Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум сплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що 30 грудня 2009 року до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації за призначенням тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів звернулася [PERSON], оскільки вона не отримувала аліменти від батька своїх дітей, відповідача [PERSON], згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2006 року про стягнення аліментів на неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На підставі поданих документів [PERSON] було призначено тимчасову допомогу на шість місяців з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року. Для призначення тимчасової допомоги [PERSON] подала до Управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації заяву про призначення тимчасової допомоги та довідку, видану відділом ДВС Вінницького районного управління юстиції про неотримання аліментів від батька дитини [PERSON] За період з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року, за час перебування [PERSON] на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, як одержувача тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів вона отримала зазначену допомогу на суму 1600 грн. 88 коп. 02.01.2013 року Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації було направлено [PERSON] повідомлення про повернення коштів в місячний термін з дня отримання повідомлення в сумі 1600 грн. 88 коп. за сплачену тимчасову допомогу, на що він не відреагував. Позивач просив стягнути із відповідача на користь Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації кошти в сумі 1600 грн. 88 коп., як такі, що були виплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги за період з січня 2010 року по червень 2010 року. 21.01.2014 року представником позивача було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено, що 29 серпня 2012 року до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулась [PERSON] за призначенням тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, оскільки вона не отримувала аліментів на дитину від [PERSON] згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області. Також до своєї заяви [PERSON] подавала довідки з відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції про неотримання аліментів від [PERSON] На підставі вказаних документів [PERSON] було виплачено тимчасову допомогу на дитину з серпня 2012 року по січень 2014 року. 30 грудня 2013 року [PERSON] подала до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації заяву про припинення виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів у зв'язку із отриманням аліментів від [PERSON], тому 31ю12ю2013 року Управлінням було прийнято рішення про припинення виплати тимчасової допомоги [PERSON] Таким чином Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації [PERSON] виплачено державних коштів у вигляді тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період з січня 2010 року по червень 2010 року - 1600 грн. 88 коп. та за період з серпня 2012 року по грудень 2013 року - 6120 грн. 90 коп., а всього 7721 грн. 78 коп. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 7721 грн. 78 коп., як такі, що були виплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги. 10.12.2013 року на адресу суду надійшло письмове заперечення відповідача [PERSON], в якому зазначає, що від сумісного життя із [PERSON] він має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2006 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 25% його заробітку (доходу) щомісячно до дня повноліття, починаючи з 16.08.2006 року. За період з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року він також сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, не ухилявся від сплати аліментів, тому не має проводитись позивачем виплата коштів [PERSON] У листі Українського державного підприємства «Укрпошта» від 06.11.2013 року зазначено, що він сплачував аліменти у 2010-2011 роках та зазначені помісячні суми. Просив суд в задоволенні позову відмовити через сплив строку позовної давності, оскільки заява [PERSON] до позивача про виплату тимчасової допомоги надійшла 30.12.2009 року та сама виплата проводилась з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року, а позов до суду був пред'явлений лише 11.09.2013 року, тобто після спливу трьох років з моменту останньої виплати. В судове засідання представник Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації - Антонюк О.В. не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Також додала пояснення на заперечення відповідача, в яких зазначила, що у зв'язку з тим, що [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації на підставі довідок із виконавчої служби та заяв матері дитині за період з січня 2010 року по грудень 2013 року призначалась та виплачувалась тимчасова допомога дитині за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, зазначає, що вимоги ст. 267 ЦК України щодо відмови у позові у зв'язку із спливом позовної даності не можуть бути застосовані до позовної заяви, оскільки відсутній спір. Предметом позову є стягнення (повернення) виплачених з державного бюджету коштів з платника аліментів, який протягом січня 2010 року по грудень 2013 року ухилявся від сплати аліментів на дитину. Пунктом 12 Порядку про виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою КМУ від 22.02.2006 року за №186 передбачено, що орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми, сплаченої тимчасової державної допомоги, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено що один з батьків може утримувати дитину, або місце проживання одного з батьків встановлено. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав через канцелярію суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність та врахувати його заперечення проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області 07.09.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 25% його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 16.08.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). З довідок, виданих відділом державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області від 25.12.2009 року, від 29.08.2012 року, від 25.02.2013 року, 19.08.2013 року вбачається, що [PERSON] не отримувала аліментів на утримання дитини від відповідача [PERSON] за період з 01.06.2009 року по 25.12.2009 року, з 01.02.2012 року по 31.07.2012 року, з 01.08.2012 року по 31.01.2013 року, з 01.02.2013 року по 31.07.2013 року (а.с. 6, 62, 65, 67). На підставі заяв [PERSON] про призначення соціальної допомоги, їй за період з січня 2010 року по червень 2010 року була виплачена тимчасова допомога на загальну суму 1600 грн. 88 коп. (а.с. 7,11) та за період з серпня 2012 року по грудень 2013 року на суму 6120 грн. 90 коп. (а.с.60,61,63,64, 66, 68). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого 22.11.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції вбачається, що відповідач [PERSON] сплачував аліменти на користь [PERSON] у 2010 році в сумі 2400 грн. та у 2011 році в сумі 1850 грн., а загальна заборгованість станом на 01.09.2013 року становить 17409, 06 грн. (а.с. 48,49). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, даний обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст. 181 СК України, якщо батьки ухиляються від сплати аліментів, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Норма даної статті є проявом державної охорони дитинства. Утримання дитини - це, насамперед, обов`язок батьків. Держава має субсидіарний, додатковий обов`язок щодо матеріального забезпечення дітей і виконує його у різний спосіб, одним із яких є призначення тимчасової матеріальної допомоги тим, мати, батько яких розшукуються або ухиляються від сплати аліментів або не мають можливості утримувати дитину. Згідно п. 12 Постанови КМУ України № 189 від 22.02.2006 року "Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме", якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до Державного бюджету. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. В поясненнях, наданих представником позивача на заперечення відповідача, в частині застосування строку позовної давності, не наведено та не надано доказів встановлення місця проживання відповідача або можливості стягнення аліментів з одного з батьків на день звернення до суду, а саме на 11.09.2013 року. Крім того, з рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2006 року на підставі якого був виписаний виконавчий лист № 2-1253 та виплачувались позивачем суми сплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів вбачається, що в резолютивній частині даного рішення зазначено адресу відповідача [PERSON], яка не змінилась на сьогоднішній день. Відповідно, позивач не був позбавлений права та можливості звернутись до суду за захистом свого порушеного права в межах строку позовної давності. Суд врахувавши, що право позивача порушено, однак щодо вимоги про стягнення з відповідача коштів в сумі 1600 грн. 88 коп., як таких, що були виплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги за період з січня 2010 року по червень 2010 року сплив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у спорі, дійшов висновку, що в задоволенні цієї частині позовних вимог слід відмовити. Також, врахувавши те, що [PERSON] за період з серпня 2012 року по грудень 2013 року не сплачував аліменти на утримання дитини, а фактично [PERSON] отримала їх за рахунок коштів держави на загальну суму 6120 грн. 90 коп., суд вважає, що дані кошти підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial