Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17 грудня 2012 року, між ТзОВ "Кредитні ініціативи" та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "АКПІБ" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "АКПІБ" та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства, Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісії, нарахованих штрафних санкцій. За вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №898 від 15.07.2008 року, що був укладений між ЗАТ "АКПІБ" та фізичною особою - [PERSON] на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи". Таким чином на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором належить ТОВ "Кредитні ініціативи". 15.07.2008 року ЗАТ "АКПІБ" та [PERSON], уклали Кредитний договір №898. Відповідно до умов вищезазначеного Кредитного договору, Банк зобов`язався надати Боржнику кредит у сумі 96000,00 гривень а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі і строки на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 96000,00 гривень. В свою чергу відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого, станом на 28.02.2013 року, має прострочену заборгованість: за кредитом - 79999,96 грн.; по відсотках - 45316,37 грн. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, 15.07.2008 року, ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"( правонаступник ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та фізична особа - якою є [PERSON], уклали Договір Поруки №898898. Відповідно до умов Договору поруки [PERSON], як поручитель поручається за виконанням [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. На підставі наведеного, просили суд стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь вищевказану заборгованість та судові витрати по справі. Представник позивача - Грицюк В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка, [PERSON], позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки договір поруки, в якому вона виступала як поручитель за відповідача [PERSON] перед ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" визнано судом недійсним. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року між ТзОВ "Кредитні ініціативи" та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "АКПІБ" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "АКПІБ" та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісії, нарахованих штрафних санкцій. За вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №898 від 15.07.2008 року, що було укладено між ЗАТ "АКПІБ" та фізичною особою - [PERSON] на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи". Таким чином на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором про іпотечний кредит належить ТОВ "Кредитні ініціативи". 15.07.2008 року ЗАТ "АКПІБ" та [PERSON], уклали Кредитний договір №898. Відповідно до умов вищезазначеного Кредитного договору, Банк зобов`язався надати Боржнику кредит у сумі 96000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі і строки на умовах, що передбачені кредитним договором. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). З матеріалів справи досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит в сумі 96000,00 гривень. В свою чергу відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 28.02.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом - 79999,96 грн. та по відсотках - 45316,37 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору, зокрема [PERSON] прострочив свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушив графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання останнім. Разом з цим позивачем ставиться вимога про солідарне стягнення вище зазначеної кредитної заборгованості, тобто, як з основного боржника [PERSON], так і поручителя [PERSON] на підставі договору поруки №898 від 15 липня 2008 року. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Рахівського районного суду від 4 квітня 2014 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2014 року, договір поруки №989 від 15 липня 2008 року, укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON], визнано припиненим. За таких обставин у ТзОВ "Кредитні ініціативи" відсутнє право пред'явлення вимоги до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим не підлягають до задоволення вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитом та така в даному випадку повинна стягуватися з основного боржника, тобто [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. При цьому, виходячи з вище наведених встановлених обставин, враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України й приймаючи до уваги те, що відповідачка [PERSON] не є належним відповідачем в даній справі та у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 1 253, 16 гривень, суд стягує в користь позивача вищенаведені витрати у повному обсязі лише з відповідача [PERSON], як основного боржника.

Outcome: partial