Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Заявленими вимогами позивач ставить питання про стягнення з відповідачів спричиненої йому дорожньо-транспортною пригодою матеріальної та моральної шкоди в розмірі 104 83, 96 гривень. В обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. 18.08.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача марки "Audi А6" реєстраційний номер " [NUMBER] " і спричинено механічні пошкодження. Такими діями майну позивача завдано матеріальних збитків, які частково відшкодовано страховою компанією. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 18 серпня 2020 року о 10 год. 20 хв. на 171 км + 800 м автодороги "Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський" [PERSON] , керуючи автомобілем "Hyundai", реєстраційний номер " [NUMBER] ", в порушення пп. "б" п. 2.3, п. 10.3 Правил дорожнього руху (ПДР) не був уважним при перестроюванні з правої смуги руху в ліву, не помітив та не дав дорогу автомобілю марки "Audi A6", реєстраційний номер " [NUMBER] ", який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він перестроювався, внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем. У результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкоджені. Порушення [PERSON] вимог пп. "б" п. 2.3 та п. 10.3 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками. Таким чином, останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] вину у вчиненні правопорушення визнав повністю та постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 22.09.2020 року був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 8). Позивачу спричинену майнову шкоду пошкодженням автомобіль марки "Audi А6" реєстраційний номер " [NUMBER] ". Відповідно до полісу обов`язкового страхування №АК/2752817, термін дія якого з 27.11.2019 року по 26.11.2020 року, [PERSON] застрахував транспортний засіб на випадок настання страхової події у відповідача 2 - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" (а.с. 9). Відповідно до страхового акту №005/037/002878/20/1 відповідачем 2 було відшкодовано позивачу 95 516, 04 гривень завданої ДТП матеріальної шкоди, що підтверджується випискою від 14.12.2020 року та платіжним дорученням №16229 від 9.12.2020 року (а.с. 27, 79). Відповідно до висновку №124 експертного автотоварознавчого дослідження від 18.09.2020 року розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Audi А6" реєстраційний номер " [NUMBER] " складає 187 700, 00 гривень (а.с. 10-16). Відповідно до додатку 3 до вказаного висновку №124 вартість відновлювального ремонту такого автомобіля становить 325 289, 00 гривень (а.с. 19-20). Згідно аварійного сертифікату №49-D/78/3 від 9.09.2020 року ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП складала 187 699, 94 гривень, а після ДТП - 89 668, 74 гривень (а.с. 56-58). З розрахунків позивача до стягнення з відповідача 2 ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" підлягає сума 31 883, 96 гривень (різниця між лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну згідно полісу №АК/2752817 (130 000, 00 гривень) та виплаченим страховим відшкодуванням (95 516, 04 гривні) з вирахуванням франшизи (2 600, 00 гривень), а з відповідача 1 [PERSON] підлягає стягнення сума у розмірі 72 300, 00 гривень, що складається з різниці між ціною позовних вимог та сумою, яка підлягає до стягнення зі страхової компанії. Відзивом на позов представник відповідача 2 позов не визнав в повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні з огляду на наступне. Як зазначає представник відповідача, страховою компанією здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування по вказаному ДТП та на підставі страхового акту перераховано позивачу страхове відшкодування в повному обсязі в розмірі 95 431, 21 гривень (різниця між ринковою вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за вирахуванням франшизи. Крім цього, долучено до відзиву аварійний сертифікат №49-D/78/3 та зазначає, що оскільки витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля позивача (325 289, 00 гривень) перевищують вартість такого автомобіля до ДТП (187 699, 95 гривень) ремонт транспортного засобу "Audi А6" реєстраційний номер " [NUMBER] " в розумінні п. 30.1 ст. 30 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є економічно необґрунтованим. Таким чином, позивач залишив поза увагою положення п. 30.2. ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яке підлягає застосуванню у разі визнання транспортного засобу фізично-знищеним та прийшов до помилкових висновків, що та страховика покладається обов`язок щодо виплати саме вартості відновлювального ремонту. На переконання останнього, висновок №124 експертного автотоварознавчого дослідження від 18.09.2020 року, проведений на замовлення позивача, не відповідає вимогам до висновку експерта та складено з порушенням чинного законодавства, оскільки позивач, замовляючи у експерта дослідження, не викликав страхову компанію, як заінтересовану особу, для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с. 52-83). Відповіддю на відзив позивач заперечив проти викладених у відзиві обставин за зазначив, що не погоджується з розміром страхового відшкодування, адже його не вистачає для відновлення автомобіля та повернення його до стану, який існував до ДТП. Зазначив, що страхова компанія повідомлялася про проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 18.09.2020 року. Крім цього, позивачем до відповіді на відзив додано акт виконаних робіт №165 від 12.0.2021 року по ремонту автомобіля. Загальна вартість ремонту автомобіля позивача згідно такого акту склала 213 479, 00 гривень (а.с. 84-87). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ст.ст. 23, 1167, 1195 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з п. 33.1.4. ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст. 30 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Пунктом 36.2. ст. 36 Закону №1961 встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд не погоджується з доводами позивача про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, завданої автомобілю останнього, оскільки як вартість відновлювального ремонту, визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження №124, так і вартість фактично понесених витрат на ремонт такого автомобіля згідно акту виконаних робіт №165 від 12.01.2021 року перевищують ринкову вартість такого транспортного засобу до ДТП. Відтак, відповідачем 2 вірно здійснено розрахунок та виплату розміру страхового відшкодування в сумі 95 431, 21 гривень відповідно до положень ч. 2 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка становила різницю між ринковою вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Суд вважає хибним та не приймає до уваги посилання позивача про нестачу розміру отриманого страхового відшкодування для відновлення автомобіля як підставу для стягнення матеріальної шкоди, попри економічну необґрунтованість ремонту, оскільки в даному випадку підлягають до застосування положення норм закону, що регулюють такі питання у разі визнання транспортного засобу фізично знищеними або якщо його ремон є економічно необґрунтованим. В той же час, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди шляхом стягнення 2 000 гривень з відповідача 1 на користь позивача з огляду на наступне. Як вбачається з доданих позивачем до відповіді на відзив документів, а саме - виписки з медичної картки амбулаторного хворого №5353 та консультативного висновку невролога від 18.08.2020 року позивач внаслідок ДТП отримав забій головного мозку. Позивач, заявляючи позовну вимогу про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 гривень, посилався на те, що зазнав душевних страждань, що негативно вплинули на психоемоціний стан, неможливість отримання доходів у зв`язку з пошкодженням автомобіля, а за результатами медичного обстеження після ДТП йому було призначено лікування. Позивачем не доведено того факту, що пошкодження автомобіля призвело до неможливості отримання ним доходів та будь-яких понесених у зв`язку з травмуванням витрат на лікування, оскільки на підтвердження цього не надано жодних належних доказів. Відтак, суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості завданої моральної шкоди, глибину душевних страждань позивача, вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про стягнення моральної шкоди частково та стягнути з відповідача 1 [PERSON] на користь позивача 2 000, 00 грн., що буде цілком еквівалентним завданим позивачу моральним стражданням. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог тобто в розмірі 840,80 гривень, тобто по 420, 40 гривень з кожного. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial