Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Буринської міської ради Сумської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Позов мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , а [INFO] померла її тітка, рідна сестра матері - [PERSON] , 1924 року народження, яка до дня своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті її тітки [PERSON] , відкрилася спадщина, яку в зв`язку з відсутністю родичів ближчого ступеня споріднення, прийняла вона, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем за законом згідно ст. 531 ЦК Української РСР, як особа, що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Серед спадкової маси було право [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ "Червоногвардієць" розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене відповідним сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0246731, який зареєстровано 18.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №331, що підтверджується інформаційною довідкою відділу у Буринському районі ГУ ДГК у Сумській області від 09.12.2020 року. В той же час оригінал вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0246731, виданого на ім`я [PERSON] втрачений, в зв`язку з чим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Крім того, вона не має можливості отримати свідоцтво про смерть тітки [PERSON] , підтвердити факт родинних відносин із нею та змушена звернутися до суду для його встановлення в зв`язку з відсутністю актового запису про народження [PERSON] в архіві відділу РАЦС Управління державної реєстрації ГТУЮ у Сумській області та Буринського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області. На підставі викладеного [PERSON] просить суд: - встановити факт родинних відносин, а саме, що померла [INFO] [PERSON] , 1924 року народження, є її рідною тіткою; - встановити факт прийняття нею спадщини, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном після смерті [INFO] її тітки - [PERSON] ; - встановити факт її перебування на утриманні її тітки - [PERSON] , з квітня 1997 року по день її смерті, яка настала [INFO] ; - визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті, померлої [INFO] [PERSON] , право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ "Червоногвардієць" розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0246731, який зареєстровано 18.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 331. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 16.02.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 09.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Рожнів Я.Я. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з народження проживала разом із своєю матір`ю та тіткою [PERSON] у будинку по [ADDRESS] . Коли вийшла заміж то почала проживати окремо у своєму будинку на тій же вулиці. В 1994 році захворів її чоловік та перестав ходити, вона сама також на той час постійно хворіла, в зв`язку з чим змушена була покинути роботу в колгоспі та доглядати чоловіка та трьох їх малолітніх дітей. Після смерті матері в 1995 році тітка почала їй допомагати грошима та доглядати дітей. А коли захворіла [PERSON] вона забрала її проживати до себе, де вона в 1999 році померла. Поховання тітки здійснила вона, оскільки своєї сім`ї в неї не було. Від представника відповідача Буринської міської ради надійшла заява про проведення розгляду справи без участі представника відповідача та відсутність заперечень по суті позовної заяви. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що знає [PERSON] , оскільки проживає з нею в о одному селі. [PERSON] спочатку проживала разом з матір`ю та тіткою [PERSON] , а після одруження почала проживати окремо по сусідству від тітки. Чоловік [PERSON] був інвалідом та не міг ходити, в них було троє дітей. У [PERSON] своєї сім`ї не було. Чи надавала вона допомогу [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є ріднім братом покійного чоловіка [PERSON] , яка до одруження проживала разом з матір`ю та тіткою [PERSON] , а коли вийшла заміж то почала проживати окремо зі своєю сім`єю. Чоловік позивачки хворів та був не ходячим, вона також хворіла. У [PERSON] своїх дітей не було. Сім`я [PERSON] жила за рахунок пенсії її чоловіка, а також їм допомагала продуктами харчування [PERSON] , чи давала вона їм кошти йому не відомо. Після смерті [PERSON] залишився будинок, чи в ньому хтось проживав він не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона проживає із [PERSON] на одній вулиці, а тому їй відомо, що позивач спочатку проживала разом з матір`ю та тіткою [PERSON] , прізвища якої вона не знає. Після одруження [PERSON] почала проживати окремо з чоловіком. В 1999 році тітка померла, але до цього близько п`яти років вона проживала у [PERSON] , яка її доглядала та здійснила її поховання. Поки тітка [PERSON] була жива вона неодноразово бачила як остання надавала [PERSON] кошти на продукти харчування. Ще за життя [PERSON] її будинок позивач із своєю сім`єю розібрали на матеріали, які перевезли до свого господарства. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є невісткою [PERSON] та з дитинства проживала з її сім`єю на одній вулиці. Їй відомо, що позивач спочатку проживала разом з матір`ю та тіткою [PERSON] , а коли завела власну сім`ю то почала проживати окремо. [PERSON] померла приблизно в 1998-1999 році, після її смерті залишився будинок, який сім`я [PERSON] розібрала на будівельні матеріали. Чи отримувала позивач матеріальну допомогу від тітки їй не відомо. Заслухавши доводи позивача та її представника, показання свідків, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 12.09.1981 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу кожному з подружжя було присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с. 7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 04.05.1988 року [PERSON] народилась [INFO] та її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого повторно, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.05.2018 року прізвище [PERSON] до державної реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 11-12). Таким чином, суд приходить до висновку, що матір`ю позивача була [PERSON] . За наведеного, з врахуванням показань свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки мати позивача до укладення шлюбу мала однакові з [PERSON] , 1924 р.н., прізвища і по батькові, а також проживала з нею в одному будинку, суд приходить до висновку про те, що вони були рідними сестрами. Отже, [PERSON] є племінницею [PERSON] . Однак, позовна вимога [PERSON] про встановлення факту родинних відносин задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У позовній заяві [PERSON] просила суд, зокрема, встановити факт, що її рідною тіткою є [PERSON] , 1924 р.н., яка померла саме [INFO] . Разом з цим із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 10.03.2021 року вбачається, що [PERSON] , 1924 р.н., померла [INFO] (а.с. 47). Будь-яких заяв про уточнення позовних вимог від позивача чи її представника до суду не надходило, а суд позбавлений права вийти за межі, заявлених позовних вимог. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,21 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Суховерхівської сільської ради, що посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0246731, який зареєстровано 18.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №331, що підтверджується копією відповіді відділу у Буринському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 11.11.2020 року на адвокатський запит, копіями Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та інформаційною довідкою відділу у Буринському районі ГУ Держеокадастру у Сумській області від 09.12.2020 року а.с. 17-20). Згідно довідки Суховерхівського старостинського округу Буринської міської ради №168 від 19.10.2020 року [PERSON] , 1924 р.н. до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004 року. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК Української РСР). В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) не менше одного року. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Однак, позивач та її представник не надали суду жодних належних та допустимих доказів того, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] була непрацездатною. Пояснення позивача, надані в судовому засіданні, та показання свідків про наявність у неї певних захворювань не свідчать про її непрацездатність на момент відкриття спадщини. Крім того, за загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц. Проте, [PERSON] не надано суду будь-яких доказів відсутності у неї інших доходів, крім отримуваної від [PERSON] матеріальної допомоги, а також розміру отримуваного останньою доходу, який би підтверджував можливість у неї таку допомогу надавати. Показання допитаних в судовому засіданні свідків не підтверджують, що основним і постійним джерелом засобів до існування [PERSON] була допомога з боку [PERSON] і така допомога надавалась нею постійно та систематично. Крім того, свідок [PERSON] суду пояснив, що сім`я [PERSON] жила за рахунок пенсії її чоловіка, а не лише за рахунок допомоги [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про недоведення [PERSON] її перебування на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня смерті останньої. Статтями 548, 549 ЦК Української РСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння з моменту відкриття спадщини; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Жодного із вищенаведених доказів вступу в управління чи володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON] , позивач суду не надала. Покликання позивача та її представника на те, що нею був розібраний належний [PERSON] житловий будинок на будівельні матеріали, також не свідчать про вступ нею в управління чи володіння спадковим майном, оскільки згідно показань свідка [PERSON] вказаний будинок був розібраний [PERSON] та членами її сім`ї ще за життя [PERSON] . Оскільки, позивач не є спадкоємцем жодної із черг спадкування за законом після смерті [PERSON] та не довела, що вона має право на спадкування, як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні останньої не менше року до дня її смерті, а також, що вона вступила в управління та володіння спадковим майном, то правові підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту її перебування на утриманні [PERSON] та встановлення факту прийняття нею спадщини відсутні. Як наслідок не підлягає і задоволенню похідна від вказаних позовних вимог [PERSON] вимога про визнання за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай). При цьому, судом не приймається визнання позову представником відповідача, як таке, що суперечить закону. Враховуючи викладене в позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed