Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаною заявою, у якій зазначила, що вона, громадянка України, та [PERSON], громадянин України, 05.09.2015 уклали шлюб на тимчасово окупованій території України, про що їм у Феодосійському міському відділі запису державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим було видано відповідне свідоцтво. 24.01.2016 у смт. Кіровське Кіровського району Автономної республіки Крим народилася їх донька [PERSON], батьком якої є її чоловік, [PERSON]. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.04.2018 встановлено факт народження доньки [PERSON] на окупованій території, що стало підставою для отримання у органах РАЦСу відповідного свідоцтва про народження дитини. На даний час постало питання про законність її з чоловіком шлюбу, так як будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими вище, є недійсним і не створює правових наслідків. При зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції ГУЮ у Сумській області з приводу отримання свідоцтва про шлюб, їй було повідомлено, що для цього потрібно рішення суду про встановлення факту укладання шлюбу на тимчасово окупованій території, адже державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні. За указаних обставин, заявник просить: встановити факт реєстрації шлюбу між громадянином України [PERSON], який народився 02 квітня 1987 року у селі Лучичі Ратнівського району Волинської області, та нею, громадянкою України [PERSON], яка народилася 11 листопада 1989 року у місті Тростянець Сумської області, який укладено 5 вересня 2015 року у Феодосійському міському відділі запису державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, актовий запис №606; прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу вказати "Єременко", прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу вказати "Єременко"; допустити негайне виконання судового рішення. У судовому засіданні заявник, її представник заяву підтримали за обставин, викладених у заяві, крім того додали, що заявниця на даний час перебуває у стані вагітності, та просить також врахувати цю обставину, так як народження майбутньої дитини у шлюбі, який не визнається органами влади України, може негативно вплинути на права та обовязки як подружжя, так і дітей подружжя. Заінтересована особа у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, клопотань чи заперечень проти заяви не надав, за таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши подані докази у їх сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню\~з огляду\~на наступне. Судом установлено, що 05.09.2015\~у Феодосійському\~міському відділі\~запису державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Департамента запису\~актів цивільного\~стану \~так званого\~«Міністерства юстиції\~Республіки Крим»\~за актовим\~записом №606\~був зареєстрований\~шлюб між\~громадянином України\~[PERSON],\~[INFO],\~та громадянкою\~України,\~[PERSON],\~[INFO]\~Після реєстрації\~шлюбу чоловіку\~присвоєно прізвище\~"Єременко",\~а дружині\~"Тітарєва"\~(а.с.12). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.04.2018 встановлено факт народження 24 січня 2016 року селищі Кіровське Кіровського району Автономної Республіки Крим, Україна, дитини жіночої статі [PERSON], батьками якої є [PERSON], [INFO], громадянка України та [PERSON], [INFO], громадянин України (а.с.13-14). Як вбачається із висновку КЗ СОР «ОКПЦ» заявниця перебуває у стані вагітності ( а.с.21), Вирішуючи вимогу заявниці про встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території України суд виходить із наступного. Відповідно до\~ст.1\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції\~та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Згідно п.1 ч.1\~ст.3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~для цілей цього\~Закону\~тимчасово окупованою\~територією визначається\~сухопутна територія\~Автономної Республіки\~Крим та\~міста Севастополя,\~внутрішні води\~України цих\~територій. Статтею 9\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до\~ст.18\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ч.ч.1-2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5,\~ст.317 ЦПК України, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.96, § 45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016\ він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, і в інтересах мешканців цієї території, акти цих органів не можуть просто ігноруватись третіми державами чи міжнародними організаціями, зокрема, судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше було б рівнозначним позбавленню людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v, Turkey, 10.05.2001, § 96\. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001,§ 92\. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]" (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142\. З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті оцінки документів про реєстрацію шлюбу, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки встановлення цього факту має істотне значення для заявниці з метою реалізації цілої низки її прав та законних інтересів, а також прав її дитини та зачатої, але ще не народженої дитини, інтереси якої можуть бути захищені законом (ч.2 ст.25 ЦК України). Відповідно до розяснень п.18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму ВСУ №15 від 25.05.98) передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved