Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

01 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 квітня 2019 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєструвано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим, з травня 2020 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Дитина проживає з позивачкою. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, тому просить суд шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ", судові витрати з відповідача не стягувати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судові витрати з відповідача не стягувати та залишити їй щлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідач також надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнав, просив справу слухати в його відсутність. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 19 квітня 2019 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №21); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 19 квітня 2019 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.8) Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім"ї, з травня 2020 року подружжя припинило спільне проживання та не підтримує шлюбні відносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не вирішує питання про стягнення на її користь витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved