Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, визнання права власності на квартиру. В судовому засіданні представник позивача Семесько В.О. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідач [PERSON] є членом ЖБК „Будівельник-7", який повністю сплатив паєнакопичення за квартиру [ADDRESS], ставши власником квартири, і 29.01.1988 року йому був виданий ордер на вказане жиле приміщення. З того часу він постійно користується і проживає в цій квартирі, однак тривалий час не сплачує за житлово-комунальні послуги. Виконавчі листи на загальну суму 53 612 грн. повертаються з відділу державної виконавчої служби не виконаними на підставі відсутності майна у боржника [PERSON], яке б підлягало до звернення стягнення. За період з 2013 року по 1.01.2015 року накопичився черговий борг в сумі 10 968 грн. 62 коп. Дану квартиру відповідач умисно не реєструє в органах державної реєстраційної служби з метою приховання її від органів виконавчої служби. За таких обставин просить виділити [PERSON] в натурі частку із нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності ЖБК „Будівельник-7, у вигляді квартири [ADDRESS] та визнати за ним право власності на зазначену квартиру. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином шляхом направлення SMS-повідомлення на його мобільний телефон, яке він отримав 17.07.2015 року о 9 год. 04 хв. (а.с.118, зворот. бік), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як передбачала ч.1, ст.15 Закону України „Про власність" №697-ХІІ, який був чинний до 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. У відповідності до ч.3, ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Як роз'яснює п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 7.02.2014 року №5 „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України від 10 липня 2003 року №1087-IV «Про кооперацію», стаття 384 ЦК). 29.01.1988 року [PERSON] на сім'ю із 4 осіб був виданий ордер [NUMBER] на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу - квартиру [ADDRESS] (а.с.6; 53). Як вбачається з довідки ЖБК „Будівельник-7" №125 від 8.11.2013 року [PERSON] є членом ЖБК „Будівельник-7" на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 21.12.1987 року №1232, 18 жовтня 1990 року [PERSON] сплатив суму пайового внеску в розмірі 12 020 руб. 25 коп. в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення і став власником квартири [ADDRESS] (а.с.5; 50). Вказана квартира є трьохкімнатною, ізольованою жилою площею 41,4 м2, загальною площею 68,6 м2, розташованою на 5 поверсі 9-типоверхового будинку, що підтверджується копією технічного паспорта (а.с.13-14; 51-52). На день розгляду справи в ній зареєстровані відповідач [PERSON] та два його повнолітніх сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка Ф-3 №7 від 13.01.2015 року (а.с.54). Відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі з 16.02.1988 року та постійно проживаючи в ній, не вносить плату за користування житлово-комунальними послугами. За виконавчими листами виданими Дарницьким районним судом м. Києва 2.09.2011 року та 23.10.2013 року з [PERSON] на користь ЖБК „Будівельник-7" було стягнуто 29 241,10 грн. та 24236,05 грн. відповідно заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с.8-10; 55-57). Однак постановами старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. від 14.11.2012 року та від 15.11.2013 року відповідно вказані виконавчі листи були повернуті стягувачу ЖБК „Будівельник-7" без виконання на підставі відсутності коштів та майна у боржника, яке б підлягало стягненню (а.с.11-12; 59-62). У зазначених постановах вказано, що згідно відповіді БТІ м. Києва нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано. За змістом довідки ЖБК „Будівельник-7" від 13.01.2015 року №6 за період з 1.02.2013 року по 1.01.2015 року утворилась нова заборгованість і борг [PERSON] за користування житлово-комунальними послугами за вказаний період складає 10 968 грн. 62 коп. (а.с.58). Згідно п.3, ч.2, ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як передбачено ч.1, ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч.3, ст.182 ЦК України відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Як вбачається з матеріалів цивільної справи відповідач [PERSON], сплативши в повному обсязі паєнакопичення за нерухоме майно, ухиляється з 1990 року від реєстрації вказаної квартири в органах державної реєстрації. За правилами ч.1, ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Пункт 1, частини 1, ст.4 цього ж Закону зазначає, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Як наголошує ч.1, ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Поскільки описані вище пред'явлені виконавчі листи до виконання про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК „Будівельник-7" заборгованості за житлово-комунальні послуги не можуть бути виконані органами виконавчої служби на підставі відсутності майна у боржника, на яке б можна було звернути стягнення, а сам відповідач, сплативши в повному обсязі паєнакопичення за квартиру, ухиляється з 1990 року зареєструвати її в органах реєстраційної служби, тому ЖБК „Будівельник-7" як стягувач по виконавчим провадженням має право на пред'явлення позову про виділ частки із спільного майна в цілому будинку в натурі для звернення стягнення на неї. Таким чином, суд вважає необхідним виділити [PERSON] в натурі частку із нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності ЖБК „Будівельник-7, у вигляді квартири [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на вказану квартиру, задовольнивши позов у повному обсязі.

Outcome: approved