Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати виконавчий напис від 11 лютого 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] та належить йому на праві власності таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на його користь судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 квітня 2007 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" було укладено кредитний договір № 10-29/3323 з подальшими змінами. Для забезпечення виконання ним в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором, між ним та ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено договір іпотеки № 02-10/1405 від 26 квітня 2007 року, з подальшими змінами. Відповідно до іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира, яка належить боржнику на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 11 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано з реєстрі за № 1171. За виконавчим написом запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] та належить йому на праві власності. Відповідно до виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири, нотаріус пропонує задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" по кредитному договору № 10-29/3323 від 26 квітня 2007 року, у загальному розмірі - 1 973 219,94 гривень. 08 липня 2014 року банк звернувся до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про примусове виконання виконавчого напису № 1171 виданого 11 лютого 2014 року. За результатами розгляду даної заяви, 14 липня 2014 року головним державним виконавцем Макаренко С.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 1171 виданого 11 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з нього на користь ПАТ "Укрсоцбанк" суми в розмірі 1 973 219,94 гривень за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. 14 липня 2014 року головним державним виконавцем Макаренко С.В. також була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якого було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Лише отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, він дізнався про вчинення виконавчого напису. Жодних офіційних листів (вимог) від банку (іпотекодержателя) щодо усунення порушень, попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, а також щодо способу звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, він не отримував. Отже, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], не перевірив дотримання банком вимог Закону України "Про іпотеку" щодо направлення іпотекодавцю вимоги про усунення порушення, внаслідок чого, вчинив виконавчий напис з порушенням п. 2.3. гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. На момент вчинення виконавчого напису, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], боржник не визнавав вимоги банку, а жодного документу, який би підтверджував безспірність його заборгованості або безспірність вимог банку не існувало, відповідно останній не міг надати їй нотаріусу. Незважаючи на це, [PERSON] вчинив виконавчий напис № 1171, чим порушив вимоги Законів України "Про нотаріат" та "Про іпотеку", а також, вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, письмових поясненнях позивача, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що жодних вимог від банку від 14 березня 2013 року позивач не отримував, щодо отримання позивачем вимоги 30 березня 2013 року, то дані обставини йому не відомі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву. Пояснив суду, що позивачу були направлені повідомлення за адресою: [ADDRESS], які він отримав. Проте, зазначив, що опису вкладення до даних повідомлень у банку немає. Щодо строку настання повного виконання зобов'язань за кредитним договором, то даний строк, на думку відповідача, настає з моменту здійснення розрахунку боргу - з 13 березня 2013 року. Також вважає, що повідомлення від 14 березня 2013 року, яким позивача було повідомлено про заборгованість та необхідність її погашення, є досудовою вимогою про погашення усієї суми кредиту. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 10-29/3323, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 267 000,00 доларів США 00 центів, зі сплатою 13,00 % процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку (а.с.74 - 79). В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, 26 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 02-10/1405, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку іпотекодержателю Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № 10-29/3329 від 26 квітня 2007 року, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.61-62). За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 574 ЦК України). Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" поняття іпотеки визначається як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 1.2. ст. 1 іпотечного договору, заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 2 676 500 гривень 00 копійок, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день укладення цього договору (505,00 гривень за 100,00 доларів США), становить 530 000 доларів США 00 центів. Згідно п. 1.4. ст. 1 іпотечного договору, зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання: повернення кредиту в розмірі 267 000 доларів США 00 центів, з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним договором, яким обумовлене основне зобов'язання, з кінцевим терміном погашення по кредиту до 25 квітня 2019 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов'язання; сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 відсотка річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов'язання; сплата можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов'язання; відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням, та збитків, завданих порушенням основного зобов'язання. В подальшому, 02 грудня 2011 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 02-10/1405, відповідно до якого сторони внесли зміни до договору, виклавши п.п. 1.4.1., 1.4.2. п. 1.4. ст. 1 в такій редакції: " 1.4.1. повернення кредиту в 1 727 477,84 гривень 84 копійки з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним договором, яким обумовлене основне зобов'язання, з кінцевим терміном погашення по кредиту до 25 квітня 2019 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов'язання". " 1.4.2. сплата відсотків та комісій за користування кредитом у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов'язання" (а.с.63). Згідно зі ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 4.1. ст. 4 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.п. 4.5.2. п. 4.5. ст. 4 іпотечного договору, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі виконавчого напису нотаріуса. 11 вересня 2013 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою на вчинення виконавчого напису, додавши до останньої розрахунок суми заборгованості (а.с.67-68). Так, відповідно до даного розрахунки суми заборгованості, станом на 13 березня 2013 року, загальна сума заборгованості [PERSON] за договором кредиту № 10-29/3323 від 26 квітня 2007 року становить 1 973 219,94 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 1 721 877,84 гривень; сума заборгованості за відсотками - 229 476,38 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3 179,17 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 17 144,59 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом - 235,64 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками - 1 306,32 гривень (а.с.69 -71). 11 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, згідно якого було запропоновано звернути стягнення на чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] (а.с.60). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, сторона позивача посилається на те, що позивачу не було відомо про намір ПАТ "Укрсоцбанк" звернути стягнення на квартиру, жодного повідомлення про усунення порушень з боку банку він не отримував, у зв'язку з чим виконавчий напис було вчинено з порушенням встановленого законодавством порядку. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 14 березня 2013 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було направлено листа, в якому ПАТ "Укрсоцбанк" повідомляв [PERSON] про невиконання умов договору кредиту з його боку, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по кредиту та відсоткам. Також, [PERSON] було повідомлено про те, що у разі невиконання їхніх вимог, стягнення буде звернено на заставне майно, а справу буде передано до судових органів, з покладенням на нього оплати нотаріальних послуг, державного мита та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи (а.с.72, 73). Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону. В той же час, судом не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ копія листа ПАТ "Укрсоцбанк" від 14 березня 2013 року, адресований [PERSON], з огляду на наступне. Відповідно до п.п. 2.3. п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. В той же час, лист від 14 березня 2013 року не є вимогою про усунення порушень, не містить суми заборгованості [PERSON] за договором кредиту, не містить відомостей про реалізацію права іпотекодержателя та відповідно кредитора на дострокове стягнення усієї суми кредиту, у відповідності до п. 4.5 договору кредиту №10-29/3323 від 26 квітня 2007 року, не містить посилань на час з якого іпотекодержатель та відповідно кредитор, вважає строк кредитування таким, що сплинув та відповідно обов`язок позичальника повернути усю суму кредиту. В даному випадку в листі ПАТ "Укрсоцбанк" від 14 березня 2013 року адресованому позивачу, останнього повідомлено про наявність заборгованості по кредиту та необхідність сплати боргу, без будь-якого посилання на розмір заборгованість та терміни її погашення. Крім того, стороною відповідача суду не було надано належних та допустимих доказів відправлення листа від 14 березня 2013 року, а копія поштового повідомлення, долученого до вказаного листа, не свідчить про направлення саме цього листа на адресу позивача, оскільки не містить опису вкладення або помітки на зворотному повідомленні, який саме документ було направлено таким листом. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач був позбавлений можливості подати свої заперечення щодо суми заборгованості, оскільки не знав про суму заборгованості та дострокове стягнення. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз'яснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні", при вирішенні справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. В той же час, в порушення вказаних норм закону, під час вчинення виконавчого напису були порушені вимоги щодо безспірності вимог ПАТ "Укрсоцбанк" в частині наявності заборгованості, сума боргу не була безспірною на момент направлення відповідачем листа від 14 березня 2013 року, беручи до уваги той факт, що останній не містив суми заборгованості за договором кредиту, а факт долучення до вказаного листа розрахунку суми заборгованості стороною відповідача суду доведений не був. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 11 лютого 2014 року № 1171 таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки з боку відповідача не було дотримано вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку", а саме не було письмово попереджено позивача про наявний розмір заборгованості по кредитному договору та про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, що не може слугувати підставою вважати про безспірність пред'явленого розрахунку заборгованості по кредитному договору, що слугувало підставою для вчинення виконавчого напису. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи викладене та

Outcome: approved