Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Управління державної міграційної служби України у Кіровоградській області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, яким просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 03-101229508-04-Ф від 16.07.2008 року в сумі 60 356,17 доларів США та 549 289,35 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартира під № 89, загальною площею - 31,23 кв.м., житловою площею - 14,2 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS] в м. Кіровограді Кіровоградської області, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 16.07.2008 року за реєстром № 5553, шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною в розмірі 90% від вартості предмету іпотеки, визначеної суб»єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та усіх мешканців, які зареєстровані та проживають у квартирі під [ADDRESS] в м. Кіровограді, зі зняттям з реєстраційного обліку в управлінні державної міграційної служби України у Кіровоградській області. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені в установленому законом порядку. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України у Кіровоградській області в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просить розглянути справу без участі представника, у вирішення позовних вимог послався на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», в особі начальника відділення №4 Кіровоградської філії та [PERSON] було укладено Кредитний договір №03-101229508-04-Ф. За умовами кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит сумі 34 490,00 доларів США на строк по 15.07.20008 рік, або по день визначений в п.3.3.11. цього Договору, із сплатою процентів за користувач кредитом, виходячи із 14,3 % річних, під поруку [PERSON] згідно договору порук №03-101229508-04-Ф від 16.07.2008 року. Відповідно до п.п.1.2. та 1.3. договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що Позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) з невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, Позичальник зобов'язався: повернути суми кредиту згідно вказаного в підпункті 3.3.3. графіку; сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 14,3 % річних щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, слідуючого за місяцем нарахування процентів, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 16.07.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений нотаріально, реєстровий номер 5568. За умовами п.2.1. договору іпотеки й п. 1.5. кредитного договору, в забезпечення кредитного договору, Банку в іпотеку передано нерухоме майно - квартира під № 89, загальною площею - 31,23 кв.м., житловою площею - 14,2 кв. м., що знаходиться в будинку [ADDRESS] Кіровоградської області, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 16.07.2008 року за реєстром №5553, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 16.07.2008 року (витяг № 6237785). Право власності зареєстроване за Іпотекодавцем обласним комунальним підприємством "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" 16.07.2008 року, реєстраційний №11109314, номер запису 9323 в книзі 34 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19554523, виданий обласним комунальним підприємством "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації1" 16.07.2008 року). [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором, щодо сплати процентів, суми кредиту не виконує. Як вбачається з розрахунку заборгованості Позичальника погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановленого кредитним договором графіку, кредит погашався не щомісячно, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до п.З.1.10 кредитного договору, на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п. 1.1. збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Згідно п. 5.З. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Пункт 3.3.4. договору іпотеки передбачає, що Іпотекодавець зобов'язаний на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Також вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого Позичальник виконає всі зобов'язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. 16.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ СК "Українська страхова група" було укладено договір добровільного страхування заставного майна за №04-1001-0396, на період з 17.07.2008 року по 16.07.2009 рік. Після 16.07.2009 року, [PERSON] не укладались договори страхування заставного майна на наступні терміни, тому відповідно до п.4.2. договору іпотеки за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо страхування предмету іпотеки на період дії договору Іпотекодавець зобов'язаний сплатити на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки згідно п.2.3 .дійсного договору. Оскільки вартість предмета іпотеки становить 167 000,00 гривень, п'ять відсотків від цієї суми становить 8 350,00 гривень. Станом на 21.03.2014 року заборгованість відповідача перед Банком складає: прострочена заборгованість за кредитом - 33 872,06 доларів США, прострочена заборгованість за процентами -26 484,11 доларів США, пеня за простроченими процентами - 203 362,23 гривень, пеня за простроченим кредитом - 337 577,12 гривень, штраф за невиконання умов договору іпотеки -8 350,00 гривень, а всього: 60 356,17 доларів США та 549 289,35 гривень, підтвердженням чого є розрахунок заборгованості станом на 21.03.2014 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2010 року солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» було стягнуто заборгованість за Кредитним договором №03-101229508-04-Ф від 16.07.2008 року в сумі 325 275,04 гривень. Виконавчі листи про стягнення заборгованості з відповідачів, 15.05.2012 року були подані до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції для примусового виконання. В квартирі [ADDRESS] в м. Кіровограді, проживають та зареєстровані: [PERSON] - [INFO], [PERSON] -[INFO] та малолітня дитина - [PERSON] -[INFO], що підтверджується ксерокопією довідки № 566 житлово-експлуатаційної контори № 10. Відповідно до п. 4.5.9. інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/05 від 02.04.2014 року, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону. Відповідно до листа Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (вих. № 20407 від 07.05.2014 року) рішення суду боржниками не виконано, в квартирі зареєстрована неповнолітня дитина, 29.04.2014 року на запит ДВС щодо надання органом опіки і піклування на реалізацію квартири надійшла відповідь з служби у справах дітей Кіровоградської міської ради, якою повідомленого для отримання дозволу батьки дітей безпосередньо звертаються для подачі документів та заяви до служби у справах дітей. 05.05.2014 року виконавче провадження було завершено. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне з'явлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне з'явлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Згідно п. 3.2.6 кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання за цим договором, забезпеченого іпотекою, а якщо вимога Банку не задоволена - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.2.8 кредитного договору встановлено, що у разі невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених зазначеним договором, відшкодування заборгованості здійснюється Банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно умов договору іпотеки. Зі змісту пунктів 2.1.1, 3.1.5, 3.1.6 договору іпотеки вбачається, що у випадку одноразової чи неодноразових прострочок іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту іпотекодержателю або порушення інших умов кредитного договору, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у іпотекодержателя, позивача по справі, виникло право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, як іпотекодержатель не реалізував своє право у безспірному порядку, він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень ст. 39 Закону України "Про іпотеку". Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" N 898-IV від 05 червня 2003 року містить вимоги щодо рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, у рішенні має бути вказаний загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно п. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Продаж Предмета іпотеки здійснюється згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", на підставі наступного застереження: задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом продажу Предмета іпотеки від імені Іпотекодержателя будь-якій особі. Продаж Предмета іпотеки здійснюється за ціною, що буде встановлена за згодою між Сторонами або на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності. 24.10.2012 року Банком було направлено вимогу про звільнення житлового приміщення. Дана вимога була отримана [PERSON] та [PERSON], 27.10.2012 року, але станом на 13.05.2014 рік добровільно квартиру не звільнено. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Позивачем дані вимоги закону виконані. В свою чергу згідно ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року за № 1304-VII визначено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. На підставі зазначеного, враховуючи вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, проте на час дії вказаного закону виконання даного рішення слід відстрочити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved