Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У червні 2014 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 38928,56 грн. Позов обґрунтований наступним. На підставі договору від 19 червня 2006 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, зобов'язавшись повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленими договором. Відповідач ухилився від виконання зобов'язань за договором і станом на 30 квітня 2014 р. має заборгованість в сумі 51051,26 грн., яка включає заборгованість по кредиту в сумі 8803,76 грн. та заборгованість по процентам в сумі 42247,50 грн. Від вказаної відраховується заборгованість в розмірі 14452,63 грн., яка була стягнута з відповідача судовим наказом від 11 липня 2008 р. Окрім того відповідно до Умов та правил надання банківських послуг за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальник зобов'язаний сплатити штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 5% від суми позову, що становить 1829,93 грн. Представник позивача Стадніков Д.В. подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, проте в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Зі статуту позивача вбачається, що він є правонаступником усіх прав і зобов'язань ЗАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 19). 19 червня 2006 р. між закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (банком) та [PERSON] (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір про видачу кредитної картки з встановленим кредитним лімітом в сумі 9000 грн. під 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується заявою [PERSON] (а.с. 8). Сторони договору погодили, що заява [PERSON] разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Отже за юридичною природою укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] договір має ознаки договору приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до п. 6.5., 8.6. Умов і правил надання банківських послуг клієнт - держатель кредитної карти, зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань понад 120 днів, - зобов'язаний сплатити штрафи в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (а.с. 9-14). П. 5 Правил користування платіжною картою передбачено щомісячну сплату нарахованих за попередній місяць процентів за користування кредитом, а в разі несвоєчасного виконання грошових зобов'язань - сплату підвищеної процентної ставки у встановлених Тарифами розмірах. Згідно приписів ст. 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 гл. 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що ПАТ КБ "Приватбанк" видав [PERSON] платіжну картку та здійснював її обслуговування, а позичальник [PERSON], отримавши кредит в межах встановленого кредитного ліміту, умови договору щодо щомісячної сплати нарахованих процентів порушив. Відповідно до п. 5.7. Правил користування платіжною картою банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або в установлені банком частці у випадку невиконання держателем карти своїх зобов'язань договором. Умова договору про дострокове повернення кредиту узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Згідно з приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, а відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судовим наказом від 11 липня 2008 р. з [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 14452,63 грн. (а.с. 4), проте [PERSON] продовжує не виконувати грошові зобов'язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 цього Кодексу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 квітня 2014 р. заборгованість [PERSON] становить 51051,26 грн., яка включає заборгованість по кредиту в сумі 8803,76 грн. та заборгованість по процентах в сумі 42247,50 грн. (а.с. 5-7). Враховуючи, що заборгованість нарахована за весь період дії договору, з загальної суми заборгованості підлягає вирахуванню сума, стягнута за судовим наказом (14452,63 грн.). Окрім того з [PERSON] підлягають стягненню передбачені п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг штрафи в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову, що становить 1829,93 грн. Таким чином загальний розмір невиконаних грошових зобов'язань [PERSON] становить 38928,56 грн., а отже позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" є обґрунтованими і доведеними. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved