Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з первісним позовом, який підтримав у судовому засіданні він та його представник, і мотивує тим, що він мешкав та зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до Технічного паспорту квартира має загальну площу 44,75 кв.м. Разом з ним в квартирі мешкає його сестра [PERSON], яка є відповідачем по справі та її донька, [INFO]. У звязку з тим, що він за фахом будівельник та часто виїжджає у відрядження, дозволив [PERSON] зайняти його кімнату під дитячу. В 2016 році запропонував приватизувати вищевказану квартиру та поділити її. 9 червня 2016 року [PERSON] підписала заяву про передачу квартири в приватну власність, однак раптово припинила процедуру приватизації нічого не пояснюючи. Потім нею та її чоловіком, [PERSON], висловлювались погрози в його адресу, з приводу того, щоб останній забирав речі та залишив квартиру. 02.08.2016 року в 10 год. 50 хв. він прийшов до вказаної квартири та потрапити до неї не зміг, оскільки у вхідних дверях та дверях тамбуру були замінені замки. На даний час, крім вищевказаної квартири, мешкати йому немає де, в звязку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить вселити його - [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні двохкімнатною квартирою № 23 по вул. Ковпака, будинок 73 в м. Суми. Визначити порядок користування квартирою та розподілити особові рахунки по оплаті витрат на утримання квартири. Стягнути судові витрати. До спільного розгляду прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою № 23 по вул. Ковпака, 73 в м. Суми. В судовому засіданні вимоги по зустрічному позову підтримав представник позивача та зазначив, що квартира [ADDRESS] була надана 11.03.1994 р. на підставі ордера як відомча житлова площа для заняття сімєю із чотирьох осіб у складі: [PERSON] її батька, [PERSON] її мати, [PERSON], брата та позивача [PERSON] Після смерті батьків наймачем квартири обраховується [PERSON] В квартирі разом з [PERSON] проживає її донька [PERSON], [INFO] У 2007 році відповідач за зустрічним позовом [PERSON] вибув із вказаної квартири, виїхавши на постійне проживання до м. Харкова. Таким чином, [PERSON] втратив право користування спірною квартирою з дня свого вибуття, однак не знявся з реєстрації місця проживання в даній квартирі, що створює [PERSON] перешкоди при оформленні житлової субсидії на оплату комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 23 в будинку 73 по вул. Ковпака в м. Суми з підстави вибуття на постійне проживання до іншого населеного пункту. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий зі сторонами по справі тривалий час. В 2016 році він на запрошення [PERSON] був у нього в гостях за місцем мешкання в [INFO], разом зі своєю дружиною. В квартирі були присутні сестра [PERSON] - Юлія, її донька та чоловік. В подальшому йому стало відомо зі слів [PERSON], що його сестра [PERSON] поміняла замки та він не має змоги потрапити до квартири та забрати свої особисті речі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він на прикінці жовтня 2015 року зустрів свого однокласника [PERSON], який проживав [INFO]. Знає, що [PERSON] працював на будівництві за межами м. Суми, але декілька разів він його зустрічав саме в Сумах. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] немає змоги потрапити до квартири [ADDRESS], через те, що його сестра [PERSON] поміняла замки та він разом з батьком ходили до поліції, де писали заяву про неможливість потрапити до житла. Він з матерью проживає по вул. Комсомольській в гуртожитку, після розірвання шлюбу. Декілька років [PERSON] працював у м. Харкові, а коли повертався до м. Суми, то проживав у квартирі своїх батьків по вул. Ковпака. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її подруга, вона знає і [PERSON], який є братом подруги. [PERSON] проживав та працював в м. Харкові, а коли повертався, то проживав у [INFO], де з дитиною та чоловіком мешкає [PERSON]. Речей в квартирі, крім речей родини [PERSON] вона не бачила. Про те, що [PERSON] поміняла замки на вхідних дверях їй нічого не відомо. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, вважає первісний позов про вселення в житлове приміщення та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні квартирою обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою необґрунтованим, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними братом та сестрою по лінії матері, що підтверджується свідоцтвами про народження, про укладення шлюбу, про шлюб (а.с.34-36, 41). Згідно ордеру на відомчу житлову площу в гуртожитку № 17 [PERSON] отримав кімнату № 23 по вул. Ковпака, 73 в м. Суми на сім"ю з чотирьох осіб: він, дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.8). На час розгляду справи в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], його сестра [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO] (а.с.7, 42,43). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 17.05.2016 р. квартира складається з двох кімнат житловою площею 11,7 кв.м. та 12,7 кв.м. кухня 8,1 кв.м., коридор 6,1 кв.м. санвузол 3,1 кв.м. шафа 0,5 кв.м., загальна площа квартири 44,75 кв.м. (а.с. 13,14, 44,45). В 2016 році [PERSON] запропонував [PERSON] приватизувати спірну квартиру, яку вони разом займають та зареєстровані в ній. 09.06.2016 року [PERSON]М підписала заяву до органу приватизації про передачу квартири [ADDRESS] у приватну власність, що підтверджується копією заяви (а.с.11). 20.07.2016 року [PERSON], з метою продовження процедури приватизації, звернувся до Начальника управління обліку, розподілу та приватизації житла з заявою про розділення особових рахунків. На дану заяву отримав відповідь, що у звязку із відсутністю згоди [PERSON], управління не має на розділення законних підстав (а.с.9-10). 02.08.2016 року в 10 год. 50 хв. [PERSON] прийшов до спірної квартири [ADDRESS] та потрапити до неї не зміг, оскільки у вхідних дверях та дверях тамбуру були замінені замки. 03.08.2016 року [PERSON] звернувся до Сумського ВП ГУНП в Сумській області з заявою про проведення перевірки за даним фактом (а.с.12). 14.08.2016 року [PERSON] з Сумського відділу поліції надана відповідь, що ознак кримінального правопорушення в його заяві не виявлено. Запропоновано згідно ст. 16 ЦК України звернутися до суду, якщо вважає, що його майнові чи не майнові права та інтереси були порушені (а.с.21). Згідно копії трудової книжки [PERSON] миколайовича вбачається, що він з 2008 року працював на посадах муляра, комірника в різних підприємствах: ТОВ "Продіс", ТОВ "Промоушн Аутсорсинг", ПП "Будтехмонтаж" (а.с.59-61). Між сторонами виникли житлові правовідносини, які регулюються ЖК України та ЦК України. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В судовому засіданні було встановлено, що позивач по первісному позову [PERSON] після його повернення до м. Суми, не зміг потрапити до спірної квартири, оскільки відповідач [PERSON] замінила замок на вхідних дверях та дверях тамбуру, що встановлено у ЖЄО № 31300 від 02.08.2016 р. матеріалами Сумського відділу поліції. Крім того, [PERSON] підтвердила факт того, що її брат [PERSON] три місяці проживав разом з нею у спірній квартирі, а коли він з"їхав з квартири вона замінила замки та вона не бажає проживати з [PERSON] в одній квартирі. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Таким чином права позивача [PERSON] порушені та підлягають захисту шляхом його вселення до спірного помешкання та зобов'язання відповідача не чинити перешкоди в користуванні двохкімнатною квартирою. Відповідно до ст.104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сімї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст.104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сімї наймача про поділ жилого приміщення, якщо на жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сімї наймача йому може бути виділено ізольоване приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов відповідача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. З урахуванням вимог чинного законодавства та технічного паспорту на квартру № 23 по вул. Ковпака. 73 в м. Суми, суд вважає в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків по оплаті на утримання квартири відмовити за необгрунтованістю. На підставі ст. 72 ЖК України, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Строки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами зазначені у ст. 71 ЖК України та встановлюються протягом шести місяців. Згідно правової позиції Пленуму ВСУ, яка викладена в Постанові №2 від 12.04.1985 року, Верховний Суд України зазначає в п. 10 , що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Частина 3 ст. 71 Житлового кодексу України встановлює виключення при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. До них відносяться: тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за характером своєї роботи працював за межами м. Суми., а після повернення проживав кілька місяців у спірному житлі, про що в поясненнях інспектору поліції підтвердила сама позивач- відповідач [PERSON] З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, за необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 21 коп. підлягають задоволенню.

Outcome: approved