Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Представник позивача звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа - [PERSON] про захист прав споживачів. Просить визнати припиненим кредитний договір б/н від 13.09.2013 в зв`язку з його належним виконанням; стягнути моральну шкоду в розмірі 10000,00. При цьому також просить постановити окрему ухвалу стосовно порушення Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2019 по справі № 760/15958/19 стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 13.09.2013 за період з 13.09.2013 по 14.05.2019 у сумі 4914,12 грн., судовий збір - 817,45 грн. Рішення набуло чинності. На виконання судового рішення, 11.12.2019 у відділенні АТ КБ "Приватбанк" по вул. Саксаганського, 61/17, у м. Києві, було сплачено заборгованість - 4914,12 грн., судовий збір - 817,45 грн, про що надані відповідні квитанції із зазначенням призначення платежу. Відповідач відмовився надати довідку про припинення кредитного договору від 13.09.2013 в зв`язку з його виконанням, так і відмовився надати розрахунок можливої заборгованості для повного виконання кредитних зобов`язань. Адвокатськими запитами № 0312 від 14.12.2019, № 0312/2 від 24.12.2019 направленими до АТ КБ "Приватбанк", а також адвокатським запитом № 0312/2/3 від 11.01.2020, направленим до НБУ та до відповідача, представник позивача звернувся з метою отримання довідки про припинення кредитного договору від 13.09.2013 в зв`язку з його виконанням, або надання відповідного розрахунку можливої заборгованості для повного виконання кредитних зобов`язань. Листами АТ КБ "Приватбанк" від 21.12.2019, від 26.12.2019, від 14.01.2020, від 30.01.2020, а також листами НБУ від 17.01.2020, від 21.01.2020 були надані формальні відповіді, які не стосувалися суті звернень. На адвокатський запит № 0312/2/3/-1 від 15.01.2020, направленим до НБУ та до відповідача, відповідь не надана взагалі. В зв`язку з викладеним, позивач змушена була звернутися до суду за захистом порушених прав. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: [PERSON] про захист прав споживачів - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва після усунення недоліків, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторінв цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: [PERSON] про захист прав споживачів. 05.06.2020 від відповідача надійшов відзив на позов у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилався на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2019 року по справі № 760/15958/19-ц договір від 13.09.2013 року, було відмовлено у задоволені позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у зв`язку із недоведеністю вимог; заперечив про добровільність погашення заборгованості за кредитним договором від 13.09.2013 року, вказав, що позивач при підписанні Анкети- Заяви підтвердила, що була ознайомлена з умовами кредитування та погодилась з ними, що засвідчила власним підписом. Крім того , представник відповідача послався на те, що на дані правовідносини не поширюється Закон України « Про захист прав споживачів», оскільки між сторонами виникли щодо виконання кредитного договору, які регулюються загальними нормами Цивільного Кодексу України. Щодо дострокового задоволення вимог кредитора, представник відповідача зазначив, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, яка надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повність або частинами і поновлюється в міру погашення раніше наданого кредиту. Представник відповідача заперечив вимоги щодо стягнення моральної шкоди, вказавши, що позивачем не доведено наявності заподіяної моральної шкоди в результаті протиправних дів відповідача. Представник позивача подала 09.06.2020 заперечення на відзив у яких вказала, що рішення у справі № 760/15958/19 виконано у добровільному порядку , в підтвердження чого послалась на квитанції із зазначенням призначення платежу; вказала, що представником відповідача не надано жодних доказів в підтвердження доводів, якими обгрунтований відзив. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представником відповідача через канцелярію суду направлено заяву у якій він просить проводити судовий розгляд у його відсутність, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2019 по справі № 760/15958/19 частково задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк» до [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 13.09.2013 за період з 13.09.2013 по 14.05.2019 у сумі 4914,12 грн., судовий збір - 817,45 грн. В частині позовних вимог про стягнення пені за прострочене зобов`язання у сумі-4 457,98 грн.; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу у сумі-1150 грн., та штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн.-фіксованої частини, 526,10 грн.- процентної складової. 16 грудня 2019 року вказане рішення набуло чинності. Матеріали справи свідчать про те, що на виконання судового рішення, 11.12.2019 позивачкою [PERSON] було сплачено заборгованість - 4914,12 грн., судовий збір - 817,45 грн., що підтверджується квитанціями АТ КБ « Приватбанк» про проведення платіжних операцій з зазначенням призначення платежу «погашення заборгованості». З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташовою В.І. виконавче провадження з виконання рішення суду у справі № 760/15958/19 закінчено в зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 545 ЦК України встановлено, що, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Матеріали справи свідчать про підтвердження виконання боржником свого обов`язку та прийняття його кредитором, про що свідчить квитанція від 11.12.2019 про добровільну сплату боргу на виконання рішення суду по справі № 760/15958/19. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. 21 Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. За приписами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з часу виконання боржником зобов`язань та прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2019 по справі № 760/15958/19 виконано у повному обсязі 11.12.2019. Доказів пред`явлення вимог відповідно до статті 625 ЦК України та наявності у позивача заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про виконання кредитного договору та припинення кредитних правовідносин Відповідно до частини 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом при розгляді справи № 760/15958/19 встановлено безпідставність нарахованих за кредитним договором б/н від 13.09.2013 року процентів за користування кредитними коштами та відсутності підстав для покладення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань на [PERSON] , а тому вказані обставини доказуванню не підлягають. Посилання представника відповідача щодо обізнаності позивачки про умови кредитування та нарахування штрафних санкцій встановленню не підлягають, оскільки таким обставинам надана оцінка судовим рішенням у справі № 760/15958/19, а тому доводи представника відповідача є неспроможними та такими, що зводяться до незгоди з судовим рішенням. Вказаний висновок відповідає принципу юридичної визначеності, бо якщо конфліктна практика розвивається в межах судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Відповідно до ст.ст.76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд вважає, що представником відповідача не надано доказів у спростування доводів представника позивача, у зв`язку із чим в частині визнання припиненими правовідносин за кредитним договором б/н від 13.09.2013 року, доводи представника позивача є обґрунтованими та доведеними. Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди, то суд ввважає , що такі вимоги є безпідставними, оскільки представником позивача не доведено факту заподіяння моральної шкоди, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Суд також дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали відповідно до ст.262 ЦПК України, оскільки позивачем використано його право на захист його порушених прав у порядку цивільного судочинства. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення». З огляду на викладене, оскільки позивач повністю виконав рішення суду про стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором, яка була визначена у розмірі 4914,12 грн, судовий збір - 817,45 грн, суд приходить до висновку про визнання правовідносин між позивачем - [PERSON] , та відповідачем - Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», за кредитним договором б/н від 13.09.2013 року - припиненими. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Питання судового збору суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial