Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів Територіальної громади м.Полтави, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування. В позовній заяві посилалась на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно. З метою оформлення спадкових прав вона звернулась до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Але нотаріусом було повідомлено про неможливість оформлення в нотаріальному порядку права на спадщину на частину земельної ділянки за даною адресою у зв`язку з тим, що не визначено часток співвласників у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Тому позивач просила суд визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0770 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а саме [PERSON] , померлого [INFO] , - у розмірі 340/770 часток, [PERSON] , померлого [INFO] , - у розмірі 215/770 часток, [PERSON] , померлої [INFO] , - у розмірі 215/770 часток. Також просила суд визнати за нею право власності на 340/770 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 05 березня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в частині позовних вимог про визначення частки [PERSON] та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування. В частині позовних вимог про визначення часток [PERSON] , [PERSON] позовну заяву повернуто позивачу (а.с.52). Ухвалою суду від 22 березня 2021 року судом витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Тетяни Олексіївни докази, а саме: копію спадкової справи №15/2020, заведеної 20 серпня 2020 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , що проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.82). Відповідач Територіальна громада м. Полтави надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. Зазначила, що позивач не надала доказів того, що відповідач Територіальна громада м.Полтави порушує, не визнає або оспорює її права. Тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог до Територіальної громади м.Полтави (а.с. 63-65). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзиву на позов не подали. Третя особа письмових пояснень по суті спору також не надала. Інші клопотання та заяви від учасників справи до суду не надходили. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. В заявах також зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади м. Полтави, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 08 січня 1987 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано 09 січня 1987 року (а.с.19, зворот). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №224203 земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0770 га, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136400:09:006:0146 на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.20-21). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 серпня 2020 року Київським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) - а.с.49. Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 15 червня 1985 року Полтавським міським Палацом шлюбів (а.с.16). На час смерті [PERSON] його дружина - [PERSON] та його дочка - [PERSON] проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджується даними довідки №1720, виданої 19 серпня 2020 року КП «ЖЕО №2» (а.с.98). Крім того, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. з заявою, у якій повідомляла про прийняття спадщини (а.с. 101). Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями з заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування з законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Заповіту [PERSON] не залишив, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 серпня 2020 року №61379396 (а.с. 99). Таким чином спадкування після [PERSON] відбувається за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] , оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законом строку не відмовилась від прийняття спадщини. Дочка спадкодавця, [PERSON] 20 серпня 2020 року звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від належної їй частки у спадщині після батька - [PERSON] на користь дружини померлого - [PERSON] (а.с.94-96). Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 16 лютого 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , належить право власності на 1/2 частку у спільному майні, набутому названим подружжям за час шлюбу (а.с.116). Спільне майно, право власності на яке в зазначеній частці посвідчується цим свідоцтвом за [PERSON] , складається з 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою полтавською державною нотаріальною конторою 08 січня 1987 року. Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 16 лютого 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О., спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] (а.с. 116, зворот). Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Але постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. від 17 лютого 2021 року №21/02-31 у спадковій справі №15/2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.118). Як підставу для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено, що спадкове майно. а саме земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого Київською районною у м.Полтаві радою 10 листопада 2010 року, та знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Посвідчити договір про розподіл часток немає можливості, оскільки співвласники земельної ділянки є померлими. Тобто частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку визначені не були. Ця обставина перешкоджає спадкоємцям у оформленні їх спадкових прав. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Абзацом 1 пункту 21 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України також передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Судом встановлено, що між співвласниками склався фактичний порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] площею 0,0770 га, кадастровий номер 5310136400:09:006:0146, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до висновку експерта земельно-технічної експертизи №19 земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , складеного 13 листопада 2020 року судовим експертом [PERSON] , на час проведення дослідження встановлено фактичне володіння земельною ділянкою (а.с.39-43). Земельна ділянка, що перебуває у володінні [PERSON] (померлого) складає 317 кв.м. Земельна ділянка, що знаходилася у володінні [PERSON] (померлий) і [PERSON] (померла) складає 407 кв.м. Крім того, через земельну ділянку померлого [PERSON] проходить земельна ділянки спільного володіння площею 46 кв.м.. Частки земельної ділянки (кадастровий номер 5310136400:09:006:0146, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що розташована за адресою: [ADDRESS] від фактичного володіння земельною ділянкою складають: у [PERSON] (померлого) - 340/770 (317 + 46/2); у [PERSON] (померлого) - 215/770 ((407 + 46/2)/2); у [PERSON] (померлої) - 215/770 ((407 + 46/2)/2). Визначення часток у вказаних розмірах не порушує прав відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки визначає частку спадкодавців [PERSON] та [PERSON] в розмірі більшому, ніж їх частка в праві спільної власності на житловий будинок з господарськими спорудами. Крім того, будь-яких заперечень проти визначення часток співвласників земельної ділянки за фактичним користуванням відповідачі суду не надали. На підставі викладеного суд вважає за необхідне визначити частку [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку відповідно до фактичного користування, яка згідно висновку експерта земельно-технічної експертизи №19 земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , складеного 13 листопада 2020 року судовим експертом [PERSON] , складає 340/770. [PERSON] як спадкоємець першої черги спадщину після [PERSON] прийняла. Інший спадкоємець - дочка спадкодавця, [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась на користь [PERSON] . Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки позивач позбавлена можливості іншим чином одержати свідоцтво про право на спадщину, що зумовило її звернення до суду, за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно. На підставі викладеного позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved