Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON]А,. звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду майну останнього у вигляді матеріальної шкоди розміром 91\~730 гривень та моральної в сумі 10\~000 гривень. В обґрунтування позову його автором вказано, що відповідач, керуючи належним позивачу транспортним засобом, вчинив ДТП, в результаті чого такий транспортний засіб було суттєво пошкоджено, чим завдав заявнику матеріальної шкоди та моральних страждань. Сторони в судове засідання не зявились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про розгляд справи, беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду справи. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Позивач є власником автомобіля марки "GEELY", модель "JL 7162", реєстраційний номер "АМ 9908 АО" (а.с.8). Вироком Богунського районного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року (а.с.9-10), залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2015 року (а.с.11-12), [PERSON], тобто відповідача, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме за те, що [PERSON] 4 травня 2015 близько 00 годин 33 хвилин, не маючи досвіду в керуванні транспортним засобом та посвідчення на право керування транспортними засобами, грубо порушуючи вимоги п. 2.1 "а" та п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував технічно справним автомобілем марки "GEELY", модель "JL 7162", реєстраційний номер "АМ 9908 АО", який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР № 894852 належить [PERSON], та з перевищенням допустимої і безпечної швидкості рухався ним по правій смузі проїзної частини вул. Черняхівського в напрямку вул. Піонерської м. Житомира, перевозячи пасажирів [PERSON]М., [PERSON] та [PERSON] Наближаючись до будинку № 34-б вищевказаної вулиці, водій [PERSON], в силу свого алкогольного спяніння, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 "б", п. 12.1, п. 12.4 та п. 12.9 "б" Правил дорожнього руху України, рухаючись по заокругленню дороги праворуч по ходу його руху, не обрав безпечної швидкості з урахуванням дорожніх умов і, не впоравшись з керуванням свого транспортного засобу допустив його занос та безпричинно виїхав на правий тротуар, де лівою боковою частиною автомобіля здійснив наїзд на опору вуличного електроосвітлення. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 11 листопада 2015 року (а.с.13-21) встановлено, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки "GEELY", модель "JL 7162", реєстраційний номер "АМ 9908 АО" в результаті його пошкодження при ДТП складає 68\~068,00 гривень. Також зазначеним висновком судового експерта встановлено, що в результаті ДТП вказаний автомобіль необхідно рахувати, як знищений. Окрім цього, додатком до висновку судового експерта витяг з "Бюллетня автотовароведа" № 85 за жовтень 2015 року, де вказано, що станом на 11 листопада 2015 року вартість аналогічного з вищевказаним автомобіля становить 91\~730 гривень (а.с.20). Вартість проведення зазначеної експертизи склала 750 гривень, які було сплачено позивачем (а.с.21). Вищенаведені правовідносини, що склались між сторонами у справі, регулюються наступними нормами матеріального та процесуального закону. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 1, п.п. 8-9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як розяснив ВССУ у Постанові Пленуму № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абзац 2 п. 5 ПП ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Преюдиційним є той факт, що відповідач є винним у заподіяні позивачу, зокрема, матеріальної шкоди, у звязку з пошкодженням транспортного засобу останнього у ДТП. Отже, [PERSON] зобовязаний відшкодувати завдану [PERSON] матеріальну шкоду, оскільки його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. За таких фактичних обставин, відповідачем позивачу мають бути відшкодовані в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна, а саме у заявленому ним розмірі 91\~730,00 гривень, а також витрати понесені заявником на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 750,00 гривень, а всього 93\~480,00 гривень. Водночас, частковість задоволення позову полягає у наступному. Окрім відшкодування матеріальної шкоди позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача 10\~000,00 гривень в рахунок завданої моральної шкоди. Як було зазначено вище при розгляді даного питання суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На переконання суду, зазначена до стягнення позивачем сума моральної шкоди не є обґрунтованою та співмірною із завданими відповідачем незаконними діями, що призвели до пошкодження майна заявника. Доказів на підтвердження саме такого розміру моральної шкоди позивачем надано не було, а відтак суд, враховуючи ступінь пошкодження належного позивачу транспортного засобу, при якому останній був позбавлений можливості використовувати його за призначенням і тим самим реалізовувати певні життєві потреби, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь заявника моральної шкоди у розмірі 934,80 гривні. Окрім цього, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи пропорційно до частини задоволених вимог. Судові витрати у даному випадку складаються із судового збору в розмірі 934,80 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial