Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду\~ з позовом до\~\~ [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області, в якому просить визнати за нею право на земельні ділянки площею 0,55 в умовних кадастрових гектарах - багаторічних насаджень та площею 0,15 в умовних кадастрових гектарах - пасовищ, які розташовані на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] Парфіровіча, померлого 21 вересня 2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що її батьку [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0535752, виданого 28 січня 1998 року [PERSON] районною державною адміністрацією на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області від 12 січня 1998 року №03/98 належало\~ право на земельну частку ( пай ) розміром 7,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі з земель, переданих у колективну власність колишнього ВАТ " Ударний" в смт Тарутине Тарутинського району Одеської області. 12 серпня 2004 року на\~ підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0535752 [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №085615, згідно якого став власником земельної ділянки площею 6.01 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21 вересня 2014 року [PERSON] Парфіровіч помер. Після смерті [PERSON] позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАІ №540757, виданого 17 травня 2016 року державним нотаріусом\~ [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області отримала у спадщину земельну ділянку площею 6.01 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, зазначила позивачка, на підставі протоколу № 2 загальних членів ВАТ " Ударний"\~ " Про паювання земель переданих у колективну власність", [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,55 га багаторічних насаджень та 0,15 га\~ пасовищ з земель, переданих у колективну власність\~ колишнього ВАТ "Ударний". За життя [PERSON] не встиг оформити документи, що підтверджують право власності на зазначені земельні ділянки. При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, позивачці було розясно , що їй необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно. Реалізуючи своє право спадкоємця вона звернулась до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області з заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації\~ із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в\~ натурі площею 0,55 га багаторічних насаджень та 0,15 га\~ пасовищ, а всього 0,70га, проте\~ також отримала відмову з рекомендацією звернутися за захистом порушеного права до суду, оскільки вона є спадкоємцем, а померлий не розпочав процедуру приватизації спірних земельних часток (паїв). Зазначене вище стало підставою для звернення позивачки до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилась, представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.37). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області\~ в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути\~ справу за його\~ відсутністю (а.с.36) . Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. [PERSON] зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті\~ ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п.2 Указу президента України\~ від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. [PERSON] Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-23 №25 ВАТ " Ударний", що розташований в смт. Тарутине Одеської області, на підставі рішення [PERSON] селищної ради народних депутатів від 05 вересня 1997 року № 3\~ передано землю у колективну власність розміром 2385,6 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12-14).\~ [PERSON] Протоколу № 2 загальних зборів членів ВАТ " Ударний" від 1998 року\~ було вирішено провести паювання земель колективної власності з визначенням розміру і вартості земельної частки ( паю) без виділення земельної ділянки в натурі ( а.с.10). [PERSON] робочої комісії по визначенню розміру земельного паю\~ від 15 січня 1998 року\~ розмір земельного паю\~ в умовних кадастрових гектарах\~ склав 7,31( а.с.11). Відповідно до списку громадян членів ВАТ " Ударний " Тарутинського району Одеської області, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-23 №25 [PERSON] Парфіровіч ( № 53) отримав право на земельну частку( пай )\~ ( а.с.\~ 15-17). [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0535752, виданого 28 січня 1998 року [PERSON] районною державної адміністрацією Одеської області на підставі рішення від 12 січня 1998 року №03/98, [PERSON] Парфіровічу належить право на земельну частку ( пай ) розміром 7,31 умовних кадастрових гектарів у землі яка перебуває у колективній власності ВАТ " Ударний", що розашований на териорії [PERSON] селищної ради Одеської області ( а.с.18). 12 серпня 2004 року [PERSON] Парфіровіч на\~ підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0535752 отримав\~ Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №085615, згідно якого став власником земельної ділянки площею 6.01 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.19). 21 вересня 2014 року [PERSON] Парфіровіч помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №385840, виданим 24 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції в Одеській області (а.с.9). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАІ №540757\~\~ від 17 травня 2016 року виданого державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної кантори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі під № 778 (а.с.20), спадкоємцем майна [PERSON] Парфіровіча, який помер 21 вересня 2014 року є його донька [PERSON], яка\~ отримала у спадок після смерті свого батька земельну ділянку площею 6.01 га, з них ріллі 6.01 га, яка розташована на території [PERSON] селищної Ради Тарутинського району Одеської області та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №085615. [PERSON] ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Аналізуючи вищезазначене судом встановлено, що померлому [PERSON] за життя належало право на земельну частку ( пай ) розміром 7,31 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі\~ у землі яка перебуває у колективній власності ВАТ " Ударний". Крім того,\~ встановлено, що померлий частково оформив право власності на частину зазначеного майна, а саме на земельну ділянку площею 6.01 га розташовану на території [PERSON] селищної Ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №085615,\~ а позивачка [PERSON] прийняла\~ спадщину, що залишилась після смерті її\~ батька [PERSON] також частково, а саме у вигляді земельної ділянки розміром 6.01 га.\~ Тож, на частину права на земельну частку ( пай ) без визначення меж в натурі у вигляді\~ багаторічних насадженнь площею 0,55 га та пасовища\~ площею - 0,15 га, що належала\~ померлому [PERSON] за життя та не заперечувалось відповідачем-\~ останній не встиг виготовити правовстановлюючі документи. При зверненні до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з\~ земельної частки (паю)\~ площею 0.55 га пашні та 0.15 га пасовища\~ позивачці було розяснено, що для цього їй\~ необхідно надати в нотаріальну контору документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно, що підтверджується розясненням №1743/02-14 від 05 грудня 2017 року (а.с.25). При зверненні до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі позивачка отримала лист №Д-1151 від 30 березня 2018 року з зазначенням про те, що вона не є власником цих земельних ділянок, та рекомендацію звернутись до суду ( а.с.24). Відповідно до приписів ст.1275 ЦК України у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Так, враховуючи, що після смерті [PERSON], спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6.01 га, яка належала йому згідно\~ Державного акту на право власності на земельну ділянку серії серії ОД №085615 успадкована спадкоємцем [PERSON], ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право на зазначене\~ спадкове майно за законом.\~ Крім того, позивачка [PERSON] є особою, яка потерпіла від внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії Б №305003 с, виданим 18 липня 2017 року (а.с.27). Пунктом 10 частини 1 статті 5 Закону України\~ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської каастрофи. [PERSON] зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] п.п.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 03 травня 2018 року (а.с.1). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~ передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року в розмірі 1762 гривні 00 копійок. Враховуючи вище викладене мінімальний розмір судового збору за вимогу майнового характеру по даній категорії справ складає 704 гривні 80 копійок. [PERSON] довідки в.о. начальника відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгнокадастру в Одеській області №180/0/210-17 від 05 грудня 2017 року (а.с.26), грошова оцінка спірних земельних ділянок в сукупності дорівнює 10544 гривні 61 копійку, 1 відсоток якої менший ніж мінімальний розмір судового збору за вимогу майнового характеру по даній категорії справ. Тож, враховуючи, що судом задоволено вимоги позивачки та останню\~ звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704\~ гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved