Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та скасування державної реєстрації права оренди , в якому зазначив, що його довірителю на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,86 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.03.2002 року. Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у СФГ "Надія" на підставі договору оренди землі від 02.10.2009 року, терміном на 5 років. 25.04.2017 року із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку позивач з'ясував, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2013 року зареєстровано додаткову угоду від 25.09.2013 року до зазначеного вище договору оренди землі, якою продовжено термін дії договору оренди до 25.09.2033 року. З огляду на те, що волевиявлення на укладення зазначеної вище угоди він не мав, вказаний правочин не підписував, вважає, що є підстави для визнання додаткової угоди недійсною . Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю та обґрунтували їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Стверджували, що спірну угоду [PERSON] не підписував. Викладені у вказаному правочині умови не відповідають волевиявленню позивача . Повноважень на укладення та підписання оспорюваної додаткової угоди іншим особам він не надавав . Додали, що позивач підписував договір оренди землі від 02.10.2009 року строком на 5 років. Після закінчення строку дії вказаного договору, [PERSON] вважав, що на підставі ст. 33 Закону України " Про оренду землі " дія вказаного правочину поновлена на тих самих умовах та на той самий строк, тобто ще на 5 років . Про існування спірної угоди позивач дізнався лише після отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.04.2017 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи тим, що спірна угода укладена з дотриманням вимог діючого законодавства. Стверджував, що на момент укладення вказаного правочину волевиявлення [PERSON] було вільним та відповідало його внутрішній волі. Про обставини укладення вказаної угоди йому особисто невідомо . Просив суд відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Обґрунтовуючи свої доводи, заявив, що позивач дізнався або міг дізнатися про порушення свого права після закінчення строку дії договору оренди землі від 02.10.2009 року. Однак, [PERSON], після спливу вказаного строку, продовжував отримувати орендну плату тобто фактично погодився з умовами спірної додаткової угоди . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,86 гектара, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Добровеличківською райдержадміністрацією Кіровоградської області 29.03.2002 року який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 290 ( а.с.8 ). 02.10.2009 року між [PERSON] та СФГ "Надія", було укладено договір оренди землі, який зареєстрований за № 040936900198, відповідно до умов якого перший надав останньому в строкове платне користування терміном на 5 років зазначену вище земельну ділянку . З угоди від 25.09.2013 року про зміни до договору оренди землі № 040936900198 від 02.10.2009 року, укладеної між [PERSON] та СФГ "Надія", право оренди на підставі якої зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2013 року за №2628438, встановлено, що сторони домовилися про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки терміном на 20 років. За користування об'єктом оренди встановлена орендна плата в розмірі 4 % від грошової оцінки. Відповідно до статті 13 Закону України " Про оренду землі " (далі по тексту Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 14 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до статті 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності . Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом . Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним . Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третью, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З пояснень позивача встановлено, що спірна додаткова угода суперечить його волі та ним не підписувалася . Будь-яких доказів, які б підтверджували факт надання [PERSON] у встановленому законом порядку повноважень іншій особі на укладення та підписання оспорюваного правочину стороною відповідача не надано . З висновку судової почеркознавчої експертизи № 313 від 20.12.2017 року, встановлено, що досліджуваний підпис, розташований у графі "[PERSON]" в стовпчику "Орендодавець" в угоді про зміну до договору оренди землі № 040936900198 від 02.10.2009 року, укладеної між [PERSON] та СФГ "Надія" від 24 липня 2013 року , вшитій в матеріалали цивільної справи № 387/1007/17 [PERSON] до СФГ "Надія " про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною (а.с.67) , виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 116-122). Відповідно до ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третью, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин ) . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що спірна додаткова угода має бути визнана недійсною, оскільки вона не підписана орендодавцем та не відповідає його внутрішній волі . Відповідно до положень частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки суд прийшов до висновку, що спірна додаткова угода є недійсною, тому також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] щодо державної реєстрації іншого речового права : права оренди земельної ділянки ( номер запису про інше речове право 2628438 від 25.09.2013 року ). Доводи представника відповідача, щодо пропуску позивачем строку позовної давності суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. Так, з пояснень сторони позивача, встановлено, що 02.10.2009 року між [PERSON] та СФГ "Надія" було укладено договір оренди належної позивачеві земельної ділянки строком на 5 років . Після закінчення вказаного строку [PERSON] вважав, що відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України " Про оренду землі " вказаний договір був поновлений на тих самих умовах та на той самий строк, тобто до 2018 року. В зв'язку з цим він продовжував отримувати орендну плату . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2017 року № 85774958, виданого на запит позивача, встановлено, що саме вказаного дня [PERSON] дізнався про порушення свого права . Надана представником відповідача відомість нарахування і видачі орендної плати за 2013 рік по СФГ " Надія " не містить даних про те, що виплата орендної плати позивачеві була проведена саме на підставі спірної угоди . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача . На підставі викладеного, ст.ст. 13,14,16 Закону України " Про оренду землі " від 06.10.1998 року № 161-ХІV із змінами та доповненнями, ст.ст.203,207,215 ЦК України,

Outcome: approved