Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач ФГ "Степове" посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що господарству належала нежитлова будівля - склад, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1387,4 кв.м. 26 жовтня 2010 року фермерське господарство "Степове", в особі колишнього голови [PERSON] , подарувало вказану нежитлову будівлю відповідачеві [PERSON] , про що між сторонами був укладений договір дарування. [INFO] помер колишній голова фермерського господарства "Степове" [PERSON] . Новим головою господарства було обрано [PERSON] , яка вважає, що зазначений правочин було вчинено з порушенням вимог ч.1, ч.2 ст.203 ЦК України. Так, необхідною умовою для відчуження фермерським господарством "Степове" основних засобів є рішення зборів господарства. Спірний договір дарування нежитлової будівлі було укладено на підставі протоколу зборів господарства від 27 вересня 2010 року № 10, на якому підпис від імені голови зборів [PERSON] виконаний не нею, а іншою особою. На підставі викладеного позивач фермерське господарство "Степове" просить суд визнати недійсним договір дарування нежитлової будівлі, укладений 26 жовтня 2010 року між сторонами, та витребувати від відповідача [PERSON] на користь позивача нежитлову будівлю - склад, розташований по [ADDRESS] . 29 травня 2018 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на нежитлову будівлю - склад, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1387,4 кв.м., шляхом заборони відчуження зазначеного майна до набрання законної сили судовим рішенням в даній цивільній справі. 31 травня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 15 червня 2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, яким вона заперечила проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2010 року фермерське господарство "Степове" подарувало їй нежитлову будівлю - склад, розташований по [ADDRESS] , про що між сторонами був укладений договір дарування. Голова фермерського господарства "Степове" [PERSON] , укладаючи вказаний договір, діяв виключно в межах своїх повноважень, оскільки рішення голови господарства про дарування майна господарства є необхідною та достатньою умовою для укладення відповідного договору. Рішення зборів членів фермерського господарства необхідно лише при відсутності голови господарства. Оскільки спірний договір дарування укладав особисто голова фермерського господарства "Степове" [PERSON] , тому рішення зборів членів господарства не потрібно. Крім того, відповідач заявила про застосування позовної давності, оскільки новий голова фермерського господарства "Степове" [PERSON] знала про спірний договір дарування з 2010 року, коли була членом господарства. На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову. 02 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача ФГ "Степове" Калусовський А.С. підтримав позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та в письмових поясненнях. Додатково пояснив, що за умовами договору дарування від 26 жовтня 2010 року фермерське господарство "Степове" подарувало [PERSON] нежитлову будівлю вартістю 304487 грн. Проте, згідно рішення господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2011 року вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить 42500 грн. Таким чином, в спірному договорі дарування вказана неправильна вартість дарунку. Колишній голова фермерського господарства "Степове" [PERSON] при укладенні спірного договору дарування діяв всупереч інтересів господарства, оскільки діяв в інтересах обдарованої особи - своєї дочки [PERSON] . Просить врахувати, що новий голова фермерського господарства "Степове" [PERSON] дізналась про існування спірного договору дарування лише в 2017 році, після смерті колишнього голови господарства [PERSON] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] заперечили проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Додатково пояснили, що позивач надав суду висновок судової почеркознавчої експертизи від 05 грудня 2017 року № 17-460, яким встановлено, що на протоколі зборів фермерського господарства "Степове" від 27 вересня 2010 року № 10 підпис від імені голови зборів [PERSON] виконаний не нею, а іншою особою. Проте, спірний договір дарування нежитлової будівлі був укладений на підставі протоколу зборів фермерського господарства від 07 жовтня 2010 року № 10, який зберігається в нотаріальній справі та не досліджувався експертами. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Позивачеві фермерському господарству "Степове" належала нежитлова будівля - склад, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1387,4 кв.м. 26 жовтня 2010 року фермерське господарство "Степове", в особі колишнього голови [PERSON] , подарувало вказану нежитлову будівлю відповідачеві [PERSON] , про що між сторонами був укладений договір дарування. 26 жовтня 2010 року вказаний договір дарування нежитлової будівлі був посвідчений державним нотаріусом Горностаївської державної нотаріальної контори Херсонської області за реєстраційним № 835. В установленому законом порядку обдарована особа - відповідач [PERSON] прийняла дарунок. Право власності відповідача на дарунок зареєстровано комунальним підприємством "Каховське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради 23 листопада 2010 року за реєстраційним № 3807518. Згідно ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ч.1 ст.718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Суд критично оцінює доводи позивача фермерського господарства "Степове" про те, що спірний договір дарування було укладено на підставі протоколу зборів господарства від 27 вересня 2010 року № 10, на якому підпис від імені голови зборів [PERSON] виконаний не нею, а іншою особою, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи від 05 грудня 2017 року № 17-460. Так, спірний договір дарування був укладений головою фермерського господарства "Степове" [PERSON], який діяв на підставі Статуту, зареєстрованого державним реєстратором Горностаївської районної державної адміністрації 08 жовтня 2010 року за № 14891050010000020, та протоколу зборів фермерське господарство "Степове" від 07 жовтня 2010 року № 10. З наданого позивачем висновку судової почеркознавчої експертизи від 05 грудня 2017 року № 17-460, проведеної судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, вбачається, що підпис від імені [PERSON] в графі "Голова зборів" протоколу зборів фермерського господарства "Степове" від 27 вересня 2010 року № 10 виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Проте, протокол зборів фермерського господарства "Степове" від 27 вересня 2010 року № 10 не використовувався сторонами при укладенні спірного договору дарування нежитлової будівлі. Отже, позивач не надав суду жодних доказів про те, що протокол зборів фермерське господарство "Степове" від 07 жовтня 2010 року № 10, на підставі якого діяв голова господарства [PERSON] при укладенні спірного договору дарування, не був підписаний головою зборів [PERSON] Суд критично оцінює доводи позивача фермерського господарства "Степове" про те, що при укладенні спірного договору дарування голова фермерського господарства "Степове" [PERSON] діяв всупереч інтересів господарства, а в інтересах обдарованої особи - своєї дочки [PERSON] Так, на підтвердження цих доводів позивач не надав суду жодних доказів. При цьому, згідно п.8.1 Статуту фермерського господарства "Степове" в редакції, затвердженій протоколом зборів господарства від 25 вересня 2010 року № 9 та зареєстрованій державним реєстратором Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області 08 жовтня 2010 року за № 14891050010000020, (надалі - Статут) - управління господарством здійснює його голова. Згідно п.8.4 Статуту - голова організовує роботу господарства, розпоряджається майном і коштами, підписує відповідні фінансові документи, приймає та звільняє з роботи, встановлює правила трудової і виробничої дисципліни, накладає стягнення. Згідно п.4.5 Статуту - господарство має право продавати, дарувати і передавати підприємствам, установам, організаціям і громадянам, обмінювати, здавати в оренду, надавати у тимчасове користування належне йому майно. З протоколу зборів фермерського господарства "Степове" від 07 жовтня 2010 року № 10 вбачається, що члени господарства дозволили подарувати зерновий склад, розташований по [ADDRESS] , фізичній особі [PERSON] та доручили голові господарству [PERSON] провести операції по даруванню згідно закону. Отже, при укладенні спірного договору дарування голова ФГ "Степове" [PERSON] діяв в межах повноважень, наданих йому Статутом та зборами господарства. Суд критично оцінює доводи позивача фермерського господарства "Степове" про те, що спірний договір дарування є недійсним, оскільки вказана в ньому вартість дарунку не відповідає дійсності. Так, за умовами спірного договору дарування фермемрьке господарство "Степове" подарувало [PERSON] нежитлову будівлю вартістю 304487 грн. Згідно рішення господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2011 року вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить 42500 грн. Проте, зміна вартості дарунку не впливає на дійсність договору дарування. Згідно ст.15, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.2 ст.203 ЦК України о соба, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України в олевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.5 ст.203 ЦК України п равочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За таких обставин суд приходить до висновку, що договір дарування нежитлової будівлі, укладений 26 жовтня 2010 року між позивачем фермерським господарством "Степове" та відповідачем [PERSON] , не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Цей правочин вчинений особами, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення сторін було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для визнання недійсним договору дарування нежитлової будівлі, укладеного 26 жовтня 2010 року між сторонами, позивач не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Після укладення договору дарування та прийняття відповідачем дарунку право власності на нежитлову будівлю - склад, розташований по [ADDRESS] , перейшло від дарувальника фермерського господарства "Степове" до обдарованої особи [PERSON] . Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для витребування від відповідача [PERSON] нежитлової будівлі - складу, розташованого по [ADDRESS] , позивач не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача фермерського господарства "Степове" відшкодуванню не підлягають. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 29 травня 2018 року, у виді накладення арешту на нежитлову будівлю шляхом заборони її відчуження, підлягає скасуванню.

Outcome: dismissed