Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Мегабанк»\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Мегабанк»\~заборгованість за\~Кредитним договором\~№ 15П/2017\~від 21\~червня 2017\~р.,\~яка станом\~на 01.12.2017\~р.\~становить 157\~866,94\~грн.\~та складається\~з:\~суми залишку\~заборгованості за\~кредитом в\~розмірі 131\~488,10\~грн.,\~суми залишку\~нарахованих та\~несплачених відсотків\~за період\~з 01.07.2017\~р.\~по 30.11.2017\~р.\~включно в\~розмірі 8\~958,32\~грн.,\~суми штрафу,\~нарахованого відповідно\~до пункту\~6.2.\~Кредитного договору\~-\~17\~420,52\~грн.\~Стягнути з\~ [PERSON] ,\~як солідарного\~боржника із\~ [PERSON] \~за Договором\~поруки від\~07.07.2017\~р.,\~на користь\~ПАТ «Мегабанк»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 15П/2017\~від 21\~червня 2017\~р.,\~укладеним між\~ПАТ «Мегабанк»\~ та\~ [PERSON] ,\~яка станом\~на 01.12.2017\~р.\~становить 157\~866,94\~грн.\~та складається\~з:\~суми залишку\~заборгованості за\~кредитом в\~розмірі 131\~488,10\~грн.,\~суми залишку\~нарахованих та\~несплачених відсотків\~за період\~з 01.07.2017\~р.\~по 30.11.2017\~р.\~включно в\~розмірі 8\~958,32\~грн.,\~суми штрафу,\~нарахованого відповідно\~до пункту\~6.2.\~Кредитного договору\~-\~17\~420,52\~грн.\~Стягнути з\~ [PERSON] ,\~як солідарного\~боржника із\~ [PERSON] \~за Договором\~поруки від\~07.07.2017\~р.,\~на користь\~ПАТ «Мегабанк»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 15П/2017\~від 21\~червня 2017\~р.,\~укладеним між\~ПАТ «Мегабанк»\~ та\~ [PERSON] ,\~яка станом\~на 01.12.2017\~р.\~становить 157\~866,94\~грн.\~та складається\~з:\~суми залишку\~заборгованості за\~кредитом в\~розмірі 131\~488,10\~грн.,\~суми залишку\~нарахованих та\~несплачених відсотків\~за період\~з 01.07.2017\~р.\~по 30.11.2017\~р.\~включно в\~розмірі 8\~958,32\~грн.,\~суми штрафу,\~нарахованого відповідно\~до пункту\~6.2.\~Кредитного договору\~-\~17\~420,52\~грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що 21.06.2017\~року між\~ [PERSON] \~та ПАТ\~«Мегабанк» було\~укладено кредитний\~договір №\~15П/2017,\~до умов\~якого [PERSON] \~отримала кредит\~в розмірі\~167\~000,00\~грн.\~на строк\~з 21.06.2017\~року до\~20.06.2021\~року,\~процентна ставка\~за користування\~кредитом,\~що нараховується\~на суму\~заборгованості \~16\~%\~річних. Пунктом 2.12.\~Кредитного договору\~зазначений рахунок\~для повернення\~кредиту,\~сплати процентів,\~штрафу,\~комісії та\~пені -\~37390202394.\~Починаючи з\~01.07.2017\~р.\~ [PERSON] \~порушуються строки\~сплати платежів\~за кредитом. Станом на\~01.12.2017\~р.\~загальна заборгованість\~за кредитом\~складає 131488,10\~грн.\~Всього сума\~нарахованих процентів\~за період\~з 01.07.2017\~р.\~по 30.11.2017\~р.\~включно складає\~8\~958,32\~грн.,\~що складається\~з суми\~прострочених процентів\~за період\~з 01.07.2017\~р.\~по 31.10.2017\~р.\~включно -\~7\~205,15\~грн.,\~суми нарахованих\~та несплачених\~процентів за\~період з\~01.11.2017\~р.\~по 30.11.2017\~р.\~включно -\~1\~753,17\~грн. За несвоєчасну\~сплату процентів,\~передбачених Кредитним\~договором,\~сума штрафу,\~нарахованого відповідно\~до п.\~6.2.\~Кредитного договору,\~станом на\~01.12.2017\~р.\~складає 720,52\~грн.\~Крім того, відповідно до\~пункту 3.2.3.\~Кредитного договору\~ [PERSON] \~зобов`язана у\~день підписання\~Договору і\~не менше,\~ніж на\~строк його\~дії застрахувати\~своє життя\~на користь\~ПАТ «Мегабанк,\~однак відповідачем\~не були\~виконані зазначені\~вимоги,\~у зв`язку\~з чим,\~позивачем було\~нараховано [PERSON] \~штраф,\~відповідно до\~п.\~6.2.\~Кредитного договору\~у розмірі\~16\~700,00\~грн.\~Таким чином,\~станом на\~01.12.2017\~р.\~загальна сума\~штрафів,\~нарахованих у\~відповідності до\~п.\~6.2.\~Кредитного договору\~склала 17\~420,52\~грн. Також,\~для забезпечення\~виконання зобов`язань\~ [PERSON] \~за Кредитним\~договором були\~укладені договори\~поруки:\~Договір поруки\~від 07.07.2017\~року між\~ПАТ «Мегабанк»\~та [PERSON] ;\~Договір поруки\~від 07.07.2017\~року між\~ПАТ «Мегабанк\~та [PERSON] . У зв`язку з чим, представник позивача звертається з позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] як до солідарних боржників за невиконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору № 1511/2017 від 21.06.2017 р. Також, представник позивача зазначає, що, враховуючи порушення [PERSON] умов кредитного договору, ПАТ «Мегабанк» звертався до всіх відповідачів з вимогами щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак до цього часу відповідачами заборгованість за кредитним договором не сплачена. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.09.2018 року (головуючий суддя Нев`ядомський Д.В.) позов ПАТ «Мегабанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~19.04.2019\~року (головуючий\~суддя Ніколаєнко\~І.В.)\~за заявою [PERSON] заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.09.2018 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. 02.05.2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якій повністю заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з нього суми боргу за договором позики. В обґрунтування зазначає, що працює лікарем-стоматологом, під час лікування пацієнта до нього зайшли двоє невідомих осіб, які представилися працівниками ПАТ "Мегабанк" та наполягали на підписанні паперів, серед яких був вищевказаний договір поруки, який, зі слів цих працівників, врятує працівника банку [PERSON] , яка є подругою його сина, від неприємностей, які виникли в неї на роботі. Як пояснили працівники ПАТ "Мегабанк", необхідно було підписати договір поруки, щоб [PERSON] не звільнили з банку. Під психологічним тиском працівників банку та для допомоги [PERSON] , щоб уникнути її звільнення з роботи, а також з метою припинення скандалу в поліклініці [PERSON] підписав договір. Як зазначає відповідач, працівники банку не дали йому можливості повністю прочитати договір, не дали другого примірнику, йому не відомо, звідки вони взяли його персональні дані для укладення договору, оскільки копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру він не надав, в приміщенні банку ніколи не був, крім того, працівники банку не повідомили йому про існування кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON] . У зв`язку з викладеним, відповідач зазначає, що договір поруки від 07.07.2017 року, укладений між ним та ПАТ "Мегабанк" був укладений під впливом обману та психічного насильства з боку представників банку. Також, зазначає, що ПАТ "Мегабанк" не звертався до нього з вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки строк виконання основного зобов`язання настав ще в момент першого порушення умов договору позичальником (01 липня 2017 року), а позивач ніяких вимог до нього, як поручителя, до 11.01.2018 року не пред`являв, вважає, що порука припинилася зі спливом шести місяців після настання моменту виконання основного зобов`язання, а саме з 01 січня 2018 року. Враховуючи викладене, [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Мегабанк» в частині, що стосується нього з урахуванням вищенаведених обставин. 06.05.2020\~року представник\~позивача ПАТ\~«Мегабанк» подав\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~зазначає,\~що кредитний\~договір та\~договори поруки\~були укладені\~з урахуванням\~волевиявлення відповідачів,\~оскільки підписи\~на договорах,\~які ніким\~не оспорюються,\~є доказом\~того,\~що сторони\~погодились з\~його умовами.\~Стосовно доводів\~відповідача щодо\~пропуску позивачем\~строків для\~пред`явлення вимоги\~про стягнення\~заборгованості з\~поручителя,\~зазначає,\~що умовами\~договору поруки\~зазначено,\~що договір\~набуває чинності\~з моменту\~його підписання,\~тобто з\~21.06.2017\~р.\~(датою\~повернення кредит\~визначено \~16:00\~год.\~20.06.2021\~р.)\~та діє\~протягом трьох\~років з\~дня закінчення\~строку кредитного\~договору.\~Також,\~представник позивача\~зазначає,\~що 23.11.2017\~р.\~банк направляв\~на адреси\~Відповідачів вимоги\~щодо погашення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№15П/2017\~від 21.06.2017\~р.,\~в яких,\~зокрема,\~було зазначено\~про те,\~якщо ця\~вимога не\~буде задоволена\~протягом семи\~календарних днів,\~Банк буде\~змушений звернутися\~до суду\~з позовом\~про відновлення\~порушеного права.\~Проте,\~вказана вимога\~була залишена\~без відповіді\~та задоволення.\~Зокрема,\~на адресу\~ [PERSON] \~надсилалась вимога\~23.11.2017\~р.,\~яка була\~повернута у\~зв`язку із\~закінченням терміну\~зберігання. 11.01.2018\~р.\~ПАТ «МЕГАБАНК»\~звернувся до\~Київського районного\~суду м.\~Харкова з\~позовом про\~солідарне стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№15П/2017\~від 21.06.2017\~р.\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~тобто в\~межах трирічного\~терміну після\~направлення та\~отримання вимоги\~останніми,\~що свідчить\~про відсутність\~підстав для\~визнання поруки\~припиненою. Рішенням Вищої Ради правосуддя №1000/0/15-20 від 16.04.2020 року [PERSON] звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 17.04.2020 року справа № 640/8876/19 (н/п 2/953/397/20) передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.04.2020 року цивільну справу № 640/494/18 за позовом ПАТ «Мегабанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до провадження судді Лях М.Ю. 02.05.2020 року відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, яку ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2020 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Мегабанк». В зустрічній\~позовній заяві,\~після уточнення,\~ [PERSON] \~(відповідач\~за первісним\~позовом)\~просить визнати\~недійсним договір\~поруки,\~укладений 07.07.2017\~року між\~ПАТ «Мегабанк»\~та [PERSON] .\~В обґрунтування\~зазначає,\~що вищевказаний\~договір поруки\~від 07.07.2017\~року був\~укладений під\~впливом обману\~з боку\~представників банку,\~а також\~під впливом\~психічного насильства,\~застосованого до\~нього працівниками\~банку.\~Крім того,\~звертає увагу,\~що ні\~договором,\~ні законом\~не передбачено\~забезпечення виконання\~зобов`язань\~за кредитним\~договором №15П/2017\~від 21.06.2017\~року,\~укладеним між\~ПАТ «Мегабанк»\~та [PERSON] ,\~жодним із\~видів забезпечення,\~передбачених ч.\~1\~ст.\~548\~ЦК України. Згідно пункту\~2.10.\~розділу 2\~вказаного кредитного\~договору «Умови\~та порядок\~надання кредиту»\~«зобов`язання клієнта\~за Договором\~забезпечується (вид\~забезпечення)/\~не забезпечується»\~відповідає умові\~«Не забезпечується». Також [PERSON] зазначає, що в момент підписання ним договору поруки працівники ПАТ «Мегабанк» не повідомили йому, що [PERSON] вже були порушені, умови кредитного договору, а саме 01.07.2017 року. Крім того, зауважує, що оскільки ПАТ «Мегабанк» не надав до суду доказів виконання ним вимог ст. ст. 9, 13 Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні кредитного договору №15П/2017 від 21.06.2017 року, вказаний кредитний договір є недійсним. Також зауважує, що договір поруки був укладений за місцем роботи поручителя, що в свою чергу суперечить вимогам ч.1 ст. 647 ЦК України. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідачу\~за зустрічним\~позовом встановлено строк для подання відзиву та заперечень на зустрічну позовну заяву, а позивачу за зустрічним позовом строк для подання відповіді на відзив, завчасно до початку розгляду справи по суті. 09.07.2020 року представником позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ПАТ «Мегабанк» подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він зазначає, що договір поруки 07.07.2017 року був укладений [PERSON] за домовленістю з банком та без жодного примусу, обману або впливу з боку банку. В матеріалах справи містяться копія паспорту та картки фізичної особи - платника податків поручителя [PERSON] , які надавалися ним до банку. Крім того, звертає увагу, що він був обізнаний про існування кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк» та умови договору, оскільки з власної ініціативи уклав з банком договір поруки у забезпечення виконання зобов`язань за ним. Також, зазначає, що станом на 07.07.2017 р. умови кредитного договору не були порушені [PERSON] , прострочена заборгованість за кредитним договором станом на вказану дату відсутня. Щодо доводів [PERSON] стосовно порушення вимог ч.1 ст. 548 ЦК України при укладенні договору поруки, представник ПАТ «Мегабанк» зазначив, що саме Договором поруки встановлено, що виконання зобов`язання за Кредитним договором забезпечується порукою, і забезпечення порукою виникає саме на підставі Договору поруки, а не згідно умов Кредитного договору, як це зазначив позивач за зустрічним позовом. Також, представник відповідача за зустрічним позовом зазначив, що дія Закону України «Про споживче кредитування» не розповсюджується на договір поруки, оскільки сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не спрямований на задоволення потреб поручителя. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом в судовому засідання підтримала заявлені позовні вимоги, позов просила задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, з урахуванням наданих письмових доказів, та пояснень. У задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити в повному обсязі за недоведеністю та невмотивованістю. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом в судовому засідання заперечував проти заявлених позовних вимог ПАТ «Мегабанк», які не визнав в повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні за необґрунтованістю та безпідставністю. Заявлений зустрічний позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених у зустрічній позовній заяві. Зазначив, що укладений між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] кредитний договір спрямований на забезпечення повернення [PERSON] грошових коштів банку, недостача яких було виявлено за час роботи [PERSON] на посаді керівника відділення № 68 ПАТ «Мегабанк». З приводу наявних в матеріалах справи копії його паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру відзначив, що вказані оригінали офіційних документів, в тому числі в копіях не надав. Зазначив, що у березні 2017 [PERSON] оформлювала на його ім`я банківську картку, у зв`язку з чим вказані копії його документів було використано та додано до оспорюваного договору поруки. Відзначив, що намірів укладати договір поруки він не мав, згоду на його укладення не надавав, волевиявлення не відповідає його внутрішній волі, під примусом представників служби безпеки банку, які заважаючи виконувати свою роботу під час здійснення прийому у лікарні та поведінки, яка привертала увагу оточуючих пацієнтів та медичного персоналу примусили покинути робоче місце та на вулиці на капоті автомобіля поставити підпис під документом, зміст якого йому не відомий. Також зазначив, що будучи юридично не обізнаною особою, враховуючи психологічний тиск та наполегливість представників банку він був вимушений поставити підпис, не розуміючи зміст та умови договору, а також юридичні наслідки. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили заяв про відкладення судового засідання не надали. Суд, заслухавши думки присутніх осіб, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також доводи та заперечення викладені відповідачем у зустрічній позовній заяві, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 21.06.2017 року між ПАТ «Мегабанк» (правонаступником якого є АТ «Мегабанк» та [PERSON] (надалі - Відповідач 1) укладено кредитний договір № 15П/2017 (надалі - Кредитний договір). Згідно з п. 1.1., 1.2. Кредитного договору ПАТ «Мегабанк» надав Відповідачу 1 кредитні кошти на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку в сумі та на умовах, визначених Договором, які Відповідач 1 зобов`язався повернути Банку, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з додатками до Договору. Розділом 2 Кредитного договору, а саме п. 2.2., п. 2.3., п. 2.4. договору, передбачено, що кредит надається Відповідачу 1 в сумі 167000,00 грн. на строк з 21.06.2017 року до 20.06.2021 року, процентна ставка за користування Кредитом, що нараховується на суму заборгованості - 16% річних. 21.06.2017 р. грошові кошти в розмірі 167000 грн. передбачені Кредитним договором були видані ПАТ «Мегабанк» Відповідачу 1, що підтверджується випискою з рахунку [NUMBER] за період з 21.06.2017 р. по 30.11.2017 р. та заявою про видачу готівки №1470_17 від 21.06.2017 р. Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору Відповідач 1 зобов`язаний повернути одержаний Кредит у повному обсязі до 16.00 години 20.06.2021 р. Пунктом 1.3. Кредитного договору передбачено, що цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «Мегабанк» (надалі - Правила). Відповідно до пункту 5.5. Кредитного договору своїм підписом Відповідач 1 підтверджує, що з Правилами, які розміщені на офіційному сайті ПАТ «Мегабанк» www.megabank.net та/або у відділеннях Банку, а також умовами Договору, ознайомлений і згодний. Згідно з п. 6.4.1. Правил Відповідач 1 зобов`язаний своєчасно та в повній сумі повернути отриманий кредит та сплатити проценти та інші платежі у порядку, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п. 6.2.4. Правил повернення Кредиту, сплата процентів за користування ним, комісій та інших платежів здійснюється на транзитний рахунок, визначений Кредитним договором. Пунктом 2.12. Кредитного договору зазначено рахунок для повернення кредиту, сплати процентів, штрафу, комісії та пені (надалі - транзитний рахунок) - [NUMBER] . Згідно з графіком платежів Додатку №1, Відповідач 1 повинен був розпочати сплачувати щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту з 25.07.2017 року, однак Відповідач 1 почав порушувати строки сплати платежів за кредитом. Пунктом 3.3.5. Кредитного договору ПАТ «Мегабанк» має право вимагати з Відповідача 1 повернення Кредиту в повному обсязі, строк якого ще не настав, у разі затримання Відповідачем 1 сплати щомісячного платежу та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Відповідно пункту 4.1. Кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Згідно до п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування Кредитом здійснюються Відповідачем 1 щомісячно, не пізніше двадцять п`ятого числа місяця, наступного за звітним, а також в день повного повернення Кредиту. Всього сума нарахованих процентів за період з 01.07.2017 р. по 30.11.2017 р. включно складає 8\~958 грн. 32 коп., у т.ч. сума прострочених процентів за період з 01.07.2017 р. по 31.10.2017 р. включно складає 7\~205 грн. 15 коп., сума нарахованих та несплачених процентів за період з 01.11.2017 р. по 30.11.2017 р. включно, складає 1\~753 грн. 17 коп., що підтверджується виписками з рахунків № [NUMBER] , № [NUMBER] за період з 21.06.2017 р. по 30.11.2017 р. та розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 01.12.2017 р. Відповідно до пункту 6.2. Кредитного договору Відповідач 1 сплачує Банку штраф у наступних випадках: за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо повернення Кредиту згідно з Додатком №1 - у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно повернутого Кредиту; за невиконання будь-яких інших зобов`язань, прийнятих на себе за Договором - у розмірі 10 процентів від суми отриманого Кредиту. За несвоєчасну сплату процентів, передбачених Кредитним договором, сума штрафу, нарахованого відповідно до п. 6.2. Кредитного договору, станом на 01.12.2017 р. складає 720 грн. 52 коп. Відповідно пункту 3.2.3. Кредитного договору Відповідач 1 зобов`язаний у день підписання Договору і не менше, ніж на строк його дії застрахувати своє життя на користь Позивача. Страхування може здійснюватись в декілька етапів в залежності від максимального строку страхування, встановленого договором про страхування. Відповідачем 1 в порушення пункту 3.2.3. Кредитного договору не були виконані вимоги, передбачені цим пунктом та надано договору страхування, у зв`язку із чим, Позивачем було нараховано Відповідачу 1 штраф, відповідно до п. 6.2. Кредитного договору у розмірі 16700,00 грн.Станом на 01.12.2017 р. загальна сума штрафів, нарахованих у відповідності до п. 6.2. Кредитного договору складає 17420 грн. 52 коп. Таким чином, загальна сума вимог Банку до Відповідача 1 за Кредитним договором станом на 01.12.2017 р. становить 157\~866 грн. 94 коп. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 131 488,10 грн.; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.07.2017 р. по 30.11.2017 р. включно в розмірі 8958,32 грн.; суми штрафу, нарахованого відповідно до пункту 6.2. Кредитного договору - 17420,52 грн. Як вбачається з матеріалів справи, що з метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідачем 1 за Кредитним договором були укладені договори поруки: 1) Договір поруки від 07.07.2017 року (надалі - Договір поруки 1), між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] (надалі - Відповідач 2); 2) Договір поруки від 07.07.2017 року (надалі - Договір поруки 2), між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] (надалі - Відповідач 3). Відповідно до п. 1.1. Договору поруки 1 та Договору поруки 2 Відповідач 2 та Відповідач 3 поручились перед Банком за виконання Відповідачем 1 в повному обсязі усіх його обов`язків, що виникли з Кредитного договору № 15П/2017 від 21.06.2017 р. та за будь-якими додатковими угодами до нього, що укладені та/або будуть укладені у майбутньому. Відповідач 2 та Відповідач 3 поручаються перед Банком за виконання Відповідачем 1 будь-якого збільшення зобов`язань Відповідача 1 за Кредитним договором і надає згоду на будь-яку зміну умов Кредитного договору, в т.ч. які можуть призвести до збільшення обсягу його відповідальності та не потребує внесення додаткових змін до цього Договору. Відповідач 2 та Відповідач 3 поручаються перед Банком за виконання зобов`язань за Кредитним договором у разі переведення боргу за Кредитним договором на іншу особу або у разі смерті Відповідача 1. Відповідно до п. 2.1.1. Договорів поруки 1 та Договору поруки 2 поручителі зобов`язуються відповідати перед Банком за порушення Відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту у сумі та строк визначений Кредитним договором з урахуванням будь-яких змін до нього; сплату нарахованих процентів та комісійної винагороди згідно з умовами Кредитного договору; сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів, повернення кредиту; сплату збитків у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем 1 зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Договорів поруки Відповідач 2 та Відповідач 3 відповідають перед Позивачем за порушення зобов`язання Відповідачем 1 як солідарні боржники. Відповідач 2 та Відповідач 3 відповідають перед Банком у тому ж обсязі, що і Відповідач 1, включаючи сплату основного боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород, відшкодування збитків, в тому числі у разі будь-якого їх збільшення згідно з умовами Кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.12.2017 р. загальна сума заборгованості відповідачів за Кредитним договором №5П/2017 від 21.06.2017 р. становить 157\~866 грн. 94 коп. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 131 488,10 грн.; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.07.2017 р. по 30.11.2017 р. включно з розмірі 8 958,32 грн.; суми штрафу, нарахованого відповідно до пункту 6.2. Кредитного договору - 17 420,52 грн. Враховуючи порушення Відповідачем 1 умов кредитного договору, ПАТ «Мегабанк» звертався до Відповідачів з вимогами (вих. №67-8444 від 09.11.2017 р., вих. №67-8655 від 20.11.2017 р., вих. №67-8654 від 20.11.2017 р.) щодо погашення заборгованості за кредитним договором. При цьому, Відповідач 1 та Відповідач 3 отримали вказані вимоги Банку 25.11.2017 року. На адресу [PERSON] надсилалась вимога 23.11.2017 р., яка була повернута у зв`язку із закінченням терміну зберігання, докази чого містяться в матеріалах справи. У зазначених листах банк вимагав сплатити суму несплачених процентів за користування кредитними коштами за період з 01.07.2017 по 30.09.2017 в сумі 5393,54 грн. та штраф 539,35 грн. У разі несплати протягом 7 днів вказаних коштів банк буде вимушений звернутися до суду з позовом про відновлення порушеного права. Проте, Відповідачами заборгованість за кредитним договором не була сплачена у строки зазначені у Вимозі, а затримання Відповідачем 1 сплати процентів вже становило більше одного місяця, у зв`язку з чим Банк в січні 2018 року звернувся до суду з цим позовом про дострокове стягнення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч.1 ЦК України). Як визначено ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції Закону №1414-VIII від 14.06.2016, чинної на час укладення договорів поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Договором поруки 1 та договором поруки 2 передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 3 років з дня закінчення строку кредитного договору. За таких обставин, приймаючи до уваги, що договорами поруки 1 та 2 встановлено строк дії поруки, а саме 3 роки з дня закінчення строку кредитування (20.06.2021), то підстави для застосування 6-тимісячного строку для припинення поруки відсутні. При цьому, як зазначалось вище, у Вимогах від 20.11.2017 року направлених відповідачам Банк не вимагав повного дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, а тому Банк, направивши відповідачам вказані Вимоги, не змінював строк виконання основного зобов`язання. Враховуючи те, що погашення окремого щомісячного платежу визначені сторонами у кредитному договорі, вони вважаються такими, що настали у відношенні кожного щомісячного платежу станом на 25-й день наступного місяця, таким чином вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом трьох років з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання, або з дня настання строку сплати періодичного платежу. Тобто враховуючи, що згідно з графіком платежів Відповідач 1 повинен був сплатити щомісячний платіж 25.07.2017 року, тобто прострочення розпочалось 26.07.2017, то навіть 6-тимісячний строк лише щодо чергового платежу сплив би 26.01.2018 року, натомість Банк звернувся до суду з позовом 11.01.2018 року. Більш того, у разі пред`явлення банком вимог до поручителя після спливу строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12-ц. Отже, враховуючи, що згідно з графіком платежів Відповідач 1 повинен був сплатити щомісячний платіж 25.07.2017 року (а кінцевий строк повернення кредиту 20.06.2021), Вимоги Банку від 20.11.2017 не містили вимог щодо повного дострокового повернення кредиту, а договорами поруки 1 та 2 встановлено строк дії поруки 3 років з дня закінчення строку кредитування, при цьому Банк звернувся до суду з цим позовом про дострокове повернення кредиту 11.01.2018 року, то відсутні підстави для визнання поруки припиненою. З приводу заявленої Відповідачем 2 зустрічної позовної заяви про визнання недійсним договору поруки, укладеного 07 липня 2017 року між ним ПАТ "Мегабанк", суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Як зазначалось вище, 07.07.2017 року між ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк», та [PERSON] був укладений договір поруки (надалі Договір поруки 1), згідно з яким [PERSON] поручився перед Банком за виконання [PERSON] в повному обсязі усіх її обов`язків, що виникли з кредитного договору № 15П/2017 від 21.06.2017 р. [PERSON] посилається на те, що Договор поруки 1 укладено під впливом обману та насильства. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 215 ЦК\~передбачено, що коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У\~ч. 1 цієї ж статті\~зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами 1 - 3,\~5\~та\~6 ст. 203 ЦК. У разі непідписання договору особою, зазначеною в ньому як сторона, за умови підтвердження цього факту належними доказами, при встановленні, що нею не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним у зв`язку з його невідповідністю до вимог\~частин 3\~і\~5\~ст.\~203\~ЦК України. ЦК\~не визначає перелік істотних умов, які повинен містити договір поруки. Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи I\~та\~II кн. 5 ЦК). Відповідно до\~ч. 1 ст. 638 ЦК\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести: визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо; обсяг відповідальності поручителя, оскільки згідно із\~ч. 2 ст. 553 ЦК\~порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі, а\~ч. 2 ст. 554 ЦК\~встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; відомості про сторони: кредитора і поручителя; відомості про боржника (хоча він і не є стороною договору поруки, але згідно із\~ч. 1 ст. 555 ЦК\~у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. До того ж до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ч. 2 ст. 556 ЦК)). Згідно зі\~ст. 626 ЦК\~порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Разом з тим, зі змісту укладеного договору поруки від 07.07.2017 року вбачається, що текст договору не містить розгорнутої інформації про кредитні зобов`язання Відповідача 1 [PERSON] , зокрема загальний розмір кредиту, графік його погашення, строк виконання та інші обов`язкові умови. Згідно ч. 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основногс зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Зі змісту наявних в матеріалах справи укладених між сторонами договорів вбачається, що виконання зобов`язань за кредитним договором №15П/2017 від 21.06.2017 року, укладеним між ПАТ "Мегабанк" та [PERSON] не забезпечується видами, передбаченими ч. 1 ст. 548 ЦК України. Згідно пункту 2.10. Розділу 2 вказаного Крединтого договору "Умови та порядок надання кредиту" "зобов`язання Клієнта за Договором забезпечується (вид забезпечення)/ш забезпечується" відповідає умові "Не забезпечується". Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити вимогам цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній форм досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договори даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бутг досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони пам`ятають, як на початку липня 2017 року під час здійснення прийому лікарем-стоматологом-ортопедом [PERSON] у приміщенні КНП «Міська стоматологічна поліклініка № 5» Харківської міської ради зайшли невідомі особи, які наполягали на спілкуванні з [PERSON] , який відповів, що не має можливості спілкувати з ними, оскільки у нього триває прийом пацієнтів та зможе поспілкуватися в не робочий час та запропонував прийти ним в інший день. Проте вказані особи наполягали на своєму, на деякий час було затримано прийом, вони голосно розмовляли, привертали увагу оточуючих, поводили себе некоректно. Щоб не приділяти значної уваги оточуючих, [PERSON] вимушений був зупинити прийом та вийти зі свого робочого місця з вказаними особами. Після повернення через деякий час він був пригнічений, сказав, що вказані особи були представниками банку, які наполягали на підписанні та ним потрібен був лише його підпис. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ч. 2 цієї статті сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно ч. 2 цієї статті винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог Відповідач 2 [PERSON] вказує, що під час підписання ним договору поруки від 07 липня 2017 року працівниками ПАТ "Мегабанк" до нього був застосований психологічний тиск і, одночасно, вказані працівники банку ввели його в оману щодо обставин договору, які мають істотне значення. Зазначає, що за відсутності обману та психологічного тиску він ніколи не підписував оскаржуваний договір. Також зазначає, представники не надали та не зазначили в оскаржуваному договорі усі істотні умови договору, що значно обмежило його волевиявлення та порушило його права та законні інтереси. З приводу наявності у позивача копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду на ім`я [PERSON] вбачається, що згідно копії стор. 1-11 паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 21.11.2001 року на ім`я [PERSON] , [INFO] вказаний офіційний документ посвідчено підписом з відміткою - [PERSON] , керівником відділення № 68, наявний штамп отримано банком 11.04.2017 року, згідно з оригіналом. Аналогічні відмітки містяться на копії картки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] . Разом з тим, переглядаючи інші наявні матеріалах цивільної справи копії документів, що посвідчують особи відповідачів [PERSON] та [PERSON] , надаючи оцінку змісту копіям паспортів громадян України та довідки про присвоєння ідентифікаційний номерів вказаним особам вбачається, що зазначені копії цих документів посвідчені іншим способом та мають лише зазначення прізвища та ініціали власників паспортів та підписи, без наявності інших відміток. З приводу вказаних розбіжностей відповідачем зазначено, що свій паспорт та довідку про присвоєння коду співробітникам ПАТ «Мегабанк» для оформлення договору поруки він не надавав, а наявність у розпорядженні Банку копій його офіційних документів обумовлено тим, що знайомою його сина [PERSON] було відкрито карту на його ім`я у квітні 2017 року, у зв`язку з чим вказані копії його документів без його згоди було використано Банком для укладення іншого договору. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. За таких обставин, на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог за первісним позовом АТ «Мегабанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки викладені у первісному позові обставини в цій частині знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Окрім цього, перевіривши доводи, викладені у зустрічній позовній заяві [PERSON] до ПАТ «Мегабанк» про визнання договору поруки недійсним, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази у системному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічної позовної заяви, оскільки обставини, викладені відповідачем знайшли підтвердження за результатами судового розгляду цивільної справи. Враховуючи задоволення зустрічної позовної заяви, суд відмовляє у задоволенні первинного позову в частині вимог до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з [PERSON] та [PERSON] на користь\~ПАТ «МЕГАБАНК» підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі по 1184,00 грн. з кожної. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial