Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

16 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 13914 грн. 80 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн. В позовній заяві зазначав, що згідно договору кредиту NKXRFB06360387 від 24 жовтня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 1820 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 04 серпня 2016 року за ним рахується заборгованість в сумі 13914 грн. 80 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 33 грн. 86 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 44 грн. 61 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 660 грн. 66 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 12036 грн. 87 коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 638 грн. 80 коп., просив стягнути з нього на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, у надісланій суду заяві просив розглядати справу без його участі та позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Справа розглядається за поданими позивачем доказами, будь -яких заяв від відповідача не надходило, доказів, що спростовують позовні вимоги, не надано. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" затвердженого загальними зборами акціонерів від 30.04.09р., у зв'язку із зміною типу банку змінено найменування банку з закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (а.с.14). Так, судом було встановлено, що 24 жовтня 2007 року між сторонами був укладений в письмовій формі договір №NKXRFB06360387 (далі - Договір) у виді заяви [PERSON] про надання кредиту в сумі 1820 грн. та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими відповідач ознайомився та погодився. Відповідно до Заяви від 24 жовтня 2007 року Банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 18230 грн. на строк з 24 жовтня 2007 року по 24 жовтня 2008 року включно з умовою сплати відсотків за його користування у розмірі 0,42% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 60 грн. 06 коп. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту, в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, комісії в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам (далі - Умов) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» по «25» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 215 грн. 96 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами (а.с.6). Згідно п.п.3.2.2, 3.2.3, 3.2.4 Умов відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати Платежі в строки, визначені цим Договором, та розмірі, зазначеному в Тарифах. В п.5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконаним позичальником. На підставі п.5.5 Умов терміни позовної давності по вимогам про стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.7-9). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 04 серпня 2016 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в розмірі 33 грн. 86 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 44 грн. 61 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 660 грн. 66 коп., та підлягає задоволенню. Дана заборгованість в добровільному порядку відповідачем не погашена. Щодо вимог про стягнення пені, то відповідно до п.5.1. Умов при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Згідно п.5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.546, ст.ст.549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 12036 грн. 87 коп., то на підставі ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Постановою ВСУ від 03 вересня 2014 року, якою сформульовано правові позиції (у справі №6-100 цс 14), що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, визначено, що ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Приймаючи до уваги розмір заборгованості відповідача перед Банком, ступінь її погашення, суд не може погодитись з розміром пені в сумі 12036 грн. 87 коп., яка є явно завищеною, не відповідає п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК України - засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Таким чином, кредитор бажає стягнути зі споживача надмірні грошові суми як неустойку, а тому такий засіб стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання не є розумним, а сама неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело невиправданих додаткових прибутків кредитором. Виходячи з наведеного, в частині стягнення пені суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача пеню в розмірі 750 грн. Щодо вимог про стягнення штрафу (процентна складова), суд приходить до висновку про часткове стягнення штрафу, нарахованого на підставі п.5.3 Умов, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової, що підлягає зменшенню до 36 грн. 96 коп. (33,86 грн. + 44,61 грн. + 660 грн. 66 коп.)*5% = 36 грн. 96 коп.), оскільки проценти на неустойку нараховані бути не можуть. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 200 грн. 64 коп.

Outcome: partial