Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП "Автоскладальний завод №2" ПАТ "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свій позов обґрунтовує тим, що він працював на ДП "Автоскладальний завод №2" ПАТ "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" з 9 липня 2013 року по 26 серпня 2014 року і був звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. На день звільнення йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 1 серпня 2014 року по 26 серпня 2014 року, компенсація відпустки та вихідна допомога у сумі 3283 грн. 55 коп. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3283 грн. 55 коп., та компенсації за затримку розрахунку по заробітній платі в сумі 2350 грн. 95 коп. В судовому засіданні позивач, посилаючись на те, що відповідач 23 жовтня 2014 року сплатив йому нараховану заробітну плату, компенсацію за не відбуту частину відпустки та вихідну допомогу, позовні вимоги зменшив та просив суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію за затримку розрахунку по заробітній платі в сумі 3425 грн. 67 коп. В судовому засіданні представник відповідача при розгляді справи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з трудової книжки позивача, він з 9 липня 2013 року по 26 серпня 2014 року працював у відповідача на посаді інженера ІІ категорії і був звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст.116 КЗпП України, відповідачу належало провести повний розрахунок з працівником в день звільнення - 26 серпня 2014 року, що зроблено не було. 17 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про проведення остаточного розрахунку при звільненні, в якому вказав, що оскільки в день звільнення він не працював, 1 вересня 2014 року він звернувся до розрахункового відділу підприємства з вимогою провести повний розрахунок. Не пізніше наступного дня, 2 вересня 2014 року, розрахунок з ним проведений не був. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Згідно з п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно розрахункових листів, заробітна плата позивача за червень 2014 року становить 1349 грн. 55 коп., за липень 2014 року становить 1811 грн. 06 коп. Середньомісячна заробітна плата позивача становить 1580,95 грн.( (1349,55грн. + 1811,06 грн.) : 2); середньоденна становить 52,67 грн. (1580, 95 грн. : 30 - середня кількість днів в місяці). Загальний період затримки розрахунку становить 51 день (3 вересня 2014 року-23 жовтня 2014 року). Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 3 вересня 2014 року по 23 жовтня 2014 року становить 2686 грн. 51 коп. - (52,67 грн. х 51 день). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору , з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору . На підставі наведеного, ст.ст.116, 117, КЗпП України

Outcome: partial