Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до суду з позовом до ВДВС Сумського РУЮ, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, з тих підстав, що ЗАТ "Альфа-Банк" уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір № 700007222 від 29 травня 2008 року, цільове призначення якого - придбання транспортного засобу КIA Cerato, 2008 року випуску, а основним забезпечення/предметом застави даного договору виступає вказаний автомобіль. Даний договір є змішаним договором. 20 квітня 2014 року ВДВС Сумського РУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], у тому числі і на заставне майно ПАТ "Альфа-Банк", а саме на вказаний автомобіль, що порушує права позивача як заставодержателя відповідного майна. Крім того, 12 грудня 2014 року [PERSON], згідно довіреності передав заставний автомобіль ПАТ "Альфа-Банк" з метою добровільної реалізації майна та спрямування коштів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору від 29 травня 2008 року, але арешт унеможливлює добровільну реалізацію заставного майна. Просив звільнити з-під арешту транспортний автомобіль марки КIA Cerato, 2008 року випуску. Представник позивача в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без участі їх представника. Представник відповідача ВДВС Сумського РУЮ для розгляду справи до суду не з'явився, просив слухати справу без його участі, проти позову не заперечив. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві позов визнав повністю, просив слухати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 700007222 від 29 травня 2008 року ЗАТ "Альфа-Банк" відповідачу був наданий кредит у розмірі 20 307 доларів 25 центів США зі сплатою 13,99% річних строком до 30 травня 2015 року на придбання транспортного засобу марки КIA Cerato, 2008 року випуску, колір - чорний, державний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER], тип - легковий седан-В (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], видане - Суми РЕР УДАІ УМВС, 28.05.2008 (а.с.7). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ "Альфа-Банк" приймає в заставу предмет застави, згідно з яким відповідач повинен передати в заставу позивачу вказаний автомобіль (а.с.7). Згідно п. 9 вказаного договору сторони дійшли згоди, що даний договір містить елементи різних правовідносин та є змішаним договором. 20 квітня 2014 року ВДВС Сумського РУЮ в рамках виконавчого провадження № 42731397 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], у тому числі і на заставне майно ПАТ "Альфа-Банк", а саме на автомобіль марки КIA Cerato, 2008 року випуску ( а.с.20). 02 червня 2008 року було зареєстроване обтяження, об'єктом якого виступає транспортного засобу марки КIA Cerato, 2008 року випуску, колір - чорний, державний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER], тип - легковий седан-В (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], видане - Суми РЕР УДАІ УМВС, 28.05.2008( а.с. 17,18). Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право щодо звернення стягнення на предмет застави внаслідок винесення ВДВС Сумського РУЮ вищезазначеної постанови, якою накладено арешт на майно, що виступає предметом застави, чим порушено його права. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічну норму містить ст. 19 ЗУ "Про заставу". Відповідно до ст. 14 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. У відповідності до ст. 11 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" заборона на відчуження вищевказаного майна зареєстрована 02 червня 2008 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Але ВДВС Сумського РУЮ було накладено арешти на заставне майно пізніше. Крім того, ст. 20 ЗУ "Про заставу" встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог заставодержателя, а саме: "Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави". Згідно ст. 20 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Одним з таких способів визначено - передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження у власність обтяжувала в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. 12 грудня 2014 року [PERSON], згідно довіреності на реалізацію авто передав заставний автомобіль ПАТ "Альфа-Банк" (а.с.21) з метою добровільної реалізації майна та спрямування коштів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору № 700007222 від 29 травня 2008 року, але накладення арешту унеможливлює добровільну реалізацію заставного майна. З зазначеного вище випливає, що накладення арешту на заставне майно товариства порушує його права як заставодержателя, оскільки унеможливлює добровільну (позасудову та поза межами виконавчого провадження) реалізацію заставного майна. Таким чином, будь-які обмеження права зі сторони відповідача [PERSON] не можуть бути чинними для позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved