Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обґрунтований тим, що позивач, [PERSON], являється власником земельної ділянки, площею 3,5185 га, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту [NUMBER] від 10.07.2003. 05.01.2005 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» було укладено Договір оренди вказаної вище земельної ділянки за №156, строком на 10 років без чіткого визначення дати його закінчення. 25.10.2006 вищевказаний договір був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за №04068640210. В червні 2016 року позивачу стало відомо про існування Додаткової угоди до договору оренди вищевказаної земельної ділянки укладеної 27.12.2010 між ним, [PERSON], та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро», відповідно до якої строк дії договору визначено на 20 років. Згідно умов вказаного правочину «п.3 Дана додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди землі за №156 від 05.01.2005 та набирає чинності з дати державної реєстрації. Утім в графі щодо державної реєстрації відмітка відсутня. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним № 48761780 від 01.12.2015 позивачем з'ясовано, що на підставі договору оренди землі за №156 від 05.01.2005 із внесеними до нього змінами згідно додаткової угоди до даного договору від 27.12.2010, оскільки вказана угода є невід'ємною частиною договору, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.В. було зареєстровано право оренди ТЗОВ «Концерн «Сімекс Агро» на належну позивачеві земельну ділянку строком на 20 років (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №26622887 від 01.12.2015 року). Позивач вказує у позові, що ТзОВ «Концерн «Сімекс Агро» не виконало передбачений законом і договором обов'язок щодо проведення державної реєстрації договору оренди землі із змінами, згідно додаткової угоди до даного договору від 27.12.2010, тому Договір оренди землі за №156 від 05.01.2005 реєстраційний запис № 04068640210 від 25.10.2006 не може вважатись таким, що набрав чинності, а проведення 01.12.2015 державної реєстрації права оренди на підставі вказаного договору оренди не може підмінити державну реєстрацію самого договору із змінами згідно Додаткової угоди до договору оренди (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а отже і не може впливати на момент набрання чинності цим договором оренди землі. Крім цього, позивач вказує у позові, що приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвська С.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 26622887 від 01.12.2015 про державну реєстрацію змін до договору оренди землі укладеного між позивачем та ТзОВ «Концерн «Сімекс - Агро» на підставі додаткової угоди від 27.12.2010, утім згідно матеріалів реєстраційної справи та висновку експерта, оригінал додаткової угоди від 27.12.2010 до договору оренди землі від 05.01.2005 у реєстраційній справі відсутній. Нотаріус не перевірила чинність укладеної угоди та норми законодавства які регулювали порядок реєстрації на момент її укладення та момент подання для реєстрації права оренди, оскільки з моменту її підписання сторонами пройшло п'ять років. Діючи таким чином та реєструючи додаткову угоду від 27.12.2010 у грудні 2015 вона змінила умови правочину, на думку представника позивача, оскільки моментом набрання чинності за умовами самої угоди є дата її реєстрації (п.3 угоди), а наслідки цієї реєстрації змінюють істотні умови правочину, оскільки строк дії договору розпочинається з моменту його реєстрації, тобто не з 2010, а з 2015, що є прямим втручанням у цивільні права сторін договору, чим порушено норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також права позивача як власника земельної ділянки, оскільки відповідачем використовується належна позивачеві земельна ділянка без належної правової підстави. Позивач уточнивши свої позовні вимоги просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №26622887 від 01.12.2015 приватного нотаріуса Вінницького нотаріального округу Дунаєвської Світлани Миколаївни щодо державної реєстрації права оренди, зокрема до договору оренди землі від 05.01.2005 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс Агро», реєстраційний запис № 04068640210, внесеного на підставі додаткової угоди від 27.12.2010, а також витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс Агро" належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ВН №174894 від 10.07.2003 земельну ділянку площею 3,5185 га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Відповідачем у визначений строк було надано відзив до суду, відповідно до якого представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити, аргументувавши свою позицію тим, що дійсно 05.01.2005 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" було укладено договір оренди землі за умовами якого орендодавець передав орендареві в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території с.Славна, загальною площею 3,5185га. Договір оренди зареєстровано у Вінницькій філії державного підприємства Центр Державного земельного кадастру», про що зроблено запис за №04068640210 від 25.10.2006. В подальшому між [PERSON] та ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди за умовами якої, сторонами внесено зміни до п. 4. Договору оренди, яким визначено що Договір оренди землі укладено на 20 років та збільшено оренду плату до 3 % від нормативної вартості земельної ділянки. Право оренди за договором оренди землі та додатковою угодою до нього було зареєстровано 01.12.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №12296839. Таким чином, починаючи з січня 2005 року Відповідач є законним користувачем Земельної ділянки та належним чином виконує усі зобов'язання взяті на себе за умовами Договору оренди. Доказів того, що додаткова угода до договору оренди землі підписана не позивачем матеріали справи не містять. У той же час з 2010 року позивач отримував орендну плату у збільшеному розмірі, відтак таким чином, про порушення своїх прав внаслідок укладання договору оренди позивач знав починаючи з 2010 року. В іншому випадку з 05.01.2015, на що ним було звернуто увагу у позові. У той же час позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення земельної ділянки 13.06.2016, отож виходячи із тверджень позивача про те, що ним не було підписано додаткову угоду до договору оренди землі договір автоматично продовжений ще на 10 років. Що стосується тверджень позивача про те, що проведення 01.12.2015 державної реєстрації права оренди договору оренди не може підмінити державну реєстрацію самого договору, а отже і не може впливати на момент набрання чинності цим договором оренди землі, то, на думку представника відповідача, вони є невірними та помилковими, оскільки реєстрація договору оренди була проведена, про що свідчить відмітка на самому договорі оренди, з даною обставиною погоджується позивач та зазначено про це у постанові Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2017 у справі №802/580/17-а. Таким чином факт реєстрації договору оренди є таким що не потребує додаткового доказування. Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що реєструючи додаткову угоду від 27.12.2010 у грудні 2015 року приватний нотаріус Дунаєвська С.М. змінила її умови, оскільки моментом набрання чинності є дата її реєстрації також, на думку представника відповідача, не заслуговують на увагу суду, оскільки приватним нотаріусом Дунаєвською Світланою Миколаївною провалилась реєстрація права оренди на підставі договору оренди та додаткової угоди до неї. Є встановленим фактом та обставина, що договір оренди зареєстрований 25.10.2006, строк дії договору 10 років, і таким чином дата закінчення строку дії договору оренди 25.10.2016, реєстрація права оренди проводилась 01.12.2015, тобто під час дії договору оренди, який було зареєстровано належним чином. Строк реєстрації додаткових правочинів про внесення змін до основного правочину жодним законом не передбачений, а додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди, що також передбачено у п.3 самої додаткової угоди, та реєстрація змін до договору оренди неможлива без реєстрації права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також у витягові з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2015 індексний №48761780 (копія долучена позивачем до позовної заяви), у графі "Відомості про реєстрацію до 01.01.2013." вказано про реєстрацію договору оренди 25.10.2006, цей запис також свідчить про те, що строк оренди потрібно відраховувати від дати реєстрації основного правочину а саме починаючи з 25.10.2006. Згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013року, визнаються дійсними за умови якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Представник позивача вважає, що вказані обставини жодним чином не порушують права власника орендованої земельної ділянки, оскільки реєстрація права оренди у 2015 році жодним чином не змінила строк оренди який було встановлено договором оренди та додатковою угодою до неї. Також вважає, що є невірним твердження позивача стосовно того, що реєстраційна справа має містити саме оригінал документу, в якому містяться відомості про інше речове право, а саме право оренди, що було предметом реєстрації. Дана підстава вже була предметом судового розгляду за наслідками якого 07.12.2017 Вінницьким окружним адміністративним судом винесено постанову по справі №802/580/17-а, якою у задоволенні позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі. За наслідками розгляду позову [PERSON] до ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" про визнання спірної додаткової угоди недійсною, постановлено ухвалу від 27.03.2017 за заявою позивача про залишення його позову без розгляду. Крім того, представник відповідача вважає, що визнання недійсним Договору оренди землі, порушать права Орендаря передбачені Договором оренди та ст. 25, 28 ЗУ «Про оренду землі», оскільки впродовж 2005-2018 рр. Товариством понесені значні витрати на поліпшення стану земельних ділянок, в тому числі і на спірну земельну ділянку, а також визначено комплекс робіт на увесь строк дії договору. До відзиву представником відповідача було надано письмову заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача, яка мотивована тим, що починаючи з 2010 року позивач отримував орендну плату у розмірі, який визначений саме додатковою угодою до договору оренди землі, а тому, про порушення своїх прав внаслідок укладання договору оренди Позивач дізнався або повинен був дізнатися у 2010 році. В іншому випадку строк дії договору оренди сплив 05.01.2015, що зазначено у позові, тому дана обставина також, додатково, свідчить про те, що позивачу було відомо про порушення його прав ще у січні 2015 року. Позовна заява подана до суду у травні 2018 року, таким чином строк позовної давності минув. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились, останній надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс Агро" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві, просив суд в задоволенні позову відмовити. Відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвська Світлана Миколаївна в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] (а.с.10), [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,5185 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Судом встановлено, що 05.01.2005 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс Агро» було укладено Договір оренди землі № 156, предметом якого є вищевказана земельна ділянка належна позивачеві (а.с. 11-12). Вказаний договір був зареєстрований у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 04068640210 від 25.10.2006. Судом також встановлено, що 27.12.2010 між [PERSON] та ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди №156 від 05.01.2005 за умовами якої, сторонами внесено зміни до п. 4. Договору оренди, яким визначено що Договір оренди землі укладено на 20 років та збільшено оренду плату до 3 % від нормативної вартості земельної ділянки. У п.3 Додаткової угоди сторони узгодили, що вона є невід'ємною частиною договору оренди землі №156 від 05.01.2005, реєстраційний запис № 04068640210 від 25.10.2006 та набирає чинності з дати державної реєстрації, укладена у 3 примірниках, що мають однакову юридичну силу. Відомості про реєстрацію додаткової угоди у ній відсутні. Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.16) 01.12.2015 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською Світланою Миколаївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26622887 зареєстровано право оренди земельної діялки на підставі договору оренди землі, з додатковою угодою від 27.12.2010, серія та номер № 156, виданий 05.01.2005, видавник ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» та [PERSON]. Зміст речового права: строк дії: 20 років, з правом пролонгації, додаткові відомості: 3% від нормативної грошової оцінки. Представник позивача вказує у позові на порушення приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також на порушення його прав як власника земельної ділянки, оскільки остання змінила істотні умови правочину, так як строк дії договору розпочався з моменту його реєстрації з 2015, що є прямим втручанням у цивільні права сторін. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З аналізу вказаної норми слідує, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивач раніше звертався з позовами в якому ставив питання про визнання противправним та скасування рішення, щодо реєстрація права оренди на належну йому земельну ділянку про що свідчить наявність постанови Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 802/580/17-а від 07.12.2017 року Фактично єдиним доводом позивача, який не отримав раніше оцінки в постанові Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 802/580/17-а від 07.12.2017 року є його посилання на те, що реєстрація права оренди була проведена за нечинним договором оренди, через непроведення реєстрації додаткової угоди до договору. В обгрунтування своїх доводів з цього приводу позивач посилається на правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року ( справа № 696/1879/15-ц, провадження № 61-4762св18). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В той же час для врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обставини справи, що розглядалась Верховним судом та тієї, що є предметом розгляду повинні бути ідентичними, чого в даному випадку не встановлено. 05.01.2005 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс Агро» було укладено Договір оренди землі № 156, предметом якого є земельна ділянка належна позивачеві (а.с. 11-12). Вказаний договір був зареєстрований у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 04068640210 від 25.10.2006. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 125 ЗК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно вимог ч. 2 ст. 125 ЗК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору) право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Тобто з 25.10.2006 Договір оренди землі № 156 від 05.01.2005 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс Агро», враховуючи приписи ч. 2 ст. 631, ч. 3 ст. 640 ЦК України набув чинності, а за Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс Агро» було визнано державою право оренди земельної ділянки, що належить позивачу. 27.12.2010 між [PERSON] та ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди №156 від 05.01.2005 за умовами якої, сторонами внесено зміни до п. 4. Договору оренди, яким визначено що Договір оренди землі укладено на 20 років та збільшено оренду плату до 3 % від нормативної вартості земельної ділянки. 01.12.2015 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською Світланою Миколаївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26622887 зареєстровано право оренди земельної діялки на підставі договору оренди землі, з додатковою угодою від 27.12.2010, серія та номер № 156, виданий 05.01.2005, видавник ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» та [PERSON]. Зміст речового права: строк дії: 20 років, з правом пролонгації, додаткові відомості: 3% від нормативної грошової оцінки. Тобто реєстраційні дії було проведено в межах строку дії чинного договору оренди землі та шляхом реєстрації права оренди за ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» державою було визнане відповідне речове право. Посилання позивача на те, що додаткова угода не набула чинності є недоречними, оскільки діюче законодавство не визначало строки проведення її державної реєстрації і сторонни їх самостійно не визначили. В той же час на правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року ( справа № 696/1879/15-ц, провадження № 61-4762св18) був зроблений у справі де сторони договору оренди визначили часовий проміжок, протягом якого договір мав бути зареєстрований. Тобто сторонни визначили часовий проміжок протягом якого одна із сторін могла зареєструвати договір і отримати визнання державою належності їй відповідного права. На час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26622887 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською Світланою Миколаївною договора оренди не підлягали реєстрації, а підлягало реєстрації відповідне право. Відтак ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» об»єктивно не міг провести державну реєстрацію додаткової угоди, в зв»язку зі змінами в законодавстві, що не може ставитись йому в вину. В той же час зареєструвавши право оренди на підставі договору оренди та додаткової угоди, яка була надана в межах строку дії чинного договору оренди - отримав визнання державою належного йому права оренди. Згідно ч. 1, 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. За таких обставин позов є безпідставним, оскільки ґрунтується на неправильному розумінні позивачем норм діючого законодавства і в його задоволенні слід відмовити, оскільки підстави для скасування рішення про державну реєстрацію права оренди та витребування земельної ділянки відсутні. Ураховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати суд відносить на рахунок позивача (Глава 8 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed