір №08/16/КЛЮ/2006, за умовами якого банк зобовязався відкрити для фізичної особи-підприємця [PERSON] з метою поповнення її обігових коштів невідновлювальну кредитну лінію із лімітом 20 000 гривень. 30 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та [PERSON] (вже як з фізичною особою) було підписано договір іпотеки №08/16/ІЮ/2006, предметом якого виступали дві квартири №3 та №2 у буд. №48 по вул. Шекспіра у м. Рівне, які належать [PERSON] на праві приватної власності. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №90694078 вбачається, що квартири №3 та №2 у буд. №48 по вул. Шекспіра у м. Рівне належать на праві приватної власності [PERSON] та перебувають під обтяженням. Підставою обтяження являється договір іпотеки р. №2397 і р.№2402, ВСХ301647, 30.05.2006, [PERSON] З долучених до позовної заяви [PERSON] рішень господарських судів України встановлено наступне. У 2011 році [PERSON] акціонерне товариство «Універсал Банк» подало до Господарського суду Рівненської області позовну заяву про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованості по зазначеному вище кредитному договорі в сумі 24 510 грн. 74 коп. 09 грудня 2014 року господарський суд Рівненської області розглянувши справу №5019/2861/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення в сумі 24 510 грн. 74 коп., прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. 16 лютого 2015 року Рівненський апеляційний господарський суд за розглядом апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2014 року у справі №5019/2861/11 прийняв постанову про її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції; прийняв нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення 24 510 грн. 74 коп. задовольнив. 16 квітня 2015 року Вищий господарський суд України за розглядом касаційної скарги фізичної особи-підприємця [PERSON] на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 року, прийняв постанову, відповідно до якої касаційну скаргу фізичної особи-підприємця [PERSON] задоволено частково, рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2014 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 року у справі №5019/2861/11 скасовано; справу №5019/2861/11 направлено на новий розгляд до господарського суду Рівненської області. 07 травня 2015 року господарським судом Рівненської області справу №5019/2861/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення в сумі 24 510 грн. 74 коп. було знову прийнято до провадження. 20 липня 2015 року господарським судом Рівненської області за розглядом справи №5019/2861/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення в сумі 24 510 грн. 74 коп. було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». 01 жовтня 2015 року Рівненський апеляційний господарський суд за розглядом апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.2015 року у справі №5019/2861/11 прийняв постанову про залишення її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 09 грудня 2015 року Вищий господарський суд України за розглядом касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення господарського суду Рівненської області від 20.07.2015 року та на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 року, прийняв постанову, відповідно до якої касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» залишено без задоволення. Судами встановлено те, що [PERSON] акціонерним товариством «Універсал Банк» не доведено, та належними і допустимими доказами необґрунтовано надання кредитних коштів у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень за кредитним договором №08/16/КЛЮ/2006 позичальнику фізичній особі-підприємцю [PERSON], тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Рішеннями судів встановлено, що [PERSON] у звязку з тим, що 30 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та нею було підписано договір іпотеки, предметом якого виступали квартири №3 та №2 у буд. №48 по вул. Шекспіра у м. Рівне, щоб не залишитися без житла, вона змушена була здійснювати оплату по кредитному договору. На підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" в особі Рівненського відділення Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" безпідставно отриманих 17 403,13 грн. та 7 652,91 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами. Рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року у справі №918/155/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 року, позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] 17 403,13 грн. грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, 7 652,91 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 2 980 грн. судових витрат. 14 березня 2017 року Вищий господарський суд України за розглядом касаційної скарги ПАТ «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 року та рішення господарського суду м. Києва від 30.06.2016 року прийняв постанову залишення її без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 року без змін. 29 грудня 2016 року відбулося зарахування коштів від ПАТ «Універсал Банк» на рахунок [PERSON] у розмірі 28 088 грн. 58 коп., що були стягнуті постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 року та рішенням господарського суду м. Києва від 30.06.2016 року, що підтверджується банківською випискою по рахунку [PERSON] від 07.03.2017 року. Аналізуючи обґрунтування, підстави, зазначені щодо позовних вимог та враховуючи обставини справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішеням у цивільній господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як встановлено рішеннями господарських судів, що не потребує доказування у даній справі, станом на сьогодні між [PERSON] акціонерним товариством «Універсал Банк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] відсутнє зобовязання за кредитним договором №08/16/КЛЮ/2006 від 30 травня 2006 року, а тому іпотечний договір від 30 травня 2006 року втратив свою юридичну силу, оскільки неможливо забезпечувати виконання зобовязання, яке відсутнє. У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Стаття 321 Цивільного кодексу України свідчить про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Квартири №3 та №2 у буд. №48 по вул. Шекспіра у м. Рівне, які належать на праві приватної власності [PERSON] станом на сьогодні перебувають під забороною відчуження на підставі договору іпотеки від 30.05.2006, у звязку з чим позивач позбавлений можливості вільно на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.\~ Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності для подання [PERSON] позовної вимоги про визнання іпотечного договору від 30.05.2006 року недійсним, розпочався 01.10.2015 року з дня прийняття постанови Рівненського апеля ційного господарського суду від 01.10.2015 року, якою було встановлено, що [PERSON] не отримувала кредитних коштів у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень за кредитом №08/16/КЛЮ/2006, таким чином встановлено обставину відсутності зобовязання між сторонами за кредитним договором №08/16/КЛЮ/2006. З даним позовом [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду 20.07.2017р. Тобто позивачка звернулася до суду за захистом порушеного права в межах строку позовної давності. Таким чином, сукупністю наведених достовірних доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення та визнання договору іпотеки недійсним з виключенням з реєстру заборон відчуження та записів про іпотеку нерухомого майна. Судовий збір в сумі 1920 грн. 00 коп. підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України, виходячи з розрахунку 640,00 грн. х на 3 (позовні вимоги) . На підставі викладеного,

Outcome: approved