Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з уточненим позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , в порядку набувальної давності. Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0112302, виданий [PERSON] члену КСП ім. Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209, після смерті двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Згодом позивачка [PERSON] відмовилася від своїх позовних вимог повністю, судом відмова від позовних вимог прийнята судом та в частині її позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок за набувальної давністю по [ADDRESS] , - провадження у справі закрито. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовуються тим, що (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є двоюрідною сестрою [PERSON] , відповідно до її свідоцтва про народження, довідки з місця проживання та акту сусідів, який посвідчений Костянтинівською сільською радою. Так як її батько [PERSON] був рідним братом [PERSON] і [PERSON] . А батьком [PERSON] був [PERSON] . Всі брати повмирали. [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON] , що підтверджується листом РАЦС про актовий запис про його смерть. Вона його поховала особисто, за власний рахунок. Вона разом із своїм двоюрідним братом [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] , разом вели домашнє господарство з 01.01.2003 та до його дня смерті, тобто на час відкриття спадщини - [INFO] , що підтверджується відповідним актом сусідів. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікату серії ЗП №0112302, виданий [PERSON] члену КСП ім. Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209, розміром 7,031 у.к.га. У встановлений законом строк [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Тому, нотаріусом було відмовлено та письмово роз`яснено, що їй необхідно звернутися в суд. Іншого способу та порядку вирішити спірне питання - не має. Після смерті [PERSON] прийняв спадщину його батько [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини, але помер [INFO] , не оформив спадкових справ. Згодом [PERSON] звернувся із зустрічним позовом третьої особи на предмет спору, який був прийнятий до розгляду із первісним позовом [PERSON] . Зустрічну позовну заяву [PERSON] а до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про визнання договору міни дійсним, визнання права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом об`єднано в одне провадження з первісною позовною заявою. Об`єднаній справі присвоєно номер №937/209/21. Зустрічний позов третьої особи [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про визнання договору міни дійсним, визнання права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, обґрунтований тим, що він вважає, що є набувачем вказаної земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом серії ЗП №0112302 на підставі договору міни права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на майно від 02.03.2001 року, який був укладений в письмовій формі та підписаний його матір`ю [PERSON] , яка діяла від мого імен та в його інтересах та [PERSON] . Так як, на момент укладення цього договору він був неповнолітнім в його інтересах і від його імені договір міни уклала його мати. За вказаним договором міни було передбачено, що на його користь передається у власність право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ЗП №0112302, який був виданий [PERSON] члену КСП ім.Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209, гр. [PERSON] в обмін на належне його матері майно: телевізор марки ''PHILIPS", 2000 року випуску, вартістю 2000 (дві тисячі ) гривень 00 копійок, який був переданий у власність гр. [PERSON] . Відповідно до п.10 вказаного договору міни від 02.03.2001 року право власності на вищепрописане майно: телевізор марки ''PHILIPS", 2000 року випуску переходить до гр. [PERSON] з моменту підписання цього договору, право власності на вищевказаний сертифікат на право на земельну часту (пай) переходить до гр. [PERSON] з моменту передачі права та реєстрації договору у Мелітопольській райдержадміністрації Запорізької області та отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку. За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. [PERSON] пообіцяв посвідчити договір міни у нотаріуса, але з невідомих причин цього не зробив, на телефонні дзвінки матері не відповідав. Отже, [PERSON] за життя не встиг посвідчити вказаний договір нотаріально та зареєструвати його у Мелітопольській районній державній адміністрації, а відповідно [PERSON] досягши повноліття не встиг переоформити державний акт на право власності замість вказаного сертифікату на підставі угоди. Отже, його право не визнається, оспорюється тому він вважає, що його порушені права підлягають захисту та відновленню в судовому порядку шляхом подання зустрічного позову про визнання договору міни дійсним, визнання права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти задоволення зустрічного позову, згодна, щоб за [PERSON] було визнано право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ЗП №0112302, який виданий [PERSON] члену КСП ім. Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209, розміром 7,031 ум.к.га. Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району у судове засідання не з`явивсь, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти позовів. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Відповідно до Листа Мелітопольського міськрайонного ВДРАЦС від 06.04.2021 року дата смерті [PERSON] - [INFO] , реєстрація смерті [INFO] , актовий запис №11. Відповідно до копії актового запису про смерть, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина: право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ЗП №0112302, який виданий на ім`я [PERSON] - члена КСП ім. Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209, розміром 7,031 ум.к.га. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є дочкою [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до письмового пояснення Мелітопольської державної нотаріальної контори 20.04.2021 року [PERSON] було роз`яснено необхідність звернутися до суду з питанням прийняття спадщини через пропущення строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, що унеможливлює подальше оформлення спадкового майна у нотаріуса. Відповідно до Листа Мелітопольського міськрайонного ВДРАЦС від 01.04.2021 року про народження [PERSON] , [INFO] актовий запис 133, батько: [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Листа державного обласного архіву про народження [PERSON] , [INFO] , батько: [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Листа державного обласного архіву про народження [PERSON] , [INFO] , батько: [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Листа державного обласного архіву відомості про народження [PERSON] , [INFO] , зокрема про батьків - відсутні. Відповідно до відомостей позивача батьками [PERSON] , [INFO] є батько: [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Довідки Костянтинівської сільської ради від 02.04.2021 року про реєстрацію місця проживання спадкодавця - [PERSON] , він був зареєстрований один по [ADDRESS] . Відповідно до посвідченої секретарем Костянтинівської сільської ради довідки з місця проживання [PERSON] , акту сусідів та письмових пояснень [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , підтверджують той факт, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . Так як її батько [PERSON] був рідним братом [PERSON] і [PERSON] . А батьком [PERSON] був [PERSON] . Всі брати померли. [PERSON] разом із своїм двоюрідним братом [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , разом вели домашнє господарство з 01.01.2003 року та до його дня смерті, тобто на час відкриття спадщини - [INFO] . Відповідно до інформаційних листів від 07.04.2021 року та від 22.04.2021 року Мелітопольського управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі та м. Мелітополі, зазначено, що сертифікат серії ЗП №0112302, видавався на ім`я [PERSON] члену КСП ім. Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209, розміром 7,031 ум.к.га. Відповідно до листа від 08.10.2021 року Мелітопольської районної державної нотаріальної контори про наявність спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] повідомлено, що після смерті [PERSON] заводилась за №255/2008. За даними спадкової справи єдиним спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини є батько померлого [PERSON] (заява №423 від 07.05.2008 року). Заповітів померлий не складав. Станом на 08.10.2021 року спадщина після смерті [PERSON] не оформлена, свідоцтва про право на спадщину не видані. За даними Мелітопольської державно нотаріальної контори спадкоємець [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа №194/2009. З наданої приватним нотаріусом Мелітопольської районної державної нотаріальної контори від 08.10.2021 року витягу із спадкового реєстру станом на 08.10.2021 року спадщина після померлого [PERSON] не оформлена. Свідоцтва про право на спадщину не видані. Заведена спадкова справа №194/2009 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З наданої державним нотаріусом Володіною О.С. Мелітопольської районної державної нотаріальної контори спадкової справи, заведено після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа заводилась за №255/2008 на підставі заяви №423 від 07.05.2008 року [PERSON] . Відповідно до Договору міни права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на майно, який укладений у селі Костянтинівка Мелітопольського району, 02.03.2001 року Сторона 1 - [PERSON] , мешкає: [ADDRESS] , з одного боку і, Сторона 2 - [PERSON] , мешкає: [ADDRESS] , яка діє в інтересах та від імені свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з другого боку склали даний договір про таке: Перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, без погроз, примусу та насильства, як фізичного, так і морального, гр. [PERSON] від імені та в інтересах якого діє його мати - [PERSON] передає у власність гр. [PERSON] майно: телевізор марки ''PHILIPS", 2000 року випуску, вартістю 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок в обмін на належне гр. [PERSON] право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0112302, виданий члену КСП ім.Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209. У свою чергу гр. [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, без погроз, примусу та насильства, як фізичного, так і морального передає гр. [PERSON] від імені та в інтересах якого діє його мати - [PERSON] право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0112302, виданий члену КСП ім.Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209 в обмін на майно: телевізор марки ''PHILIPS", 2000 року випуску, вартістю 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. Вказана земельна частка (пай) сільськогосподарського цільового призначення, розташована на території Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, належить гр. [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0112302, виданий члену КСП ім.Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209, 7,031 ум.к.га. Відповідно до п.3,4,5 Договору міни Сторони оцінюють земельну частку (пай) у сумі 2000 ( дві тисячі ) гривень 00 копійок. Сторони оцінюють майно: телевізор марки ''PHILIPS", 2000 року випуску, у сумі 2000 (дві тисячі ) гривень 00 копійок. Обмін майна здійснюється без грошової доплати. Відповідно до п.7,8 Договору міни Сторони обмінюються за даним договором земельною часткою (паєм) і майном: телевізором марки "PHILIPS", 2000 року випуску, вільними від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, на земельну частку (пай) не поширюються права в зв`язку з наймом, орендою, тимчасовим використанням, про які в момент складання договору сторони не могли не знати. Обмін вищевказаними: правом на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом належним гр. [PERSON] і майном: телевізором марки "PHILIPS", 2000 року випуску, належним гр. [PERSON] , буде проведений сторонами у термін двох днів з моменту підписання цього договору, який одночасно є актом приймання-передачі вказаного майна. Відповідно до п.10 Договору міни Право власності на вище прописане майно: телевізор марки ''PHILIPS", 2000 року випуску переходить до гр. [PERSON] з моменту підписання цього договору, право власності на земельну часту (пай), посвідчений вищевказаним сертифікатом переходить до гр. [PERSON] , [INFO] з моменту передачі права та реєстрації договору у Мелітопольській райдержадміністрації Запорізької області та отримання Державного акту на право власності на земельну частку (пай). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] від 25.05.1993 року серія [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону чи незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексуУкраїни правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, затвердженого наказом Мін`юсту України та Держкомзему України від 6 червня 1996 року №14/5;48 на момент укладення договору міни був чинним та діючим. Цей Порядок застосовувався щодо випадків відчуження власниками земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і індивідуального гаражного будівництва а також відчуження права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Цей Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції № 84/5/232 від 08.08.2005 року. Порядком посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, затвердженого наказом Мін`юсту України та Держкомзему України від 6 червня 1996 року № 14/5;48 була затверджена Типова форма договору відчуження права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п.2.3. Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, затвердженого наказом Мін`юсту України та Держкомзему України від 6 червня 1996 року №14/5;48 Договір відчуження земельної ділянки посвідчується в нотаріальному порядку. 2.4. У разі продажу земельної ділянки застосовується грошова оцінка цієї ділянки, яка провадиться Державним комітетом України по земельних ресурсах та його органами на місцях за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Продаж земельної ділянки громадянам проводиться за ціною, визначеною за згодою сторін. 3.1. Право власності на земельну ділянку виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта, що посвідчує це право. 4. Порядок посвідчення успадкування, договорів міни і дарування земельних ділянок та права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом 4.1. Дія пунктів 2.2, 2.3, абзаців другого і третього пункту 2.6, пункту 2.7 (крім документа про сплату вартості земельної ділянки), 2.8 поширюється і на порядок посвідчення успадкування, договорів міни та дарування земельних ділянок. Дія пунктів 2.2, 2.3 та 2.8 поширюється і на порядок посвідчення успадкування, договорів міни та дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. В пункті 3 Указу Президента України від 10.11.1994 р. «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було установлено, що «право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу дарування, міни, успадкування, застави, а здавати землю в оренду. Таким чином, до прийняття Земельного кодексу України від 25.10.2001 року допускався перехід права на земельну частку на підставі цивільно-правових угод. У відповідності до ст.47 ЦК УРСР (який діяв на момент укладення договору міни) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Укладений договір міни не є фіктивним чи удаваним у розумінні ст.58 ЦК УРСР та статей 234 і 235 Цивільного кодексу України, оскільки вони його виконали з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: відповідно до змісту договору міни сторони обмінялися: телевізор марки ''PHILIPS", 2000 року випуску перейшов до гр. [PERSON] , а право на земельну часту (пай) перейшло до гр. [PERSON] . Підстави для визнання цього договору недійсним відсутні. Нотаріальне посвідчення договору може бути компенсоване рішенням суду. Це можливо за дотримання таких вимог: 1) сторони домовились щодо усіх істотних умов договору; 2) така домовленість підтверджена письмовим доказом; 3) відбулося повне або часткове виконання договору; 4) одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. При визнанні договору дійсним суд має перевірити, чи підлягає цей договір нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений і чи не містить даний договір якихось протиправних умов, а також чи відповідає правочин загальним вимогам, зазначеним у ст. 203 ЦК України, а саме: - відповідність змісту правочину ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - наявність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; - вільне волевиявлення учасника правочину, відповідність його внутрішній волі; - правочин повинен бути вчинений у форму, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з частиною другою статті 78 ЗК України (тут і далі в редакції станом на 01 січня 2004 року, яка була чинною на час укладення оспорюваного договору) право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі їх придбання за договором міни. За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості (частини перша-третя статті 715 ЦК України). Земельне законодавство України базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом (пункт «в» частини першої статті 5 ЗК України). Згідно з пунктом 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 01 січня 2005 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім міни, передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб. Згідно із частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що дія заборони, передбаченої пунктом 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, не поширювалась на міну, випадки спадкування та вилучення земель для суспільних потреб до внесення змін у ЗК України 06 жовтня 2004 року (ZELENCHUK and TSITSYURA v. UKRAINE, §§19, 21, ЄСПЛ, 22 травня 2018 року). У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що «законодавча заборона відчуження земельних ділянок становить втручання у мирне володіння майном заявників (§ 104). Заборона відчуження та її продовження мали підґрунтя у національному законодавстві, яке ніколи не визнавалось неконституційним (§ 105). Органи влади України послідовно протягом майже двох десятиліть визначали своєю метою кінцеве запровадження належним чином врегульованого ринку землі, розглядаючи заборону відчуження як проміжний етап на шляху до досягнення цієї мети. Сам характер заборони відчуження, проголошена ціль її запровадження та продовження полягали по суті у наданні часу для розгляду можливих альтернатив абсолютній забороні продажу (§ 129). Суд доходить висновку, що на заявників як на фізичних осіб було покладено тягар нездатності органів влади дотриматися встановлених ними самими цілей та кінцевих строків. З огляду на непереконливість підстав щодо вибору найбільш обмежувальної альтернативи з доступних органам влади, а не менш обмежувальних заходів, Суд вважає, що тягар, покладений на заявників, є надмірним (§ 147). З огляду на зазначені міркування та ненадання Урядом достатніх аргументів для обґрунтування заходів, застосованих до землі заявників, Суд доходить висновку, що держава-відповідач вийшла за межі своєї широкої свободи розсуду у цій сфері та не забезпечила справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та майновими правами заявників (§ 148)». Тлумачення пункту 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України в редакції станом на 01 січня 2004 року, яка була чинною на час укладення оспорюваного договору, свідчить, що заборона відчуження земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства та земельних часток (паїв) не поширювалася на випадки укладення договорів міни таких земельних ділянок та не встановлювала обмежень щодо товару, який може бути предметом обміну на земельну ділянку. Зміни до пункту 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України щодо поширення мораторію на відчуження земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства та земельних часток (паїв) на випадки міни земельних ділянок внесені Законом України №2059-IV«Про внесення змін до Земельного кодексу України» від 06 жовтня 2004 року, тобто після укладення між [PERSON] в інтересах свого сина [PERSON] і [PERSON] договору міни земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ураховуючи відсутність законодавчо встановленої заборони здійснювати обмін земельної ділянки на інше рухоме чи нерухоме майно на момент укладення оспорюваного договору та беручи до уваги практику ЄСПЛ у подібних правовідносинах, договір міни земельної ділянки на рухоме майно, укладений між [PERSON] в інтересах свого сина [PERSON] і [PERSON] 02.03.2001 року, слід вважати таким, що відповідав чинним на момент укладення договору вимогам ЦК України та ЗК України. Таким чином, матеріалами справи доведено факт родинних відносин між [PERSON] (дошлюбне - [PERSON] ), [INFO] та її двоюрідного брата [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . А тому, єдиною спадкоємицею за законом є [PERSON] , за якою слід визнати право власності на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ЗП №0112302, який видавався на ім`я померлого [PERSON] як члену КСП ім.Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209 в порядку спадкування після смерті двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] та його батька [PERSON] , який помер [INFO] - рідного дядька [PERSON] . Крім того, оскільки сторони за договором міни права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на майно від 02.03.2001 року, укладений за життя [PERSON] з [PERSON] , яка діяла від імені та в моїх інтересах [PERSON] повністю виконали свої зобов`язання, а саме: обмінялися майном у повному обсязі, була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору; відбулося повне виконання договору, то і право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом має бути визнано за позивачем за зустрічним позовом. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, крім того, враховуючи визнання позову відповідачами позовів, суд приходить до висновку, що задоволення первісних та зустрічних позовних вимог не порушують прав інших осіб, є законними та обґрунтованими, тому можуть бути задоволені в повному обсязі шляхом встановлення факту родинних відносин відповідно до якого [PERSON] (дошлюбне - [PERSON] ), [INFO] є двоюрідною сестрою [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] та визнання за [PERSON] права власності на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0112302, видавався на ім`я [PERSON] члену КСП ім.Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської районного державної адміністрації 11.09.1996 року №852р, який зареєстровано 03.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №209, розміром 7,031 ум.к.га. в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] та його батька [PERSON] , який помер [INFO] - рідного дядька [PERSON] . Також позовні вимоги за зустрічним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання договору міни права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на майно від 02.03.2001 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] має бути визнаний дійсним, з огляду на те, що [PERSON] є правонаступником всіх прав та обов`язків спадкодавця - померлого [PERSON] , таким чином з визнанням за нею права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом від [PERSON] переходить в силу ст.1216 ЦК України право власності на земельну частку (пай) до набувача - [PERSON] за договором міни права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на майно від 02.03.2001 року, укладений між [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від імені та в моїх інтересах набувача [PERSON] . У зв`язку з чим, суд вважає, що остаточно за [PERSON] повинно бути визнано права власності на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0112302 та території колишнього КСП ім.Фрунзе Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, розміром 7,031 ум.к.га. Відповідно до ст.ст.316, 317, 328, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1258,1259,1264,1268 ЦК України, ст.ст. 4,12,81,89,263-265,273ЦПК України ЦПК України, суд

Outcome: approved