Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В травні 2013 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про відшкодування шкоди у порядку регресу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 18 березня 2010 року [PERSON], керуючи автомобілем марки “ДЭУ Ланос” держ.номер [NUMBER] по вул. Байдукова в м. Донецьку, при виїзді з двору не надала переваги у русі автомобілю Ford Focus держ.номер [NUMBER], водій якого намагаючись уникнути зіткнення, змінив напрямок руху, що призвело до зіткнення його автомобіля з перешкодою. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль Ford Focus держ.номер [NUMBER], що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" під керуванням [PERSON], отримав механічні пошкодження. Винною у порушенні правил дорожнього руху України і скоєнні дорожньо - транспортної пригоди є відповідач по справі [PERSON] Згідно договору добровільного страхування автотранспорту № 250506767.10 від 17.03.2010 року, укладеного між позивачем по справі та товариством з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" постраждалий автомобіль був застрахований від ризику автоаварії. Згідно звіту про розмір збитків від 16.04.2010 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля складає 47634 грн. 46 коп., а фактична вартість проведених ремонтних робіт з наданням відповідних послуг склала 48828 грн. 14 коп. У зв'язку з цим, товариству з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" було виплачено страхове відшкодування з вирахуванням франшизи в сумі 1595 грн. 34 коп. в розмірі 47232 грн. 80 коп. Оскільки цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу "ДЭУ Ланос" держ.номер [NUMBER] була застрахована в закритому акціонерному товаристві "УАСК "АСКА", позивач звернувся з відповідною претензією для відшкодування сплачених коштів в порядку регресу. В рамках укладеного договору закритим акціонерним товариством "УАСК "АСКА" з вирахуванням франшизи в сумі 510 грн. на користь позивача було сплачено 24990 грн. Залишок невідшкодованої суми складає 22242 грн. 80 коп., яка відповідно до діючого законодавства України повинна бути стягнена з відповідача по справі. Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» визначено територіальну підсудність справ Ленінського районного суду м.Донецька Донецької області - Дзержинському міському суду Донецької області. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Так судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач по справі [PERSON] 18 березня 2010 року, керуючи належним їй автомобілем марки “ДЭУ Ланос” держ.номер [NUMBER] по вул. Байдукова в м. Донецьку, при виїзді з двору не надала переваги у русі автомобілю Ford Focus держ.номер [NUMBER], водій якого намагаючись уникнути зіткнення, змінив напрямок руху, що призвело до зіткнення його автомобіля з перешкодою. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Донецька від 31 травня 2010 року (а.с. 20) винною у даній дорожньо - транспортній пригоді визнана відповідач по справі [PERSON] і їй призначено покарання за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди належний товариству з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" автомобіль Ford Focus держ.номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 52-54), отримав механічні пошкодження і у відповідності до звіту фахівця розмір збитків спричиненого пошкодженням транспортного засобу склав 47634 грн. 46 коп. Згідно договору добровільного страхування № 250506767.10 від 17.03.2010 року цивільно - правова відповідальність співробітника товариства з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" водія автомобіля Ford Focus держ.номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (а.с. 15-17). Вищезазначений випадок було визнано страховим та на рахунок Страхувальника було перераховано віртість відновлювального ремонту застрахованого автомобілю на підставі рахунку - фактури № САМ0000760 від 19.03.2010 року та рахунку - фактури № 879 від 24.03.2010 року (а.с. 43-44) з вирахуванням франшизи у сумі 1595,34 грн. за умовами страхування у сумі 47232,80 грн. (а.с.49). Наряду з цим, судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність відповідача по справі [PERSON], як власника автомобіля “ДЭУ Ланос” держ.номер [NUMBER], також була застрахована, але в закритому акціонерному товаристві "УАСК АСКА" (а.с. 56). Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі звернувся до страхової компанії відповідача з претензією № 2197 від 24.06.2010 року (а.с. 55) про відшкодування в добровільному порядку суми сплаченої ними страхової виплати. Згідно страхового полісу № ВС 8947664 (а.с. 56), укладено [PERSON] з закритим акціонерним товариством "УАСК "АСКА" сума страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілого складає 25500 грн. Виходячи з цього, закритим акціонерним товариством "УАСК "АСКА" на користь позивача по справі із вирахуванням франшизи в сумі 510 грн. була сплачена сума страхової виплати в розмірі 24990 грн. Залишок невідшкодованої суми страхової виплати склав 22242 грн. 80 коп. У зв'язку з цим, суд зазначає наступне. Вдповідно до п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Отже, при переході до страховика права вимоги, а не набуття ним такого права, правильним і обґрунтованим є застосування ст.ст. 257, 262, 512, 993 ЦК України, а не ч. 6 ст. 261, ст. 1191 ЦК України, оскільки ст. 1191 ЦК України застосовується до деліктних правовідносин, а ст. 993 ЦК України - до договірних. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Такий випадок встановлено ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", де зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Виходячи з цього, суд вважає, що в даному спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При цьому, у наведеному вище пункті постанови пленуму Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що перебіг строку позовної давності при суброгації починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач із зазначеними вимогами звернувся до суду лише 27 травня 2013 року, в той час, коли страховий випадок стався 18 березня 2010 року, доказів про поважність причин пропущення строку позовної давності суду не надав (а.с. 3-4). Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України на відносини, які склалися між сторонами, розповсюджується загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, залишок невідшкодованої суми страхової виплати, який складає 22242 грн. 80 коп. не підлягає стягненню з відповідача по справі [PERSON], у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed