Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся в Шосткинський міськрайонний суд Сумської області з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.01.2013 року уклав кредитний договір № б/н з відповідачем по справі, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак не зважаючи на умови та правила договору, відповідач грубо порушив умови договору, своєчасно не повернув кредит та прострочив сплату відсотків, тому станом на 31.03.2016 року виникла заборгованість в сумі 11085,61 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 285,15 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 6696,38 грн., заборгованості по пені та комісії за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3100,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 504,08 грн. та сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань про перенесення справи суду не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності, з винесенням заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами в заочному провадженні та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.01.2013 р. відповідач звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк",з заявою про оформлення кредитної картки "Універсальна" (а.с.9). Вказана заява фактично є кредитним договором, оскільки спрямована на встановлення цивільних прав та обов'язків сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Своїм підписом у вказаній вище заявці відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Також він погодився з тим, що вказана заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являє між ним та банком договір про надання банківських послуг. Таким чином судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.01.2013 року між відповідачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в оговореній в договорі сумі. Відповідач грошові кошти отримав та ними скористався, однак, порушив свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2016 року складається з: заборгованості за кредитом - 285,15 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 6696,38 грн., заборгованості по пені та комісії за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3100,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 504,08 грн. (а.с. 6-7) Із заяви позичальника про надання кредиту вбачається, що він був ознайомлений з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами банку та підтвердив, що його заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами банку складають між ним і банком договір надання банківських послуг (а.с.9). Сторони також визначили умови, що надають право банку на нарахування штрафів. Згідно п.5.12 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на 12 місяців моменту підписання. Якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторонцу про припинення договору, то він автоматично лонгується на той самий строк.(а.с.21) Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо несвоєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором № б/н від 29.01.2013 року, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по зазначеному кредитному договору Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved