Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 27.12.2016 року звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Куйбишевської районної державної адміністрації про надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України без дозволу батька. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 07.09.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. Після початку антитерористичної операції позивач вимушена була з двома дітьми виїхати на нове місце проживання до м. Черкаси, де вони перебувають на обліку як внутрішньо-переміщені особи. Як зазначила позивач у своєму позові, відповідач мешкає у м. Сніжне, зв'язок з ним відсутній, через що немає можливості надати нотаріально оформлений дозвіл позивачці на виїзд дитини за кордон. Позивач вважає, що для нормального морального та духовного розвитку дитини, їй потрібне спілкування зі своїми друзями та близькими родичами, просить (згідно уточнених позовних вимог) надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини у супроводі матері без згоди/дозволу/супроводу батька в період з 01.06.2017 року по 31.07.2017 року, на тимчасово непідконтрольну державній владі України територію Донецької області в м. Донецьк за зареєстрованим місцем проживання, наголошує на необхідності спілкування з такими родичами. В судове засідання позивач не з'явилася, однак про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Позивачем подана заява про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідача [PERSON] повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті суду (а.с.39а), проте для участі в судовому засіданні відповідач не прибув, клопотань про необхідність відкладення розгляду справи не заявляв, заперечень проти позову не висунув, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Представник третьої особи - служби у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не з'явився, згідно поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутність, ухвалити рішення в інтересах дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається із наданої позивачем копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.02.2008 року відділом РАЦС Кіровського РУЮ м. Донецька, батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Малолітня дитина - [PERSON], [INFO] на теперішній час проживає спільно з матір'ю в м. Черкаси, що підтверджується довідкою від 21.10.2014 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.23). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 16.12.2003 року позивачу на праві приватної власності належить трикімнатна квартира, що розташована на тимчасово неконтрольованій території в районі проведення антитерористичної операції в м. Донецьку Донецької області (а.с.8). Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12.06.2015 року № 415ог затверджено Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Згідно з вказаним Порядком в'їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї осіб здійснюється через блокпости - громадян України - за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", а тих, які не досягли 16-річного віку - з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, встановлено, що виїзд за кордон громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або за рішенням суду. Згідно з вимогами ст.ст.154, 155 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини; здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до положення ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16-ти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом ст.ст.2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини; оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків; за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Батько малолітньої дитини - [PERSON] на час вирішення цивільної справи судом по суті не надав належним чином оформленої письмової згоди на тимчасовий короткостроковий виїзд дитини на територію України, тимчасово непідконтрольну державній владі України, в супроводі матері. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що закон передбачає надання дозволу на конкретний виїзд на територію України, тимчасово непідконтрольну державній владі України, неповнолітньої дитини в супроводі одного із батьків, з визначенням певного періоду часу. Суд вважає, що вимоги позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини у супроводі матері на територію Донецької області, тимчасово непідконтрольну державній владі України (до м Донецька), ґрунтуються на законі, мають на меті забезпечити спілкування дитини з її близькими родичами та друзями і задовольняє позов повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved