Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» ( надалі - "Позивач") звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - "Відповідач"), в якому просить стягнути з Відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 33 979,37 грн. за кредитним договором № 490925299, якаскладається з: -заборгованості за кредитом- 26411,71 грн., -заборгованість по відсотках - 5767,66 грн., -штраф - 1800,00 грн. Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. ( а.с.21). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано Відповідачкою 11.06.2016 року. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі Анкети-заяви на отримання кредиту від 13.10.2014р. [PERSON] стала клієнтом ПАТ "Альфа-Банк". (а.с.9) 13.10.2014 року на підставі анкети-заяви на отримання кредиту між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №490925299, відповідно до умов якого Позивач зобов"язується надати Відповідачу кредит у сумі 29005,46 грн. ( а.с.4). Згідно умов договору Відповідач зобов"язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього -Графіком погашення кредиту. У порушення умов договору, Відповідач свої зобов"язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.03.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 26411,71 грн., за відсотками -5767,66 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.11-12). У зв"язку з систематичним порушенням боржником своїх обов"язків зі сплати кредиту Відповідачу нараховано неустойку в розмірі 1800 грн. На виконання умов договору Відповідачу направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, яка не була виконана. ( а.с.13). Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобов'язання, визначені в кредитному договорі, надавши Відповідачу кредит в розмірі 29005,46 грн. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено Судом, Позичальник [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе за кредитним договором зобов'язання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором №490925299, станом на 01.03.2016 року (а.с. 11). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов'язань за договором № 490925299 від 13.10.2014 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання, визначеного договором № 490925299 від 13.10.2014 року. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 01.03.2016року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість у розмірі 33 979,37 грн., за кредитним договором № 490925299 від 13.10.2014 року. яка складається з: -заборгованості за кредитом- 26411,71 грн., -заборгованість по відсотках - 5767,66 грн., -штраф - 1800,00 грн. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за договором № 490925299 від 13.10.2014 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянки [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк» заборгованості за договором № 490925299 від 13.10.2014 року, в розмірі 33979,37 грн. Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором № 490925299 від 13.10.2014 року в розмірі 33979,37 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ "Альфа-Банк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved