Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

27 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який протягом судового розгляду уточнив та доповнив відповідно до заяви від 12.02.2015 року; просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., укладений 22 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко Валентиною Миколаївною. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28 березня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Федорянка Т.П., йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], житловою площею 39,3 кв.м. Назва вулиці "Совхозна" відповідає назві українською мовою вулиці "Радгоспна" згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 29.05.1998 року № 123. З моменту набуття права власності на вказане нерухоме майно позивач мешкав у житловому будинку разом із своєю родиною - дружиною [PERSON] та її дітьми, проживає і зареєстрований у будинку і на цей час. 22 листопада 2007 року позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було підписано оспорюваний договір купівлі-продажу нерухомого майна - вказаного вище житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. За умовами договору продаж будинку вчинено за 151500 грн., з яких 51500 грн. сплачені покупцем продавцю під час оформлення договору, для сплати залишку ціни покупець здійснює окремий платіж в розмірі 100000 грн. Однак, відповідачка не сплатила позивачу в повному обсязі ціну житлового будинку. Після підписання договору позивач разом із сім`єю продовжував бути зареєстрованим та мешкати у житловому будинку, відповідачка не виявляла інтересу до будинку, він намагався розшукати відповідачку та спонукати її до виконання зобов'язань за договором, але його спроби були безрезультатними. З метою захисту своїх прав позивач звернувся з заявою про вчинення злочину до Дніпродзержинського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, 04.02.2009 року було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, 25.05.2009 року кримінальна справа призупинена за ст. 206 п. 3 КПК України. Дружина позивача померла 16.12.2013 року, погіршився і його стан здоров`я, тому не міг контролювати хід кримінальної справи. Восени 2014 року на адвокатський запит отримано відповідь, що до єдиного реєстру розслідувань дані щодо справи не внесені. Відповідачка по теперішній час не виконала свої зобов'язання за договором, не сплатила повну ціну відчужуваного нерухомого майна, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Про порушення своїх прав та необхідність їх захисту шляхом подання даного позову дізнався восени 2014 року, коли зрозумів, що кримінальна справа не розслідується. Посилається також на те, що відповідачкою не зареєстровано право власності на спірний будинок, а відповідно вона не набула права власності на нього, відповідно договір є неукладеним, а отже недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги у зв`язку з державною реєстрацією права власності за відповідачем [PERSON], та просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., укладений 22 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко Валентиною Миколаївною - недійсним, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS], проведену 13 січня 2015 року (індексний номер 18575769 від 13.01.2015 року, номер запису про право власності 8362581), та провести державну реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідні зміни і записи. У судовому засіданні зазначила, що позивач підписував договір купівлі-продажу, але [PERSON] не давала йому ніяких грошей взагалі, ні на час укладення договору, ні пізніше, він розписок ніяких не підписував про отримання грошей, в будинку весь цей час жив і живе разом з членами родини; заяву у нотаріуса про повний розрахунок не підписував, у своїй відповіді суду нотаріус зазначає, що в нотаріальній справі міститься копія цієї заяви, а де оригінал незрозуміло; вважає, що незаконно зареєстровано право власності за відповідачкою у 2015 році після накладення судом арешту на будинок, з цього приводу за її заявою порушено карну справу; також незаконно виготовлено заяву про повний розрахунок у нотаріуса, клопотань щодо почеркознавчої експертизи не має, так як вважає, що оригінал цієї заяви відсутній; проти заяви представників відповідачки та третьої особи щодо застосування строку позовної давності заперечує, оскільки відлік цього строку на її думку слід рахувати від листопада 2014 року, коли позивачу правоохоронні органи повідомили про припинення кримінальної справи. Допитаний у судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що на той час ще з цивільною дружиною придбав спірний будинок, потім одружився, дружина стала хворіти і вони почали підшукувати житло у іншій місцевості; у 2007 році син дружини [PERSON] знайшов [PERSON] через свого знайомого рієлтора [PERSON], який знав її, поїхали до нотаріуса; при укладанні угоди були присутні син дружини [PERSON], його знайомий [PERSON], дружина позивача, [PERSON] і сам позивач; позивач підписав договір, усі його квапили, [PERSON] сказала, що зараз у неї грошей немає і одразу не розрахувалася, потім так грошей і не віддала, тільки обіцяла віддати гроші ; від нотаріуса він поїхав на роботу, оскільки дуже поспішав, його чекала машина з живою птицею, яку він перевозив, а решта усіх разом з відповідачкою пішли до Приватбанку; потім йому телефонували представники цього банку і вимагали повернути гроші 151 тис. грн., після суду в грудні 2009 року приходили представники банку і фотографували будинок, дружина хворіла, невдовзі померла, він залишився проживати у будинку, також у ньому проживає син дружини [PERSON] зі своєю родиною; стверджує, що грошей від [PERSON] не отримував, заяв у нотаріуса про повний розрахунок не підписував, дізнався про порушення своїх прав приблизно через пів року після укладення угоди, потім у 2008 році звернувся до правоохоронних органів, йому повідомили, що справа є, але її так і не розслідували. Заявлений позов підтримує у повному обсязі і просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення, в яких вона зазначила, що дійсно 22.11.2007 року між нею та позивачем [PERSON] укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. Для здійснення зобов'язань за договором купівлі-продажу між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 125150 грн. 00 коп. Згідно умов договору кошти надаються на придбання нерухомості. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між відповідачкою та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку надано нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Отримані від банка кошти були одразу передані продавцю в приміщенні ПАТ КБ "Приватбанк" за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна 43. В приміщенні нотаріуса Моісієнко В.М. продавцем було засвідчено факт повного розрахунку за договором купівлі-продажу, про що нотаріусом було зроблено відповідний запис в реєстрі № 2333 за № 2338 від 22.11.2007 року. Розрахувалась з позивачем повністю, про що свідчить довідка нотаріуса. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що до неї звернувся син позивача - [PERSON], з ним її познайомив рієлтор [PERSON]; вони обидва приїхали до неї на роботу і попросили купити вказаний будинок, так як мали потребу у грошах, а [PERSON] могли не дати кредит через його похилий вік; вона погодилась і взяла кредит в банку на своє ім`я, гроші за будинок віддала сину позивача у присутності самого позивача, так як у того була жива птиця у машині і він сказав сину забрати гроші; розписками не обмінювались; у позивача хворіла дружина, тому він просив відстрочку для виселення з будинку, вона не наполягала на виселенні, родичі позивача - його пасинок [PERSON] - запевнили, що будуть сплачувати кредит за неї і робили це протягом 4-5 місяців, а потім припинили, позивач казав, що вони с дружиною пенсіонери і просив на відстрочку по виселенню, щоб їм не змінювати прописку; вважає себе потерпілою стороною у цій угоді, але нікуди не зверталась, за кредитним договором їй платити кредит до 2027 року; своє право власності на будиногк зареєструвала у січні 2015 року, так як раніше не бачила у цьому потреби; [PERSON] обіцяв, що [PERSON] буде вирішувати усі питання, а [PERSON] сказав їй потім, що гроші потрапили до [PERSON], а той зник; стверджує, що розрахувалася за будинок, передала [PERSON] 151500 грн. одразу після укладення договору у нотаріуса, ходила в банк разом з ним та [PERSON], отримала гроші і віддала їх [PERSON] у присутності його батька. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позов не визнає, підтримує письмові заперечення проти позову і клопотання щодо застосування строку позовної давності до вимог позивача; вважає, що даний строк сплинув, так як у кримінальному провадженні сам факт укладення договору купівлі-продажу не оспорювався, даний факт не оспорювався позивачем і у судах першої та апеляційної інстанцій у 2009 році, коли вирішувалось питання щодо виселення із спірного будинку позивача і членів його родини, заяв про те, що він не отримував грошей він не робив; підписи позивача є в нотаріальних документах; в реєстр заборон відчуження внесені відомості щодо будинку на [PERSON] У задоволенні позовних вимог просив відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. Представник третьої особи на стороні відповідача - ПАТ Комерційний банк Приватбанк Березін С.В. подав письмові заперечення проти позову, які підтримав у судовому засіданні; вважає, що підстави для визнання договору недійсним відсутні; подав письмове клопотання щодо застосування строку позовної давності до вимог позивача і просив у позові відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки з часу укладення оспорюваного договору позивач до суду звернувся вперше в 2014 році, звертаючись до правоохоронних органів ставив питання щодо притягнення [PERSON] до відповідальності, але питання недійсності укладеного правочину не поставало. Представники третіх осіб без самостійних вимог на предмет позову - приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісеєнко В.М., Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, до суду не з`явились, письмово просили розглянути справу без їх участі, інших заяв та клопотань не мали; нотаріус направив до суду письмові пояснення, котрі долучені до справи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є падчеркою позивача, у спірному будинку живуть позивач та її брат [PERSON] зі своєю родиною; коли батьки вирішили продати будинок рієлтор [PERSON] знайшов [PERSON], котра хотіла купити будинок; при укладенні угоди свідок не була присутня, але знає, що [PERSON] батькові грошей не давала ні до ні після договору, вона приходила до них одного разу після угоди і вимагала гроші, погрожувала; з банку теж надходили погрози, вимагали дати розписку про отримання грошей, було рішення суду про виселення позивача, але його скасували. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його відчим - позивач у справі [PERSON] - власник спірного будинку з 1989 року, на той час він та мати свідка жили яяк подружжя; з 1989 року і свідок живе у будинку; в 2007 році відчим уклав угоду купівлі-продажу будинку з [PERSON], повинен був продати будинок за 150 тис. грн., розрахунок піісля укладення договору, свідок був присутнім при укладенні договору, [PERSON] гроші йому не передавала і батькові теж не віддавала, його особисто ніхто з будинку не намагався виселити, з Приватбанку звертались з вимогою надати розписку, погрожували по телефону; [PERSON] поспішав у нотаріуса і не отримував грошей, чому поспішав, не знає; до [PERSON] з вимогою повернути гроші не звертались; знає, що батько звертався до міліції. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, взявши до уваги позицію третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 13, 5, 6 ст. 203 ЦК України, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена тільки особами, визначеними законом, а саме: однією із сторін правочину або заінтересованою стороною, права яких були порушені на момент звернення до суду і на права та обов'язки яких безпосередньо впливає оспорюваний правочин. Як видно з копії нотаріальної справи з посвідчення договору оспорюваного купівлі продажу (л.с. 229-247) спірне домоволодіння дійсно відчужене позивачем на користь відповідачки, в матеріалах справи (л.с.239) є заява позивача від відповідачки про отримання коштів у якості остаточного розрахунку, доводи відповідачки, а також письмові пояснення третьої особи - приватного нотаріуса Моісієнко В.М. (л.с.228) щодо засвідчення справжності підпису [PERSON] на заяві про повний розрахунок стороною позивача не спростовані належними та достовірними доказами; клопотання щодо почеркознавчої експертизи не заявлялось, твердження щодо відсутності в матеріалах нотаріальної справи оригіналу заяви позивача є безпідставним. Покази свідків [PERSON], [PERSON] не спростовують доводів відповідачки та матеріалів, що містяться у нотаріальній справі, копію якої долучено до справи. У відповідності до ст. 131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити суд про них до або під час попереднього судового засідання; згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню; доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Переривання перебігу строку позовної давності встановлено ст. ст. 264-265 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивачем та його представником у суді не заявлено щодо визнання поважності причин пропуску строку позовної давності, зазначений строк представник позивача вважає не порушеним, так як позивач звертався до правоохоронних органів і лише у листопаді 2014 року йому письмово повідомили про припинення кримінальної справи, при цьому у вказаній інформації відсутні дані щодо відповідачки як фігуранта справи або заявлення до неї цивільного позову у кримінальній справі. До листопада 2014 року позивач не звертався за судовим захистом з зазначеними вимогами щодо оспорювання договору купівлі-продажу будинку. Доводи щодо обрахування строку позовної давності для звернення з даним позовом до суду від дати припинення кримінальної справи за таких обставин суд вважає необгрунтованими. Крім того, як вбачається з судового рішення апеляційної інстанції від 09.12.2009 року (л.с.170-171) позивач подавав апеляцію на рішення Баглійського районного суду, яким було вислено його та [PERSON] із спірного будинку, вимог щодо визнання правочину купівлі-продажу між ним та [PERSON] не заявляв, на обставини щодо відсутності з ним розрахунку не посилався. Таким чином суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити, у звязку із спливом строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісеєнко В.М., Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк - про скасування державної реєстрації права власності, проведення державної реєстрації права власності та внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно, слід відмовити, оскільки зазначені вимоги заявлені до [PERSON], котра є фізичною особою і не є суб`єктом, до повноважень якого відноситься скасування державної реєстрації права власності, проведення державної реєстрації права власності та внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Outcome: dismissed