Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що згідно кредитного договору від 23 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] отримав в ПАТ "Актабанк" кредит в розмірі 15000 гривень, вказаними коштами відповідач скористався. За умовами кредитного договору відповідач був зобов`язаний кожного місяця здійснювати часткове погашення основної суми. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, станом на 30.09.2019 року заборгованість відповідача за кредитом становить 30931 гривню, а саме: 14167 гривень заборгованість за основним боргом; 2 гривні заборгованість за процентами; 13162 гривні заборгованість за комісією; 3600 гривень штрафи(пені), вказану заборгованість позивач і просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив частково відмовити в задоволенні позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 13162 гривні. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивач просить стягнути комісію за супроводження кредиту незаконно, його вимоги стосовно цього не ґрунтуються на законі, оскільки обслуговування кредиту є складовою частиною самого кредитного договору, а тому не повинно додатково оплачуватися позичальником. Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року провадження у вказаній справі було відкрито, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження на 04 грудня 2019 року. Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ "Актабанк" та [PERSON] укладено кредитний договір від 23 жовтня 2013 року відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав в ПАТ "Актабанк" кредитні кошти в розмірі 15000 гривень, процентна ставка за кредитом становить 0.01% річних та включається в розмір щомісячного платежу. Крім того договором передбачено, що позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 487,50 гривень, що розраховується як 3,25 відсотків від суми кредиту та включається в суму щомісячного платежу. Також в день підписання кредитного договору клієнт сплачує банку комісію за надання кредитних коштів у розмірі 2,25% від суми кредиту, що складає 337,50гривень, погашення кредиту, сплата нарахованих процентів, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, до 15 числа кожного місяця, рівними частинами в сумі 904, 24 гривні(5-13). Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів", станом на 30.09.2019 року за кредитним договором складає: основна сума боргу 14167 гривень, заборгованість за процентами 2 гривні, заборгованість за комісією 13162 гривні, штрафи, пені 3600гривень(а.с.17). 23 березня 2018 року ПАТ "Актабанк" відступило право вимоги за кредитним договором від 23.10.2013 року, укладеним з [PERSON] , на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", що підтверджується договором про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 року та витягом з додатку №1 до договору від 23.03.2018 року(а.с.18-23). Із змісту ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача стосовно стягнення заборгованості з [PERSON] за основним боргом, відсотків за користування кредитом, штрафу та пені ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення комісії за супроводження кредиту в розмірі 13162 гривні, то суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має платити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку, або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин. З огляду на викладене, пункт 2.1.2 статті 2 договору від 23 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ "Актабанк"\~та [PERSON] ,\~який передбачає\~щомісячну сплату\~комісії за\~супроводження кредиту\~є платою за послуги, що супроводжують кредит, а тому цей пункт договору є нікчемним. Відповідно до ст.216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв`язку з частковим задоволенням позову сплату судових витрат суд покладає на відповідача пропорційно до частини задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial