Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У серпні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Кредитної спілки «Володар» про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № ДВ-777 від 07.10.2015 року по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 120000,00 грн. зі сплатою 19 % річних. 07.04.2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаток № 1 до договору № ДВ-777 від 07.10.2015 року, відповідно до якого відповідач зобов`язався повернути внесок частинами відповідно до графіку в період з квітня 2016 року по липень 2018 року. Після закінчення строку дії договору відповідач суму вкладу та проценти не повернув. Крім цього, за невиконання зобов`язання з повернення суми вкладу та процентів період з 30.04.2016 року по 31.07. 2019 року позивачем нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки, інфляційні та 3 % річних. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 10.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-906 від 02.10.2020 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Рибака М.А., у зв`язку із відпусткою судді Кондратенко О.О. Ухвалою суду від 05.10.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Володар» про стягнення грошових коштів прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, поважність причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не надавав та не просив розглядати справу за його відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 07.10.2015 між Кредитною спілкою "КС ВОЛОДАР" та членом Кредитної спілки [PERSON] було укладено Договір №ДВ-777 «Прогресивний» по залученню внеску (вкладу) кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно з п. 1.1. якого член Кредитної спілки протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання Договору, зобов`язується внести внесок у розмірі 120000,00 грн., а Кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та даним Договором, зобов`язується повернути його члену Кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 07.04.2016 року, що становить шість місяців. Факт внесення позивачем грошових коштів за Договором №ДВ-777 на суму 12000,00 грн. на депозитний рахунок відповідача підтверджується копією квитанції до прибутково-касового ордеру № 1 від 07.10.2015. Згідно п.п. 2.2, 2.3 Договору №ДВ-777, Кредитна спілка на внесений членом Кредитної спілки внесок щомісяця нараховує 19% річних. Відсотки на внесок нараховуються один раз на місяць на фактичну суму внеску за фактичну кількість днів використання Кредитною спілкою внеску. 07.04.2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаток № 1 до договору № ДВ-777 від 07.10.2015 року, відповідно до якого відповідач зобов`язався повернути внесок частинами відповідно до графіку в період з квітня 2016 року по липень 2018 року. Тобто, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли зобов`язання, за якими позивач вніс грошові кошти, а відповідач зобов`язався їх повернути разом з нарахованими відсотками у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов`язанням по виплаті коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав (доказів протилежного суду не надано) Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Положеннями ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність. Згідно ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, вимога про стягнення на користь позивача 100500,00 грн. неповернутого вкладу, 11400,00 грн. процентів за користування коштами, 6626,85 грн. трьох процентів річних та 15814,20 грн. інфляційних втрат, ґрунтується на вимогах закону, а тому, підлягає задоволенню. Щодо стягнення подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 62124,43 грн., суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. В договорах по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки відсутня умова про сплату подвійної облікової ставки Національного банку України за порушення зобов`язання, що випливають з договорів. При цьому, в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача в частині стягнення подвійної облікової ставки Національного банку України, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертаються до суду та обґрунтовують свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, а також на підставі якої правової норми визначається той спосіб захисту прав, який позивач просить застосувати. Згідно із постановою Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 904/4156/18, за змістом наведених положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Враховуючи те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається в частині стягнення подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 62124,43 грн., підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 100500,00 грн. неповернутого вкладу, 11400,00 грн. процентів за користування коштами, 6626,85 грн. трьох процентів річних та 15814,20 грн. інфляційних втрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача 1343,41 грн. судового збору. Оскільки під час подання позовної заяви позивачем було сплачено суму зайво сплаченого судового збору в розмірі 772,47 грн., то вона підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial