Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

22.11.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява, яка була уточнена 01.02.2017 року від [PERSON] до Петриківської селищної ради, треті особи: Дочірнє підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Філія «Петриківський райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор «Відкритого Акціонерного Товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про скасування права постійного користування земельною ділянкою та визнання права власності на будинок та земельну ділянку за набувальною давністю. Позов обґрунтовано тим, що згідно рішення Петриківської сільської ради № 67 від 25.12.2001 року, [PERSON], завідуючому майстерням Райавтодору, видано ордер на житлове приміщення в смт. Петриківка по вул. Леніна, б.48. 25.12.2001 року [PERSON] разом з сім'єю із 2-чоловік, проживав за адресою [INFO]. смт. Петриківка, вул. Леніна, (пр. [PERSON]), б.48 яка складається з 2-х кімнат в житловому будинку за вказаною адресою. У липні 2015 року, позивач звернувся до державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори відносно можливості продажу свого будинку. Нотаріус повідомив позивача, що будинок 48 по вул. Леніна (пр. [PERSON]) в смт. Петриківка, належить на праві власності Філії «Петриківського райавтодор» Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор «Відкритого Акціонерного Товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» (третя особа- 2) Окрім цього, з'ясувалось також, що земельна ділянка в розмірі 1383 кв.м. (0,1383га) на якій розміщено будинок 48 і яка розташована за адресою смт. Петриківка, вул. Леніна, 48, (пр. [PERSON]) належить ДП"Дніпропетровський облавтодор "ВАТ «ДАК "Автомобільні дороги України"(третя особа-1). Позивач звернувся до третіх осіб, для з'ясування питання щодо права власності на його будинок, та отримав довідку без номеру вих. № 104 від 15.07.2015 року, де вказано що на балансі Філії вказаний будинок не рахується, та надав наступні документи : 1. Копію договору купівлі - продажу від 11.10.1999 року (АВЕ № 675909), посвідчений державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори (реєстраційний номер 1968), укладеного між [PERSON] (Продавець) та Петриківським районним Дорожньо-ремонтним будівельним управлінням (Покупець), згідно якого Продавець продав а Покупець купив житловий будинок 48 по вул. Леніна, (пр. [PERSON]) в смт. Петриківка, який складається з : -А-1 житловий будинок, площею 34,7 кв.м., Б-1 сарай шлакоблоковий, Д-І сарай цегла, Е-1 сарай шлакоблоковий, Г-1 вбиральня дощата, №3-4 огорожи, 1 - тротуар. 2.Копію витягу про державну реєстрацію прав № 361 12799 від 05.11.2012 року, видане ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», згідно якого, житловий будинок за адресою Дніпропетровська обл.. Петриківський р-н. смт. Петриківка, вул. Леніна, (пр. [PERSON]) буд.48, належить на праві приватної власності - Філії «Петриківського райавтодор» Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор «Відкритого Акціонерного Товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України», на підставі договору купівлі-продажу АВЕ № 675909, реєстр № 1968 /11.10.1999/Петриківська державна нотаріальна контора. 3.Копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 36113014 від 05.11.2012 р.,згідно якого житловий будинок за адресою Дніпропетровська обл. Петриківський р-н, смт. Петриківка, вул. Леніна, буд.48 (пр. [PERSON]) належить третій особі -2 житлова площа- 35,3 кв.м., загальна площа- 60,1 кв.м. , опис об'єкта: А-1 житловий будинок. Б-1 сарай шлакоблоковий, Д-1 сарай цегла, Е-1 сарай шлакоблоковий, 1 тротуар. Примітка - земельна ділянка площею 1383 кв.м.. приватизована, підстава : держаний акт серія ЯЯ № 045843 від 14.06.2012р. Зміна площі будинку А-1 з 34,7 кв.м. на 35.3 кв.. сталась за рахунок зносу опалювальної плити. Вбиральня Г-1 знесена. 4. Копію технічного паспорту № 7928 від 28.08.2012 року, де зазначено власником житлового будинку за адресою Дніпропетровська обл. Петриківський р-н, смт. Петриківка, вул. Леніна, (пр. [PERSON]) буд.48 - Філія «Петриківського райавтодор» Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор «Відкритого Акціонерного Товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України». 5. Копію державного акту серія ЯЯ № 045843 від 14.06.2012р. на право постійного користування земельною ділянкою смт. Петриківка, вул. Леніна, буд.48, цільове користування для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд: власник: ДП"Дніпропетровський облавтодор "ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"; підстава: рішення сесії Петриківської сільської ради від 19.08.2011 р. № 160-7/УІ. З наданих документів вбачається, що власником будинку є Третя особа -2, а право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано за Третьою особою -1. Окрім вказаного, також було надано третьою особою -2 слідуючи документи: -копію рішення сесії Петриківської селищної ради № 146 від 14.10.2003 року про прийняття на баланс житлового будинку 48, по вул. Леніна, (пр. [PERSON]) в смт. Петриківка, згідно якого прийнято від Філії «Петриківського райавтодор» на баланс Петриківської селищної ради вказаний будинок та затверджено акт приймання передачі будинку. -Копію акту прийому-передачі вказаного житлового будинку від 15.10.2003р. Згідно перелічених документів вбачається що третя особа -2 не є власником будинку. 15.03.2003 року його передано на баланс до Петриківської селищної ради. Позивач звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який розглянувши позовні вимоги проголосив постанову від 21.07.2016 року (справа № 804/2630/16), якою визнав протиправним та скасував рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок 48 по вул. Леніна, (пр. [PERSON]) в смт. Петриківка, Петриківського району, Дніпропетровської області. Вказаною Постановою суд встановив наступні факти: - 25.12.2001 року [PERSON] разом з сім'єю із двох чоловік, проживав за адресою: [INFO]. вул. Леніна, б.48. (пр. [PERSON]) яка складається з 2-х кімнат в житловому будинку за вказаною адресою. - Відповідно до рішення Петриківської сільської ради № 67 від 25.12.2001 року, [PERSON], завідуючому майстерням Райавтодору, видано ордер на житлове приміщення в смт. Петриківка по вул. Леніна, б.48. (пр. [PERSON]) - Відповідно до довідки без номеру, вих. № 104 від 15.07.2015 року, вказано що на балансі Філії вказаний будинок не рахується. - Згідно перелічених документів вбачається що третя особа-2 не є власником будинку, а 15.03.2003 року його передано на баланс до Петриківської селищної ради. - представники третьої особи І та третьої особи 2 у судовому засіданні проти задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності па нерухоме майно - житловий будинок 48 по вул. Леніна, (пр. [PERSON]) в смт. Петриківка, Петриківського району, Дніпропетровської області не заперечували та просили задовольнити позовні вимоги в даній частині Окрім цього, третя особа - 2: Філія "Петриківський райавтодор", надала в адміністративному суді пояснення по справі, згідно яких будинок було передано на баланс Петриківській сільській раді. В підтвердження вказаного надані наступні документи: -бухгалтерську довідку № 83 від 14.07.2016 року, згідно якої житловий будинок на балансі не рахується, будинок був переданий на баланс Петриківській с/р. -копію рішення одинадцятої сесії Петриківської селищної ради (належним чином завірену) від 14.10.2003 року, про затвердження акту прийому-передачі житлового будинку 48, та прийняття його па баланс. -Копію акту прийому-передачі будинку. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно відводі інших осіб. Статтею 319 Цивільною кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном па власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно ст. 182 Цивільного кодексу України Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. І ст. 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з вимогами ст. 5-2 України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, як,:, засвідчує його право власності. За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, внаслідок чого власник майна не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб. Статтею 344 ЦКУ передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, ідо підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Позивач зробив ремонт в будинку, зніс опалювальну плиту - грубу, та вбиральню, облаштував будинок для проживання та з грудня 2001 року посилився зі своєю сім'єю в вказаному будинку, та відкрито, безперервно ним володіє вже 15 років. Користується послугами електропостачання та іншими комунальними послугами (, заборгованостей по оплаті не має. Статтею 119, 120, 121 ЗКУ визначено, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селищах - не більше 0.15 гектара. Згідно із п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст.344 ЦКУ про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року і відповідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми ст.344 цього Кодексу поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а відтак визнання судом права власності за набувальною давністю може мати місце на відносини які виникли у позивача за рішенням Петриківської сільської ради № 67 від 25.12.2001 від 25.12.2001 р. На основі викладеного [PERSON] просить суд: 1.Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Петриківської селищної ради від 19.08.2011 р.№ 160-7/УІ. щодо передання в постійне користування земельну ділянку площею 0,1383 га., яка знаходиться по пр. Петра Калнишевського 48 в смт. Петриківка Дніпропетровської області, за Дочірнім підприємством "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України», згідно Державного акту на право постійного користування серія ЯЯ № 045843, зареєстрований за № 12237000300005 в відділі Держкомзему у Петриківському районі 14 червня 2012р. і визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1383 га яка знаходиться по пр. Петра Калнишевського, 48 в смт. Петриківка Дніпропетровської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за набувальною давністю. 2.Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок 48 по пр. Петра Калнишевського в смт. Петриківка Дніпропетровської області, загальною площею 60,1 кв.м.. який складається з : А-1 житловий будинок, Б-1 сарай шлакоблоковий,Д-1 сарай цегла, Е-1 сарай шлакоблоковий,1 -тротуар, за набувальною давністю. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені в позовній заяві. Крім того вважає, що підставою визнання рішення сесії Петриківської селищної ради від 19.08.2011р.№ 160-7/УІ незаконним є той факт, що позивач на час його прийняття фактично володів будинком та земельною ділянкою площею 0,1383 га яка знаходиться по вул.. Леніна, 48 в смт. Петриківка. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав письмові пояснення, відповідно до яких 25.12.2001 року йому як завідувачу майстернями Петриківського райавтодору надали ордер на житловий будинок 48 по вул. Леніна в смт Петриківка, в який він разом з дружиною та сином вселився в 2002 році та проживав там до 2012 року. На даний час проживає за іншою адресою, оскільки з 2012 року хворіє, а в будинку відсутнє газо- та водопостачання. З 2012 року по 2014 рік в будинку проживав брат дружини [PERSON], а з 2015 по 2016 рік там проживала сімя [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, в обґрунтуванні чого посилалася на доводи викладені в письмових запереченнях (а.с. 61-63). Представник третьої особи ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, а також письмові пояснення по суті позову (а.с. 54-56 ) Представник третьої особи ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» ДП «Дніпропетровський облавтодор» в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, а також письмові пояснення по суті позову (а.с. 57 ) Суд заслухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 11.10.1999 року, АВЕ № 675909, [PERSON] продав, а Петриківське районне дорожньо-ремонтне будівельне управління купило житловий будинок в сел.. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області по вул. Леніна, 48. Договір посвідчено нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори та зареєстровано у реєстрі за № 1968 (а.с. 22). Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 36112799 від 05.11.2012 року з ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», власником вказаного будинку зазначено філію «Петриківського райавтодору» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» на підставі вказаного договору купівлі-продажу АВЕ 675909 (а.с. 23). Позивачем також долучено витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 36113014 від 05.11.2012 року від ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», згідно якого філія «Петриківського райавтодору» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» є власником будинку № 48 по вул. Леніна в смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, на підставі вище вказаного договору купівлі продажу житлового будинку. Примітка: для відчуження. Земельна ділянка площею 1383 кв.м приватизована, підстава державний акт серії ЯЯ № 045843 від 14.06.12 р. Зміна житлової площі сталася за рахунок зносу опалювальної плити. Вбиральня Г-1 знесена (а.с. 24). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 41049969 від 22.07.2015 року, спірний житловий будинок на праві приватної власності належить філії «Петриківського райавтодору» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» на підставі договору купівлі-продажу АВЕ № 6759096 (а.с. 24а). Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 48 по вул. Леніна у смт Петриківка, де власником записано філію «Петриківський райавтодор» житло складається з: А1 житлового будинку, а-1 прибудови, Б-1 сараю, Д-1 сараю. Є1 сараю, І тротуару (а.с. 25-27). Згідно рішення сесії Петриківської селищної ради від 19.08.2011р.№ 160-7/УІ, ДП "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» надано право постійного користування земельною ділянкою площею 0,1383 га яка знаходиться по вул Леніна, 48 в смт. Петриківка Дніпропетровської області ( а.с. 94). Відповідно до Державного акту серії ЯЯ № 045843, право постійного користування земельною ділянкою, що розташована в смт Петриківка, вул. Леніна, 48, Петриківського району Дніпропетровської області, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, належить ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (а.с. 28). Рішенням Петриківської селищної ради про видачу ордера на домоволодіння від 25.12.2001 року, було вирішено видати [PERSON] завідуючому майстернями Райавтодору ордер на житлове приміщення в смт Петриківка по вул. Леніна, 48 (а.с. 20). Згідно ордеру на житлове приміщення № 29, від 25.12.2001 року, [PERSON] з сімєю із 2 чоловік надано право займання житлового приміщення: будинку № 48 по вул. Леніна в смт Петриківка, на підставі рішення виконкому селищної ради від 25.12.2001 року (а.с. 21). З довідки від начальника Царичанського ЦОК без номеру та дати видачі вбачається, що [PERSON] уклав договір із ПАО «ДТЕК Дніпрообленерго» про користування електричною енергією за адресою: смт Петриківка, вул. Леніна, 48 з 21.09.2002 року по сьогоднішній день (а.с. 29). Рішенням ХІ сесії Петриківської селищної ради № 146 від 14.10.2003 року прийнято на баланс житловий будинок та було вирішено затвердити акт приймання-передачі будинку, розташованого по вул. Леніна, 48 в смт Петриківка. Прийняти від філії «Петриківський райавтодор» на баланс Петриківської селищної ради житловий будинок за вказаною адресою (а.с. 18). Позивачем долучено відповідний акт прийому-передачі від 15.10.2003 року, житлового будинку розташованого по вул. Леніна, 48, в смт Петриківка, на підставі рішення ХІ сесії Петриківської селищної ради ХХІУ скликання (а.с. 19). Відповідно до відомостей з бухгалтерської довідки № 83 від 14.07.2016 року виданої головним бухгалтером та начальником філії «Петриківський райавтодор», станом на 14.07.2016 року на балансі філії жилий фонд, а саме будинок № 48 по вул. Леніна у смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області не рахується, так як був переданий на баланс Петриківської селищної ради ще 15.10.2003 року (а.с. 17). Позивачем надано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2016 року, якою позов [PERSON] до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, третя особа: ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», ВАТ «ДАК «Автомобільнідороги України», Філія «Петриківський райавтодор» ДП «Дніпропетровський облавтодор «ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання права власності на нерухоме майно задоволено частково та визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок 48 по вул. Леніна в смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області. В іншій частині позову провадження закрито та залишено без розгляду (а.с. 71-74). Згідно довідки Петриківської селищної ради від 11.10.2010 року, виданої Дніпродзержинському БТІ, будинок № 48 по вул. Леніна на балансі Петриківської селищної ради не значиться (а.с. 95). Позивач також надав заяви від 29.07.2005 року на імя голови Петриківської РДА та від 17.12.2009 року на імя голови Петриківської селищної ради, з яких вбачається, що позивач раніше намагався вирішити питання про визнання за ним права власності на будинок 48 по вул. Леніна в смт Петриківка шляхом приватизації (а.с. 90-91) З листа Іванівської сільської ради від 09.02.2017 року, щодо надання відомостей зазначених в листі від 20.01.2017 року вих№236 щодо переліку осіб, які зареєстровані за адресою [INFO], вбачається, що вказані дані були взяті з по господарського обліку, акти обстеження фактичного проживання [PERSON] за період з 2000 по 2012 роки не проводилися (а.с.108). Представником відповідача на підтвердження своїх заперечень були надані наступні докази. Згідно акту обстеження житлового будинку Виконкомом Петриківської селищної ради від 04.01.2017 року, який розташований за адресою: смт Петриківка пр.-т [PERSON] (колишня вул. Леніна), 48, проживання в будинку неможливе, так як будинок потребує капітального ремонту, скло в шибках вікон будинку розбито, тріщини наявні по обох боках будинку (ззовні та всередині). У будинку ніхто не проживає, хоча відповідно до інформації від інспектора з реєстрації у ньому зареєстрована [PERSON]. Власники будинку ніколи в ньому не проживали. Додано фото будинку (а.с. 75-86). Згідно довідки Петриківської селищної ради від 31.01.2017 року, [PERSON] в період з 2000 року та по теперішній час на території Петриківської селищної ради не проживав та не був зареєстрований (а.с. 100). З листа Іванівської сільської ради від 20.01.2017 року вих№36, вбачається, що [PERSON] з 31.12.1976 року та по теперішній час зареєстрований та постійно проживає за адресою [INFO] (а.с. 99). Відповідно до рішення Петриківської селищної ради № 337-16/У11 від 23.12.2016 року затверджено перелік комунального майна, яке належить територіальній громаді селища Петриківка станом на 23.12.2016 року, серед якого значиться будинок за адресою: смт Петриківка вул. Леніна, 48 (а.с.101-102). Окрім дослідження письмових доказів в судовому засіданні були допитані свідки на стороні позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивача, який в 2001 році отримав ордер на житловий будинок 48 по вул. Леніна в смт Петриківка. З 2012 року він та його родина почали проживати в будинку, уклали договір з обленерго на постачання електроенергії, зробили ремонт, знищили буряни, садили город. В 2009 році у чоловіка трапився інсульт, у звязку з чим в 2011 році вони були вимушені переїхати в інший будинок, що належить позивачу по вул.. Комуністична, 19 в с. Іванівка. З 2012 року по 2014 рік в будинку проживав брат дружини [PERSON], а з 2015 по 2016 рік там проживала сімя [PERSON], яка занедбала будинок, у звязку з чим вона їх висилила. Також повідомила, що раніше позивач звертався до Петриківської селищної ради з питанням приватизації оспрюваного будинку, але дане питання не розглядалося. Бездіяльність Петриківської селищної ради щодо не розгляду питання про приватизацію позивач не оскаржував. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є колишніми сусідами позивача та їм особисто відомо, що позивач приблизно з 2000-х років по 2011 рік проживав разом зі своєю сімєю в житловому будинку 48 по вул. Леніна в смт Петриківка. Відповідно до ч.2\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1\~ст.344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зі змісту\~ст.344 ЦК України\~випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Аналогічні розяснення містить п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. В судовому засіданні встановлено, що позивач разом з родиною, отримавши ордер на житлове приміщення в смт. Петриківка по вул. Леніна, б.48, проживав там до 2011 року. Вказане приміщення до ухвалення постанови Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 21.07.2016 належало філії «Петриківського райавтодору» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», а на даний час перебуває на балансі Петриківської селищної ради. Зазначений будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1383 га, право постійного користування якою, відповідно до рішення сесії Петриківської селищної ради від 19.08.2011р.№ 160-7/УІ належить ДП "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України». За змістом\~ст.344 ЦК України\~за набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем. Як вище вказувалося спірний будинок належав на момент вселення на праві власності філії «Петриківського райавтодору» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», про що було відомо позивачу, який зайняв спірний будинок на підставі ордера в порядку визначеному\~Житловим кодексом України\~і мешкав у ньому на умовах договору житлового найму, що у свою чергу виключає добросовісність володіння, а свідчить про володіння майном на договірних засадах. Згідно п. 6 [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів пов'язаних з виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми\~ст. 344 ЦК України\~про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і не залежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу для виникнення права власності в момент захоплення чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною обрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Відповідно до ч.1\~ст. 58 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частинами 1, 2\~статті 61 ЖК Української РСР, користування жилим\~\~приміщенням\~\~у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі\~\~ордера\~\~на\~\~жиле\~\~приміщення\~\~між\~\~наймодавцем\~\~- житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно ч.1\~ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, вирішення питання про набуття у власність оспорюваного житлового приміщення має відбуватися за нормами житлового законодавства в порядку приватизації відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», які є спеціальними нормами, а не у відповідності до положень\~ст.344 ЦК України, як помилково вважає позивач. При цьому, як встановлено судом, позивач раніше займався питанням приватизації оспорюваного будинку, але дане питання не розглядалося. Бездіяльність Петриківської селищної ради щодо не розгляду питання про приватизацію позивач не оскаржував. Набуття права власності на державне житло згідно\~ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~відбувається на підставі рішення відповідного органу приватизації, а не на підставі судового рішення. У випадку порушення прав позивачів при приватизації займаного ними житла, вони підлягають захисту у визначений законом спосіб. Зважаючи на вищезазначене суд приходить до висновку про відсутність передбачених\~ст.344 ЦК України\~підстав для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю. До подібного висновку суд приходить і щодо відсутності підстав визнання протиправним та скасування рішення сесії Петриківської селищної ради від 19.08.2011 р.№ 160-7/УІ, щодо передання в постійне користування земельну ділянку площею 0,1383 га., та визнання за позивачем право власності на земельну ділянку за набувальною давністю, оскільки право постійного користування земельної ділянки з 14.06.2012 року належить ДП "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України»., і саме з цього часу вона була сформована у відповідній площі та межах, а тому твердження позивача про те, що саме такою земельною ділянкою з визначеними Державним актом серії ЯЯ № 045843 площею та межами він володів з 2002 року не відповідає дійсності. Не відповідає дійсності, а також не може бути підставою для задоволення позову в цій частині і твердження представника позивача про незаконність оспорюваного рішення з підстав фактичного володіння позивачем на час прийняття рішення будинком та земельною ділянкою, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Інших підстав для визнання рішення сесії Петриківської селищної ради від 19.08.2011 р.№ 160-7/УІ протиправним позивачем заявлено не було. Крім того суд зазначає, що відповідно до вимог абзацу 2 частини 1\~статті 344 ЦК України\~набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. На підставі\~ст. 119 ЗК України\~громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Отже, передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом, тобто відповідно до\~ст. 118 ЗК\~(у власність) і\~ст. 123 ЗК,\~Закону від 6 жовтня 1998 р. N 161-XIV "Про оренду землі"\~- (в оренду). Аналіз цих правових норм дає підстави для висновку про те, що конструкція\~ст. 119 ЗК\~значно відрізняється від конструкції\~ст. 344 ЦК\~та не передбачає жодних переваг для осіб, зазначених у ч. 1 цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не приводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (статті\~118,\~123 ЗК). Ця норма надає таким особам лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов'язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів. При цьому позивачем не вчинено необхідних дій передбачених чинним законодавством для набуття ним права власності на оспорювану земельну ділянку. \~Згідно статей\~10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~ Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed