Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У серпні 2016 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 39 249,76 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору від 20 грудня 2010 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 36% річних, зобов'язавши сь щомісячно погашати заборгованість за кредитом, відсотками та перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. [PERSON] порушила зобов'язання за договором і станом на 30 червня 2016 р. має заборгованість в загальному розмірі 39 249,76 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 4998,28 грн., заборгованість по процентах в сумі 29 087,75 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 2818,50 грн. та штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 1845,23 грн. (процентна складова). Представник позивача Сафір Ф.О. подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, проте в судове засідання вона повторно не з'явилася, письмових заперечень на позов не подала. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до вимог статті 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 20 грудня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (банком) та [PERSON] (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір, предметом якого є видача банком клієнту кредитної картки у національній валюті України за тарифним пакетом "Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 5). Сторони договору погодили, що заява [PERSON] разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, умови якого встановлені банком в Умовах та Правилах надання банківських послуг і Тарифах. Такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому. Договором передбачено, що за користування кредитною лінією протягом пільгового періоду нарахування процентів здійснюється по ставці 0,01% річних, за користування кредитною лінією понад встановлений строк клієнт сплачує проценти в розмірі 3% в місяць (36% річних), а у випадку виникнення простроченої заборгованості - 72% річних. За умовами кредитування по карткам клієнт зобов'язаний погашати кредит та сплачувати проценти щомісячно, до 25 числа місяця, який слідує за звітним, в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно з умовами, визначеними пунктами 2.1.1.12.6.1. 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг, у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує пеню в розмірі базової процентної ставки (36% річних) за кожний день прострочення та 50 грн. (одноразово), а при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше, ніж на 30 днів,- штрафи в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Судом встановлено, що банк відкрив [PERSON] картковий рахунок, видав кредитну картку та здійснював їх обслуговування. Протягом строку кредитування відповідно до Умов і правил надання банківських послуг розмір доступного відповідачу кредитного ліміту та розмір процентної ставки неодноразово змінювалися. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що протягом строку кредитування відповідач [PERSON] допускала порушення зобов'язань по щомісячному погашенню кредиту та нарахованих процентів, а з липня 2014 р. сплати за кредитним договором взагалі припинила. Відтак станом на 30 червня 2016 р. [PERSON] має заборгованість в загальному розмірі 39 249,76 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 4998,28 грн., заборгованість по процентах в сумі 29 087,75 грн., заборгованість за пенею та комісією 2818,50 грн. та штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 1845,23 грн. (процентна складова) (а.с. 5-6). Відповідно до статті 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 гл. 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором. Згідно приписів статей 1054, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки позичальник [PERSON] не виконує грошові зобов'язання за кредитним договором, порушені права кредитодавця ПАТ КБ "Приватбанк" підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved