Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] 17.05.2019 року звернувся з цим позовом до суду із надалі уточненими вимогами стосовно визнання, що підставою даного позову він вважає законність доказів вироку суду від 04.10.2017 року в справі №130/2146/16-к, визнаючи його законним та не оскаржуючи власне вирок суду. Вважає, що відповідач ввів в оману суд щодо нанесення позивачем опіків обличчя відповідача, його реєстрації за місцем проживання позивача, дозволу з боку позивача на проникнення до будинку за місцем свого проживання. Просив визнати, що докази у виді талону місця реєтрації відповідача, права власності на земельну ділянку та будинок не були предметом судового розгляду кримінальної справи №130/2146/16-к. У п.2 висновку судово-медичної експертизи зазначається про можливість нанесення ушкоджень, а не про їх нанесення; в основу висновку експерта лягла карта швидкої допомоги. На зворотній сторінці карти швидкої допомоги відсутні відомості про будь-які тілесні ушкодження на обличчі відповідача. Неправдиві показання відповідача, надані останнім у судовому засіданні в справі №130/2146/16-к, спростовуються доказами, що зазначені у вироці суду, який набув законної сили, та які не були предметом дослідження в суді. Просив стягнути на його користь з відповідача 200000 грн. моральної шкоди (а.с.19). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.05.2019 року даний позов було залишено без руху із наданням позивачу строку на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.06.2019 року за наслідком усунення недоліків позову відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження; позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2019 року залишено без розгляду повторне клопотання позивача про звільнення його від сплаи судового збору, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги. Вказав, що в ході судового розгляду кримінальної справи №130/2146/16-к відповідач [PERSON] надавав неправдиві пояснення щодо заподіяння йому ним, позивачем, опіків шиї у спосіб здійснення пострілу з газового пістолета. Насправді з газового пістолету стріляв сам відповідач, а він, позивач, свідомо взяв на себе провину сина та не вчиняв ніяких дій на власний захист під час досудового розслідування, аби отримати обвинувальний вирок суду щодо себе та надалі довести незаконність власного засудження. Переконаний, що висновки суду у вироці від 04.10.2017 року помилково грунтуються на показаннях свідків, які не підтвердили існування тілесних ушкоджень на шиї потерпілого [PERSON] , а також судом безпідставно враховано висновок судово-медичної експертизи, оскільки експертом не надано належної оцінки відомостям карти швидкої медичної допомоги стосовно [PERSON] , а саме встановлених при його огляді даних, які фактично не містять визначення тілесних ушкоджень, обмежуючись вказівкою про наявність у постраждалого гіперемії. Зауважив, що ним отримані письмові роз`яснення терміну "Гіперемія", надані керівником Жмеринської станції екстреної медичної допомоги, тобто установи, працівниками якої складалася карта медичної допомоги щодо [PERSON] Згідно цих роз`яснень, гіперемія не є опіком шкіри, що був визначений судмедекспертом на шиї потерпілого [PERSON] , а тому таких тілесних ушкоджень у останнього фактично не було. Уточнив, що він не має у розпорядженні висновку повторної чи додаткової судово-медичної експертизи щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] Неправдиві показання [PERSON] щодо спричинення йому тілесних ушкоджень діями позивача призвели до безпідставного його засудження та приначення покарання, змушуючи тривалий час марно доводити свою невинуватість та змінивши його звичний спосіб життя, що завдало йому значної моральної шкоди з боку відповідача. Просив його позов задоволити та звільнити його від сплати судового збору. При цьому заперечив отримання ним будь-якого іншого доходу, окрім пенсії, особисто виключивши отримання ним аліментів від повнолітнього сина, оскільки останній їх не сплачує і у зв`язку з цим судом додатково була нарахована пеня боржнику [PERSON] Відповідач [PERSON] , який був належним чином викликаний за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, в судове засідання не з`явився, жодних причин власної неявки не повідомив, ніяких клопотань чи відзиву на позов суду не представив, що згідно вимог ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду даної справи, проти чого також не заперечив поивач. Заслухвши позивача, вивчивши матеріали даної цивільної спави та оглянувши в судовому засіданні кримінальну справу №130/2146/16-к, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до повідомлення виконкому Сербинівської сільскої ради Жмеринського району від 29.05.2019 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає по [ADDRESS] (а. с.16 ). Повідомленням головного лікаря філії "Жмеинська СЕМД" від 02.11.2018 року надані роз`яснення позивачу [PERSON] терміну "Гіперемія", а також її різновидів, причин виникнення та зовнішніх ознак (а.с.42). Оглядом матеріалів кримінальної справи №130/2146/16-к встановлено, що згідно вироку Жмеринського міськрайонного суду від 04.10.2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання за фактом того, що він близько 15 годин 20 хвилин 26.02.2016 року, перебуваючи за місцем свого проживання у будинку по [ADDRESS] , на ґрунті конфлікту, що виник із його колишньою дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , з метою заподіяння їм тілесних ушкоджень, з належного йому газового пістолета моделі "SUPER-PP" умисно здійснив два постріли в ділянку шиї [PERSON] заподіявши вказаними своїми діями останньому легкі тілесні ушкодження у виді термохімічного опіку передньої поверхні шиї, яке могло виникнути при пострілі з газового пістолета. Вказаний обинувальний вирок суду у цій частині обвинувачення ухвалений на підставі сукупності безпосередньо досліджених в ході судового розгляду доказів, зокрема, але не виключно, показань потерпілого [PERSON] про здійснення [PERSON] двох пострілів з пістолета йому у шию та про те, що невдовзі йому від цього стало зле; показань потерпілої [PERSON] яка повідомила серед іншого, що бачила здійснення [PERSON] пострілу з пістолета впритул в обличчя синові [PERSON] , пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які вказали, що бачили почервоніння на шиї потерпілого [PERSON] , причому остання - окремо від гіперемії на його обличчі; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.02.2016 року, якою [PERSON] повідомив про нанесення йому за вказаних у вироці суду обставин [PERSON] тілесних ушкодженнь з використанням газового пістолету; картки виїзду швидкої медичної допомоги від 26.02.2016 року №2581 щодо фіксації в ній у [PERSON] термо-хімічного опіку обличчя, гострої реакції на стрес та симптоматичну гіпертензії; висновку судово-медичної експертизи від 16.03.2016 року №66, відповідно до якого у [PERSON] зафіксовано термо-хімічний опік передньої поверхні шиї І-го ступеню, вказане ушкодження могло виникнути при пострілі з газового пістолета та за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, яким було надано правову оцінку судом, як таким, що підтверджують винуватість обвинуваченого [PERSON] . За змістом наявної в матеріалах кримінальної справи №130/2146/16-к картки виїзду швидкої медичної допомоги від 26.02.2016 року №2581, складеної щодо її надання [PERSON] , зафіксовано попередній діагноз: "Термо-хімічний опік передньої поверхні шиї, гостра реакція на стрес", місцева симптоматика та результати обстеження містять вказівки щодо гіперемії головини ділянок передньої поверхні шиї справа та зліва, набряк та болісність при натисканні. Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, позивачем [PERSON] не надано суду жодних об`єктивних відомостей про скасування в цілому чи окремих положень вказаного вище вироку Жмеринського міськрайонного суду від 04.10.2017 року. Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно неправдивих повідомлень відповідача [PERSON] про спричинення йому тілесних ушкоджень [PERSON] , а також про помилковість висновку судово-медичної експертизи у кримінальній справі №130/2146/16-к стверджуваних позивачем з посиланням на наданні йому роз`яснення терміну "Гіперемія", оскільки позивачем не надано ані вироків суду, які у встановленому порядку набули законної сили, про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за надання завідомо неправдивих показань потерпілим чи засудження певного судово-медичного експерта за завідомо неправдивий експертний висновок, лише якими можуть бути встановлені відповідні обставини; рівно як не представлено висновків повторої або додаткової судово-медичної експертизи стосовно обставин отримання 26.02.2016 року тілесних ушкоджень потерпілим [PERSON] з урахуванням визнаної самим позивачем потреби спеціальних знань для встановлення цих обставин, проте яким вочевидь не є надані ним наразі суду письмові роз`яснення суто медичного терміну головним лікарем філії "Жмеринська СЕМД", які більш того не містять аналізу певних подій та осіб, відтак є вочевидь неналежним доказом. Також суд визнає безпідставними доводи позивача щодо недослідження судом при розгляді згадуваної кримінальної справи доказів у виді талону місця реєстрації відповідача [PERSON] , а також щодо права власності на земельну ділянку та будинок за місцем його проживання, оскільки незмінність реєстрації відповідача вбачається наразі з повідомлення відповідного органу місцевого самоврядування, тобто уповноваженого органу з питань реєстрації місця прожиання фізичних осіб, а питання права власності щодо об`єктів нерухомого майна за місцем вчинення кримінального правопорушення судом в достатній мірі аналізувалось на підставі рішень Жмеринського міськрайонного суду від 20.01.2016 року та від 24.03.2016 року, а також архівної довідки про передачу рішенням 12 сесії 21 скликання Сербинівської сільської ради Жмеринського району від 30.03.1993 року відповідної присадибної земельної ділянки площею 0,6 га у власність [PERSON] . Суд вважає, що в межах даного цивільного спору позивач безпідставно намагається оскаржити обставини, встановлені обвинувальним вироком суду щодо нього, який набрав законної сили, можливість чого законом передбачена суто в порядку кримінального судочинства. Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність позивачем безпосередньо факту надання неправдивих пояснень відповідачем [PERSON] , як потерпілим в кримінальному провадженні, що не встановлено жодним ухваленим у встановленому законом порядку вироком суду, що набрав законної сили, що унеможливлює можливості встановлення причинно-наслідкового зв`язку між саме такими діями відповідача та заподіянням позивачу моральної шкоди, на відповіні підстави спричинення якої останній посилається у позові. Відтак, всупереч власному обов`язку доказування вказаних обставин позивачем [PERSON] не доведено, що відповідач [PERSON] вчинив протиправні дії, що цими діями відповідача йому, позивачеві заподіяна моральна шкода, а також не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку та оспорюваного розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 200000 грн., а тому позовні вимоги підлягають залишенню судом без задоволення. З огляду на ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з позивача [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. за ставкою щодо спору немайнового характеру, сплату якого позивачу було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. При цьому суд виходить з того, що позивачем не представлено додаткових підстав та доказів на доведеність заявленого ним вчергове клопотання про звільнення його від даного виду судових витрат, а вирішенням судом попередніх клопотань з урахуванням відсутності у нього інших утриманців та отримання ним додаткового доходу у виді утримання від повнолітнього сина позивачу було відмовлено у його звільненні від сплати судового збору за пред`явлення даного позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved