Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

08 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу від 30 грудня 2014 року у розмірі 3012,74 доларів США. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на три місяці в іноземній валюті, умови якого відповідачем не виконуються, на його вимогу депозитні кошти відповідачем не повертаються. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. За таких обставин, суд ухвалив про проведення розгляду справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 30 грудня 2014 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" в іноземній валюті №300131/158376/3-14, відповідно до якого клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти у розмірі 3012,74 доларів США на вкладний рахунок [NUMBER] на строк з 30 грудня 2014 року по 29 березня 2015 року. За час користування коштами, банк нараховує та виплачує проценти у розмірі 11,6 % річних. Згідно п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою. Вказану письмову вимогу вкладник зобов'язаний надати банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається банком, а другий - повертається вкладнику з відміткою банку про отримання письмової вимоги.(а.с. 36-38) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Ч. 1 та 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Європейський суд з прав людини у справі "Золотас проти Греції" № 2 (скарга № 66610/09) зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно положень ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про правомірність вимоги позивача щодо стягнення суми вкладу у розмірі 3012,74 доларів США. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved