Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "КБ "Актив-Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18.08.2009р. та між сторонами були укладено договір № 0818/03ф строкового банківського вкладу "Актив класичний плюс", у відповідності з умовами яких позивачі розмістили на умовах депозиту грошові кошти в сумі 101870,75 дол. США., у зв'язку з закінченням терміну вкладу 19.08.2010році було договір продовжено на один рік, у 2011 році був укладений договір №0822/01ф від 22.08.2011року за яким сума 101870,75 дол.США були залишені позивачкою на одін рік, 22.08.2014року договором 0822/01ф відповідно до якого термін пролонговувався на один рік, останній строк пролонгації договору № 0822/01ф від 22.08.2011р., спливав 22.08.2014року. 24.07.2014року за вхід № 3884 від 25.07.2014року позивачкою направлено було повідомлення яким вона повідомила про дострокове припинення вищезазначеного договору. Факт належного виконання позивачами умов договорів та внесення грошових коштів на депозитний рахунок відповідача підтверджується квитанціями по прибуткового касового ордера. Однак відповідачем відповіді позивачу надано не було. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача депозитні кошти у розмірі 101870,75 дол. США, згідно з офіційним курсом НБУ станом на 24.12.2014р., 1606526,27грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачами складається з суми депозиту - 101870,75 дол. США, яку позивачі і просять стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки представника відповідача суду не відомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 18.08.2009р. та між сторонами були укладено договір № 0818/03ф строкового банківського вкладу "Актив класичний плюс", у відповідності з умовами яких позивачі розмістили на умовах депозиту грошові кошти в сумі 101870,75 дол. США., у зв'язку з закінченням терміну вкладу 19.08.2010році було договір продовжено на один рік, у 2011 році був укладений договір №0822/01ф від 22.08.2011року за яким сума 101870,75 дол.США були залишені позивачкою на одін рік, 22.08.2014року договором 0822/01ф відповідно до якого термін пролонговувався на один рік, останній строк пролонгації договору № 0822/01ф від 22.08.2011р., спливав 22.08.2014року. Згідно з умовами вказаних договорів, позивачі, як члени Кредитної спілки, вносять член спілки вносить внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки на умовах зворотності та платності. Як убачається з матеріалів справи і не спростовано відповідачем, після закінчення строку дії договору, позивачам не були повернені грошові кошти та не були виплачені відсотки, також, на листи позивачів не було надано жодної відповіді. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 101870,75 дол. США, згідно з офіційним курсом НБУ станом на 24.12.2014р., 1606526,27грн. Згідно з ч. 1 ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку, а у разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Будь-яких доказів на спростування викладених позивачами обставин та належного виконання взятих на себе зобов'язань відповідач суду не надав. Оскільки в судовому засіданні підтверджений факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів. Як убачається з матеріалів справи, позивач був звільнений від оплати судового збору. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача в дохід держави. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved