Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

19.07.2017 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, уточненим 01.11.2017 року, до Публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» із залученням 3/особи приватного нотаріуса, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2159, вчинений 21.03.2017р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, подані стягувачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, вся сума заборгованості за кредитом вже була стягнута за рішеннями місцевого суду, яке на даний час повністю виконане, тобто позивача двічі притягнуто до цивільно-правової відповідальності, минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, не взяті до уваги зміни чинного законодавства, крім того, нотаріусом не було враховано строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, до того ж виконавчий напис нотаріусом вчинено через п'ять днів після отримання позивачем вимоги банку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представники за довіреністю [PERSON], [PERSON] до початку судового засідання подали суду письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", будучи належно повідомленим, про що свідчать поштові відправлення, в судове засідання представника не направив та не подав заяви, щодо розгляду справи за відсутності представника банку. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з'явилась, надала письмові заяви про розгляд справи без її участі, у письмових поясненнях на позов та уточнену позовну заяву просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог, оскільки, під час вчинення виконавчого напису як банком, так і нотаріусом, на її погляд, було дотримано всіх вимог чинного законодавства. Враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представники позивача у письмових заявах не заперечують проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, надані суду позивачем та третьою особою, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач надав позивачеві кредит у розмірі 1200,00грн., та згодом суму було збільшено і розмір тіла кредиту на 2013 рік становив 6126,87грн. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору [PERSON], ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 21731,05грн., та рішенням Доманівського районного суду від 13.11.2013 р. позовні вимоги банку були задоволені: з [PERSON] стягнута вказана сума заборгованості, з якої: 6126,87грн. - заборгованість за кредитом; 10784,60грн. - заборгованість по процентам; 3308,58грн. - заборгованість по комісії; 500грн. - штрафу, а також 1011грн. - штрафу, та стягнуто 229,40грн. судового збору. З постанови ст.державного виконавця Мереженко Н.В. від 26.05.2017 р. вбачається, що виконання виконавчого листа, виданого 14.01.2014 року Доманівським районним судом Миколаївської області по цивільній справі 475/1461/13-ц, внаслідок фактичного повного виконання рішення завершено: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" борг в сумі 21731,05грн., судовий збір в сумі 229,40грн. З матеріалів справи вбачоється, що 12 березня 2017 р. відповідачем на ім'я позивача було надіслано письмову вимогу про усунення порушень за вказаним кредитним договором про повернення суми боргу у розмірі 14902,84грн. (а.с.63-65). 21 березня 2017 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яка у цей же день вчинила виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17402,84грн., яка складається із: залишку заборгованості за кредитом в сумі 6126,87грн; заборгованості за відсотками - 7467,58грн.; із суми пені та комісії -122,54грн.; із суми штрафу - 685,85грн., а також - 3000,00грн. витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису (а.с.58,59). При цьому, до виконавчого напису долучена Письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 14.04.2008р., підписана представником банку 21.02.2017р., з долученням поштової квитанції на відправлення цінного листа 12.03.2017р. о 13:41, з описом вкладення до цінного листа перевіреним 12.03.2017 року (а.с.63-65). У відповідності до ст.87 ЗУ "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, згідно з п.4 якого, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Та обставина, що відповідач направив позивачеві вимогу від 21.02.2017р. сплатити заборгованість не знайшла підтвердження тому, що долучена поштова квитанція свідчить про відправлення вказаної вимоги 12.03.2017р., а нотаріус при вчиненні виконавчого напису не звернула увагу на допущене порушення вимог чинного законодавства, а також не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов'язання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. До того ж заборгованність по даному кредитному договору №б/н від 14.04.2008р. була стягнута рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 13.11.2013р.; виконавчий лист було видано 14.01.2014р. та відповідно до постанови ст.державного виконавця від 26.05.2017р. вказане рішення суду виконано у повному обсязі. Також суд звертає увагу на те, що вказану вимогу відповідачем було надіслано позивачеві 12 березня 2017 р., а 21 березня 2017р. відповідач вже звернувся до нотаріуса, хоча така вимога повинна бути направлена боржникові не менш, ніж за 30 днів до звернення кредитора до нотаріуса за виконавчим написом; до того ж банком не надано нотаріусу доказів вручення [PERSON] письмової вимоги про сплату заборгованості. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки рішенням суду позов Банку було повністю задоволено, видано в/лист, стягнення по якому станом на 26.05.2017 р. виконано у повному обсязі, а тому при вчиненні виконавчого напису від 21 березня 2017 р. у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 14.04.2008 року, а відтак, вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ЗУ "Про нотаріат" та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Посилання позивача у позовній заяві, яка надійшла до суду 19.07.2017р. на той факт, що відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, та за рішенням суду було визнано незаконними зміни, внесені КМУ щодо документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та що з Переліку виключено кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, суд оцінює критично, оскільки на той час дію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р., на яку посилається позивач, було зупинено на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 р., на розгляді у якому перебувала справа на той час, та лише 01.11.2017р. було прийнято рішення: ухвала колегії суддів Вищого адміністративного суду України, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. Відповідно до вимог ст.50 ЗУ "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Отже, нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 640,00грн. судового збору, сплата яких підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved