Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Як видно з позовної заяви, [INFO] помер брат позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 28.05.2014 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачу було повідомлено, що право власності на вказану квартиру за його братом не зареєстровано. Відповідно до довідки №218 КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради Запорізької області від 15.05.2014року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] від 29.08.2013 року №1956. Позивач вважає, що брат не міг укласти договір дарування. Він був особою похилого віку, перебував у хворобливому стані, не міг самостійно пересуватися, не виходив з квартири, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Позивач підтримував з братом нормальні стосунки. Разом зі своїм сином 1-2 рази на місяць навідувався до брата, доглядав за ним, привозив продукти харчування та ліки. Також за братом доглядали племінниці. Приїжджали до нього та підтримували зв'язок по телефону. Брат обіцяв подарувати одну кімнату позивачу або його сину. Крім того, за ним доглядала сусідка по будинку [PERSON], відповідач по справі. Після смерті брата вона його поховала, тому що їй це було вигідно. Самогубства брата позивач не визнавав вважає, що брат фізично не міг цього зробити оскільки йому було 77 років. Тому позивач просить визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 28.08.2013року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №1956. Відразу після смерті брата відповідач [PERSON] забрала ключі, документи від квартири, гроші та інше майно брата, чим завдала позивачу матеріальну шкоду, яку він оцінює у 9350,00 грн. Матеріальна шкода полягає у тому, що [PERSON] забрала речі брата позивача та до теперішнього часу не повернула ці речі, а саме: мобільний телефон - 250,00 грн., часи наручні «Командирські» 100,00 грн., куртка хутряна - 1000,00 грн., електробритва імп. - 200,00 грн., холодильник «Дніпро» 800,00 грн. , сокодавилка - 130,00 грн., м'ясорубка - 130,00 грн., посуд різн. - 40,00 грн., диван 3 шт. х 1000,00 грн. = 3000,00 грн., килими 2х1,5; 3 шт.х200,00 грн. - 600,00 грн., паласи 2 шт. х 100,00 грн. = 200,00 грн., телефон стаціонарний 200,00 грн., домофон-100,00 грн., ножівка по металу - 40,00 грн., ножівка по дереву - 40,00 грн., секатор - 40,00 грн., сокира- 50,00 грн., лерки та леркотримач 10 шт. х 20,00 грн. = 200,00 грн., метчики та тримач 10 шт. х 10,00 грн. =100,00 грн., свердла різні 3-20 мл. 20,00 х10 = 200,00 грн., шафи 2 шт. х500,00 грн. = 1000,00 грн., стіл обідній 500,00 грн., простирадла 10 шт. х 10,00 грн. = 100,00 грн., чайний набір - 30,00 грн., закатуюча машина - 100,00 грн., проїзд маршруткою Бердянськ - Макіївка - 200,00 грн. на загальну суму 9350,00 грн. І цю матеріальну шкоду позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] Також позивач зазначив , що відповідач [PERSON] тривалий час не віддавала йому майно брата, що змусило його декілька разів звертатися у міліцію та до прокурора. Для нотаріальної контори позивачу необхідно було надати довідку про осіб, які були зареєстровані у спірній квартирі на день смерті брата і він звернувся до голови ОСББ "Комфорт" [PERSON] з проханням надати йому відповідну довідку, але отримав відмову і йому пояснили, що відповідну довідку він може отримати тільки через суд. До ОСББ "Комфорт" він приходив 03.04.2014р., 07.04.2014р., 10.04.2014р., 14.04.2014р., 17.04.2014р., але довідку так і не отримав. На адвокатський запит голова ОСББ "Комфорт" [PERSON] надала довідку про те, що не має можливості надати відомості щодо господаря квартири, бо [PERSON] помер, а житло було подаровано іншій особі. Позивач вважає, що своїми діями відповідачі [PERSON], голова ОСББ "Комфорт" [PERSON], паспортистка ОСББ "Комфорт" [PERSON] завдали йому моральної шкоди, яка полягає в порушенні звичайного ритму життя у зв'язку з необхідністю постійно відвідувати міліцію, прокуратуру, нотаріальну контору, ОСББ «Комфорт», тривалого перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, погіршенні стану психічного здоров'я, перебування в стресовому стані, порушився сон, втратився душевний спокій внаслідок незаконних дій винних осіб. А тому позивач моральну шкоду завдану [PERSON] оцінює у 15000,00 грн., моральну шкоду завдану головою ОСББ "Комфорт" [PERSON] оцінює у 5000,00 грн., моральну шкоду завдану паспортисткою ОСББ "Комфорт" [PERSON] оцінює у 5000,00 грн. і просить стягнути з відповідачів ці суми моральної шкоди. . У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі і пояснив, що після смерті сина брата в лютому 2013року вони радилися з братом, хто буде його доглядати та допомагати йому і брат казав, що якщо хтось буде його доглядати, то він подарує тому квартиру. Позивач з дружиною все люди похилиго віку, самі хворіють і не мали змоги доглядати брата, тому позивач знайшов жінку , яка б доглянула брата, але брат сказав, що сусіди Пересунько погодилися його доглянути та допомагати йому. [PERSON] готувала брату позивача їжу, отримувала його пенсію і говорила, що зібрала кошти на пам»ятник для сина брата. Також брат займався оформленням квартири на себе після смерті сина і він отримав ці документи на квартиру. Позивач навідував брата раз на місяц, спілкувався з ним і вважає, що він не міг подарувати квартиру сусідам. Похорони оплатила [PERSON] і обіцяла встановити памятники і сину і брату, але так і не встановила. Після смерті брата, вона забрала ключи від квартири і не віддавала речи брата позивачу, доки він не почав скаржитися до прокурора, потім частину речей він забрав і написав розписку. Голова ОСББ та паспортистка не давали йому довідку для нотконтори і він вимушений був приходити до них декілька разів. Тому вважає, що йому була спричинена і матеріальна шкода тим, що не віддали речи брата і моральна шкода таким відношенням до нього. Крім того, позивач зазначив у судовому засіданні, що його брат [PERSON] не хворів, все розумів і був здоровою людиною. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні і в своїх заперечення позов не визнав і зазначив, що після смерті сина брата дійсно була проведена нарада в квартирі брата та вирішували питання, хто буде доглядати [PERSON], ніхто з родичів не хотів доглядати його і тому [PERSON] договорився з [PERSON] , що вона буде його доглядати, а він свою квартиру подарує її сину. На той час [PERSON] почувався нормально, нічим не хворів, не випивав, ходив по дворі, спілкувався з сусідами. 29 серпня 2013 року на підставі договору дарування [PERSON] (дарувальник) передав [PERSON] (обдарованому) безоплатно у власність нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], а [PERSON] прийняв нерухоме майно, за договором дарування від 29.08.2013р, про що свідчить реєстрація на його ім'я права власності на квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог про визнання договору дарування від 29.08.2013р. недійсним позивач зазначає, що його брат не міг укласти договір дарування, бо він був особою похилого віку, перебував у хворобливому стані, не міг самостійно пересуватись, не виходив з квартири, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Проте будь-яких доказів на підтвердження хворобливого стану здоров'я [PERSON] під час укладення договору дарування, які б впливали на його свідомість, розуміння і волевиявлення до судової справи позивачем не надано. Докази того, що за життя [PERSON] не перебував на обліку в психоневрологічному закладі відповідачем надано до матеріалів судової справи. Також [PERSON] в установленому законом порядку не визнавався недієздатним та обмежено дієздатним і такі питання за його життя позивачем або іншими особами не порушувалися. А подані позивачем аргументи щодо стану здоров'я [PERSON] не дають підстав для висновку про абсолютну неспроможність його брата в момент складення ним договору дарування від 29.08.2013р., розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджують про припущення позивача щодо можливої наявності в його брата невизначеної хвороби, що саме по собі не є підставою для визнання договору дарування недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України. Також безпідставні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, оскільки відповідач [PERSON] не заперечувала і не заперечує на теперішній час, щоб позивач забрав всі речі брата і він брав ті речі, які хотів , про що написав розписку. Крім того, в матеріалах позову відсутній опис майна, яке перебувало в квартирі померлого, а також нічим не підтверджена наявність такого майна у квартирі. Також безпідставні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди. Оскільки такі вимоги не доведені у судовому засіданні. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали і зазначили, що позивач дійсно приходив в ОСББ за довідкою, перший раз прийшов 3.04.2014р. і позивачу було роз»яснено, що така інформація не видається, оскільки він не мешкав у квартирі з померлим і у нього відсутні будь-які документи, також було роз»яснено про необхідність звернутися до державних установ, 11.04.2014р. до ОСББ надійшов запит адвоката і 18.04.2014р. була надана адвокату необхідна довідка , тому відповідачі діяли в межах закону і ніяким чином не спричинили позивачу моральну шкоду. Також відповідач [PERSON] пояснила, що за два дні до смерті вона спілкувалася з [PERSON], який гуляв у дворі, сидів на лаві біля під»їзду, він був у доброму гуморі, хворим не виглядав. 3-ї особа- приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з»явилася , надала заяву , в якій просить справу розглянути без неї згідно чинного законодавства. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов не обгрунтованим і не підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Позивач [PERSON] народився [INFO], його брат [PERSON] народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією паспорта позивача, копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 01.04.2014 року. Брату позивача [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. [INFO] помер брат позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 28.05.2014року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій було зазначено, що відповідно до довідки №218 КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради Запорізької області від 15.05.2014року право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано, тому позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] після смеррті його брата за [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2014р. Як встановлено у судовому засіданні, 29 серпня 2013року на підставі договору дарування № 1956, посвідченного приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] , [PERSON] (дарувальник) передав [PERSON] (обдарованому) безоплатно у власність нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], а [PERSON] прийняв нерухоме майно, за договором дарування від 29.08.2013р, про що свідчить реєстрація на його ім'я права власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 29.08.2013року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності від 29.08.2013р. . Згідно ч. 1ст. 717 ЦК України- за договором дарування одна сторона( дарувальник) передає або зобов"язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно( дарунок) у власність. Згідно ч.2 ст. 719 ЦК України(2004р.) - договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. З та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) немогла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Постановою Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України, встановлено, що підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і рішення суду про недійсність правочину не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.І ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна розуміти значення своїх дій і (або) керувати ними, тобто для визнання фізичної особи недієздатною необхідний хронічний, стійкий психічний розлад. Як встановлено у судовому засіданні, в обґрунтування своїх позовних вимог про визнання договору дарування від 29.08.2013р. недійсним, позивач зазначає, що його брат не міг укласти договір дарування, бо він був особою похилого віку, перебував у хворобливому стані, не міг самостійно пересуватись, не виходив з квартири, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Проте будь-яких доказів на підтвердження хворобливого стану здоров'я [PERSON] під час укладення договору дарування, які б впливали на його свідомість, розуміння і волевиявлення до судової справи позивачем не надано. Навпаки і сам позивач і відповідач [PERSON] підтвердили у судовому засіданні, що [PERSON] за два дні до смерті не хворів, все розумів і був здоровою людиною. Відповідачем надані медичні довідки № 396 від 13.03.2013р. та № 2149 від 27.08.2013р. , копії яких долучені до матеріалів справи, і з яких вбачається , що за життя [PERSON] не перебував на обліку в наркологічному кабінеті та в психоневрологічному диспансері. Також [PERSON] в установленому законом порядку не визнавався недієздатним та обмежено дієздатним і такі питання за його життя позивачем або іншими особами не порушувалися. А подані позивачем аргументи щодо стану здоров'я [PERSON] не дають підстав для висновку про абсолютну неспроможність його брата в момент складення ним договору дарування від 29.08.2013р., розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджують про припущення позивача щодо можливої наявності в його брата невизначеної хвороби. Відповідно до положень ст..119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази додаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивач не надав доказів на підтвердження хворобливого стану свого брата під час укладання договору дарування, сам підтвердив у судовому засіданні про те, що його брат був психічно нормальною людиною, суд приходить до висновку, що брат позивача розумів свої дії і мав намір укласти договір дарування і відсутні підстави для визнання договору дарування недійсним. Позивач також в своїх позовних вимогах зазначив, що відповідач [PERSON] після смерті [PERSON] забрала ключі від квартири, документи, гроші та інше майно брата, чим завдала позивачу матеріальну шкоду, яку він оцінює у 9350,00 грн. Матеріальна шкода полягає у тому, що [PERSON] забрала речі брата позивача та до теперішнього часу не повернула ці речі. Заявляючи вимогу про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди , позивач посилається на норми статті 22 та 1166 ЦК України. У відповідності до ст.22 ЦК України збитками є: 1). втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2).доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 1166 ЦК України - майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст..392 ЦК України - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Як вбачається з матеріалів позову, сам позивач не може визначитися з обсягом майна, яке нібито йому не повертає [PERSON]. Так, у своєму позові він зазначає: «що відразу після смерті брата [PERSON], забрала ключі, документи від квартири , гроші та інше майно, а саме : електробритву, наручний годинник, фото.» , а потім у позовних вимогах вже зазначено перелік майна з 25 предметів. Однак на майно , яке перелічено в позовній заяві відсутні будь-які документи про те, що це майно належало брату позивача та належить позивачу як спадкоємцю, також в матеріалах позову відсутній опис майна, яке перебувало в квартирі померлого, нічим не підтверджена наявність такого майна у квартирі, його вартість. До матеріалів справи відповідачем надана розписка від 24.01.2014р., яка підписана позивачем, і позивач визнав цю розписку у судовому засіданні, що він сам особисто з квартири [ADDRESS] узяв за своїм бажанням речі, що знаходились в квартирі. Також позивачем зазначено проїзд маршруткою Бердянськ - Макіївка -200 грн., при цьому не зазначено, яким чином цей проїзд взагалі стосується спірних правовідносин , якими документами підтверджується та яка підстава для майнової відповідальності відповідача [PERSON] Також позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в сумі 15000грн. Проте позивачем не доведені у судовому засіданні протиправні дії з боку [PERSON], оскільки позивачем на його вимогу надані усі речі, наявні в квартирі, які він забажав отримати, що підтверджується розпискою підписаною самим позивачем. Виходячи за наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної та моральної шкоди. Як встановлено у судовому засіданні , позивач [PERSON] звернувся в ОСББ за довідкою для нотаріуса, перший раз прийшов 3.04.2014р. і позивачу було роз»яснено, що така інформація не видається, оскільки він не мешкав у квартирі з померлим і у нього відсутні будь-які документи, також було роз»яснено про необхідність звернутися до державних установ, 11.04.2014р. до ОСББ надійшов запит адвоката [PERSON]. і 18.04.2014р. була надана адвокату [PERSON]. необхідна довідка. При надання цієї довідки відповідачі [PERSON], як голова ОСББ, та [PERSON], як паспортистка, діяли в межах вимог передбачених Законом України « Про інформацію» та Законом України « Про захист персональних даних». Як зазначено в журналах реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції ОСББ « Комфорт» , запит адвоката надійшов 11.04.2014р. , а відповідь була направлена 18.04.2014р. , тобто в найкоротший строк і ніяких порушень з боку відповідачів не було. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В своїй позовній заяві позивач чітко не зазначив, у чому саме полягає моральна шкода, яку він просить відшкодувати, якими саме діями відповідачів її було заподіяно та на підставі чого ним було визначено її розмір. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed