Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 11 лютого 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на будинок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 237М-07 від 17 квітня 2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 211000 гривень зі сплатою 20 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 квітня 2022 року. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 03 люте 2014 р., складає 206383,06 гривень. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором № 237М-07 від 17 квітня 2007 року банк та відповідач [PERSON] уклали договір іпотеки № б/н від 17 квітня 2007 року, відповідно до якого відповідач передала Банку в іпотеку наступне майно, а саме: будинок, загальною площею 92,13 кв.м., який розташовано за адресою [ADDRESS] . Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 220000 гривень . У разі порушення боржником основного Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та/або Боржнику письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання за Кредитним договором та/або зобов'язань, передбачених Іпотечним договором, у тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору. На виконання вимог договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, відповідачці було направлено вимогу, а саме:" повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки", але на дату позовної заяви вимога не виконана. Враховуючи невиконання відповідачкою основного зобов'язання, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок, загальною площею 92,13 кв.м., який розташовано за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 237М-07 від 17 квітня 2007 року, яка станом на 03 люте 2014 року складається з заборгованості за кредитом у розмірі 184744,33 гривень, відсоткам у розмірі 20832,90 гривень, пені в розмірі - 805,83 гривень, а також стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2429,23 гривень. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явилася у судове засідання, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в матеріалах справи є розписки. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 17 квітня 2007 року між нею та Банком укладено кредитний договір № 237М-07, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 211000 гривень зі сплатою 20 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 квітня 2022 року (а.с. 14-16 ) Згідно п. 2.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язалася погашати кредит в дату згідно графіку погашення кредиту та процентів, зазначеному в додатку № 1, а саме, щомісячно погашати заборгованість за кредитом, за відсотками, комісією (а.с. 14 ) Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. На час розгляду справи судом сума заборгованості за кредитним договором № 237М-07 від 17 квітня 2007 року, враховуючи право ПАТ КБ "Приватбанк" вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 206383,06 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає -184744,33 гривень; -відсотки за кредитом складають - 20832,90 гривень; - пені в розмірі - 805,83 гривень . Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 03 люте 2014 року мала прострочену заборгованість за кредитом -206383,06 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає -184744,33 гривень; - відсотки за кредитом складають - 20832,90 гривень; - пені в розмірі - 805,83 гривень . Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачкою не спростований. Відповідач порушила умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором № 237М-07 від 17 квітня 2007 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 206383,06 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. кредитного договору при настанні подій, зазначених в п. , в тому числі порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених умовами цього договору, банк має право стягнути кредит до настання строків, передбачених п. цього договору, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави, а також реалізувати свої вимоги, що випливають з цього договору за рахунок іншого майна позичальника, його гарантів та поручителів відповідно до діючого законодавства (а.с.14-16 ). Тобто вимоги банку про дострокове повернення відповідачкою кредиту, оскільки вона прострочила строки виконання зобов'язання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 17 квітня 2007 року було укладено договір іпотеки № б/н , стосовно будинку загальною площею 92,13 кв.м., який розташовано за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченою іпотекою зобов»зання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За договором іпотеки (п.п. 1.1 ) з метою задоволення своїх вимог банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, при цьому, звернення стягнення за укладеними договорами не пов'язане з обов'язковим розірванням кредитного договору (а.с. 20 ). Відповідно до п. 23 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно Договору іпотеки реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства. П. 27 договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки одним із способів, в тому числі шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» або шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. З договору іпотеки випливає, що в іпотеку відповідачем було передано будинок, загальною площею 92,13 кв.м., який розташовано за адресою [ADDRESS] Відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу або шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до умов договору та ст. 38 Закону суд звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки банк у будь-якій особі-покупцеві з укладенням договору купівлі-продажу від імені банку та особою-покупцем, з початковою ціною предмета іпотеки 220000 гривень, яка визначена в договорі іпотеки. Згідно зі ст.ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути реалізованим за рішенням суду, зокрема і на прилюдних торгах. Наведені положення укладеного між сторонами договору іпотеки [PERSON] оспорені не були, судом або в інший спосіб не скасовані та не змінені. В позовній заяві банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки саме на підставі п. 27 договору та ст. 38 Закону, оскільки таке звернення стягнення передбачене договором та Законом, позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачіпродажу предмета іпотеки банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу підлягають задоволенню. Слід звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № б/н від 17 квітня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк ' Приватбанк' та [PERSON] , посвідченим 29 листопаду 2006 року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі № 61056, будинок, загальною площею 92,13 кв.м., який розташовано за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № № 237М-07 від 17 квітня 2007 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк ' Приватбанк' в сумі 206383,06 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом -184744,33 гривень; відсотків за кредитом - 20832,90 гривень; пені в розмірі - 805,83 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 220000 гривень. З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Вимоги позивача про виселення [PERSON] з квартири, яка є предметом іпотеки задоволенню не підлягають, оскільки вони передчасні. Відповідно з ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст.. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов»язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,02 мінімальних розмірів заробітних плат і не більш 3 мінімальних розмірів заробітних плат. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2429,23 гривень. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості, яка складає 206383,06 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2063,83 гривень (1% від 206383,06 гривень), які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON]

Outcome: partial