Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги мотивувала тим, що з 28 травня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 14 грудня 2009 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та не надає згоду на виїзд дитини за межі України. У зв'язку з чим просить дозволити виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], [INFO], без письмової згоди (дозволу) та супроводу її батька [PERSON] за межі України, а саме: у період з 25 грудня 2017 року по 01 березня 2018 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 червня до 31 серпня 2018 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2018 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туреччини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 липня по 31 серпня 2019 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, США, Куби, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2019 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туречини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2019 року по 01 березня 2020 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 липня по 31 серпня 2020 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, США, Куби, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2020 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туреччини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2020 року по 01 березня 2021 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 липня по 31 серпня 2021 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, США, Куби, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2021 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туреччини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2021 року по 01 березня 2022 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 липня по 31 серпня 2022 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, США, Куби, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2022 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туреччини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2022 року по 01 березня 2023 року до Польщі, Словаччини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини. Позивача у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмову заяву з прохання слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просила розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить винести рішення з урахуванням інтересів дитини та відповідно до вимог чинного законодавства. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 09 лютого 2010 року розірвано шлюб, укладений між позивачем та відповідачем (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). 22 червня 2017 року позивач звернулася до відповідача із письмовою заявою про надання дозволу на вивезення малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на відпочинок (а.с.19-22). Позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], [INFO], без письмової згоди (дозволу) та супроводу її батька [PERSON] за межі України. Підставою для задоволення позовних вимоги позивачем зазначено про необхідність покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. На підтвердження вимог позивачем надано довідку Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» про доходи за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року (а.с. 29), довідку Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумського 5», відповідно до якої позивач та малолітня дитина [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.30), повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарватер Тревел» від 27 березня 2018 року про можливість надання послуг та організації поїздок (а.с.68), висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.25-26). Матеріали справи також містять інформацію Дніпровського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 3/125 від 19 лютого 2016 року про результати роботи та психологічний стан неповнолітньої дитини на момент обстеження, відповідно до якої рекомендовано працювати з дитиною в напрямку розвитку творчого потенціалу та креативності (а.с.23). Разом з тим відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на заявлені позовні вимоги та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Згідно з ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 даної Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця мешкання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статі 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути лише на підставі рішення суду. Згідно із підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Тобто, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку в конкретну країну із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, та відповідає інтересам малолітньої дитини. Судом не встановлено обставин, які перешкоджають виїзду малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], [INFO], без письмової згоди (дозволу) та супроводу її батька [PERSON] за межі України. Позовні вимоги в частині надання дозволу для тимчасового виїзду за межі України малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], [INFO], без письмової згоди (дозволу) та супроводу її батька [PERSON] за межі України, а саме: у період з 25 грудня 2017 року по 01 березня 2018 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; не підлягають задоволенню через сплив цього періоду на час розгляду справи. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька підлягають задоволенню частково: Дозволити виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], [INFO], без письмової згоди (дозволу) та супроводу її батька [PERSON] за межі України, а саме: у період з 01 червня до 31 серпня 2018 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2018 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туреччини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 липня по 31 серпня 2019 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, США, Куби, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2019 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туречини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2019 року по 01 березня 2020 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 липня по 31 серпня 2020 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, США, Куби, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2020 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туреччини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2020 року по 01 березня 2021 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 липня по 31 серпня 2021 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, США, Куби, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2021 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туреччини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2021 року по 01 березня 2022 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини; у період з 01 липня по 31 серпня 2022 року до Греції, Іспанії, Італії, Мальти, Нідерландів, Німеччини, Норвегії, Польщі, Словаччини, Словенії, Хорватії, Черногорії, Франції, Чехії, Швейцарії, Германії, Великобританії, Кіпру, Туреччини, США, Куби, Болгарії, Єгипту; у період з 01 по 31 жовтня 2022 року до Польщі, Словаччини, Угорщини, Туреччини, Єгипту, Італії; у період з 25 грудня 2022 року по 01 березня 2023 року до Польщі, Словаччини, Австрії, Чехії, Італії, Великобританії, Німеччини. В іншій частині позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 44). Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 640 грн. 00 коп. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial