Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" на її користь 30 000 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання представника відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2014 року між [PERSON] та ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" було укладено договір фінансового лізингу № 000908. Укладення договору відбувалось у м. Миколаєві по вул. Великій Морській, 36/1. Від імені відповідача діяла [PERSON] на підставі довіреності № 46 від 14 липня 2014 року. Вважаючи, що довір повинен бути визнаний недійсним позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання договору недійсним. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 року по справі 490/10867/14-ц позов задоволено, вказаний договір визнано недійсним та стягнуто з відповідача на користь позивача 30 000 грн. Вказане рішення було виконано в повному обсязі. В подальшому, вже після примусового виконання судового рішення, не погоджуючись з ним відповідачем було подано апеляційну скаргу. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2015 року по даній справі вказане рішення суду скасоване та прийняте нове про відмову в задоволенні позову. Питання про поворот виконання судового рішення не вирішувалось. В серпні 2015 року позивач знову звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання договору недійсним. Питання про застосування наслідків недійсності правочину не вирішувалось, оскільки кошти сплачені за договором вже були отримані позивачем на підставі раніше прийнятого рішення. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2015 року по справі № 490/8361/15-ц позов задоволено - договір визнано недійсним. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року по даній справі апеляційну скаргу відповідача відхилено, вказане рішення залишено без змін. 28 березня 2016 року позивачу стало відомо, що відповідач отримав ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2015 року про поворот виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 року по справі № 490/10867/14-ц. 06 листопада 2015 року відповідач отримав виконавчий лист, згідно з яким позивач повинен повернути відповідачу отримані ним на виконання судового рішення кошти у розмірі 30 000 грн. 16 лютого 2016 року відповідач звернувся до Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження. 22 березня 2016 року державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, позивач повинен сплатити відповідачу 30 000 грн. отриманих ним на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2014 року. За таких обставин права позивача, як споживача послуг за договором, який було визнано недійсним згідно з рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2015 року залишено в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року є порушеними. Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Таким чином, враховуючи що договір визнано недійсним, повинні бути застосовані наслідки визнання правочину недійсним і відповідач повинен повернути позивачу 30 000 грн., які позивач сплатив відповідачу, що підтверджується квитанцією від 16 серпня 2014 року. Отже, позов слід задовольнити. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 450 грн. 00 коп.

Outcome: approved