Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

29.03.2017 року позивач в особі ТДВ [PERSON]" звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідачів грошові кошти в розмірі 7716, 38 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ СК "Альфа Гарант" та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № АЕ/[NUMBER]. 29.11.2015 року о 14 год. 00 хв. відповідач [PERSON] , керуючи забезпеченим полісом автомобілем , на під'їзді до с. Полкова-Микитівка Богодухівського району Харківської області 1 км+500 м. здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ -2108, д.н.з. 70048ХВ, внаслідок чого, постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.12.2015 року по справі № 613/1671/15-п [PERSON] визнано винним в настанні зазначеної ДТП. Окрім того, вищезазначеною постановою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП , оскільки на момент вищезгаданої ДТП останній перебував у стані алкогольного сп'яніння. На виконання своїх зобов'язань, після аналізу всіх наданих документів ТДВ СК "Альфа Гарант" виплатило страхове відшкодування в розмірі 7716,38 грн. за полісом № АЕ/[NUMBER] . З метою врегулювання спору в позасудовому порядку ТДВ СК "Альфа Гарант" було направлено відповідачу регресну вимогу щодо добровільного відшкодування завданого збитку в порядку регресу, яка відповідачем виконана не була, через що позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у відсутність представника ТДВ [PERSON]". В разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечував проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судові засідання 08.06.2017 року, 22.08.2017 року та 02.10.2017 року не з'явився, що вказує на повторну поспіль неявку без поважних причин, оскільки про причину неявки не повідомили, про день та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не представили. Представника, який би діяв від їх імені, до суду не направили. Заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутністю, не надали. Повторною є друга поспіль неявка особи, якщо вона обидва рази була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Оскільки з причини неявки відповідачів неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідачів. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.\~ Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги\~ законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 05.10.2015 року між ТДВ [PERSON]" та [PERSON], укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АЕ/5249493, строк дії якого з 06.10.2015 року до 05.10.2016 року. Згідно умов полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну 50 000, 00 грн., розмір франшизи 1000, 00 грн. Відповідно до полісу, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "Mercedes Benz 190", державний номер [NUMBER]. 29.11.2015 року о 14 год. 00 хв. відповідач [PERSON] , керуючи забезпеченим полісом автомобілем"Mercedes Benz 190", державний номер [NUMBER] , на під'їзді до с. Полкова-Микитівка Богодухівського району Харківської області 1 км+500 м. здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ -2108, д.н.з. 70048ХВ. Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.12.2015 року [PERSON]. визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті зазначеної ДТП автомобілю ВАЗ -2108, д.н.з. 70048ХВ, завдано механічних пошкоджень. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ [PERSON]", власник пошкодженого транспортного засобу "ВАЗ -2108", державний номер 70048ХВ, звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу, проведено огляд автомобілю ВАЗ -2108, д.н.з. 70048ХВ, про що складено відповідний протокол 11.12.2015 року, складено висновок про вартість майна та калькуляцію № 2879 від 12.02.2016, відповідно до яких вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 14 654, 58 грн.. 26.02.2016 року ТДВ [PERSON]" складено розрахунок суми страхового відшкодування на суму 7 716,38 грн.. Крім того, 26.02.2016 року ТДВ [PERSON] Гарант"складено страховий акт №ЦВ/15/2879 на суму 7 716,38 грн.. На підставі вказаних документів, 09.03.2016 року ТДВ [PERSON]" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 7 716,38 грн. З метою врегулювання спору в позасудовому порядку представником позивача було направлено відповідачу досудову регресну вимогу від 04.07.2016 року щодо добровільного відшкодування завданого збитку в порядку регресу на суму 7 716,38 грн., яка відповідачем в добровільному порядку не була виконана. Відповідно до вимог ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» говорить, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту а) пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (позивач) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Підпунктом в) пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (позивач) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який сплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за нанесений збиток. Згідно з положеннями ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідачів, винних у завданні шкоди автомобілю ВАЗ -2108, державний номерний знак 70048ХВ щодо стягнення страхового відшкодування. Однак, не зважаючи на свій обовязок сплатити страхове відшкодування, відповідач не реагує на законні вимоги позивача. На підставі вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодується на загальних підставах. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, які підтверджені документально, підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача, що відповідає положенням ч.1 ст. 88 ЦПК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача регресної вимоги за договором страхування транспортного засобу. На підставі викладеного,

Outcome: approved