Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

4 вересня 2017 року позивач моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обгрунтування позову зазначив, що 21 серпня 2014 року близько 00 години 54 хвилини у м. Києві з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], скоєно дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується даними ухвали Подільського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року. В результаті зазначеної ДТП автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON], зазнав механічні пошкодження. Згідно зі звітом про визначення матеріального збитку № 697 від 10 вересня 2014 року, власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 46665,83 гривень. Відповідно до п.п."а" п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки "Chery Amulet" [PERSON] в розмірі 46665,83 гривень. Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що поніс додаткові витрати в сумі 1088,00 грн, пов'язані з визначенням розміру збитку та 2000,00 грн за надання правової допомоги. Посилаючись на вимоги ст.1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону позивач просив стягнути з відповідача 46665,83 грн - в рахунок виплаченого страхового відшкодування, 1088,00 грн - за послуги, пов'язані з оцінкою матеріального збитку, 2000,00 грн - за надання правової допомоги та 1600,00 грн - за сплачений судовий збір. У судове засідання представник позивача [PERSON], який діє відповідно до довіреності від 28 грудня 2017 року, не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. У направленому на адресу суду клопотанні позов підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та у його задоволенні просив відмовити з підстав того, що огляд пошкодженого транспортного засобу проведено із суттєвим порушенням "Медотики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів". Витрати за послуги аварійного комісара в сумі 1088,00 грн не відносяться до судових витрат, а судовий збір позивачем сплачено в розмірі 1378,00 грн, хоча позивач просить стягнути 1600,00 грн судових витрат по оплаті судового збору. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просив розглядати справу за його відсутності, а позов задовольнити, про що направив до суду клопотання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2014 року близько 00.54 години з вини [PERSON], який керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухався по проїзній частині Великої кільцевої дороги зі сторони станції метро "Академ Містечко" в напрямку Гостомельського шосе у м.Києві по другорядній дорозі, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, в порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпункту "б" та 16.11 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що підвтерджується даними ухвали Подільського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2014 року (а.с.11). В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON] отримав механічні пошкодження. Розмір вартості відшкодування шкоди згідно зі звітом № 697 про оцінку автомобіля [NUMBER] становить 46665,83 гривень. Згідно з платіжним дорученняя № 1/24299 від 27 січня 2015 року позивач моторне (транспортне) страхове бюро України виплатив власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 46665,83 гривень (а.с.31). Даними акту виконаних робіт від 1 вересня 2014 року та платіжного доручення від 21 жовтня 2014 року, рахунку № 24299 від 16 вересня 2014 року підтверджується факт залучення аварійного комісара, а також проведені ним роботи (а.с.32-35). Відповідно до п.40.3 ст.40 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до п.п."а" п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, позивач моторне (транспортне) страхове бюро України виконав покладений на нього законом обов'язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", моторне (транспортне) страхове бюро України після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована, а шкода заподіяна з його вини, суд вважає задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 46665,83 грн; витрати в сумі 1088,00 грн, пов'язані з оцінкою матеріального збитку. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн 00 коп, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. Доводи представника відповідача про сплату позивачем лише в розмірі 1378,00 грн, суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні два платіжних доручення за № 45652 від 21 жовтня 2016 року та за № 519 від 28 серпня 2017 року, загальна сума сплаченого судового збору становить 1600,00 гривень. Відповідно до ст.137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надані наступні докази: контракт про надання правової допомоги № 61 від 27 вересня 2012 року, укладений між МТСБУ та ФОП [PERSON] (а.с. 36-38); додаткова угода № 84 до контракту, згідно з якою Замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на веденні від імені Замовника справ, у т.ч. справи щодо [PERSON], із зазначенням розміру винагороди за цю справу 2 000 грн (а.с. 39). Згідно з ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 Цивільного процесуального коодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в обґрунтування понесених ним витрат на витрати за юридичні послуги не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77 та 78 Цивільного процесуального кодексу України, (зокрема, відсутній розрахунок витраченого часу на надання правової допомоги, не надано документального підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі саме 2000 гривень). Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial