Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

07.08.2020 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , за яким [PERSON] є сестрою [PERSON] . Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя здійснила заповіт на все належне їй майно на користь позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку остання прийняла, фактично вступивши в управління спадковим майном в порядку ст.549 ЦК УРСР після смерті своєї сестри, [PERSON] , померлої [INFO] . У зв`язку з цим, позивач звернулася з відповідною заявою до Бердичівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність доказів родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що факт родинних відносин доводиться наступними обставинами: померла [PERSON] змінила дівоче прізвище за наслідком укладення шлюбу із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Верховенською сільською радою Ружинського районуну 03.11.1958, актовий запис №13. До одруження остання мала прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про народження, актовий запис №28 від 18.02.1909). Разом з тим, щодо померлої [PERSON] зберігся лише запис акта про укладення шлюбу №12 від 05.09.1953, здійснений Білопільською сільською радою Козятинського району Вінницької області, за яким вона змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Натомість, згідно листів Державного архіву у Вінницькій області №07-113/7 від 05.02.2020 та Козятинського МРВ ДРАЦС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) №779-20.23-38 від 17.03.2020 актовий запис про народження [PERSON] не виявлено. Крім того, згідно листа Державного архіву у Вінницькій області №07- 660/7 від 19.03.2020 та листа та Козятинського МРВ ДРАЦС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) №779-20.23-38 від 17.03.2020 також не виявлено актового запису про одруження [PERSON] , за яким вона отримала прізвище « [PERSON] ». Однак, як зазначає позивач, перебування [PERSON] із [PERSON] у родинних відносинах стверджується фактом спільного проживання за однією адресою: [ADDRESS] . Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених в останній. Крім того, представник заявника додатково вказав, що окрім документів, які містяться в матеріалах справи, доказом родинних відносин [PERSON] та [PERSON] (сестри) є їх спільне по-батькові. 02.10.2020 на адресу суду від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. В судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] у 1970 році разом заселилися у квартиру [ADDRESS] . Про родинні відносини останніх, а саме, що вони є сестрами, знає лише з їх слів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що інформація про те, що [PERSON] та [PERSON] сестри їй відома зі слів мешканців будинку за адресою: [ADDRESS] та зі слів померлих. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц) Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Так, встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 23.12.1998 [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Сітяшенко В.А., за реєстровим № 205. Згідно з цим заповітом усе своє майно заповідала [PERSON] . У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини після [PERSON] , заявник звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою. Постановою від 25.04.2019 №971/02-31 у видачі свідоцтва на спадщину було відмовлено, мотивуючи відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності належить Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (витяг про державну реєстрацію прав №35227178 від 20.08.2012, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №136419483 від 04.09.2018), яка відчужена на підставі договору довічного утримання від 23.12.1998, укладеного між [PERSON] та заявницею. Іншу 1/2 частину квартири, як зазначає заявник, [PERSON] отримала у спадщину від [PERSON] , померлої [INFO] , яка, зі слів заявника, була сестрою [PERSON] . Суд констатує, що дівоче прізвище [PERSON] - " [PERSON] ", що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " було змінено у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , запис акта про укладення шлюбу №12 від 05.09.1953). Разом з тим, щодо померлої [PERSON] матеріали справи містять лише відомості про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (запис акта про укладення шлюбу №12 від 05.09.1953). Водночас, будь-яких доказів, щодо отримання [PERSON] прізвища « [PERSON] » до матеріалів справи не подано. Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). Зокрема, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що під час вирішення питання, хто є спадкоємцями за законом, необхідно враховувати такі юридичні факти, як: родинні відносини (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Ступінь споріднення визначається кількістю народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Звертаючись до суду, заявник вказувала на наявність родинних відносин (сестри) між [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, подані до матеріалів справи докази наявність родинних зв`язків між вищевказаними особами не підтверджують. Будь - які належні письмові докази, які б вказували на родинне споріднення [PERSON] та [PERSON] відсутні. Критично оцінено судом й пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, оскільки такі не змогли переконливо зазначити, що [PERSON] та [PERSON] були сестрами, така інформація стала відома свідкам лише зі слів сусідів, та померлих [PERSON] та [PERSON] .. Так, згідно ст.90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявниця та її представник не надали суду достовірних доказів, які підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON] , а саме , що останні є сестрами. Покази свідків не є допустимими, достовірними доказами родинних стосунків. Інші докази в матеріалах справи відсутні. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин.

Outcome: dismissed