Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В лютому 2015року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь: суму процентів за ставкою 19,7% річних за договором банківського вкладу №2630/11/189092 від 10.06.2014року в розмірі 1426грн.40 коп.; 3111грн.79коп. - втрат від інфляції; три проценти річних в сумі 291 грн.86 коп., а всього - 4830 грн.05 коп. Вимоги заявленого позову позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.10.2014року було стягнуто з ПАТ „Міський Комерційний Банк" на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу № 2630/11/189092 від 10.06.2014року в сумі 21486грн.12 коп., проценти в сумі 1066,9грн., 177 грн.55 коп. втрат від інфляції, три проценти річних в сумі 58грн.37коп., а всього на загальну суму 22788 грн.94коп. Позивач вказує, що 04.12.2014року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано відповідний виконавчий лист. Оскільки до часу звернення позивача з даним позовом до суду рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.10.2014року не виконано, позивач на підставі положень статей 526,536,625,1061 ЦК України просила задовольнити вимоги її позову. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.03.2015року вимоги заявленого позову було задоволено. Судом стягнуто з ПАТ ''Міський Комерційний Банк" на користь [PERSON] за договором банківського вкладу № 2630/11/189092 від 10.06.2014року суму процентів в розмірі 1426грн.40коп., інфляційні-3111грн.79коп., три проценти річних в сумі 291грн.86 коп., а всього 4830грн.05коп. Судом стягнуто з ПАТ ''Міський Комерційний Банк" на користь держави судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В апеляційній скарзі ПАТ „Міський Комерційний Банк" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що його було позбавлено можливості захистити свої права та приєднати до матеріалів справи відповідні документи, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений судом про розгляд даної справи. Апелянт зазначає, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не взяв до уваги ті обставини, що Постановою Правління Національного банку України №732 від 20.11.2014року ПАТ''Міський Комерційний Банк'' віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №124 від 20.11.2014 року розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства ''Міський Комерційний Банк'' з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 21.11.2014року по 20.02.2015року, також призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ''Міський Комерційний Банк''. Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №36 від 17.02.2015року було продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ''Міський Комерційний Банк'' по 20.03.2015року. Постановою Правління Національного банку України №187 від 19.03.2015року банківську ліцензію ПАТ''Міський Комерційний Банк'' відкликано. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №64 від 20.03.2015року розпочато процедуру ліквідації ПАТ''Міський Комерційний Банк'' та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ''Міський Комерційний Банк'' строком з 20.03.2015року по 19.03.2016року включно. На підставі наведеного апелянт зазначає, що починаючи з 20.11.2014року, діяльність ПАТ''Міський Комерційний Банк'' регламентується положеннями Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''. З посиланням на положення ч.5 статті36, статті 46 вказаного закону, апелянт вказує, що задоволення судом першої інстанції вимог позивача в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції суперечить зазначеним нормам законодавства. Також апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача суми процентів в розмірі 1426 грн.40коп., і при цьому зазначає, що станом на дату ухвалення судом рішення - 30.03.2015 року, відповідач перерахував на ім'я позивача 22071грн.98коп.(включає в себе суму вкладу та нараховані проценти). Таким чином, апелянт стверджує, що відповідачем виконано зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів, і за даних обставин вимоги заявленого позову задоволенню не підлягають. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу, як безпідставну та залишити без змін законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції. В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.87-90,92,93), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши перший та другий абзаци його резолютивної частини в наступній редакції: ''Позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства „Міський Комерційний Банк" про стягнення коштів,- задовольнити частково. Стягнути з публічного акціонерного товариства ''Міський Комерційний Банк'' на користь [PERSON] за порушення зобов'язання за договором строкового банківського вкладу №2630/11/189092 від 10.06.2014року: 463грн.86коп.-суму процентів за договором, 1636 грн.02коп.-збитків внаслідок інфляції, 125грн.86коп.-три проценти річних. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON]- відмовити.'' Також апеляційний суд вважає за необхідне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.03.2015року скасувати в частині стягнення з публічного акціонерного товариства ''Міський Комерційний Банк'' на користь держави судових витрат в розмірі 243грн.60коп. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 10.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ „Міський Комерційний Банк" було укладено договір строкового банківського вкладу № 2630/11/189092 (а.с.3). Згідно з умовами укладеного між сторонами договору, банк приймає від вкладника грошові кошти (вклад) в розмірі 21486 грн.12 коп. на строк з 10.06.2014року по 10.07.2014року, зі сплатою банком вкладнику процентів-19,7% річних (п.1.2.стаття №1 частина №1, п.1.1.стаття №1 частина №2 укладеного договору). На виконання умов укладеного договору, 10.06.2014 року позивач внесла кошти в розмірі 21486 грн.12 коп., що підтверджується квитанцією №3269 від 10.06.2014 року (а.с.7). Після закінчення строку дії договору позивачу сума вкладу та процентів по ньому відповідачем виплачена не була. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.10.2014року було стягнуто з ПАТ „Міський Комерційний Банк" на користь [PERSON] грошові кошти за договором банківського вкладу №2630/11/189092 від 10.06.2014року в сумі 21486грн.12коп., проценти в сумі 1066,9грн., 177грн.55коп. втрат від інфляції, три проценти річних в сумі 58грн.37 коп., а всього на загальну суму 22788грн.94коп.(а.с.8-10).04.12.2014року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано відповідний виконавчий лист (а.с. 11). Станом на час звернення позивача з даним позовом до суду- 19.02.2015року(а.с.1-13), рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.10.2014року виконано не було. Задовольняючи вимоги заявленого позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з положень статей 526,625,1058,1060,1061 ЦК України. При цьому, як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції, сума процентів на користь позивача судом стягнута за період з 11.10.2014року по 10.02.2015року, а сума збитків внаслідок інфляції та три проценти річних на користь позивача судом стягнуті за період з 12.09.2014року по 18.02.2015року. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки суду першої інстанції не узгоджуються з приписами Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''. Зокрема, при розгляді даного спору по суті судом першої інстанції не взято до уваги наступні обставини. Постановою Правління Національного банку України №732 від 20.11.2014року ПАТ''Міський Комерційний Банк'' віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.38).Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №124 від 20.11.2014року розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства ''Міський Комерційний Банк'' з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 21.11.2014року по 20.02.2015року, також призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ''Міський Комерційний Банк'' (а.с.39). Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №36 від 17.02.2015року було продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ''Міський Комерційний Банк'' по 20.03.2015року (а.с.40). Постановою Правління Національного банку України №187 від 19.03.2015року банківську ліцензію ПАТ ''Міський Комерційний Банк'' відкликано (а.с.41). На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №64 від 20.03.2015року розпочато процедуру ліквідації ПАТ ''Міський Комерційний Банк'' та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ''Міський Комерційний Банк'' строком з 20.03.2015року по 19.03.2016року включно (а.с.42). За даних обставин, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що з 20.11.2014року діяльність відповідача регламентується положеннями Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до приписів п.3, п.5 частини 5 статті 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.03.2015року), під час тимчасової адміністрації не здійснюється: п.3)нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; п.5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Редакція пункту 5 частини п'ятої статті 36 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.07.2015року №629-VІІІ є наступною: п.5)нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що з 20.11.2014року діяльність відповідача регламентується положеннями Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, а саме, стягнути з публічного акціонерного товариства ''Міський Комерційний Банк'' на користь [PERSON] за порушення зобов'язання за договором строкового банківського вкладу №2630/11/189092 від 10.06.2014року: - 463грн.86коп. - суму процентів за договором за період з 11.10.2014року (по 10.09.2014року сума процентів була стягнута на користь позивача за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.10.2014року, тому позивач просить стягнути проценти з 11.10.2014року) по 19.11.2014 року.Розрахунок наступний: 21486,12 грн.(сума вкладу) х 19,7% : 365днів х 40 днів= 463грн.86коп.; - 1636 грн.02коп. - збитків внаслідок інфляції за період з 12.09.2014року (по 11.09.2014року сума збитків внаслідок інфляції була стягнута на користь позивача за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.10.2014року) по 19.11.2014року. Розрахунок наступний: 22193,52 грн. (сума боргу з процентами згідно рішення суду) х 102,9% (індекс інфляції) х 102,4% (індекс інфляції) х 101,9% (індекс інфляції) = 23829,54грн.-22193,52 грн.=1636грн.02коп.; - 125грн.86коп. - три проценти річних за період з 12.09.2014року (по 11.09.2014року три проценти річних було стягнуто на користь позивача за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.10.2014року) по 19.11.2014року. Розрахунок наступний: 22193,52грн.(сума боргу) х 3% : 365днів х 69днів= 125грн.86коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, виходячи з приписів Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого стягнення судом першої інстанції з відповідача судових витрат в сумі 243грн.60коп. За даних обставин апеляційний суд також вважає за необхідне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.03.2015року скасувати в частині стягнення з публічного акціонерного товариства ''Міський Комерційний Банк'' на користь держави судових витрат в розмірі 243грн. 60 коп., оскільки відповідно до п.22 ч.1статті 5 Закону України ''Про судовий збір'' (в редакції, яка діяла на час ухвалення судом оскаржуваного рішення від 30.03.2015року), від сплати судового збору звільняється: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб-у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Доводи апеляційної скарги відносно того, що оскільки станом на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції відповідачем на ім'я [PERSON] було перераховано 22071грн.98коп.(сума вкладу та нараховані проценти), то відсутні підстави для стягнення на користь позивача суми процентів за договором, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. На думку апеляційного суду, вказані твердження апелянта є безпідставними, оскільки вони не узгоджуються з приписами ч.1,ч.5 статті 1061 ЦК України, які регламентують виплату та нарахування процентів на банківський вклад. Крім того, апеляційний суд вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума процентів за договором - 463грн.86коп., за період з 11.10.2014року по 19.11.2014року, тобто, стягнення процентів за договором на користь позивача проведено не до дня ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.03.2015року.

Outcome: partial