Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла двоюрідна тітка [PERSON] у віці 75 років. На час її смерті з близьких родичів померлої залишилися брат померлої - відповідач по справі, та вона (позивач - двоюрідна племінниця). Встановити родинні відносини її (позивача) з померлою не вдається можливим через зміну документів та прізвищ батьками померлої та відповідно її (позивача) дідом та бабою в часи голодомору в Україні. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме на майно - квартиру [ADDRESS], яке належало померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.09.1995 року. [PERSON], користуючись правом, передбаченим ст.ст.1233, 1234 ЦК України, за час свого життя та під час перебування на лікуванні в Клінічній лікарні нафтопереробної промисловості в період з 02.07.2013 року по [INFO] склала заповіт, яким заповіла свою квартиру по вулиці Ентузіастів та все майно, що знаходиться в ній та належить їй ([PERSON]) на момент складання заповіту, - [PERSON] (позивачу). У зв'язку з тяжкою хворобою та клопотами з приводу хвороби [PERSON] не встигла дооформити належним чином написаний нею заповіт. Враховуючи наявність вказаного заповіту, вважає, що вона (позивач) являється єдиним спадкоємцем за заповітом, що виключає спадкування майна, що входило до складу спадщини, за законом. Враховуючи це, вона звернулася особисто до приватного нотаріуса [PERSON] в шестимісячний термін з моменту смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, подавши нотаріусу всі наявні у неї документи. Після закінчення шестимісячного терміну вона звернулася до вказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено з тих підстав, що відсутній належним чином оформлений заповіт для спадкування за заповітом, а для спадкування за законом не встановлено факт родинних відносин її (позивача) з померлою. На її (позивача) думку, та у відповідності з чинним законодавством, вищезазначений заповіт є дійсним, законним з моменту його написання та таким, що дає право власності на спадкове майно за заповітом їй (позивачу), враховуючи вимоги ст.ст.202, 203, 219 ЦК України. У зв'язку з цим, звернулася до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та врахувати всі, викладені в позовній заяві підстави, обгрунтування. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не визнали позовні вимоги, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що вони є безпідставні, не відповідають вимогам законодавства. Просили врахувати надані ними та приєднані до справи письмові заперечення проти позову. Третя особа - Головне управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що [INFO] померла [PERSON] у віці 75 років, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві 26.07.2013 року, актовий запис №12464. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №7 від 26.07.2013 року, копії листка непрацездатності [PERSON] померла в Клінічній лікарні Міністерства охорони здоров'я України [INFO], де перебувала на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні з 02.07.2013 року по день смерті - [INFO]. Встановлено, що на момент смерті [PERSON] останній належала на праві власності квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.09.1995 року. З витребуваної судом від приватного нотаріуса [PERSON] копії спадкової справи слідує, що у визначений законодавством шестимісячний строк до вказаного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулися відповідач - [PERSON] (рідний брат померлої) та позивач - [PERSON] До спадкової справи заповіт не надавався, нотаріусом перевірялися дані про наявність чи відсутність заповіту та було встановлено з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, що заповіт [PERSON], [INFO] не складався, в реєстр не вносився. В спадковій справі міститься лист нотаріуса від 21.02.2014 року, адресований [PERSON], в якому останній повідомляється про те, що видати їй свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру, що належала померлій, неможливо, оскільки не надано документів, які б свідчили про факт родинних відносин. В даному листі [PERSON] нотаріусом надані роз'яснення законодавства щодо черговості спадкування за законом. Позовна заява [PERSON] містить вимогу про визнання за нею права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом. На підтвердження цього суду надано "заповіт". Вказаний "заповіт" не містить дати його складання, не посвідчений ні нотаріусом, ні лікарями. Сторона відповідача в судовому засіданні не виключала того, що почерк та підпис може належати померлій. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За законом спадкоємці одержують право на спадкування почергово, що визначено в ст.1258 ЦК України. Статтями 1233, 1248 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів; нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (у цьому разі заповіт мав бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, а якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках - ст.1253 ЦК України). Крім зазначеного вище, відповідно до ст.1252 ЦК України, заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров'я, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров'я. Таким чином, законодавством України передбачені варіанти та можливості посвідчення заповіту, при наявності волі, бажання заповідача, враховуючи і стан здоров'я заповідача, і випадки неможливості забезпечити присутність нотаріуса для посвідчення заповіту. Крім цього, законодавством визначено, що заповіт є правочином, який потребує посвідчення нотаріусом або визначеними законодавством особами (ст.ст.1248, 1251-1253 ЦК України). Таким чином, наданий позивачем аркуш з текстом під назвою "заповіт", без зазначення дати, без його посвідчення будь-яким способом, передбаченим вказаними вище вимогами законодавства, не може бути прийнятий як нотаріусом, так і судом як правочин (заповіт) складений померлою [PERSON] Вказаний "заповіт" не має юридичної сили. Покази свідків в даному випадку не можуть замінити визначений законодавством порядок посвідчення заповіту. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON] пояснили, що при них [PERSON] не писала ніяких заповітів. Відповідно до ст.219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемний. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає справжній волі особі, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. На вимогу вказаної статті посилається сторона позивача. Однак, суд не вбачає підстав для визнання правочину "заповіту" дійсним, виходячи з наступного. Суду не було надано жодного доказу того, що померла [PERSON] склала вказаний "заповіт" в період перебування у лікарні (дата відсутня). Не надано доказів і того, що зміст "заповіту" відповідав справжній волі [PERSON], що були обставини, які перешкоджали посвідчити заповіт. У разі, якщо "заповіт" був написаний [PERSON] під час її перебування в лікарні в період з 02.07.2013 року по [INFO], про що зазначає сторона позивача (без доказів), то при наявності волі та бажання [PERSON] мала можливість повідомити про свої наміри щодо заповіту лікарів та посвідчити заповіт. Будь-яких даних чи доказів того, що [PERSON] перебуваючи в лікарні, була в стані, що унеможливлювало здійснити будь-які дії щодо складання заповіту, його належного оформлення, суду не було надано. Навпаки, і представник позивача і свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони відвідували [PERSON] в указаний період в лікарні, остання розмовляла з ними, була адекватна, планувала підлікуватися та в подальшому скласти заповіт. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed