Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

28 липня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП "Передпускова дирекція шахти № 10 "Нововолинська", третя особа: директор ДП "Передпускова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" [PERSON], про про зобов'язання надати щорічну відпустку за період з 01 червня 2012 року по 24 липня 2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2007 року він працював гірничим диспетчером філії ТзОВ «Луганськшахтострой», 31 травня 2012 року був звільнений з роботи у зв'язку з переведенням на ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська». Відповідно до наказу №143/к від 23 липня 2013 року його було звільнено з роботи. Рішенням Нововолинського міського суду від 30 травня 2014 року цей наказ було скасовано та поновлено його на посаді гірничого диспетчера ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» з 24 липня 2013 року. Вказує, що 24 липня 2014 року він звернувся до адміністрації підприємства із заявою про надання щорічної відпустки за період роботи з 01.06.2012 року по 24.07.2014 року, починаючи з 25 липня 2014 року, оскільки за два роки роботи він не використав жодної відпустки, проте йому було відмовлено. Вважає дії відповідача незаконними та просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідача надати йому щорічну відпустку за вказаний період роботи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просять їх задоволити. Представник відповідача ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" [PERSON], він же представник третьої особи - [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач [PERSON] наказом №143 від 23.07.2013 року був звільнений з роботи з посади гірничого диспетчера ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська», при цьому йому було нараховано та виплачено компенсацію за невикористані 29 календарних днів щорічної відпустки. 30 травня 2014 року рішенням Нововолинського міського суду [PERSON] було поновлено на роботі. Оскільки вказаним рішенням було поновлено дію наказу №53 від 06 березня 2013 року про відсторонення [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати, фактично він до виконання роботи не приступив до теперішнього часу, у зв'язку з чим адміністрація підприємства відмовила [PERSON] у наданні щорічної відпустки за період з 01.06.2012 року по 24.07.2014 року. Зазначив, що основна щорічна відпустка за ним зберігається, проте правом на її отримання він зможе скористатись лише у разі, коли наказом по підприємству його буде допущено до роботи. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні заявлених вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставні та підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] був прийнятий у ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» гірничим диспетчером по переведенню з філії ТзОВ «Луганскшахтострой» згідно наказу № 74/к від 01 червня 2012 року. Наказом №53 від 06 березня 2013 року [PERSON] було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до моменту надання медичної довідки про проходження медичного огляду (а.с.33). Відповідно до наказу №143/к від 23 липня 2013 року [PERSON] був звільнений з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України - у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на нього обов'язків з 24 липня 2013 року. Як вбачається із довідки від 08 вересня 2014 року за вих.№ 7.3.1/738, виданої головним бухгалтером ДП «Предпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», при звільненні позивача [PERSON] йому було нараховано та виплачено компенсацію за належні невикористані 29 календарних днів відпустки (а.с.35). Рішенням Нововолинського міського суду від 30 травня 2014 року [PERSON] поновлено на посаді гірничого диспетчера ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (а.с. 27-29). З наказу №87/к від 02 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] поновлено на посаді гірничого диспетчера АУП з 24.07.2013 року (а.с.34). 24 липня 2014 року позивач звернувся до адміністрації ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» із письмовою заявою про надання йому щорічної відпустки за період роботи з 01.06.2012 року по 24.07.2014 року, починаючи з 25 липня 2014 року (а.с.5). Відповідно до ст.74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Умови, тривалість і порядок надання відпусток працівникам визначено Кодексом законів про працю України, який введено в дію з 01.06.1972 року Законом Української РСР від 10.12.1971 року №322-VIII, Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 року №504/96-ВР. Відповідно до ч.1 ст.75 КЗпП України та статті 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України № 504/96-ВР щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Тобто, для кожного працівника робочий рік є індивідуальним і відлічується з дня укладення трудового договору. Статтею 82 КЗпП та статтею 9 Закону № 504/96-ВР визначено порядок обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку. Зокрема, ст.82 КЗпП в редакції, чинній на 10.10.1975 p., визначено, що до стажу роботи, що дає право на відпустку включаються: 1) час фактичної роботи; 2) час, коли робітник або службовець фактично не працював, але за ним зберігалися місце роботи (посада) і заробітна плата повністю або частково ( в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, викликаного неправильним звільненням або переводом на іншу роботу); 3) час, коли робітник або службовець фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому виплачувалася допомога по державному соціальному страхуванню; 4) інші періоди роботи, зарахування яких передбачене законодавством. Відповідно до ч.1,3 ст.79 КЗпП щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року. Як видно із наданої в судовому засіданні довідки щодо відпустки [PERSON] від 30 жовтня 2014 року, при звільненні останнього з роботи йому було виплачено грошову компенсацію за 29 календарних днів щорічної відпустки, в той же час після ухвалення апеляційним судом Волинської області рішення від 23.07.2014 року, [PERSON], нараховано 28 календарних днів щорічної відпустки. Використати належні календарні дні щорічної відпустки позивач як відсторонений працівник підприємства, трудові права та обов'язки якого є призупинені на час його відсторонення, зможе лише за умови усунення причини свого відсторонення, тобто після проходження медичного огляду. Судом встановлено, що [PERSON] було поновлено на посаді гірничого диспетчера АУП Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська», що стверджується копією рішення Нововолинського міського суду від 30 травня 2014 року (а.с.27-29). Наказом №87/к від 02 червня 2014 року [PERSON] поновлено на посаді гірничого диспетчера АУП з 24.07.2013 року. Як слідує із копії рішення апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2014 року, з ДП «Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська» в користь [PERSON] було стягнуто 49321,05 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з дня його звільнення, тобто з 23 липня 2013 року, і до дня його поновлення на роботі, а саме по 02 червня 2014 року (а.с.30-32). 24 липня 2014 року позивач звернувся до адміністрації підприємства із письмовою заявою про надання йому щорічної відпустки за період роботи з 01.06.2012 року по 24.07.2014 року, починаючи з 25 липня 2014 року. Проте, на теперішній час як підтвердили сторони в судовому засіданні, відпустка позивачу не надана. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] набув право на щорічну відпустку за час вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням, тобто за період з 23 липня 2013 року по 02 червня 2014 року. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що з боку відповідача мали місце порушення прав позивача на отримання чергової щорічної відпустки відповідно до норм чинного трудового законодавства, Закону України «Про відпустки», а тому вважає, що вимоги слід задоволити частково та зобов'язати ДП "Передпускова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" надати позивачу [PERSON] щорічну основну відпустку за час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням, а саме за період роботи з 23 липня 2013 року по 02 червня 2014 року. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved