Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми, посилаючись на те, що з 21.09.1990 року по 02.08.2000 року він працював водієм у СМУ 3 «Водспецбуд». 25.08.1999 року [PERSON] зняв карданний вал з автомобіля ГАЗ-24, щоб змінити пошкоджену хрестовину. Під час вибивання з гнізда відколовся шматочок металу, який відлітаючи травмував ліве око потерпілого. Внаслідок вказаних обставин, позивач постійно відчуває нестерпну біль, в звязку з чим йому постійно приходиться проходжувати лікування, на що змушений витрачати немалі кошти, та через це він відчуває моральні страждання тому що він не має можливості вести повноцінне сімейне життя, частково порушені його відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені його плани на подальше життя, через що в нього зявилось почуття тривоги перед майбутнім, у звязку з чим, просить стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду завдану травмою, що отримана на виробництві в сумі 15 000,00грн.(пятнадцять тисяч гривень). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, та надала пояснення, що [PERSON] перебуває на обліку та отримує страхові виплати у відділенні Фонду у місті Бахмут, у звязку з нещасним випадком на виробництві, який трапився 25.08.1999 року. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року "Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків", встановлено, що до створення Фонду соціального , страхування від нещасних випадків на виробництві виплата відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків здійснюється безпосередньо власником або уповноваженим ним органом. Згідно п. 32 зазначених Правил, при ліквідації, банкрутстві або реорганізації підприємства відшкодування шкоди, компенсація всіх видів витрат провадиться правонаступником. Якщо права і обов'язки ліквідованого підприємства не переходять до правонаступника, то суми, що підлягають відшкодуванню, капіталізуються і перераховуються органам державного соціального страхування для виплати їх у розмірі і в терміні, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди. Якщо при ліквідації підприємства капіталізація платежів у відшкодування шкоди не проведена, регресна вимога подається органам державного соціального страхування. Згідно даних Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань запис про припинення Дочірнього підприємства "Водспецбуд" Відкритого акціонерного товариства "Донбассканалбуд" була внесена до реєстру 30.06.2005року під № 12541170002000309. Визазначені Правила, затверджені Постановою КМУ № 472 втратили чинність 11.07.2001 року та не можуть поширюватись на правовідносини, що виникли у 2005 році, адже, до події, факту, застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під a час дії якого вони настали або мали місце. Зазначила, що з метою недопущення нецільового та незаконного використання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відділення Фонду у місті Бахмут не може визнати та виплатити [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000,00 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва, оскільки, для цього відсутні законні підстави. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.09.1990 року по 02.08.2000 року перебував у трудових відносинах з СМУ-3 «Водспецбуд», яке на теперішній час ліквідоване без правонаступництва. Згідно з актом №1 форми Н-1, про нещасний випадок на виробництві, який трапився 25.08.1999 року о 13.00год., затвердженим власником підприємства, комісією встановлено, що 25.08.1999 року [PERSON] зняв карданний вал з автомобіля ГАЗ-24, щоб змінити пошкоджену хрестовину. Під час вибивання з гнізда відколовся шматочок металу, який відлітаючи травмував ліве око потерпілого. Згідно виписки з акту огляду МСЕК №016326 від 10.01.2000 року [PERSON] встановлено 25% втрати працездатності у звязку з травмою. Згідно виписок з актів огляду МСЕК №087888 від 25.03.2002 року, №092638 від 04.10.2004 року, №006471 від 18.10.2006 року, № 007607 від 27.10.2008 року, встановлена [PERSON] 25 % втрати працездатності не змінювалось. Згідно виписки з медичної карти, дата нещасного випадку 25.08.1999 року, у [PERSON] проникаюче поранення рогівки лівого ока. Згідно медичного висновку від 10.01.2002 року у [PERSON] виробнича травма, в 1999 році уламок металу травмував ліве око. У п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ, яка діяла станом на 25.08.1999 року,відшкодування моральної шкоди провадиться власником,якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення \~його нормальних\~життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок \~відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відшкодування шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом, здійснювалось відповідно до\~здоровя. Відповідно до п.38 вказаних Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 492, право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання грошової суми за моральну шкоду від Фонду соціального страхування від нещасних випадків залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер. Встановлення Законом обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (стаття 3 Закону № 1105-XIV). Підпунктом «е» п. 1 частини 1 статті Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (в редакції Закону від 22 лютого 2001 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, в тому числі грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Згідно ч. 3 ст. 28 вказаного Закону (в редакції Закону від 22 лютого 2001 року) за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду. Відповідно до ч. 3 статті 34 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (в редакції Закону від 22 лютого 2001 року) моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових\~\~виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року N 1-рп/2004 у справі N 1-9/2004 крім іншого, розяснено, що поряд із відшкодуванням матеріальної шкоди компенсується і моральна шкода за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно від відшкодування майнової шкоди передбачено статтею 1 Закону і є одним із способів захисту особистих немайнових прав працівника. Одним із основних принципів страхування від нещасного випадку відповідно до абзацу третього статті 5 Закону є своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком. До страхових виплат належить, зокрема, грошова сума, яка виплачується застрахованому за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання грошової суми за моральну шкоду від Фонду соціального страхування від нещасних випадків залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер. Встановлення Законом обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Аналіз наведених норм переконує суд в тому, що відповідач зобовязаний відшкодувати моральну шкоду позивачу. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ч.ч.1,2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно якої розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги, що позивач в працездатному віці зазнав сильних глибоких фізичних, душевних страждань, ушкодження його здоровя мають не відновлювальний характер, а його життя докорінно змінилось. Позивач не може себе самостійно обійти, ушкодження його здоровя не дають йому змоги вести повноцінне життя, він терпить постійний душевний та фізичний біль. Моральна шкода спричинена порушенням його особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Вказане в сукупності з обставинами нещасного випадку переконують суд в обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав частковому задоволенню позовних вимог та стягнення моральної шкоди в розмірі 7\~000,00грн. Таким чином, у разі коли право на відшкодування моральної шкоди виникало у позивача до 01 січня 2006 року, тобто до набрання чинності як Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік», так і Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, та Законом України № 717-V потерпілі мали право на відшкодування моральної шкоди з Фонду соцстраху, незалежно від моменту звернення до суду та дати ухвалення судового рішення. На підставі ч. 18 ст. 5 ЗУ «про судовий збір» органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial