Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

19 квітня 2016 року позивач звернулась до Центрального райнного суду м.Миколаєва із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], дійсним. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що на Універсальній товарній біржі "Фенікс", 10.11.2001 року згідно договору купівлі-продажу № 662, вона та [PERSON] за 1700,00 грн. придбали квартиру [ADDRESS], у [PERSON] та [PERSON]. Договір зареєстровано у Миколаївському БТІ за реєстровим номером 19036 від 14.12.2001 року. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її істотних умов та виконали умови договору, але на час укладання договору сторони ухилились від нотаріального посвідчення, оскільки керувались нормами діючого на той час ЗУ "Про товарну біржу", позивач просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 662 дійсним. У судове засідання сторони не з'явились, представник позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, заперечень проти позову не надали. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, оглянувши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.11.2001 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на Універсальній товарній біржі "Фенікс" був укладений договір № 662 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду 16.12.1994 рогку за [NUMBER], зареєстрованого в Миколаївському БТІ 29.03.1995 року /а.с.4/. Цей Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 662 від 10.11.2001 року, право власності на квартиру зареєстровано за позивачем у БТІ 14.12.2001 року за № 19036 /а.с. 4 оборот/. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає іззакону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ч. 2 ст.47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч.2 ст.220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved