Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

13 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач є батьками малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], сторони з грудня 2011 року не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, діти проживають з позивачем. Перебуваючи в шлюбі, відповідач зловживав спиртними напоями, провокував конфліктні ситуації, що негативно впливало на психологічний стан дітей. Під час шлюбу відповідач проходив кодування від алкогольної залежності, однак, і зараз зловживає алкоголем. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2012 року шлюб розірваний. Спорів з приводу місця проживання дітей між ними не було, відповідпач не заперечував, що діти будуть проживати разом з матір'ю. Після розірвання шлюбу батько не цікавився долею дітей, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні, матеріально дітей не утримує. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2012 року з відповідача стягнені аліменти на утримання дітей, але останній його не виконує, через що за ним рахується заборгованість станом на 31 грудня 2014 року в розмірі 36271,01 грн. Батько дітей є фізично здоровим, працездатним, однак, спроб працевлаштування не здійснював, на обліку як безробітний в центрі зайнятості не перебуває, інші утриманці крім доньки та сина відсутні. Відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, після припинення шлюбних відносин жодного разу не навідувався до дітей. Позивач перешкод в спілкуванні з дітьми не створювала, адресу проживання не змінювала. Лише вона піклується про стан здоров'я дітей, фізичний, духовний та моральний розвиток, сприяє здобуттю дітьми освіти, готує їх до самостійного життя, забезпечує усим необхідним для повноцінного розвитку. Позивач вважає, що батько дітей не виявляє належної батьківської уваги, турботи і не підтримує їх матеріально, в зв'язку з чим звернулася до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що за три роки після розлучення батько до дітей не приходив, не спілкувався, аліменти не сплачував, молодша дитина його не знає. Позивач не забороняла батькові бачитися з дітьми, а він не виявляв такого бажання, в зв'язку з чим вона звернулася із зазначеним позовом до суду з метою захисту інтересів своїх дітей, оскільки не змогла виїхати з дітьми за кордон на весілля до сестри та до Криму для оздоровлення дітей. Їй невідомо, де знаходиться відповідач. Відповідач в судове засідання двічі не з'являвся, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Прокурор позов підтримав, просив його задовольнити, з урахуванням того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків протягом тривалого часу та наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області в судовому засіданні підтримала вимоги позивача, суду пояснила, що після розлучення сторін в 2012 році ні батько дітей, ні дідусь та бабуся з його боку до них не зверталися з приводу встановлення днів побачень з дітьми. Відповідач викликався до Служби у справах дітей в телефонному режимі та поштою, але на комісію для вирішення питання про доцільність позбавлення батьківських прав не з'явився, в зв'язку з чим було винесено відповідне рішення на підставі пояснень матері та письмових документів. Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідач є їх батьком (а.с.5,6). На підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2015 року, яке набрало законної сили 23 березня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON]. був розірваний, в результаті чого остання змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.10). Виходячи з даних довідки Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №171 від 24 лютого 2015 року, діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю [PERSON] (а.с.16), яка отримує державну тимчасову допомогу дітям у випадку, коли батьки ухиляються від сплати аліментів (а.с.17). Згідно виконавчого листа Жовтневого районного суду Миколаївської області №2/1411/316/12, виданого 29 березня 2012 року, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2012 року і до їх повноліття (а.с.11). На підставі довідки відділу ДВС Жовтневого РУЮ за [PERSON] рахується заборгованість по аліментам станом на 31 грудня 2014 року в сумі 36271,01 грн.(а.с.19). З наданих довідок Зеленогайської ЗОШ І-ІІІ ступенів Жовтневого району Миколаївської області та Зеленогайського ДНЗ "Сонечко" Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, а також характеристик із зазначених закладів вбачається, що лише мати приділяє увагу вихованню дітей та їх матеріально утримує (а.с.12-15). У відповідності до приписів ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З показань позивача [PERSON] та представника третьої особи вбачається, що відповідач безвідповідально відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, не відвідує дітей протягом тривалого часу, не спілкується з ними, не цікавиться їх долею, не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, молодша дитина батька не знає, на комісію для вирішення питання про доцільність позбавлення його батьківських прав не з'являвся. На підставі висновку Жовтневої державної адміністрації за №1490/01-29/27-15 від 20 квітня 2015 року відповідач не виконує батьківських обов'язків відносно своїх дітей - [PERSON] та [PERSON], не цікавиться їх вихованням, навчальні заклади дітей не відвідує, участі в їх лікуванні та обстеженні не приймає, знаючи про заборгованість по аліментам, не виявляв спроб влаштуватися на роботу, тому з метою захисту прав, свобод та законних інтересів дітей підлягає позбавленню батьківських прав (а.с.27-28). Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, ухиляється від обов'язку по їх вихованню. Згідно ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до ст.9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. При ухваленні рішення суд приймає до уваги, що на неодноразові виклики відповідач не з'являвся в судові засідання, що сприймається як байдуже ставлення до дітей. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved