Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON], про визнання договору недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину , в якому просить з урахуванням уточнень визнати договорі купівлі-продажу від 31.05.2011 р., укладений між ліквідатором [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., реєстраційний номер 1275, з продажу чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 100,5 кв.м. - недійсним , застосувати наслідки недійсності вказаного договору, припинити право власності [PERSON] на вказану квартиру, поновити право власності за [PERSON], поновити заборону відчуження майна. Третя особа - [PERSON] заявила самостійні вимоги до [PERSON], третя особа - АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про витребування майна з чужого незаконного володіння , просить суд витребувати на її користь у [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 100,5 кв.м., житловою площею 64,0 кв.м. Свої позовні вимоги АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" обґрунтовує тим, що 13 грудня 2007 р. між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 352-13-И, відповідно до якого, Банк надав, а [PERSON] отримала кредит у сумі 606 000,00 гривень з оплатою 16% річних за строком користування до 13 грудня 2022 р. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між [PERSON] та банком укладено іпотечний договір від 13 грудня 2007 р. Відповідно до умов Іпотечного договору [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру чотирьохкімнатну [ADDRESS], загальною площею 100,5 кв.м, житловою площею 64,0 кв.м. Постановою Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 р. у справі № Б-50/224-10 фізичну особу-підприємця [PERSON] було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. В рамках процедури банкрутства ФОП [PERSON], її ліквідатором арбітражним керуючим [PERSON] 25.03.2011 р. було укладено Договір купівлі-продажу з [PERSON], за яким ліквідатор продав [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Проте постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.09.2011 р. постанову господарського суду Харківської області від 23.12.2010 р. про визнання ФОП [PERSON] банкрутом скасовано та справу припинено. АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" вважає, що відповідач безпідставно набула право власності на вищезазначену квартиру, оскільки вона була продана на підставі скасованої постанов Господарського суду Харківської області та без згоди Позивача як іпотекодержателя. Третя особа - [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що належна їй квартира [ADDRESS], була реалізована на виконання скасованої постанови Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 р. у справі № Б-50/224-10 не з її волі, а тому спірна квартира підлягає витребуванню у [PERSON] на користь [PERSON] В судовому засіданні уповноважений представник позивача - АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит", позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові, позов третьої особи [PERSON] також просив задовольнити. Уповноважений представник третьої особи [PERSON] в судовому засідання просив первісний позов та позов третьої особи задовольнити в повному обсязі на підставі доводів, наведених в їх обгрунтування. Уповноважений представник відповідача - [PERSON] проти первісного позову АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та позову третьої особи - [PERSON] заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовів, посилаючись на те, що дійсність оскаржуваного договору купівлі-продажу вже встановлювалась Господарським судом Харківської області у справі № 5023/1143/12, а продаж квартири було здійснено за згоди Банку, оскільки запис про іпотеку та заборони знімалися за заявою представника Філії "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позовну заяву АТ "Банк "Фінанси та Кредит", просив в задоволення позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування свої вимог та заперечень, вивчивши матеріали справи у сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами провадження , що 13 грудня 2007 р. між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 352-13-И, відповідно до якого Банк надав, а [PERSON] отримала кредит у сумі 606 000,00 гривень з оплатою 16% річних за строком користування до 13 грудня 2022 р. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між [PERSON] та банком укладено іпотечний договір від 13 грудня 2007 р., реєстровий № 4848, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. Відповідно до умов Іпотечного договору [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру чотирьохкімнатну [ADDRESS], загальною площею 100,5 кв.м, житловою площею 64,0 кв.м. За заявою ФОП [PERSON] постановою Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 року її було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого [PERSON]. 31.05.2011 р., в рамках процедури банкрутства ФОП [PERSON], ліквідатором арбітражним керуючим [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу з [PERSON], за яким ліквідатор продав [PERSON] [ADDRESS], загальною площею 100,5 кв.м, житловою площею 64,0 кв.м. В день укладення договору купівлі-продажу Філія «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" зверталась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневську Д.В. з проханням виключити запис з Державного реєстру іпотек та зняти заборону відчуження об'єкту нерухомого майна, що належить [PERSON], а саме: квартира, загальною площею 100,5 кв.м., житловою площею 64,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер за РПВН 12814115 - лист № 10020/2473 від 31.05.2011 р. Зняття заборони відчуження нерухомого майна з наведеної квартири було здійснено також на підставі заяви Філія «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 31.05.2011 р., заяви про вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна від 31.05.2011 р., № 10020/2473/2, повідомлення про виключення з Державного реєстру іпотек № 10020/2473/1 від 31.05.2011 р. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.09.2011 року постанову Господарського суду Харківської області про визнання ФОП [PERSON] банкрутом було скасовано та справу припинено. [PERSON] зверталась з позовною заявою до арбітражного керуючого [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Філія «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит", ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «ОТП Банк», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції про визнання недійсним укладених на торгах договорів, у том числі щодо спірної квартири. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2011/14733/2012 від 17.06.2013 року у задоволені вимог було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2013 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2013 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова залишено без змін. Також, ФОП [PERSON] зверталась з позовною заявою до Товарної біржі «Правопорядок», треті особи: арбітражний керуючий [PERSON], [PERSON], [PERSON], Філія «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит", ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним результатів відкритих торгів та договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, у тому числі договір купівлі продажу від 31.05.2011 р. квартири [ADDRESS]. Постановами Харківського апеляційним господарського суду від 01.08.2012 р. та Вищого господарського суду від 04.10.2012 р. у справі № 5023/1143/12 договір купівлі продажу від 31.05.2011 р. квартир [ADDRESS] залишено в силі. З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що на сьогоднішній день, договір купівлі-продажу квартири від 31.05.2011 року є дійсним. Звертаючись з позовом АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" обґрунтовує свої вимоги на відсутністю їх згоди, як іпотеко держателя, на продаж предмета іпотеки. Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно з законом не може біти звернуте стягнення. Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. Згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено. Так ж думка узгоджені із практикою Верховний суду України викладеній в постанові від 26.06.2013 р. у справі № 6-58цс13. Матеріалами справи підтверджено, що Філією «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" було подано заву до нотаріуса про зняття іпотеки та зняття заборон відчуження нерухомого майна, що свідчить про те, що позивач не заперечував проти відчуження спірної квартири, крім того кошти отримані від продажу квартири були направлені ліквідатором ФОП [PERSON] арбітражним керуючим [PERSON] позивачу в рахунок погашення боргу банкрута, згідно листа банку № 10020/3422 від 08.08.2011 р. В постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року міститься висновок про те, що відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 388 ЦК Українивласник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача в тому разі, якщо майно було викрадене в нього або вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом. У випадку, якщо майно вибуло з володіння власника на підставі вчиненого правочину, перевірці судом при вирішенні справи підлягає чинність правочину. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Вказана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалась на те, що належна їй квартира [ADDRESS] була відчужена ліквідатором [PERSON] поза її волею. Однак суд зазначає, що спірне майно було продане у ліквідаційній процедурі ФОП [PERSON].[PERSON] прилюдних торгах за договором купівлі-продажу , який на теперішній час є дійсними. Майно було оплачене, а право власності зареєстроване в установленному законом порядку. А тому, суд дійшов висновку про відсутність у третьої особи права витребування майна, з посиланням на його відчуження поза її волею, враховуючи, що процедура банкрутства була порушена за заявою самої ФОП [PERSON]. Постановою Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 року було відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого [PERSON], у зв'язку з чим він був зобов'язаний здійснити реалізацію майна, що належить ФОП [PERSON], а за рахунок отриманих коштів погасити борги, виконання яких було забезпечено іпотекою. Із [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за результатами проведення прилюдних торгів. Спірне нерухоме майно було продане ліквідатором [PERSON] в порядку виконання рішення Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 року, що була чинною на момент вчинення оспорюваного договору, після скасування якої питання про поворот рішення судом не вирішувався. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»; ч. 5 ст. 12 Цивільного кодексу України - добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Отже, враховуючи наявність чинного на момент укладання договорів купівлі-продажу продажу спірної квартири рішення Господарського суду Харківської області від 23.12.2011 року щодо визнання ФОП [PERSON] банкрутом та зобов'язання судом арбітражного керуючого [PERSON] здійснити продаж всього належного банкруту майна - існували належні правові підстави набуття права власності [PERSON] на квартиру. Суд доходить висновку, що [PERSON] набула право власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, укладених з особою, що мала всі повноваження на укладання такого договору, що є належною правовою підставою для набуття відповідачем права власності на нерухоме майно. [PERSON] відкрито, законно та офіційно придбали у власність майно і є добросовісними набувачами, а тому у відповідності до ст. 388 ЦК України , нерухоме майно, що є предметом спору не може бути витребувано у них. Відповідно до ч.2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно буде продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскільки позивачем та третьою особою не доведено незаконність набуття відповідачами права власності на спірної квартири, то відсутні правові підстави й для визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування її з володіння відповідача [PERSON] Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов висновку про відсутність правових підстав в вимогах позивача та третьої особи. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, враховуючи, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати залишити за рахунок позивач та третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed