Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь 61174 гривень 95 копійок, з яких: 28 733 грн. 54 коп. - інфляційні втрати; 1 741 грн. 93 коп. - 3 відсотки річних; 30 699 грн. 48 коп. - пеня; збільшити розмір присуджених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2012 року з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , з 600 гривень до 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь, понесені судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконанні Головного територіального управління юстиції у Рівненський області Рівненського міського відділу державної виконавчої служби, знаходиться виконавчий лист № 1715/12599/12, який видано Рівненським міським судом Рівненської області від 21 серпня 2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600,00 гривень, щомісячно, починаючи з 25 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач з 2012 року і до кінця 2018 року не в повному розмірі, несвоєчасно та нерегулярно, а з листопада 2017 року взагалі не сплачував аліменти на утримання їх дитини, а вона має право на стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст.196 СК України. Крім того вказує, що необхідність зміни розміру аліментів пов"язана з тим, що дитина потребує технічного обладнання для навчання та дозвілля, сезонного одягу та відпочинку, а відповідач, офіційно працевлаштований, має постійний достатній заробіток, а тому він може і зобов"язаний приймати участь в утриманні їх дитини. Ухвалою суду від 02 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29 травня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів та просив позов задоволити. Судом задоволено заяву позивача (вх.№36883/19 від 11.07.2019) та залишено без розгляду частину позовних вимог про стягнення неуйстойки (пені), інфляційних втрат та 3% річних за прострочення сплати аліментів. Відповідач в судове засідання не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Заслухавши виступ представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2012 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено повністю. Шлюб зареєстрований 20 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №750 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище позивача після реєстрації розірвання шлюбу залишено без змін " [PERSON] ". Неповнолітю доньку [PERSON] , [INFO] залишено на виховання матері. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , актовий запис №1902 підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та (або) користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 липня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років складає - 2118 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів присуджених рішенням Рівненського міського суду від 01 серпня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 600 гривень до 1500 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При визначені часу, з якого слід стягувати аліменти у зміненому розмірі, суд враховує положення п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно яких у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. При подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved