Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 23203,64 грн. за кредитним договором №б/н від 26.02.2008 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.02.2008 р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умов договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 23.01.2014 р. утворилася заборгованість у розмірі 24 720,09 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 3 000,00 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 14 160,09 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 7 560,00 грн. Відповідно до копії судового наказу №2н-3686/08 від 12.11.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача була задоволена вимога про стягнення заборгованості в розмірі 3097,58грн., тому різниця становить 21 622,51 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, 08.09.2014 року до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України, рекомендованою кореспонденцією з повідомлення про вручення. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з наявних матеріалів справи, [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов'язання по кредитному договору й не погашала кредит та щомісячні платежі згідно договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складається з боргу за кредитом в сумі 3000грн., з заборгованості за процентами в сумі 14160,09грн. та заборгованості за комісією в сумі 7560грн. Разом з тим, відповідно до копії судового наказу №2н-3686/08 від 12.11.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк" було стягнуто заборгованість в розмірі 3907,58 грн., а не в розмірі 3097,58грн., як вказано в позовній заяві (а.с. 7). Таким чином, у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань, станом на 23.01.2014р. заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.02.2008 року становить 20812,51 грн. Отже, позивач безпідставно заявив до стягнення 810грн. Згідно вимог ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язань чи звичаїв ділового обороту. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З розрахунку позивача сума штрафу складає 500грн. (фіксована складова) та 1 081,13 грн. (процентна складова). Отже, обґрунтовано заявлена до стягнення сума становить 22393,64грн. Разом з тим, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги відсутність прямих збитків у позивача через порушення відповідачем своїх зобов'язань, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України та зменшити суму штрафу (фіксована складова) до 10грн. та суму штрафу (процентна складова) до 20грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20842,51грн. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial