Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ПАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" заборгованість у розмірі 79 685,05 грн. (сімдесят дев'ять тисяч шістсот вісімдесят п'ять грн. 05 коп.) відповідно до договору про врегулювання розрахунків від 07.11.2016. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 листопада 2016 року між ним та ПАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" був укладений договір про врегулювання розрахунків, згідно з яким з суми у розмірі 500 000,00 грн., перерахованої позивачем відповідачу, на виконання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06 жовтня 2016 року зараховується 420 314,95 грн. Решту перерахованих коштів, а саме 79 685,05 грн., відповідач зобов'язувався повернути позивачу до 01 квітня 2017 року. Однак свого зобов'язання відповідач не виконав, у зв'язку із чим вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. просить такі задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна у письмовій формі між ПАТ «Іскра» та [PERSON], згідно з яким відповідач зобов'язувався передати у власність, а позивач зобов'язувався прийняти і оплатити ? (одну другу) частку будівлі адміністративного блоку обслуговування, загальною площею 1 583,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за ціною 1 156 181,36 грн. (один мільйон сто п'ятдесят шість тисяч сто вісімдесят одна грн. 36 коп.) Вищевказану суму позивач зобов'язувався сплатити частинами або одноразовим платежем протягом 3-ох років від дати укладення цього договору шляхом безготівкового або готівкового розрахунку. 04 листопада 2016 року [PERSON] перерахував відповідачу 500 000,00 (п'ятсот тисяч) грн. У договорі про врегулювання розрахунків від 07 листопада 2016 року сторони погодили, що з вищевказаної суми на виконання договору купівлі-продажу зараховується 420 314, 95 грн. (чотириста двадцять тисяч триста чотирнадцять грн. 95 коп.), а решту суми у розмірі 79 685,05 грн. (сімдесят дев'ять тисяч шістсот вісімдесят п'ять грн. 05 коп.) відповідач зобов'язувався повернути позивачу до 01 квітня 2017 року. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк, а за умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача про стягнення з відповідача 79 685,05 гривень заборгованості за договором про врегулювання розрахунків від 07.11.2016. Крім того, відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 796,85 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 6, 11, 526, 530, 625, 627 ЦК України та

Outcome: approved