Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

26 жовтня 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому свої вимоги обґрунтувала наступним чином. 3 жовтня 2012 року між нею та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" (далі - ТОВ "Східна зернова група") був укладений договір оренди землі, площею 2,1062 га, яка належала їй на праві приватної власності, розташованої в межах Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Строк оренди складав 5 років з правом його продовження. Посилалалась на те, що орендар не виконує умови укладеного договору, в тому числі, не сплатив орендну плату в 2014 та 2015 роках та не обробляє землю, що також свідчить про небажання в майбутньому виконувати зобов'язання, використовувати земельні ділянки за призначенням, і сплачувати орендну плату, тому просив розірвати укладений між ними договір оренди землі та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, а позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 3 жовтня 2012 року між [PERSON] та ТОВ "Східна зернова група" був укладений письмовий договорів оренди № 304 її земельної ділянки, площею 2,1062 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться в межах Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В той же день договір був зареєстрований в державному органі. Виходячи з положень ч. 3 ст. 640 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» вони є укладеними з моменту державної реєстрації. Строк оренди за договором складав 5 років, а мета користування землею - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після закінчення строку договору орендар мав переважне право поновлення його на новий строк (п. 3.1 договору). Відповідно до п. 4.1 договору, орендна плата на рік складала 1261 грн. 60 коп. і повинна була вноситися не пізніше 31 грудня поточного року. Главою 5 Земельного кодексу України передбачені види земель сільськогосподарського призначення, в тому числі і землі, призначені для виробництва сільськогосподарської продукції. Статтями 93 та 96 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувач зобов'язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних зі встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом України "Про оренду землі" № 161-ХІV від 6 жовтня 1998 року (зі змінами) в статті 25 передбачені обов'язки орендаря, в тому числі: виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Положеннями ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", де передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Отже, закон пов'язує можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду у зв'язку з невиконанням сторонами обов'язків, передбачених укладеним між ними договором. Так, відповідно до п. 12.5 договору оренди його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених договором. Виходячи з того, що відповідач, як орендар земельної ділянки громадянки [PERSON], не виконує договір оренди і систематично не сплачує їй орендну плату, а також не використовує землю за призначенням і не обробляє її взагалі, тому суд приходить до висновку, що договір слід розірвати. Виходячи з положень та 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при поданні позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved