Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою до [PERSON] . Позовні вимоги вмотивував тим, що він прийняв у спадщину 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Він має намір користуватись своєю власністю за призначенням, не є членом сім`ї відповідачки, яка є співвласником і яка проживає у вказаному будинку та яка заперечує проти його проживання у будинку. Згідно технічного паспорту, виданого Маріупольським БТІ, та свідоцтва про право на спадщину, домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , і складається із житлового будинку літ.А-1, тамбуру літ.а-1, ганка а1, вбиральні літ. З-1, огорожі літ.№1,2,3, вимощення літ.1. Житловий будинок літ.А-1 складається з: приміщення 1 (тамбур) площею 4,7 кв.м., приміщення №2 (жила кімната) площею 6,4 кв.м., приміщення №3 (кухня) площею 9,6 кв.м., приміщення №4 (жила) площею 16,2 кв.м., всього загальною площею -36,9 кв.м., у тому числі і житловою - 22,6 кв.м. На підставі викладеного, просить розділити домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , виділивши йому в натурі з будинку, що є об`єктом спільної часткової власності, належну йому 1/2 частку, а саме: жилу кімнату № 4 , площею 16,2 кв.м., приміщення №2-кухня, площею 9,6 кв.м., а у разі неможливості розділу та виділу в натурі, залишити йому вказані приміщення у користуванні. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 27.06.2018 року по справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 07.11.2018 року по справі було призначено судову будівельно - технічну експертизу, виконання якої доручено судовому експерту Спиридонову В.А. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 16.04.2019 року провадження по справі було поновлено та призначено розгляд справи. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 04.11.2019 року по справі було призначено додаткову судову будівельно - технічну експертизу, виконання якої доручено судовому експерту Спиридонову В.А. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 20.05.2020 року провадження по справі було поновлено та призначено розгляд справи. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 15.09.2020 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Після чого, позивач надіслав на адресу суду заяву, в якій просить встановити наступний порядок користування домоволодінням [ADDRESS] , а саме визнати за позивачем право користування жилим приміщенням № 2 (кімнатою) площею 6,4 кв.м., а за відповідачкою [PERSON] право користування жилим приміщенням № 4 (кімнатою), площею 16,2 кв.м., залишивши при цьому в загальному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] нежитлові приміщення: № 1 (тамбур), площею 4,7 кв.м. та №3 (кухня), площею 9,6 кв.м., стягнувши при цьому з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] , в якості грошової компенсації від отриманої в користування більшої площі кімнати будинку, при встановленні порядку користування домоволодінням, грошову суму в розмірі 18251,42 грн. та судові витрати в розмірі вартості сплати за будівельно-технічну експертизу експерта [PERSON] та суму сплаченого судового збору. Позивач, представник позивача, яка діє на підставі нотаріально посвідченій довіреності, [PERSON] , представник позивача, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, адвокат Кривич О.В., у судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Просили винести заочне рішення суду. Відповідачка подала відзив, в якому позов не визнала, посилаючись на те, що позивач у своїх вимогах посилається на документи, що давно втратили чинність. Позивач вже звертався до суду з аналогічними вимогами, ухвалою суду його позовні вимоги було залишено без розгляду. Відповідач у будинку ніколи не проживав, проте у 2012 році без її згоди як співвласника [PERSON] прописала у домоволодінні свого внучатого племінника [PERSON] . З моменту своєї реєстрації і по теперішній час він ніколи не сплачував комунальні послуги, не відшкодовував витрати, пов`язані з утриманням будинку та ремонтно-відновлювальними роботами. З липня 2014 року проживає у Ростовській області РФ. У 2008 році її сестра [PERSON] зареєструвала своє право власності на господарські прибудови у вигляді сараю, літньої кухні, із присвоєнням кадастрового номеру будинку [ADDRESS] . Уточнені позовні вимоги також не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідачка у судове засідання не з`явилась з відомих суду причин, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлену про дату, час та місце судового засідання відповідачки, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16.08.2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 1082. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.09.2015 р. позивачу [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43276165 від 04.09.2015 року вбачається, що за позивачем зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Інша частина будинку належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.01.1969 року нотаріусом Третьої Жданівської Державної нотаріальної контори Домаскіною Л.І. за реєстр. № 449. Згідно технічного паспорту, виданого Маріупольським БТІ, спірне домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , і складається із житлового будинку літ.А-1, тамбуру літ.а-1, ганка а1, вбиральні літ. З-1, огорожі літ.№1,2,3, вимощення літ.1. Житловий будинок літ.А-1 складається з: приміщення 1 (тамбур) площею 4,7 кв.м., приміщення №2 (жила кімната) площею 6,4 кв.м., приміщення №3 (кухня) площею 9,6 кв.м., приміщення №4 (жила) площею 16,2 кв.м., всього загальною площею -36,9 кв.м., у тому числі і житловою - 22,6 кв.м. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 р. № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судам роз`яснено, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі (ст. 62 ЦПК України) (нова редакція ст.110 ЦК України) висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим в судовому рішенні. Згідно висновку експерта № 2 від 04.03.2019 року, поділити спірне домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , між співвласниками ідеальних часток неможливо по технічним ознакам, оскільки загальна площа приміщень домоволодіння, яка складає 36,9 кв.м., недостатня для влаштування окремої однокімнатної квартири у відповідності до вимог пунктів 2.22, 2.24, 2.25, 2.9 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення". Оскільки поділ в натурі неможливий, судовий експерт визначає порядок користування житловим будинком, при якому приміщення загального користування залишаються у загальному користуванні співвласників, поділу підлягають тільки житлові приміщення загальною площею 22,6 кв.м. Через відсутність технічної можливості повного поділу та нерівномірності площей жилих приміщень, експерт рекомендує після узгодженого розділу між сторонами, передбачити компенсацію власнику меншого житлового приміщення. Після отримання зазначеного висновку експерта, за клопотанням позивача та його представника - адвоката Кривича О.В. ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 04.11.2019 року по справі було призначено додаткову судову будівельно - технічну експертизу, виконання якої доручено судовому експерту Спиридонову В.А.. Згідно висновку експерта будівельно - технічної експертизи № 12 від 28.04.2020 року, складеному судовим експертом Спиридоновим В.А., експерт пропонує наступний варіант порядку користування домоволодіння [ADDRESS] між співвласниками по 1/2 частині вказаного майна між [PERSON] та [PERSON] : 1. Враховуючи неможливість рівного розділу при визначенні порядку користування, згідно ідеальних частин між співвласниками по 1/2 частині житлових приміщень, без значних технічних перебудов та витрат, експерт пропонує співвласникам за згодою сторін визначити хто з них буде користуватись яким житловим приміщенням: - Співвласник 1: приміщення 2 (житлова) площею 6,4 кв.м.; - Співвласник 2: приміщення 4 (житлова) площею 16,2 кв.м. При відсутності згоди між співвласниками у визначенні порядку користування житловими приміщеннями, питання вирішується у судовому порядку. 2. Ринкова (дійсна) вартість об`єкта оцінки, розташованого за адресою: домоволодіння [ADDRESS] , визначена порівняльним підходом, на дату оцінки 13.02.2020 року може складати - 84180 грн. При визначенні порядку користування домоволодінням [ADDRESS] між співвласниками по 1/2 частині вказаного майна між [PERSON] та [PERSON] компенсація квартири другого співвласника квартирі першого співвласника в даному випадку дорівнює 18251,42 грн. Позивач та його представники повністю погодились з висновком експерта зі встановленими варіантами порядку користування домоволодінням та сумами грошової компенсації. Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками у відповідності до їх часток, за їхньою згодою. Згідно ст.361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Якщо виділ у натурі частки не можливий, то може бути виділено частину з спільного майна з відступом від частки у праві власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до Інструкції Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомітетом будівництва та архітектури України №127 від 24.05.2001р., (в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 2 від 8.01.2013р.) - п.2.2 - Одноквартирні (садибні) житлові будинки складаються із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. Характерними допоміжними приміщеннями будинків є: передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі Інструкція). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Як роз`яснив Верховний Суд України в постанові від 30.09.2015р. у справі №6-цс15, - оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого об`єктів. В Постанові №6-12цс13 Верховний Суд України зробив висновок, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання, тощо. У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). В постанові від 30.10.2013р. у справі № 6-28013св13 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ України, скасовуючи рішення у справі, зазначив, що задовольняючи частково позов, суди не врахували, що при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування, необхідний дозвіл виконкому місцевої ради, який має бути отриманий до винесення судом рішення, що є обов`язковою умовою згідно з вимогами ст. 152 ЖК УРСР. Крім того, до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. Разом з тим, у порушення вимог ст. ст. 213 - 215, 315 ЦПК України суди вказали, що такі висновки повинні бути отримані після ухвалення рішення суду, що є неправильним, так як саме ці висновки повинні давати можливість суду поділити житловий будинок у натурі. Такого ж висновку дійшов ВССУ у своїй постанові від 30.03.2016р. у справі 6-36299св15, де скасовуючи рішення, яким було задоволено позов і виділено позивачу в натурі належу йому частку з жилого будинку, суд касаційної інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду до ухвалення рішення необхідного у такому випадку дозволу органу місцевого самоврядування на перебудови і переобладнання, які слід здійснити при виділі і при влаштуванні ізольованої квартири власнику, що виділяється. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Передусім, для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому і здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), необхідно передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки. Згідно висновку експерта поділ будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є неможливим, тому суд відмовляє в цій части позовних вимог. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визначення наступного порядку користування домоволодінням [ADDRESS] , а саме визнати за позивачем [PERSON] право користування жилим приміщенням № 2 (кімнатою) площею 6,4 кв.м., а за відповідачкою [PERSON] право користування жилим приміщенням № 4 (кімнатою), площею 16,2 кв.м., залишивши при цьому в загальному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] нежитлові приміщення: № 1 (тамбур), площею 4,7 кв.м. та №3 (кухня), площею 9,6 кв.м.. В стягненні при цьому з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] , в якості грошової компенсації від отриманої в користування більшої площі кімнати будинку, при встановленні порядку користування домоволодінням, грошову суму в розмірі 18251,42 грн. - відмовити, так як долі співвласників не змінювалися відповідно до наданих документів, а порядок користування більшою площею кімнати будинку не є зміною долі. Та саме позивач наполягав на наданні йому в користування (кімнатою) площею 6,4 кв.м., а відповідачці [PERSON] право користування жилим приміщенням № 4 (кімнатою), площею 16,2 кв.м.. Щодо відшкодування вартості витрат сплати за проведення будівельно-технічної експертизи експерта Спиридонова В.А., суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки позивачем та його представниками на адресу суду не було надано документів, які б підтверджували розмір понесених ними витрат на проведення будівельно-технічної експертизи експерта Спиридонова В.А..

Outcome: partial