Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: 17.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» (далі - ПАТ «КВБЗ») про визнання незаконним та скасування наказу про покращення структури управління підприємства та оптимізацію чисельності працівників, скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначеного, що з 05.05.2003 року [PERSON] працювала у ПАТ «КВБЗ» на посадах комірника, старшого комірника. 20.05.2020 року наказом голови правління ПАТ «КВБЗ» №178 «Про вдосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників підприємства» прийнято рішення про скорочення всіх вакантних посад ПАТ «КВБЗ», наявних станом на 25.05.2020 року, а також скорочення кількості працюючих працівників. 17.06.2020 року старший комірник Корпусу пасажирського вагонобування ПАТ "КВБЗ" [PERSON] була повідомлена про наступне скорочення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. 18.08.2020 року наказом про звільнення №497 від 17.08.2020 року [PERSON] була звільнена з посади старшого комірника ПАТ «КВБЗ» у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Проте в порушення положення ст.49-2 КЗпП України, роботодавець не запропонував [PERSON] всі наявні ваканті посади, звільняючи її за скороченням чисельності та штату працівників. Так, з моменту попередження про звільнення до моменту звільнення роботодавець повідомив [PERSON] про відсутність вакантних посад на підприємстві станом на 17.06.2020 року та на 15.07.2020 року. Разом з тим 12.08.2020 року роботодавець ПАТ «КВБЗ» запропонував [PERSON] працевлаштування на вакантних посадах прибиральника, комірника Цеху складського господарства (ЦСГ), комірника Складально-зварювального корпусу (СЗК), робітника зеленого господарства, прибиральника, мийника посуду. [PERSON] відмовилася від зазначених посад, які запропонував їй роботодавець перед звільненням з підстав, що роботодавець не запропонував їй всі вакантні посади, які були на підприємстві та відповідали її освіті і кваліфікації. Так, станом на 04 та 06 серпня 2020 року у виробничо-диспетчерському бюро Корпусу пасажирського вагон обування ПАТ "КВБЗ" (далі ВДБ КПВ ПАТ "КВБЗ") були вакантними посади старшого комірника та комірника, які не були запропоновані [PERSON] для працевлаштування до звільнення за скороченням штату та чисельності працівників. Наявність вказаних вакантних посад підтверджена тим фактом, що наказом №270 від 06.08.2020 року на посаду старшого комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобування було прийнято [PERSON] , а наказом №261 від 04.08.2020 року на посаду комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобування була прийнята [PERSON] . За таких обставин, [PERSON] вважала, що наказ роботодавця про скрочення зайнятої нею посади сташого комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобування носив фіктивний характер. Роботодавцем було порушено положення ст. 49-2 КЗпП при звільненні [PERSON] з підстав скорочення штатної чисельності працівників, а саме їй не було запропоновано всі наявні вакантні посади комірників в її цеху КПВ ПАТ "КВБЗ", а на вказані посади було прийнято нових працівників. За таких обставин [PERSON] просила визнати незаконним та скасувати наказ голови правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON] №178 від 20.05.2020 року "Про вдосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників", яким з 20.05.2020 року було скорочено та виведено зі штатного розпису зайняту нею посаду старшого комірника КПВ ПАТ "КВБЗ". [PERSON] просила визнати незаконним та скасувати наказ №497 від 17.08.2020 року про звільнення її з посади старшого комірника КПВ ПАТ "КВБЗ" з 18.08.2020 року. Поновити [PERSON] на посаді старшого комірника ПАТ «КВБЗ». Стягнути з ПАТ «КВБЗ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18.08.2020 року по дату ухвалення судового рішення. Пізніше [PERSON] декілька разів змінювала позовні вимоги, в яких фактично уточнювала позовні вимоги в частині розміру стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в остаточній редакції просила стягнути з ПАТ «КВБЗ» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 19.08.2020 року по 13.09.2021 року в розмірі 59722,56 грн. Узагальнені доводи відзиву відповідача щодо предмета спору. Представник відповідача ПАТ «КВБЗ» Піцул Л.П. подала письмовий відзив на позов, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, з наступних підстав. [PERSON] прийнята на роботу у ПАТ «КВБЗ» на посаду комірника, що підтверджено наказом про прийняття на роботу №705 від 30.04.2005 року. В подальшому переведена на посаду старшого комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобудування. Зі старшим комірником [PERSON] та комірником [PERSON] було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. У зв`язку з різким зниженням обсягів виробництва, збільшенням конкуренції на ринку вантажного вагонобудування, 20.05.2020 року головою правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON] було видано наказ №178 «Про удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників», яким було заборонено здійснювати працевлаштування на роботу на підприємство всіх категорій працівників, виключено із штатного розкладу всі вакантні посади, скорочено посади, в тому числі посади комірників виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобування. Оскарження наказу керівника підприємства про удосконалення структури та оптимізацію чисельності працівників - є неналежним способом захисту права [PERSON] на працю. На виконання наказу голови правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON] «Про удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників» №178 від 20.05.2020 року, начальником відділу кадрів, керівником підрозділу [PERSON] , особою, відповідальною за ведення кадрової роботи у підрозділі, головою профспілкового комітету підрозділу було проведено оцінку ефективності праці комірників виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобування ПАТ «КВБЗ», якою встановлено найнижчу продуктивність праці у п`яти працівників, зокрема [PERSON] . З цих підстав прийнято рішення попередити цих працівників, в тому числі [PERSON] , про звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників. Комісія надала низьку оцінку кваліфікації і продуктивності праці [PERSON] з таких підстав. Оскільки старший комірник [PERSON] під час зайняття своєї посади не виконувала свого обов`язку працювати чесно та сумлінно, ПАТ «КВБЗ» зверталося до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінального провадженя по факту незабезпечення нею збереження ввірених матеріальних цінностей, про що були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових рослідувань. Наказом в.о. голови правління ПАТ «КВБЗ» №37-с від 23.05.2019 року «Про порушення порядку документообігу по магазину «Послуги» [PERSON] було оголошено догану та позбавлено премії за результатом господарської діяльності в 2019 році. Також [PERSON] не призначались доплати за високу продуктивність праці протягом останнього часу, що підтверджує низьку продуктивність її праці. 17.06.2020 року [PERSON] була письмово попереджена про скорочення посади старшого комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобування ПАТ «КВБЗ», яку вона займала, що підтверджується її особистим підписом. Після попередження про звільнення до моменту звільнення [PERSON] було запропоновано вакантні посади, що відповідали її освіті та кваліфікації та з`явилися у ПАТ «КВБЗ» станом на 12.08.2020 року внаслідок природного руху кадрів після скорочення всіх вакантних штатних посад на підприємстві станом на 20.05.2020 року. Проте [PERSON] відмовилася від запропонованих їй посад, що підтверджено її особистим підписом. Твердження [PERSON] про наявність на ПАТ «КВБЗ» станом на 04 та 06 серпня 2020 року вакантних посад старшого комірника та комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобудування, - є безпідставними. Так, [PERSON] була працевлаштована на ПАТ «КВБЗ» на постійну роботу 19.08.2019 року за наказом №684 від 16.08.2019 року на посаду комірника Цеху складського господарства. Наказом №270 від 06.08.2020 року [PERSON] була тимчасово переведена на посаду старшого комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобудування на період відпустки [PERSON] по догляду за дитиною до достягнення нею трьох років до 29.05.2022 року(наказ про відпустку [PERSON] №66СВ від 29.07.2019 року). [PERSON] була працевлаштована на ПАТ «КВБЗ» на постійну роботу з 01.08.2019 року за наказом №632 від 29.07.2019 року на посаду комірника цеху складського господарства. Наказом №261 від 04.08.2020 року [PERSON] була переведена на посаду комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобудування тимчасово на період відпустки з вагітністю та пологами [PERSON] до 29.11.2020 року (наказ про відпустку [PERSON] №48СВ від 27.07.2020 року.) (т.1 а.с. 189-191, 198). Не є вільними посади в період відпустки працівника з вагітністю та пологами, а тому ПАТ "КВБЗ" правомірно не запропонував зазначені посади [PERSON] при її звільненні на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП. За таких обставин, у відзиві на позов зазначено, що при звільненні [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП роботодавець ПАТ "КВБЗ" дотримався усіх вимог Закону, тому відсутні підстави для скасування наказу про її звільнення, поновлення на роботі, виплати середнього заробітку за період після її звільнення. Просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.37-38). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.03.2021 року частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Варавіна С.Д. про витребування доказів. (т.1 а.с.170-171). Позиції учасників в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники адвокати Варавін С.Д. та Дашко М.В. підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, з наведених підстав. Представник відповідача ПАТ «КВБЗ» Піцул Л.П. просила відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві. Фактичні обставини справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] працює у ПАТ «КВБЗ» з 05.05.2003 року. Прийнята на роботу на посаду комірника ЦПВ з 05.05.2003 року наказом №705 від 30.04.2003 року. Переведена на посаду старшого комірника ЦПВ наказом №990 від 22.10.2004 року. Переведена на посаду старшого комірника корпусу пасажирського вагонобудування наказом №95 від 09.04.2009 року. З нею укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, в тому числі №92 від 17.07.2017 року. (т.1 а.с. 50, 56, 60-62). З 2020 року з підстав недостатнього завантаження основних виробничих цехов (корпусов) ПАТ «КВБЗ» скорочує затрати на виробництво, в тому числі шляхом забезпечення виконання виробничих завдань із залученням мінімальної кількості працівників при режимі роботи неповного робочого тиждня, що підтверджено відповідними наказами голови правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON] за період з січня 2020 року по червень 2021 року. (т.1 а.с.76-84, т.2 а.с. 3-28) Згідно з довідкою ПАТ «КВБЗ» від 14.12.2020 року, за період з початку 2020 року по травень 2020 року ПАТ «КВБЗ» та підприємствами, в яких ПАТ «КВБЗ» є засновником, не було виконано план по реалізації товарної продукції (вагонів вантажних). (т.1 а.с.71). За таких обставин, Наказом голови правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON].№178 від 20.05.2020 року «Про удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників», з підстав зниження обсягу виробництва, підвищення конкуренції на ринках вантажного вагонобудування та транспорта соціального призначення виконано подальше удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та приведення чисельності персоналу до оптимальної. На підставі звернення №46.2-28/81 від 14.04.2020 року «Про виконання п.3 протоколу П-14 Пропозиції по скороченню чисельності персоналу», погодженого головою Наглядової ради - Президентом товариства, з метою підвищення ефективності виробництва, удосконалення управління та зростання продуктивності праці, наказано заборонити приймати на роботу ПАТ «КВБЗ» працівників усіх категорій з травня 2020 року. Не продовжувати строкові трудові договори з працівниками пенсійного віку, за виключенням висококваліфікованих робітників та висококваліфікованих інженерно-технічних працівників з ІІ кварталу 2020 року та до закінчення договорів. Скоротити наявні вакантні посади станом на травень 2020 року. Забезпечити виконання завдання, затвердженого Головою правління директором «ПАТ «КВБЗ», по скороченню чисельності працівників з травня 2020 року. Забезпечити виконання завдання по скороченню чисельності працівників, надати поіменні списки працівників, які підлягають скороченню в термін до 05.06.2020 року. Надати пропозиції по перерозподілу, скороченню та зміні строку виконання окремих функцій підрозділів в строк 05.06.2020 року. Керівникам підрозділів ознайомити працівників, що підлягають скороченню під підпис в строк - 12.06.2020 року. [PERSON] , [PERSON] (ВК) звільнити працівників, що підлягають скороченню з дотриманням положень КЗпП України з серпня 2020 року. З врахуванням завдання по скороченню чисельності працівників надати пропозиції по удосконаленню структури управління, реструктуризації та об`єднання підрозділів ПАТ «КВБЗ» на адресу голови правління в строк - червень 2020 року. Видати наказ про оптимізацію чисельності і удосконалення структури управління і надати у відділ кадрів списки працівників, що підлягають звільненню, відповідно до затвердженого завдання в строк - 25.05.2020 року. Членам правління за пропозицією керівників підрозділів розглянути перерозподіл, скорочення або зміну строку виконання окремих функцій, покладених на підрозділи, затвердити у голови правління - директора ПАТ «КВБЗ» в строк ІІ квартал 2020 року. (т.1 а.с.7-9, 52). Згідно з інформаційною довідкою директора по персоналу, соціальним питанням та режиму [PERSON] , за період з 20.05.2020 року по 14.12.2020 року на підставі наказу №178 від 20.05.2020 року «Про удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників», було звільнено 1000 осіб, з них за скороченням чисельності штату працівників - 397 осіб, по закінченню строкового трудового договору - 30 осіб. (т.1 а.с.70). З аналізу наведених доказів вбачається безпідставність тверджень [PERSON] про фіктивність наказу, яким скорочено її посаду старшого комірника КПВ ПАТ "КВБЗ". Кодекс законів про працю України (КЗпП) визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскаржити наказ про його звільнення. А правомірність звільнення працівника з посади є предметом розгляду цивільної справи, в межах вирішення якої судом повинно бути з`ясовано питання дотримання визначеної законом процедури звільнення працівника та обрано засіб правового захисту у разі установлення порушеного права чи інтересу позивача. Частиною третьою статті 64 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 Господарського кодексу України визначено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Верховний Суд висловив правову позицію у постанові від 28.03.2019 у справі № 755/3495/16-ц, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. А правом працівника залишається оспорювати саме правомірність його звільнення (постанова). З огляду на наведені положення законодавства, на правові позиції Верховного Суду, суддя ввважає за необхідне відмовити в задоволенні позвоної вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу голови правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON] №178 від 20.05.2020 року «Про вдосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників», яким з 20.05.2020 року було скорочено та виведено зі штатного розпису зайняту нею посаду старшого комірника. На виконання наказу голови правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON] «Про удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників» №178 від 20.05.2020 року, начальником відділу кадрів, керівником підрозділу [PERSON] , особою, відповідальною за ведення кадрової роботи у підрозділі, головою профспілкового комітету підрозділу було проведено оцінку ефективності праці комірників виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобування ПАТ «КВБЗ», якою встановлено найнижчу продуктивність праці у п`яти працівників, зокрема, [PERSON] . З цих підстав прийнято рішення попередити [PERSON] про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників. (т.1 а.с. 193-196). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що з підстав зниження обсягу виробництва, підвищення конкуренції на ринках вантажного вагонобудування та транспорта соціального призначення ПАТ «КВБЗ» виконало удосконалення структури управління та приведення чисельності персоналу до оптимальної. Так, Наказом голови правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON] «Про удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників» №178 від 20.05.2020 року, з метою підвищення ефективності виробництва, удосконалення управління та зростання продуктивності праці, наказано забезпечити виконання завдання по скороченню чисельності працівників з травня 2020 року. Надати поіменні списки працівників, які підлягають скороченню в термін до 05.06.2020 року. На виконання вказного наказу №178 від 20.05.2020 року комісією в складі начальника відділу кадрів [PERSON] , керівника підрозділу [PERSON] , особою, відповідальною за ведення кадрової роботи у підрозділі [PERSON] , головою профспілкового комітету підрозділу [PERSON] було проведено оцінку ефективності праці комірників виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобування ПАТ «КВБЗ», якою встановлено найнижчу ефективність праці у п`яти працівників, зокрема, [PERSON] . Оцінка кваліфікації та продуктивності праці працівників проводилася на виконання Наказу «Про удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників» №178 від 20.05.2020 року, а тому і факти зазначалися станом на 20.05.2020 року на момент винесення вказаного наказу, яким скорочено штат та чисельність працівників. Так, станом на 20.05.2020 року [PERSON] мала непогашене та незняте дисциплінарне стягнення у виді догани, накладеної Наказом в.о. голови правління ПАТ «КВБЗ» «Про порушення порядку документообігу по магазину «Послуги» №37-с від 23.05.2019 року за невиконання нею встановленого на підприємстві порядку документообігу по магазину «Послуги» при реалізації товарів, робіт, послуг населенню, за введення в оману відповідальних осіб КПВ при оформленні заказу, за приховування факту, що під виглядом заказу на придбання деревовідходів намагалася вивезти деталі, виготовленні з фанери ФСФ-ТВ ТУ 13972-98, які є складовими деталями лавок, стільців, столів. З цього приводу ПАТ «КВБЗ» зверталося до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення [PERSON] викрадення майна підприємства, про що було внесено відомості до ЄРДР. Наведений випадок породжував недовіру до старшого комірника [PERSON] , яка є матеріально-відповідальною особою. За таких обставин [PERSON] як керівник підрозділу вважав, що [PERSON] має низьку продуктивність праці в порівнянні з іншими працівниками підрозділу. Також комісією було встановлено низьку продуктивність праці [PERSON] , що підтверджено розрахунками при призначенні доплат за високу продуктивність праці. У [PERSON] відсутні доплати за високу продуктивність праці. За таких обставин комісія визнала, що [PERSON] є працівником з більш низькою кваліфікацією і продуктивністю праці в порівнянні до інших комірників підрозділу КПВ, а тому підлягає звільненню за скороченням штату та чисельності працівників. З цих підстав прийнято рішення попередити [PERSON] про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників. На виконання наказу «Про вдосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників» №178 від 20.05.2020 року, складено список працівників Корпусу пасажирського вагонобудування, які підлягають звільненню за п.1 ст.40 КЗпП України, в тому числі старший комірник [PERSON] (т.1 а.с.53). 17.06.2021 року [PERSON] була ознайомлена з Наказом голови правління ПАТ «КВБЗ» [PERSON] «Про удосконалення структури управління ПАТ «КВБЗ» та оптимізацію чисельності працівників» №178 від 20.05.2020 року, та списком працівників, які підлягають звільненню, що підтверджено її особистим підписом (т.1 а.с.10, 53-54). Згідно з листом бесідою, 12.08.2020 року старшому комірнику ВДБ КПВ ПАТ "КВБЗ" [PERSON] пропонувалися вакантні посади, а саме прибиральника КПВ, комірника Цеху складського господарства (ЦСГ) та Складально-зварювального корпусу (СЗК), робітником зеленого господарства, прибиральником та посудомийником в КООП. [PERSON] була ознанайомлена з пропозицією роботодавця зайняти вакантні посади, проте відмовилася виконувати роботу на вказаних посадах, обґрунтовуючи таке рішення наявністю вакантних посад комірників, які їх не були запропоновані, що підтверджено її особистим підписом. (т.1 а.с. 12, 55). Директор з безпеки, персоналу та соціальних питань [PERSON] звернулася до голови виборчого органу первинної профспілкової організації Корпусу пасажирського вагонобудування з поданням про надання згоди на звільнення з ПАТ «КВБЗ» за п.1. ст.40 КЗпП України (скорочення штату працівників) 16 працівників Корпусу пасажирського вагонобудування, в тому числі сташого комірника [PERSON] (т.1 а.с.59) Згідно з витягом з протоколу №11 засідання виборчого органу первинної профспілкової організації корпусу пасажирського вагонобудування від 29.07.2020 року, розглянуто подання директора з безпеки, персоналу та соціальних питань [PERSON] про звільнення [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату працівників. Ухвалили погодити звільнення працівника КПВ [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП України. (т.1 а.с. 58). Наказом голови правління [PERSON] «Про передачу матеріальних цінностей» №251 від 06.08.2021 року, наказано призначити комісію з прийому-здаванню матеріальних цінностей, що знаходяться в коморі №2 комплектуючих та матеріалів Виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобудування. Доручено старшому комірнику цеху складського господарства [PERSON] здійснити приймання матеріальних цінностей, що знаходяться в коморі №2 комплектуючих та матеріалів Виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобудування (матеріально відповідальні особи старший комірник [PERSON] та комірник [PERSON] ).(т.1 а.с.67). З комірником Цеху складського господарства ПАТ «КВБЗ» [PERSON] було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність №34-09 від 01.02.2020 року. (т.1 а.с.68-69). Наказом директора з бепеки, персоналу та соціальних питань [PERSON] , погодженого з начальником КПВ [PERSON] , начальником відділу кадрів [PERSON] , начальником ВП та З [PERSON] , начальником юридичного відділу [PERSON], №497 від 17.08.2020 року постановлено припинити трудовий договір старшого комірника Корпусу пасажирського вагонобудування [PERSON] з 18.08.2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Узгодження звільнення з профспілковою організацією підтверджено рішенням виборного органу первинної профспілкової організації №11 від 29.07.2020 року. [PERSON] була ознайомлена з цим наказом 18.08.2020 року, що підтверджено її особистим підписом. (а.с.51). Згідно з Витягом з трудової книжки, 18.08.2020 року [PERSON] була звільнена з підстав скорочення штату працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП, наказом №497 від 17.08.2020 року. (т.1 а.с.11). Відповідно до п.7.4.3. Статуту ПАТ «КВБЗ» голова правління - директор має право передати частину питань своєї компетенції іншим членам правління, директорам за напрямками діяльності, їх заступникам та керівникам структурних підрозділів, у зв`язку з чим було видано довіреність на ім`я начальника Корпусу пасажирського вагонобудування [PERSON] на право укладання договорів про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність та договори про повну матеріальну відповідальність з матеріально-відповідальними особами підрозділу. (т.1 а.с. 197). Також відповідно до п.7.4.3. Статуту ПАТ «КВБЗ», право підписання наказів про звільнення працівників надавалося директору з безпеки, персоналу та соціальних питань, посаду якого 13.07.2015 року до 25.09.2020 року обіймав [PERSON] , наказ №459-ОС від 13.07.2015 року (т.1 а.с.199-200,202-203). Згідно з довідкою начальника відділу кадрів ПАТ «КВБЗ» [PERSON] №49-69/118 від 23.04.2021 року та аналізу вакантних посад ПАТ «КВБЗ», виконаного [PERSON] на виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.03.2021 року надано інформацію, що в період з 17.06.2020 року по 10.08.2020 року були відсутні вакантні посади (робочі місця) у всіх підрозділах ПАТ «КВБЗ». У період з 12.08.2020 року по 19.08.2020 року була вакантна посада комірника Цеху складського господарства, у період з 12.08.2020 року по 19.08.2020 року була вакантна посада робітника зеленого будівництва господарської дільниці Житлово-побутового відділу. В Корпусі пасажирського вагонобудування у період з 01.08.2020 року по 19.08.2020 року вакантні посади відсутні. (т.1. а.с.192, 209-213). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. В ч.2 ст.2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно статті 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ст.42 КЗпП, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі N 800/538/17, провадження N 11-431асі18, правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048 цс 15 Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (частини перша, друга статті 235 КЗпП України). Судом встановлено, що у відповідача ПАТ «КВБЗ» мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників. Роботодавець провів оцінку кваліфікації та продуктивності праці комірників, старших комірників КПВ, за результатами якої встановлено, що 5 комірників КПВ мають низьку кваліфікацію та продуктивність праці в порівнянні з іншими працівниками, зокрема [PERSON] 17.06.2020 року роботодавець повідомив [PERSON] про звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП за два місяці до звільнення 18.08.2020 року. 29.07.2020 року профспілкова організація за поданням директора з безпеки, персоналу та соціальних пистань [PERSON] погодила звільнення [PERSON] за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату працівників. Роботодавцем запропоновано [PERSON] всі вакантні посади, які були на підприємстві з моменту її попередження про звільнення до моменту звільнення, які відповідали її кваліфікації, освіті, досвіду роботи. Проте [PERSON] письмово відмовилася від запропонованих роботодавцем посад, що підтверджено її особистим підписом. За таких обставин, суд вважає, що власником та уповноваженим ним органом додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника [PERSON] . А суд не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування наказу №497 від 17.08.2020 року про звільнення [PERSON] з посади старшого комірника КПВ ПАТ «КВБЗ» з 18.08.2020 року, а відповідно відсутні підстави і для поновлення [PERSON] на посаді старшого комірника ПАТ «КВБЗ», а також для стягнення з ПАТ «КВБЗ» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд критично відноситься к доводам позивача [PERSON] та її представника про те, що їй не були запропоновані вільна посада старшого комірника КПВ ПАТ «КВБЗ», на яку 06.08.2020 року була прийнята [PERSON] , а також вільна посада комірника КПВ ПАТ «КВБЗ», на яку 04.08.2020 року була прийнята [PERSON] . Так, [PERSON] була працевлаштована на ПАТ «КВБЗ» на постійну роботу 19.08.2019 року за наказом №684 від 16.08.2019 року на посаду комірника цеху складського господарства. Наказом №270 від 06.08.2020 року [PERSON] була тимчасово переведена на посаду старшого комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобудування на період відпустки [PERSON] по догляду за дитиною до достягнення нею трьох років до 29.05.2022 року(наказ про відпустку [PERSON] №66СВ від 29.07.2019 року (т.1 а.с. 185-188). [PERSON] була працевлаштована на ПАТ «КВБЗ» на постійну роботу з 01.08.2019 року за наказом №632 від 29.07.2019 року на посаду комірника цеху складського господарства. Наказом №261 від 04.08.2020 року [PERSON] була переведена на посаду комірника виробничо-диспетчерського бюро Корпусу пасажирського вагонобудування тимчасово на період відпустки з вагітністю та пологами [PERSON] до 29.11.2020 року (наказ про відпустку [PERSON] №48СВ від 27.07.2020 року.) (т.1 а.с. 189-191, 198). Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 року по справі № 755/14564/18, а також у постанові від 16.01.2018 року по справі № 452/832/16-ц дійшов висновку, що тимчасова посада на період відпустки по догляду за дитиною не є вакантною у розумінні КЗпП України, тому така посада не може пропонуватися на виконання положення частини третьої статті 49-2 КЗпП України. За таких обставин, суд не вбачає підстав вважати, що роботодавець ПАТ «КВБЗ» порушив положення ч.3 ст.49-2 КЗпП, оскільки запропонував [PERSON] всі вільні посади на підприємстві. Твердження позивача [PERSON] , та її представника про неправомірність скасування договору про повну матеріальну відповідальність, укладених з [PERSON] та [PERSON] - не мають правового значення для вирішення судом спору про законність звільнення позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року). З огляду на наведене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про покращення структури управління підприємства та оптимізацію чисельності працівників, скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed