Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Купуй поліс" (далі - ТОВ „Купуй поліс") звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачу суму коштів за договором доручення у розмірі 76640,16грн. та судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2010 року між ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія" та ТОВ „Купуй поліс" було укладено договір № 89 про надання агентських послуг у страхуванні, за умовами якого позивач прийняв на себе обов'язки від імені, за дорученням, в інтересах та під контролем довірителя надавати фізичним і юридичним особам страхові послуги, а саме: укладати договори страхування та видавати їх страхувальникам, приймати страхові платежі за договорами страхування та забезпечувати їх своєчасне та повне перерахування довірителю в порядку, передбаченому законодавством та цим договором. 12.06.2012 року між ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія" та ТОВ „Купуй поліс" було укладено Додаткову угоду до Договору доручення № 89 від 11.06.2010 року, згідно умов якої сторони досягли згоди змінити п. 2.1.28 Договору доручення № 89 від 11.06.2010 року, виклавши його у наступній редакції: права та обов'язки за цим договором можуть передаватись третім особам (агентам). При передачі прав та обов'язків третім особам повірений зобов'язаний укласти договір. Так, відповідно до укладеного між позивачем ТОВ „Купуй поліс" та відповідачем [PERSON] Договору доручення №81314 від 01.06.2014 року, позивач передоручив, а відповідач прийняв на себе обов'язки по наданню фізичним і юридичним особам страхових послуг шляхом укладення договорів страхування від імені та за дорученням позивача. У відповідності до Договору позивач передав, а відповідач прийняв бланки договорів страхування. 01.04.2015 року сторони провели взаємо звірку щодо полісів, які на поточну дату не були повернуті відповідачем. 01.07.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення полісів, однак станом на 28.08.2015 року відповідачем поліси не повернуто, тому на підставі п. 2.4.10, п. 6.1.1. Договору такі бланки полісів вважаються втраченими, та за втрату полісів відповідач несе відповідальність у розмірі річного максимального страхового платежу, який можна було б отримати за втраченим полісом в разі його реалізації у відповідності до встановлених нормативно-правовими актами порядків розрахунку. Оскільки відповідачем не повернуто бланки страхових полісів в кількості 12 штук, вони вважаються втраченими, тому, враховуючи законодавчо визначений порядок розрахунку максимального страхового платежу за кожним полісом особистого обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивачем розраховано суму максимального страхового платежу - у розмірі 6386,68 грн., яка підлягає до відшкодування відповідачем з урахуванням неповернутих ним страхових полісів у кількості 12 штук, тобто сума заборгованості з боку відповідача перед позивачем за порушення умов Договору доручення № 81314 від 01.06.2014 року становить 76640,16 грн., стягнення яких є предметом позовних вимог. Представник позивача ТОВ „Купуй поліс" - Руденко О.С. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належна чином, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, про поважні причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача Руденко О.С., суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно положень частин 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору, як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором. Судом встановлено, що 11.06.2010 року між ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія" та ТОВ „Купуй поліс" укладено договір №89 (надання агентських послуг у страхуванні), відповідно до умов якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе обов'язки від імені, за дорученням, в інтересах та під контролем довірителя надавати фізичним і юридичним особам передбачені Договором страхові послуги. (а.с. 9-11) 12.06.2012 року між ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія" та ТОВ „Купуй поліс" укладено Додаткову угоду до Договору доручення № 89 від 11.06.2010 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити п. 2.1.28 Договору Доручення № 89 від 11.06.2010 року, виклавши його у наступній редакції: "Права та обов'язки за цим договором можуть передаватися третім особам (агентам). При передачі прав та обов'язків третім особам повірений зобов'язаний укласти договір" (а.с.11-зворот). Згідно ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. 01.06.2014 року між ТОВ „Купуй поліс" та [PERSON] укладено Договір доручення № 81314 про надання агентських послуг, відповідно до умов якого Товариство передоручає, а агент приймає на себе обов'язки по наданню фізичним і юридичним особам страхових послуг шляхом укладення договорів страхування від імені та за дорученням Товариства. Товариство уповноважує агента укладати від імені та за дорученням Товариства договори страхування та видавати договори страхування (страхові поліси), квитанції та інші документи, передбачені відповідними правилами страхування відповідної страхової компанії-партнера Товариства або законодавством України. Згідно п. 2.4.10 Договору, агент зобов'язаний за першою письмовою вимогою Товариства, оформленої у вигляді листа та надісланої засобами поштового зв'язку або врученої під розписку, протягом п'яти робочих днів, з дня надходження такої вимоги на адресу агента, вказану у договорі, повернути всі передані агенту договори страхування (страхові поліси) згідно Додатку 1. Згідно п. 6.1 п.п. 6.1.1 Договору, у випадку недбалого ставлення до збереження або неправильного використання, включаючи помилки в заповненні, довірених йому бланків суворої звітності, агент несе наступну відповідальність: за втрату полісу - в розмірі річного максимального страхового платежу, який можна було б отримати за втраченим полісом в разі його реалізації у відповідності до встановлених нормативними актами порядків розрахунку. При втраті полісу агент зобов'язаний негайно повідомити страховика в письмовій формі та протягом 3 (трьох) робочих днів з дня виявлення такої втрати опублікувати за власний рахунок в офіційному місцевому друкованому виданні повідомлення про визнання недійсним втраченого полісу із зазначенням його серії та номеру та надати копію такого повідомлення Товариству. Втраченими також є бланки договорів (поліси), які не були повернуті Товариству протягом п'яти робочих днів на вимогу Товариства відповідно до п. 2.4.10 Договору. (а.с. 12-14) 01.04.2015 року ТОВ „Купуй поліс" та [PERSON] склали Акт взаємозвірки про наступне: на виконання Договору доручення № 81314 про надання агентських послуг від 01.06.2014 року Товариство передало агенту бланки договорів страхування (бланки суворої звітності) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а за агентом станом на 01.04.2015 року рахуються як неповернуті наступні поліси: АВ-3046867; АІ-0043755; АІ-0043756; АІ-0043800; АІ-3432579; АС-3882213; АС-3882292; АС-5515579; АС-6727654; АС-6727665; АС-6727666; АС-9530373. (а.с. 15) 02.07.2015 року на виконання п. 2.4.10 Договору доручення № 81314 від 01.06.2014 року ТОВ „Купуй поліс" на адресу [PERSON] надіслано лист з вимогою про повернення страхових полісів. (а.с. 16) Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов'язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов'язків, що випливають із зобов'язання. За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов'язання є правочином, оскільки вони спрямовані на припинення зобов'язань. Саме тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів. Пункт перший частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно положення ст. 7 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Згідно п. 2 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг №566 від 09.07.2010 року „Про деякі питання обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" затверджено базовий страховий платіж за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України в розмірі 180 грн. та Коригуючі коефіцієнти та їх розміри, що додаються. Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг №708 від 28.11.2008 року „Про внесення змін до Коригуючи коефіцієнтів та їх розмірів" унесено зміни до Коригуючих коефіцієнтів та їх розмірів, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 N566, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 16.08.2010 за N 689/17984. Як убачається з матеріалів справи, у зв'язку із неповерненням відповідачем на письмову вимогу позивача страхових полісів, що є порушенням п. 2.4.10 Договору доручення № 81314 від 01.06.2014 року, у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо сплати річного максимального страхового платежу, розмір якого встановлено у сумі 6386,68грн., за кожним втраченим страховим полісом в кількості дванадцяти штук, що містяться в Акті взаємозвірки від 01.04.2015 року, складеному сторонами, тобто на загальну суму 76640,16грн., що відповідає п.6.1.1. Договору доручення від № 81314 від 01.06.2014 року. Відповідно до положень ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Купуй поліс" до [PERSON] про стягнення коштів за договором доручення підлягає задоволенню, а саме - підлягають стягненню з відповідача [PERSON] максимальні страхові платежі за 12 полісами в сумі 76640,16грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 766,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved