Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що, проживаючи спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу у сторін народився [INFO] син [PERSON]. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 5.09.2013 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної сина - [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісяця до його повноліття. Останнім часом за відсутності роботи позивачка була змушена залишити з дитиною смт. Ставище і переїхати до м. Києва, де вона з cином орендує житло. З 2013 року дитина потребує значно більших фінансових витрат на харчування, одяг, взуття, він відвідує спортивні секції з футболу та вільної боротьби, займається у загальноосвітній середній школі №55. Тому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON], з 500 грн. щомісяця до 1500 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що 5.06.2010 року він уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. Від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти часто хворіють, тому він повинен забезпечувати їх не тільки продуктами, а і медичними препаратами, засобами лікування. Офіційно він ніде не працює, але має мінливий щомісячний заробіток за рахунок перевезення пасажирів в режимі таксі. Тому він не завжди має змогу платити 500 грн. аліментів щомісяця на утримання сина [PERSON] Нікіти, а тим більше 1500 грн. щомісяця. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, проживаючи спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу у сторін народився [INFO] син [PERSON], батьками якого у свідоцтві про народження записані сторони по справі (а.с.2; 22). Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 5.09.2013 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної сина - [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісяця до його повноліття (а.с.4). 6.09.2013 року цим же судом було видано позивачу виконавчий лист для виконання даного рішення (а.с.3-4), на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Вказані обставини не заперечувались сторонами у судовому засіданні. За змістом ч.3, ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, вказаним судом рішення було встановлено обов'язок батька, відповідача по справі, утримувати свою малолітню дитину, сина [PERSON] з визначенням розміру аліментів. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік" - установити у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень; з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня; з 1 грудня - 1637 гривень. А згідно ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2013 рік" було установлено у 2013 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1108 гривень, з 1 грудня - 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1032 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1210 гривень, з 1 грудня -1286 гривень. Як вбачається із зазначених норм Законів України „Про Державний бюджет України на 2013 рік" та „Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на одну дитину з дня винесення судового рішення Ставищенським районним судом Київської області 5.09.2013 року і на день винесення даного рішення збільшився з 972 грн. до 1531 грн. Крім того, 13.05.2008 року [PERSON] отримав свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія [NUMBER], яке було видане Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією (а.с.25). Однак, як пояснив відповідач, він фактично не працює і має мінливий щомісячний заробіток за рахунок перевезення пасажирів в режимі таксі. Доказів, які б спростували дані ствердження, судові не надано. 5.06.2010 року відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №729 (а.с.21). Від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.23) та сина [PERSON], [INFO] (а.с.24). Як вбачається з наданих медичних документів на вказаних дітей за їх діагнозом була оплачена відповідачем 7.12.2015 року медична допомога (а.с.18-20). За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. За правилами ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як наголошує ч.1-2, ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ч.1-2, ст.58ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також диспозицію ст.192 СК України, суд вважає, що оскільки прожитковий мінімум на одну дитину з дня винесення судового рішення Ставищенським районним судом Київської області 5.09.2013 року і на день винесення даного рішення збільшився з 972 грн. до 1531 грн., матеріальне становище одержувача аліментів погіршилось в результаті втрати роботи в смт. Ставище, а також з урахування сімейного стану відповідача та стану здоров'я його двох інших дітей, тому необхідно збільшити розмір призначених аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з 500 грн. щомісяця до 900 грн. щомісяця, який забезпечить необхідний рівень для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, в решті розміру позовних вимог відмовити. Згідно ст.79; 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial