Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

В кінці серпня 2019 року АТ "Державний ощадний банк України", через свого уповноваженого представника, звернулося до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] , в порядку регресу, моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 50000,00 грн. В поданому позові представник АТ "Державний ощадний банк України" зазначає, що 05.09.2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ford Transit Connect», номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності АТ "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк"), перебуваючи у трудових правовідносинах з AT "Ощадбанк", рухався по автодорозі "м.Київ - м. Харків" в напрямку м.Києва. На ділянці цієї автодороги, що розташовується на 26 кілометрі та 880 м, Відповідач змінив напрямок руху автомобіля та виїхав на праве узбіччя. В порушення пп.«б» п.2.3 та п.10.1 ПДР України він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що виконання цього маневру буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху. У зв`язку з цим [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda CR-V», номерний знак [NUMBER] , що розташовувався на правому узбіччі. За кермом цього автомобіля перебувала [PERSON] , а на передньому пасажирському сидінні знаходився [PERSON] . Від удару автомобіль марки «Honda CR-V», номерний знак [NUMBER] перекинувся на дах. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав легкі тілесні ушкодження у вигляді саден м`яких тканин кінцівок, забою м`яких тканин голови та струсу головного мозку; тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому правої ключиці зі зміщенням, множинних переломів ребер зліва та компресійно-уламкового перелому тіла Th4 хребця грудного відділу хребта; а також тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шийного відділу хребта у вигляді косо-поперекового перелому справа, зліва передньої і задньої дужок хребця С1, перелому нижнього суглобового відростку хребця С6 зі зміщенням уламків та перелому тіла хребця С7 шийного відділу хребта. 21.06.2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області ухвалено у справі №359/4372/17 вирок, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік (на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та призначено іспитовий строк на 2 роки); цивільний позов [PERSON] до AT «Ощадбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з AT «Ощадбанк» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.08.2018 року у справі №359/4372/17 частково задоволено апеляційну скаргу AT «Ощадбанк» - змінено мотивувальну частину вироку та залишено без змін вирок в частині стягнення з AT «Ощадбанк» на користь [PERSON] 50000,00 грн. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2018 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.08.2018 року у справі №359/4372/17. 31.10.2018 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2018 року у справі №359/4372/17 був повністю виконаний AT «Ощадбанк» в добровільному порядку. [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди знаходився у трудових правовідносинах з AT «Ощадбанк». 10.02.2016 року між AT «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Таким чином, [PERSON] в даному випадку на підставі п. З ч. 1 ст. 134 КЗпП України несе повну матеріальну відповідальність та, враховуючи норму ч. 1 ст. 1191 ЦК України, повинен відшкодувати AT «Ощадбанк» суму виплаченого [PERSON] морального відшкодування в розмірі 50000,00 грн. Станом на дату звернення до суду із даним позовом вищевказана сума завданих банківській установі збитків відшкодована Відповідачем не була. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Литвин А.В. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1,3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлено, що 05.09.2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ford Transit Connect», номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності АТ "Державний ощадний банк України" (АТ "Ощадбанк"), перебуваючи у трудових правовідносинах з AT "Ощадбанк", рухався по автодорозі "м.Київ - м. Харків" в напрямку м.Києва. На ділянці цієї автодороги, що розташовується на 26 кілометрі та 880 м, Відповідач змінив напрямок руху автомобіля та виїхав на праве узбіччя. В порушення пп.«б» п.2.3 та п.10.1 ПДР України він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що виконання цього маневру буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху. У зв`язку з цим [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda CR-V», номерний знак [NUMBER] , що розташовувався на правому узбіччі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав легкі, середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження. 21.06.2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області ухвалено у справі №359/4372/17 вирок, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік (на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та призначено іспитовий строк на 2 роки); цивільний позов [PERSON] до AT «Ощадбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з AT «Ощадбанк» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. (а.с.15-25) Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.08.2018 року у справі №359/4372/17 частково задоволено апеляційну скаргу AT «Ощадбанк» - змінено мотивувальну частину вироку та залишено без змін вирок в частині стягнення з AT «Ощадбанк» на користь [PERSON] 50000,00 грн. (а.с.26-30). [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди знаходився у трудових правовідносинах з AT «Ощадбанк». Наказом №383-ос від 08.02.2016 року [PERSON] було переведено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей №6 відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей з 10.02.2016 року (а.с.7). 10.02.2016 року затверджено Посадову інструкцію інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей №6 відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей Філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Овсієнка А.П. (а.с.9-13), згідно якої [PERSON] несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність, в тому числі за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. 31.10.2018 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2018 року у справі №359/4372/17 був повністю виконаний AT «Ощадбанк», що підтверджується: меморіальним ордером №2320339911 від 31.10.2018 року, відповідно до якого AT «Ощадбанк» сплачено на користь [PERSON] 40250,00 грн. (а.с.31); меморіальним ордером №2324920111 від 31.10.2018 року, відповідно до якого AT «Ощадбанк» сплачено на користь УДКСУ у Шевченківському районі ГУ ДКСУ у м. Києві 9000,00 грн. - ПДФО з моральної шкоди (а.с.32); меморіальним ордером №2326987711 від 31.10.2018 року, відповідно до якого AT «Ощадбанк» сплачено на користь УДКСУ у Шевченківському районі ГУ ДКСУ у м. Києві 750,00 грн. - військовий збір з моральної шкоди (а.с.33). При зверненні до суду з даним позовом представник позивача посилається на норму ст.1191 ЦК України що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а також на норми ст.134 Кодексу законів про працю України. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Наявність судового рішення, за яким з потенційного регресанта ухвалено стягнути на користь потерпілого певну суму, не вважається достатньою підставою для пред`явлення регресного позову. Такий позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає витрат, які підлягають відшкодуванню. Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотньої вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України), тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством грошової суми третій особі, саме від цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. За змістом ч.1 ст.3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Нормою ч. 1 ст. 1191 ЦК України дійсно передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, проте, як вже зазначалось, відповідач [PERSON] на час події ДТП, у результаті якої було завдано матеріальної шкоди, перебував із позивачем у трудових відносинах, з огляду на що, застосуванню підлягає спеціальна норма КЗпП України. Так, статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Випадки повної матеріальної відповідальності регламентовані ст. 134 КЗпП України, зокрема, п.3 ч.1 ст. 134 КЗпП України передбачена можливість покладення на відповідача (працівника) повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду у випадку якщо шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Як встановлено судом, [PERSON] на момент ДТП перебував на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей №6 відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей в АТ "Ощадбанк", та вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області його було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними доказами, з урахуванням встановлених судом обставин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. (а.с.1). Позовні вимоги АТ "Ощадбанк" задоволено у повному обсязі. З огляду на ці обставини суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved