Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Представник позивача ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Гайова А.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.01.2014 у сумі 19962,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.01.2014 між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0862621801/Т/972108. 23.03.2018 між ПАТ "АКТАБАНК" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, відповідно якого ПАТ "АКТАБАНК" відступило шляхом продажу ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги банку до позичальників, застоводавців, та поручителів, зазначених у Додатку №1, включаючи права вимоги банку до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1. Отже, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №0862621801/Т/972108 від 15.01.2014 у сумі 19 962,00 грн. Відповідно до умов договору, відповідачу було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги заборгованості за кредитним договором. Відповідач ухилився від виконання зобов`язань по кредиту, не вносив щомісячні платежі передбачені кредитним договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань [PERSON] має заборгованість у сумі 19962,00 гривень, яка складається із: 9667 грн. - заборгованість за основним боргом по кредиту; 1 грн. - заборгованість за процентами; 7894 грн. - заборгованість за комісією, 2400, 00 грн. - штраф, пеня. Ухвалою судді від 23 грудня 2019 року відкрите спрощене позовне провадження і справа призначена до розгляду по суті на 21 січня 2020 року з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов не надано, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із досліджених документів (копії кредитного договору №0862621801/Т/972108 від 15.01.2014 на споживчі потреби, графіка платежів, повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним продуктом «Швидкий кредит», анкети клієнта - фізичної особи, анкети-опитувальника фізичної особи, запиту на отримання кредиту) судом встановлено, що 15.01.2014 між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0862621801/Т/972108 на споживчі потреби, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 12000,00 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти, комісії, в обумовлені зазначеним договором строки. Процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 0,01 на рік та включена в суму щомісячного платежу. Згідно з заявою на видачу готівки № 453647 від 15.01.2014, відповідач фактично отримав кредитні кошти в сумі 12000,00 грн. Відповідно до п.2.1.3 кредитного договору, погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, комісій та відсотків здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 753,39 грн. Кінцева дата погашення всієї суми заборгованості 14 січня 2017 року на умовах, визначених цим договором, відповідно до додатку № 1, що є невід`ємною частиною зазначеного договору. Згідно з п.5.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником погашення щомісячного платежу банк має право вимагати від клієнта сплату штрафу у розмірі 150,00 гривень за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину на строк більше 5 календарних днів при сумі простроченого щомісячного платежу більше 15 грн. Із протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-02-21-000031-а, проведеного 15 березня 2018 року, встановлено, що власником активів (майна), яке є лотом аукціону, був ПАТ "АКТАБАНК", переможцем аукціону визнано ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ЄДРПОУ 35625014). 23 березня 2018 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Куліш В.М. в інтересах ПАТ, і ТОВ "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого відбулось відступлення ТОВ права вимоги за кредитним договором №0862621801/Т/972108 від 15.01.2014 укладеним між [PERSON] та ПАТ «АКТАБАНК». Ці обставини підтверджені копією договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року, витягом з додатку № 1 до договору № 2 про відступлення права вимоги (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами), в якому зазначеного що заборгованість за основним боргом по кредиту складає 9667 грн.; 1 грн. - заборгованість за процентами; 7894 грн. - заборгованість за комісією, 2400, 00 грн. - штраф, пеня. У зв`язку з цим, позивачем на адресу [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №0862621801/Т/972108 від 15.01.2014, в якому зазначено інформацію щодо порядку повернення боргу з реквізитами для сплати. На пропозицію повернути борг, відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконані. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 509, 525-527, 530 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, повинне виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. В силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Наслідки порушення договору позики, які відповідно до ст.1054 ЦК України, застосовуються до відносин за кредитним договором, передбачені ст.1050 ЦК України, згідно з якою, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) та, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ст.624 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.1048 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором чи законом. Враховуючи викладені обставини та з наведених правових підстав ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №0862621801/Т/972108 від 15.01.2014. Встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань з погашення кредиту утворилась заборгованість у розмірі 19 962,00 гривень, яка складається із: 9667 грн. - заборгованість за основним боргом по кредиту; 1 грн. - заборгованість за процентами; 7894 грн. - заборгованість за комісією; 2400, 00 грн. - штраф, пеня. Отримання кредитних коштів та правильність розрахунку суми заборгованості відповідачем не оспорювалися. З досліджених документів встановлено, що відповідач уклав 15 січня 2014 року кредитний договір на споживчі потреби. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності (ч.1 ст.5 ЦК України). Згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяв на дату укладення договору) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (в редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вищенаведеними пунктом 2.1.2 кредитного договору передбачено сплату позичальником банку щомісячної комісії за супроводження кредиту, а пунктом 2.1.2.1 цього договору передбачено сплату комісії за надання кредитних коштів в день його підписання. За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то такі дії, а також супроводження кредиту не є самостійними послугами, які зумовлюють сплату позичальником коштів за це. Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Супроводження кредиту у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» не є послугою, тому вказана умова договору є нікчемною та не створює наслідків. За таких обставин та з наведених підстав вимога про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 7894 грн. задоволенню не підлягає. Ця ж позиція викладена в Постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі №645/3178/16-ц, провадження №61-24918св18. Але, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст.217 ЦК). Тому, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним боргом кредиту у розмірі 9667 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1 гривні, штрафи (пеня): 2400,00 гривень, а всього в сумі 12068,00 гривень. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial