Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У червні 2016 року представник позивача [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.08.2015 року приблизно о 07 год. 50 хв. по вул. Заболотного в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Апеляційного суду м. Києва по справі № 33/796/1120/2015 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Також вказує, що окрім матеріальної шкоди заподіяної майну [PERSON] як власнику транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER], позивачу заподіяна і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав від раптового зіткнення під час ДТП, пережитим хвилюванням за життя пасажирів автомобіля та тривалим стресом, пов'язаним із завданням значних матеріальних збитків його сім'ї. Зазначає, що заподіяна позивачу моральна шкода полягає у суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з протиправною поведінкою відповідача, яка призвела до сильного нервування, тривог та пов'язаних із цим стресом, внаслідок ДТП порушено звичний спосіб життя позивача. Тривалий час [PERSON] витратив на поїздки до м. Києва, у зв'язку з оспорюванням [PERSON] своєї вини в Апеляційному суді м. Києва. Невизнання [PERSON] своєї вини та безпідставні звинувачення з боку відповідача на адресу позивача негативно виплинули на процес відновлення нормального емоційного стану [PERSON] після аварії, вимагали від нього додаткових зусиль для подолання пригніченого стану та внутрішнього підсвідомого страху від поїздок автомобілем. За таких обставин, враховуючи, що дії [PERSON] призвели до негативних змін у налагодженому ритмі життя, погіршили матеріальне становище, дестабілізували психічний стан позивача, виходячи з вимог розумності і справедливості, характеру вчиненого правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань позивача, тривалості порушення та ступеня вини [PERSON], представник позивача просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50 000,00 грн., витрати на проїзні квитки у розмірі 1 811,00 грн., а також понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та посилався на обставини, викладені в письмових запереченнях. Зазначив, що заявлена позивачем моральна шкода у розмірі 50 000, 00 грн. є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає, з урахуванням того, що моральні страждання людини неможливо оцінити у грошовому еквіваленті, а розмір грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди слід визначати з урахуванням не тільки перенесених душевних страждань, а також з врахуванням доведеності дійсних фактичних обставин моральної шкоди на даний час, в той же час стороною позивача не надано доказів будь-якого порушення життєвих і соціальних зв'язків позивача, звернення позивача до медичного закладу, а розмір моральної шкоди не підтверджений ні психіатричною ні психологічною експертизою. Також просив врахувати, що ПАТ СК «Універсальна» відшкодовано суму по страховому випадку, однак позивачем не надано доказів, що увійшло до вказаної суми, крім того в провадженні Апеляційного суду м. Києва перебуває апеляційна скарга на рішення про стягнення з відповідача на користь власника транспортного засобу, одним з пунктів якого є стягнення моральної шкоди на користь власника автомобіля. Що стосується стягнення втрати на квитки, то зазначив, що вказане питання розглядається в межах позову [PERSON] до [PERSON], в частині, що стосується витрати за послуги евакуатора, крім того, незрозумілим є питання чому [PERSON] не поїхав разом з евакуатором. Також зазначив, позивач не приїздив на кожне судове засідання, а тому не зрозуміло вартість яких квитків має відшкодувати відповідач. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов в частині стягнення витрат на квитки задоволенню не підлягає, в частині стягнення моральної шкоди - підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне Судом достовірно встановлено, та не заперечувалося представниками сторін в судовому засіданні, що 16.08.2015 року приблизно о 07 год. 50 хв. по вул. Заболотного в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Також представниками сторін в судовому засіданні не заперечувалося, що власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року, залишено без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2015 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративною відповідальності у вигляді штрафу, у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року, залишено без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2015 року, саме внаслідок протиправної поведінки водія [PERSON] осталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER] під кермуванням водія [PERSON] В обґрунтуванням заявлених позовних вимог сторона позивача посилається на те, що у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду. Зважаючи на дію презумпцію вини завдавала шкоди, зважаючи на те, що позивачем підтверджено факт завдання шкоди за участю відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює у 50 000,00 грн. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача на те, що позивачем належним чином не обґрунтовано розміру заявленої моральної шкоди. Так, позивач не долучено доказів того, що внаслідок ДТП позивач був змушений звернутися за медичною чи психологічною допомогою з метою відновлення нормального емоційного стану після аварії. Також стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, в чому саме полягало порушення звичного способу життя позивача, та які додаткові зусилля мали бути докладені ним для організації життя, з урахуванням того, що позивач не є власником транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER], та виключно користувався ним на час дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, з урахуванням того, що власником транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON], майну якої і було завдано матеріальну шкоду внаслідок ДТП, незрозуміло в чому полягав стрес позивачам, з огляду на те, що ним на надано доказів спільного проживання та спільного ведення господарства з [PERSON] З огляду на викладене, та, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду позивачу в розмірі 500,00 грн, яка у відповідності до положень ст. 1167 ЦК України, підлягає стягненню з водія [PERSON] як завдавача шкоди. Що стосується вимог про відшкодування витрат на проїзні квитки, то у розмірі 1 811, 00 грн., суд має зазначити наступне. Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з тим, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження того, що позивачем було здійснено витрати на проїзні квитки саме з метою відновлення свого порушеного права діями [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial