Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної злочином в розмірі 12182,57 грн., яка складається з вартості лікування потерпілої та придбання нею ліків у розмірір 7182,57 гривень, а також про моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.11.2016 року біля 17.00 години [PERSON], керуючи автомобілем «BA3-21033», державний номер [NUMBER], на повороті автодороги Хмільник - Жданівка, при в'їзді в село Жданівку Хмільницького району, в порушення вимог п.п. 10.1., 11.2., 12.1. ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із невстановленим досудовим слідством автомобілем «КАМАЗ», який рухався в зустрічному напрямку. Після дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON], в порушення вимог п. 2.10. ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач, яка на час скоєння ДТП перебувала у автомобілі «BA3-21033», в період з 30.11.2016 року по 09.12.2016 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КУ «Хмільницької ЦРЛ» з приводу проміжного періоду ЗЧМТ, струсу головного мозку, вираженого вестибуло-атактичного стійкого цефалічного синдрому. За період стаціонарного та амбулаторного лікування позивачем було понееснго витрати на лікування у вказаному вище розмірі, Їй також було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 гривень. А оскільки відповідачем [PERSON] до даного часу не було вжито заходів, щодо відшкодування заподіяної позивачу шкоди, окрім одноразової виплати у сумі 1000 гривень, позивач вимушена була звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач та представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди визнали, в частині моральної шкоди позов визнали частково, а саме в розмірі 1000 гривень. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Постановою слідчого Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 06.02.2017 року кримінальне провадження № 12016020330000944 від 24.12.2016 року закрито у зв"язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до висновку СМЕ № 1 від 31.01.2017 року у [PERSON] було виявлено тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку, яке належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров"я. Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.01.2017 року у справі № 149/817/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ст.ст. 124, 122-4 КК України. Як вбачається з вказаної постанови Хмільницького міськрайонного суду від 04.01.2017 року, 22.11.2016 року біля 17.00 години [PERSON], керуючи автомобілем «BA3-21033», державний номер [NUMBER], на повороті автодороги Хмільник - Жданівка, при в'їзді в село Жданівку Хмільницького району, в порушення вимог п.п. 10.1., 11.2., 12.1. ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «КАМАЗ», і після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], в порушення вимог п. 2.10. ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ "Хмільницька ЦРЛ" з 30.11.2016 року по 09.12.2016 року з діагнозом - проміжний період ЗЧМТ. Струс головного мозку. Згідно довідки КУ "Хмільницька ЦРЛ" [PERSON] зверталась до лікаря-невролога поліклінічного відділення КУ «Хмільницької ЦРЛ» [PERSON] та знаходилась на амбулаторному лікуванні з приводу стану після перенесеної ЗЧМТ, струсу головного мозку (22.11.2016 року) у вигляді цефалгічного та вестибуло-атактичного синдрому. Як вбачається з доказів матеріальних витрат, понесених [PERSON] на лікування, а саме фіскальних чеків та товарних чеків на аркушах справи 50-54, які надані позивачем та які проаналізовані та оцінені судом, з врахуванням призначень лікаря під час перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні, вказаними документами підтверджується придбання ліків [PERSON] на загальну суму 8182,57 гривень. З пояснень сторін вбачається, що відповідачем було передано позивачу на лікування 1000 гривень. Частинами 3 та 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166, ч.1 ст. 1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому серед іншого і додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків тощо. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування заподіяної майнової шкоди, необхідно задовольнити. Статтями 23, 1167, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винним діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, і може відшкодовуватись грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено судам, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок протиправних дій [PERSON], позивач [PERSON] перенесла сильний фізичний біль внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що в свою чергу призвело до того, що вона також зазнала моральної та психологічної травми. Позивача стали турбували сильні головні болі, голово кружіння, знизився рівень працездатності та тривалий час вона вимушена була лікуватись щоб відновити стан свого здоров'я. Враховуючи ці обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи також майновий стан відповідача [PERSON], суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2000 гривень в певній мірі компенсує їй перенесені моральні страждання та душевний біль, заподіяні діями відповідача. Сторони від сплати судового збору за даним позовом звільнені. На підставі викладеного,

Outcome: partial