Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» в серпні 2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 402/ФКІП-07 від 02.10.2007 року у загальному розмірі 1204411,90 грн. (з яких : заборгованість за кредитом - 749295,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 381055,72 грн.; заборгованість по комісії за управління кредитом - 74060,38 грн.), мотивуючи свої позовні вимоги невиконанням відповідачами своїх зобов'язань за вказаним договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Після неодноразових уточнень позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 01 квітня 2015 року у загальному розмірі 3344820,80 грн. Справа розглядалась неодноразово та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 квітня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року скасовані, а справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з неповним дослідженням та наданням належної оцінки всім доказам наявним у справі. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 20 квітня 2016 року провадження в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито у зв'язку зі смертю останнього. Представник банку звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином. Представник відповідача просив слухати справу за його відсутності, заперечував проти задоволення позову та просив відмовити ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 02 жовтня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк" (далі ТОВ „Укрпромбанк") та [PERSON], який згодом змінив своє ім'я на «Хариартам», був укладений кредитний договір № 402/ФКВІП, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» надав відповідачу кредит в сумі 92000,00 доларів США на строк користування 180 місяців, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12,00 % річних, сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 1,0 % від суми кредиту, сплатою комісії за управління кредитом у розмірі 0,1 % від суми кредиту та сплатою комісії за видачу готівкових коштів у розмірі 0,3 % від суми кредиту, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 01 жовтня 2022 року. Проте, відповідач не виконував належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого станом на 01 квітня 2015 року має прострочену заборгованість в розмірі 3344820,80 грн., із них: заборгованість за кредитом 93744 долари США, що згідно курсу НБУ складає 2198426,45 грн.; заборгованість за відсотками за користуванням кредитом 47304,85 долари США, що згідно курсу НБУ складає 1109364,16 грн.; заборгованість за комісіями 37030,19 грн. В забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, 02 жовтня 2007 року між ТОВ „Укрпромбанк" як іпотекодержателем і [PERSON] як іпотекодавцем був укладений іпотечний договір № 402/ZФКВІП-07, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. за р.№ 14493, за умовами якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира під [ADDRESS], загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., заставною вартістю 550450,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (505,00 грн. за 100,00 доларів США) на дату укладання цього договору становить 109000,00 доларів США, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 04 травня 2005 р. за р.№ 2757. 13 травня 2008 року між ТОВ „Укрпромбанк" та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1/402 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 02.10.2007 року за р.№ 14493, згідно з умовами якого іпотека за цим договором, зокрема, забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 402/ФКВІП-07 від 02.10.2007 року, за умовами якого іпотекодавець зобов'язаний іпотекодержателю в строк до 01.10.2022 року повернути кредит у розмірі 97000,00 доларів США, сплатити відсотки за користування ним у розмірі 12,0 % та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Наданий [PERSON] кредит також забезпечений порукою відповідача [PERSON], про що 02.10.2007 року між ТОВ „Укрпромбанк" і поручителем [PERSON] був укладений договір поруки № 402/ZФПОР-07. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], актовий запис 2324 зроблений 29 лютого 2016 року, у звязку з чим провадження в частині позовних вимог до [PERSON] ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 20 квітня 2016 року закрито. 30 червня 2010 року між ТОВ „Укрпромбанк", АТ „Дельта Банк" та Національним банком України був укладений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ „Укрпромбанку" на користь АТ „Дельта Банк", відповідно до п.4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ТОВ „Укрпромбанк" передає (відступає) ПАТ „Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ПАТ „Дельта Банк" замінює ТОВ „Укрпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2. цього договору внаслідок передачі ТОВ „Укрпромбанк" ПАТ „Дельта Банк" прав вимоги до боржників, ПАТ „Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ „Укрпромбанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Перехід права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 2 жовтня 2007 року №402/ФКВІП-07 укладеним з [PERSON] підтверджується договором про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк» від 30 червня 2010 року, витягом з додатку №2 до зазначеного договору, актом приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки кредитних справ від 26 липня 2010 року. Таким чином, судом встановлено, що на підставі ст.514 ЦК України та вказаного договору до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2015 року з ПАТ «Дельта Банк» витребувано належним чином завірену копію повного тексту договору про передачу активів та кредитних зобовязань укладеного 30 червня 2009 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України;належним чином завірену копію акту приймання-передачі активів, або інший документ який свідчить про фактичне виконання умов договору про передачу активів та кредитних зобовязань укладеного 30 червня 2009 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України;докази виконання ПАТ «Дельта Банк» п.4.8 договору про передачу активів та кредитних зобов'язань укладеного 30 червня 2010 року між АТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України щодо повідомлення [PERSON] про передачу ТОВ «Український промисловий банк» АТ «Дельта Банк» відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення; документи, які послужили підставою для збільшення суми тіла кредиту з 92000 доларів США до 97000 доларів США, та щомісячного платежу з 512,00 доларів США до 563,95 долари США, а саме додаткового договору №1/402 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №402/ФКВІП-07 від 02.10.2007 р. укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON]; докази фактичного повного виконання ТОВ «Український промисловий банк» зобов'язань на суму 97000 доларів США (тіло кредиту); розгорнутий розрахунок позовних вимог із зазначенням кожної її складової та бази нарахування (заборгованості за тілом, нарахованим відсоткам, комісією) за період з 2 жовтня 2007 року по 1 липня 2010 року; виписку з особового рахунку відповідача за період з 2 жовтня 2007 року по 1 липня 2010 року. З метою з'ясування правових підстав збільшення розміру заборгованості за тілом кредиту з 92000 до 97000 доларів США ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2016 року витребувано у приватного нотаріусу ОМНО Гашової В.В. належним чином завірені копії документів на підставі яких засвідчена додаткова угода до договору №1/402 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Гашовою В.В. 02 жовтня 2007 року за реєстром №14493. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами частин 1, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Оскільки ПАТ «Дельта Банк» доказів отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 97000 доларів США, а саме копії додаткового договору №1/402 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 402/ФКВІП-07 від 02.10.2007 року надано не було, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У відповідності до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на наведене та враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується факт надання відповідачу грошових коштів у розмірі 97000 доларів США, суд вважає доведеною заборгованість за кредитним договором виходячи з отриманих [PERSON] грошових коштів у розмірі 92000 доларів США. Крім того, 28 березня 2017 року представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №402/ФКВІП-07 від 02 жовтня 2007 року укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] в якій просив з цих підстав відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до пункт 1.3 Кредитного Договору, сторони встановили кінцевий строк повернення кредиту - до 01 жовтня 2022 року. Як вбачається з п.6.2 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повного повернення Кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього Договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги від Банку (а у випадку передбаченому п.4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у разі настання будь-якого із наступних випадків: а) порушення Позичальником строків платежів, шо встановлені цим Договором; б) невиконання Позичальником передбачених даним Договором зобов'язань по цільовому використанню Кредиту. в) інформація та документи, що підлягають поданню Позичальником Банку у відповідності або в зв'язку з даним Договором, представлені Позичальником несвоєчасно, в неповному обсязі, або якщо така інформація та документи або їх частина не відповідає дійсності; г) при виникненні обставин, які викликають загрозу своєчасному виконанню Позичальником зобов'язань за цим Договором (утому числі погіршення матеріального стану Позичальника); д) Позичальником та/або іншими особами, що є поручителями (іпотекодавцями, гарантами, майновими поручителями та ін.) Позичальника не виконуються обов'язки за укладеними договорами забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором (договорами страхування предмету (-ів) іпотеки за цими договорами), у тому числі, у разі виникнення загрози втрати або зменшення вартості будь-якого з предметів іпотеки; е) порушення Позичальником інших умов даного Договору; ж) обмеження з ініціативи Позичальника та/або інших осіб, в тому числі тих, що є поручителями (іпотекодавцями, гарантами, майновими поручителями та ін.) Позичальника, прав Банку щодо повернення заборгованості за цим Договором. Згідно з п.4.2.5 Кредитного договору позичальник зобов'язується достроково повністю повернути кредит, сплатити проценти за фактичний період користування кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п.6.2 цього Договору. Відповідно до п.6.3 Кредитного договору у разі невиконання Позичальником вимоги про дострокове виконання зобов'язань за цим Договором у встановлений строк Банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим Договором (Кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. 22 січня 2009 року ТОВ «Український промисловий банк» звернувся до суду з позовом про дострокове повне стягнення заборгованості за кредитним договором №402/ФКВІП-07 від 02 жовтня 2007 року, тобто користуючись правами передбаченими пунктами 4.2.5, 6.2 та 6.3 кредитного договору банк змінив строк виконання основного зобов'язання звернувшись до [PERSON] з позовом про дострокове повне повернення кредиту. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2010 року по цивільній справі №2-1050/10 позовна заява ТОВ «Укрпромбанк» в особі Одеської філії до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була залишена без розгляду. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже для ПАТ «Дельта банк» який вимагає стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №402/ФКВІП-07 на підставі Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» укладеного 30 жовтня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України з 22 січня 2009 року почався відлік строку позовної давності для звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зважаючи на те, що вимогиТОВ «Укрпромбанк» про дострокове повне повернення кредиту не виконані, заборгованість не була погашена, то з 22 січня 2009 року у позивача виникло право на стягнення всієї заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом через 3 роки та 7 місяців - у серпні 2012 року, тобто з пропуском позовної давності. За наведених обставин, суд доходить до висновку, що ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із вказаним позовом з пропуском позовної давності, що за наявності заяви відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови в позові з цих підстав.

Outcome: dismissed