Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

І. Описова частина. 1.Зміст вимог та заперечень учасників справи. [PERSON] звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід», просить розірвати договір №277/02/12-Ті від 18 лютого 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Будова-Захід та [PERSON] щодо завершення будівництва двокімнатної квартири [ADDRESS] (будівельна адреса), визнати за [PERSON] право вимоги майнових прав щодо завершення будівництва, визнати за [PERSON] майнові права на двокімнатної квартиру [ADDRESS] , оплаченою вартістю 240 967 грн. та скасувати реєстраційний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю Будова-Захід (ЄДРПОУ 34938625) права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3 /о за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід» укладено договір за № 277/02/02-Ті від 18.02.2012 року, за умовами якого, ТОВ Будова-Захід за дорученням позивачки, в рахунок отриманих від неї кредиторських вимог до ПП Тернопільська фірма Будівельник в сумі 240967 грн., зобов`язувалась в строк до закінчення ІІ кварталу 2014 року завершити розпочате будівництво двохкімнатної квартири [ADDRESS] . Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 у справі № 10/6-5022/1319/2011 про визнання Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник банкрутом визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Будова-Захід кредитором - на суму 65 931 248 грн.43 коп. (у тому числі й за договорами про відступлення права вимоги до ПП ТФ Будівельник» які укладено між пайовиками, які 2009-2010 роках сплатили на користь ПП Тернопільська фірма Будівельник вартість будівництва квартири за адресою [ADDRESS] . У загальну суму кредиторських вимог ТОВ Будова-Захід входить переуступлене позивачкою відповідачу права вимоги. Зазначає, що відповідач істотно порушив взяті на себе зобов`язання, не виконав необхідного обсягу робіт та навіть не розпочинав будівництво на блоці Б. Тому, вважає, що договір має бути розірваним в судовому порядку, із поверненням їй майнових прав переданих за договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід" у своїх заявах по суті просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Звертає увагу, що позивачка жодних коштів товариству не оплачувала, а укладений між сторонами договір є лише договором про відступлення права вимоги, а не договором підряду. Товариством укладено договір на виготовлення проекту, розроблено проектну документацію, отримано дозвіл на виконання будівельних робіт. [PERSON] не є замовником будівництва. Зауважує, що самими фізичними особами чиняться перешкоди в завершенні будівництва житлового будинку. ТОВ «Будова-Захід» намагалася врегулювати ситуацію шляхом домовленостей. Вважає, що невиконання умов договору відбулося не з вини відповідача, а через форс-мажорні обставини, зокрема, через відсутність земельної ділянки. Звертає увагу, що позивачці був повернутий оригінал договору, який укладений нею з ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», а тому саме вона не виконала умови п.2.5 та 5.9 договору. Вважає, що майнові права позивачки вже визнані нею Тернопільським міськрайонним судом. Щодо вимоги про скасування реєстрації, вважає, що така реєстрація відбулася у відповідності до вимог закону. Також, вважає, що відповідачі пропустили строк звернення до суду, а тому просить застосувати строк позовної давності. ІІ. Рух справи в суді. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 27 квітня 2021 року вжито заходів забезпечення позову, а саме заборонено відповідачу ТзОВ «Будова-Захід" вчиняти дії, щодо відчуження незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що розташований на земельній ділянці в [ADDRESS] , з кадастровим номером 6125280600:02:001:3590, зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід", Код ЄДРПОУ 34938625 в частині майнових прав на квартиру [ADDRESS] , поверх третій, загальною проектною площею 66,38 кв.м. Ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання від 07 червня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~ІІІ. Мотивувальна частина. 3.1.Досліджені докази та фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до договору від 24 вересня 2007 року приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» приймає [PERSON] у пайове будівництво на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію: 2011 рік. Попередня вартість квартири становить 240968 грн. При укладенні договору [PERSON] внесла суму 240968 грн., що становить 100% вартості будівництва і є фіксованою до кінця будівництва. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2011 року у справі №2-4844 за позовом [PERSON] до приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» суд вирішив визнати за [PERSON] майнове право на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] відповідно до сплачених коштів згідно договору від 24 вересня 2007 року. Відповідно до договору між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід» укладено договір за № 277/02/02-Ті від 18.02.2012 року, за умовами якого, ТОВ Будова-Захід за дорученням позивачки, в рахунок отриманих від неї кредиторських вимог до ПП Тернопільська фірма Будівельник в сумі 240 967 грн., зобов`язувалась в строк до закінчення ІІ кварталу 2014 року завершити розпочате будівництво двохкімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно з умовами вказаного договору сторони, окрім іншого, домовились про те, що викуплена вартість 66,38 квадратних метрів квартири становить 100% оплати 240967 грн. і є незмінною до кінця будівництва. Початок будівництва - ІІ квартал 2012 року. Планове закінчення будівництва та здача 9-ти поверхового житлового будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2014 року (п.1.3). Згідно з п. 2.5 договору сторони домовились про відступлення права вимоги [PERSON] ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» (згідно із ст. 512-519 ЦК України) за договором від 17.03.2010р., укладеним між [PERSON] та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», за умовами якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання здійснити дольове інвестування будівництва житлового будинку на [ADDRESS] , а ПП «ТФ «Будівельник» взяла на себе зобов`язання збудувати та по закінченні будівництва передати [PERSON] частину новозбудованих приміщень, а саме квартиру [ADDRESS] ,. Відповідно до умов п. 2.6 Розділу 2.4 договору вартість права вимоги до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», що передається ТОВ «Будова-Захід» за даним договором, за домовленістю між останніми становить 387354,45 грн. Згідно з п. 5.9 договору до підписання договору [PERSON] передала, а ТОВ "Будова-Захід" прийняло документи, що підтверджують відступлене право вимоги ТОВ "Будова-Захід" до організації за основним договором, а саме: договір від 24 вересня 2007 року та квитанції. Відповідно до п. 2.1 договору ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» зобов`язується забезпечити належне виконання умов договору та покладених обов`язків; передати Стороні - 2 квадратні метри незавершеної будівництвом квартири 9-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з врахуванням повної оплати за викуплені квадратні метри площі квартири, які сплачені, згідно платіжних документів ПП ТФ "Будівельник"; завершити виконання всіх будівель-монтажних робіт, включаючи цементну стяжку під підлогу, штукатурку стін (крім стель), пластикові вікна, вхідні двері, лічильники електроенергії, води, газу, ліфт, та забезпечити якість будівельно-монтажних робіт, відповідно до ДБН України; після здачі будинку в експлуатацію видати Стороні - 2 всі необхідні документи для оформлення права власності на вказану в договорі квартиру. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 у справі № 10/6-5022/1319/2011 про визнання Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник банкрутом визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Будова-Захід кредитором - на суму 65 931 248 грн.43 коп. (у тому числі й за договорами про відступлення права вимоги до ПП ТФ Будівельник» які укладено між пайовиками, які 2009-2010 роках сплатили на користь ПП Тернопільська фірма Будівельник вартість будівництва квартири за адресою [ADDRESS] . У загальну суму кредиторських вимог ТОВ Будова-Захід входить переуступлене позивачкою відповідачу права вимоги. Відділом містобудування та архітектури Тернопільської РДА ТОВ «Будова Захід» 27.02.2012 видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки с.Байківці Тернопільського району, видані за №07-15/12 для об`єкта будівництва під назвою "Забудова ділянки групою багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байковецької сільської ради Тернопільського району (Корольова 3Б,3В,3Г)" для забудови трьома багатоповерховими житловими будинками (почергово), на земельній ділянці загальною площею 1,8536 га,\~\~під загальною площею забудови 5707 кв.м. у с.Байківці Тернопільського району. 05.06.2012 Інспекцією ДАБК в Тернопільській області зареєстровано Повідомлення від 24.05.2012 про початок виконання підготовчих робіт ТОВ "Будова-Захід" щодо будівництва групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байковецької сільської ради Тернопільського району (Корольова, 3Б, 3В, 3Г) (з них І-ша черга будівництва - це будинок 3Б). 25 липня 2012 року між ДП «Тернопільський Промбудпроект» як підрядником та ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» як замовником укладено договір про виконання проектно-кошторисних робіт, відповідно до якого замовник доручив підряднику виконання проектно-кошторисної документації згідно ДБН на будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байківецької сільської ради Тернопільського району (Корольова, 3Б, 3В, 3Г) (1-ша черга), загальна вартість якого становить 881\~842, 72 грн. 25 лютого 2013 року ТОВ «Будова-Захід» отримано відмову у видачі дозволу на виконання будівельних робіт у зв`язку з ненаданням необхідного пакету документів. З приводу даної відмови ТОВ Будова-Захід 01.04.2013 року на адресу Управління дозвільних процедур Держархбудконтролю надіслано необхідні документи, що стверджується наявним у справі листом від 01.04.2013 року за № 234/Т. 20 червня 2013 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України повторно надано відмову у видачі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 135131720153, у зв`язку з ненаданням необхідного пакету документів, наданий генплан не затверджений в установленому порядку; минув термін дії технічних умов на електропостачання від 26 квітня 2010 року №34-58/16. 25 липня 2013 року Державна архітектурно-будівельна інспекція надала дозвіл ТОВ Будова Захід на виконання будівельних робіт за № ІУ 115130022918 щодо групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байківецької сільської ради Тернопільського району (Корольова, 3Б, 3В, 3Г) (І-ша черга), поштова/будівельна адреса якого: вул. Корольова, 3, блок Б, с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області. 21 жовтня 2013 року ТОВ «Будова-Захід» подало до Байковецької сільської ради та у Тернопільську районну державну адміністрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року (справа №921/510/16-г/б) скасовано рішення Байковецької сільської ради від 03 липня 2015 року №824 «Про надання дозволу на поділ земельної ділянки» визнано недійсним. З зазначеного рішення вбачається, що суд прийшов до висновку, що рішення про поділ вже сформованої земельної ділянки площею 1,8535 га, з кадастровим номером 6125280600:02:001:3590, за адресою вул. Корольова, с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області на менші, прийнято без належної документації. ТОВ "Будова-Захід" зареєструвало право приватної власності\~на незавершене будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Об`єкт нерухомого майна знаходився на земельній №6125280600:02:001:3590, на що вказує витяг № 247124565 від 05.03.3021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.\~\~ 3.2. Застосовані норми права, та мотиви, з яких виходить суд при їх застосуванні. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, виходячи із таких міркувань. 3.2.1. Щодо вимог про розірвання договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт перший частини першої статті 611 ЦК України). Згідно зі статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За своїм змістом укладений між сторонами в справі договір є змішаним договором, який містить елементи угоди про послуги з будівництва житла та договору побутового підряду. Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною першою статті 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно вимог частини першої статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Згідно з частиною другою статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-75цс13. Судом установлено, що ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» не забезпечило отримання позивачем завершеної будівництвом квартири, оскільки на час розгляду справи готовність об`єкта незавершеного будівництва становила лише 3%, в той час, коли планове завершення будівництва встановлено ІІ квартал 2014 року. Відтак [PERSON] позбавлена права розраховувати на закінчення будівництва і отримати житло за внесені кошти. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДОВА-ЗАХІД» було допущено порушення умов вказаного договору щодо обов`язку збудувати та по закінченні будівництва передати позивачу у власність спірну квартиру, що є істотним порушенням договору та є підставою для його розірвання. Відповідачем не доведено належними, достатніми та достовірними доказами належність виконання ним умов договору. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд доходить переконання, що ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» істотно порушило умови договору, не виконало зобов`язання, передбачене умовами договору, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід» укладено договір за № 277/02/02-Ті від 18.02.2012 року підлягають до задоволення. Доводи представника ТОВ Будова-Захід що істотне порушення умов договору мало місце саме з боку позивача, яка всупереч п. 5.9 укладеного з товариством договору звернулася з вимогою про повернення їй оригіналу договору укладеного із ПП ТФ Будівельник та квитанцій про оплату коштів, суд вважає безпідставними, оскільки повернення документів відбулося після визнання господарським судом на підставі вказаних документів права вимоги до ТФ «Будівельник», а також після настання строку виконання зобов`язань закінчити будівництво, а тому жодного правового значення для відповідача в даній справі не має. Крім цього, незважаючи на повернення документів, ТОВ Будова-Захід здійснило реєстрацію за собою права власності на незавершене будівництво готовністю 3%. Безпідставними є й доводи відповідача щодо відсутності вини у діях Товариства з посиланням на вчинення ним усіх необхідних дій, пов`язаних з одержанням дозволу на будівництво та наявністю форс-мажорних обставин (бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо надання в оренду земельної ділянки Товариству та рішення ради про поділ земельної ділянки, на якій велось будівництво), оскільки обставини, які визначені договором, як форс-мажорні виникли вже після того, як зобов`язання Товариством не було виконано в строк (ІІ квартал 2014 року), у зв`язку з чим не можуть мати правового значення для висновку про відсутність вини. Разом з тим, всупереч положенню частини другої статті 614 ЦК України відповідачем не доведено наявності форс-мажорних обставин, які б існували до того, як зобов`язання мало бути виконано. Самі по собі дії Товариства, проведені до закінчення виконання зобов`язання, що пов`язані лише з отриманням дозволу на виконання будівельних робіт, не можуть вважатися доказом відсутності вини у несвоєчасному виконанні зобов`язання, оскільки матеріали справи не містять жодних фактичних даних, що зволікання в отриманні такого дозволу мало місце з обставин незалежних від відповідача. Натомість, матеріалами справи підтверджено факт отримання Товариством відмови у видачі дозволу з підстав неподання необхідного пакету документів, що може вважатися доказом зволікання саме товариства у несвоєчасному отриманні дозволу та невиконанні тих чи інших будівельних робіт. 3.2.2. Щодо вимоги про визнання майнових прав. Відповідно до\~статті 190 ЦК\~майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України\~«Про оцінку\~майна,\~майнових прав\~та професійну\~оціночну діяльність\~в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. З цього випливає, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Законом України "Про інвестиційну діяльність"\~визначено загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України. Закон спрямований на забезпечення рівного захисту прав, інтересів і майна суб`єктів інвестиційної діяльності незалежно від форм власності, а також на ефективне інвестування економіки України, розвитку міжнародного економічного співробітництва та інтеграції. Згідно зі статтями\~1,\~2\~цього\~Закону,\~інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери. Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права (частина 1\~статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність"). За змістом статті 5\~цього Закону суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності на Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України (частина 1\~статті 6 Закону України "Про інвестиційну діяльність"). Статтею 7 зазначеного Закону передбачено права суб`єктів інвестиційної діяльності та установлено, що всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Частиною п`ятою статті 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 цього Кодексу). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (статті\~15,\~16 Цивільного кодексу України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, повернення майна,\~визнання права\~власності (частина 2\~статті 16 Цивільного кодексу України). Суд зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) ЄСПЛ зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачені Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Згідно з статтею 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2011 року у справі №2-4844 суд вирішив визнати за [PERSON] майнове право на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] відповідно до сплачених коштів згідно договору від 24 вересня 2007 року. Договір, укладений між позивачем [PERSON] і ТОВ «Будова-Захід», спрямований на продовження виконання домовленостей щодо будівництва квартири, які існували між [PERSON] і ПП «ТФ «Будівельник». Кошти від [PERSON] на будівництво цієї квартири залучало ПП «ТФ «Будівельник». [PERSON] , в свою чергу, відповідно до 2.5 договору №277/02/02-Ті відступила ТОВ «Будова-Захід» право вимоги до ПП «ТФ Будівельник», і відступлення цього права вимоги, згідно з п. 2.9 договору, вважається здійсненим з моменту підписання цього договору. Оскільки відповідач не виконав договірні зобов`язання, що має наслідком розірвання договору, враховуючи, що статтею 653 ЦК України при розірванні договору передбачено заборону сторони договору вимагати повернення лише того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, зважаючи на засади справедливості, добросовісності та розумності, що передбачено пунктом шостим статті 3 ЦК України, суд вважає, що відповідач повинен повернути позивачу майнове право на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] відповідно до сплачених коштів згідно договору від 24 вересня 2007 року. З урахуванням характеру спірних правовідносин, що склались між сторонами та з метою належного захисту порушених прав позивача, у зв`язку із задоволенням позову про розірванням договору №277/02/02-Ті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача шляхом ухвалення рішення про повернення їй права вимоги за договором від укладеним між [PERSON] та приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник», вартістю 240968 грн. на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] відповідно до сплачених коштів згідно договору від 24 вересня 2007 року, визнавши за нею право на майнові права на вказану квартиру. 3.2.3. Щодо позовної вимоги про скасування реєстрації права власності на будівництво. Позивач просить скасувати реєстраційний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю Будова-Захід (ЄДРПОУ 34938625) права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] . Частинами другою та третьою статті 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності\~на новостворене\~нерухоме майно\~(житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо\~договором або\~законом передбачено\~прийняття нерухомого\~майна до\~експлуатації,\~право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації. Якщо\~право власності\~на нерухоме\~майно відповідно\~до закону\~підлягає державній\~реєстрації,\~право власності\~виникає з\~моменту державної\~реєстрації. До\~завершення будівництва\~(створення\~майна)\~особа вважається\~власником матеріалів,\~обладнання тощо,\~які були\~використані в\~процесі цього\~будівництва (створення\~майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Пунктом першим частини першої статті 4, статтею 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації\~прав підлягають право\~власності та\~право довірчої\~власності як\~спосіб забезпечення\~виконання зобов`язання\~на нерухоме\~майно,\~об`єкт незавершеного\~будівництва.\~Для державної\~реєстрації права\~власності на\~об`єкт незавершеного\~будівництва подаються\~такі документи: 1)\~документ,\~що посвідчує\~речове право\~на земельну\~ділянку під\~таким об`єктом\~(у\~разі відсутності\~у Державному\~реєстрі прав\~зареєстрованого відповідного\~речового права\~на земельну\~ділянку); 2)\~документ,\~що відповідно\~до законодавства\~надає право\~на виконання\~будівельних робіт\~(крім\~випадків,\~коли реєстрація\~такого документа\~здійснювалася в\~Єдиній державній\~електронній системі\~у сфері\~будівництва); 3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта (крім випадків, коли такий документ внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва). Статтею 382 Цивільного кодексу України передбачено, що квартирою є\~ізольоване помешкання\~в житловому\~будинку,\~призначене та\~придатне для\~постійного у\~ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, зважаючи на те, що позивачці повертаються майнові права на оплачену нею квартиру у багатоквартирному будинку, вона також набуває майнові права співвласника незавершеного будівництва багатоквартирного будинку - за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на те, що всі майнові права на незавершене будівництво зареєстроване за відповідачем, ТОВ «Будова Захід», а судом позивачці повернуто майнові права на квартиру, суд доходить висновку, що її права підлягають захисту шляхом скасування реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] в частині майнових прав на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Щодо позовних вимог в частині скасування всього реєстраційного запису про право власності на незакінчений будівництво, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачка має право на майнові права тільки на одну квартиру. Реєстрація незакінченого будівництва на іншу частину будинку не порушує її прав. 3.2.4. Щодо строку позовної давності. Твердження представника відповідача про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду із позовом суд до уваги не бере, як необґрунтовані. Так, за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Встановлено, що у пункту 5.1 Договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Згідно з вимогами статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу вимог статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. В силу вимог частини п`ятої статті 261\~ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У відповідності до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.\~ Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.\~Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК України). Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову. Судом установлено, що відповідач звертався до Байковецької сільської ради з заявами про надання дозволу на відведення йому земельної ділянки, а прийняте 03.07.2015 року Байковецькою сільською радою рішення № 824 про поділ земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку на три окремі ділянки оскаржив до господарського суду, з приводу чого 06.04.2017 року Господарським судом Тернопільської області в справі № 921/510/16-г/6 прийнято рішення про задоволення позову ТОВ "Будова-Захід" і визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування про поділ земельної ділянки, про що представником відповідача наголошувалось впродовж розгляду справи та відображено в наявних письмових заявах по суті справи. Перелічені дії Товариства, такі як звернення до органу місцевого самоврядування з заявами про виділення земельної ділянки для будівництва багатоквартирних будинків, оскарження рішення органу місцевого самоврядування про поділ земельної ділянки до суду тощо, на думку суду, є доказом визнання Товариством свого обов`язку перед замовниками, однією з яких є [PERSON] , збудувати багатоквартирний будинок і передати квартиру позивачу згідно укладеного з нею договору, що дає підстави зробити висновок про наявність обставин, які свідчили про переривання строку позовної давності. Також, позивачка зверталася до суду із аналогічним позовом, провадження по справі по якому було відкрито ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 05 травня 2021 року, справа №607/8584/20, що у відповідності до частини другої статті 264 Цивільного кодексу України перервало позовну давність. Крім того, з урахуванням пункту 5.1 договору, у якому сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, та виходячи з того, що відповідач умов договору та своїх зобов`язань не виконав, то строк виконання зобов`язання не закінчився, а отже доводи касаційної скарги, що позивач пропустив строк позовної давності, є безпідставними. Аналогічний правовий висновок у тотожних правовідносинах неодноразово було викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20 травня 2021 року у справі № 607/1569/19, 09 вересня 2020 року у справі № 607/1585/19, від 04 лютого 2021 року у справі № 607/1579/19, від 06 квітня 2021 року у справі № 607/1576/19. Тому, строк позовної давності не порушений. IV. Висновки за результатами розгляду справи. З врахуванням викладеного, позов слід задовольнити частково, розірвати договір №277/02/02-Ті від 18.02.2012 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід», повернути [PERSON] право вимоги за договором від 24 вересня 2007 року, укладеним між [PERSON] та приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник», вартістю 240968 грн. визнавши за [PERSON] майнове право на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] та скасувати реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] в частині майнових прав на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог відмовити. V. Судові витрати. В силу частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 4679 (2409+1816+454) грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial