Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до ПАТ "Банк Демарк", просить стягнути з відповідача відсотки за серпень 2014 року в сумі 757,87 грн за договорами строкового банківського вкладу (депозиту) №596889, №656087, додатковими договорами №1 до строкових банківських вкладів (депозитів) №521090, №531494, №538575; просить стягнути 3% річних від простроченої суми в розмірі 01,89 грн за один місяць та 500 грн у відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-2). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.10.2013 р. між нею та ПАТ "Банк Демарк" було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №596889 з виплатою 20% річних за користування коштами. 03 грудня 2013 року між нею та відповідачем укладено додатковий договір №1 до строкового банківського вкладу №521090 з виплатою 20% річних за користування коштами. 24 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №1 до строкового банківського вкладу №531494 з виплатою 22% річних за користування коштами. 20 січня 2014 року між нею та відповідачем укладено додатковий договір №1 до строкового банківського вкладу №538575 з виплатою 21% річних за користування коштами. Також, 14 липня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №656087 з виплатою 24,5% річних за користування коштами. За умовами даних договорів відповідач повинен щомісячно, починаючи з другого робочого дня наступного місяця, виплачувати відсотки. Вказує, що при зверненні 02.09.2014 року до банку, отримати відсотки за серпень 2014 року вона не змогла, так як відповідач, посилаючись на фінансову ситуацію в країні, відмовив у їх видачі. Отже, за серпень 2014 року згідно вищевказаних вкладів за користування її грошима вона мала би отримати 757,87 грн. Посилаючись на ст. 625 ЦК України вважає, що їй повинно бути виплачено 3% річних від простроченої суми відсотків, що становить 01,89 грн. Вказує, що через неправомірні дії відповідача їй завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 500 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 22.10.2013 р. між позивачем та ПАТ "Банк Демарк" було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №596889 з виплатою 20% річних за користування коштами (а.с.3). Відповідно до п.1.2 Договору вкладник вніс на поточний рахунок банку 3 000 грн, а банк прийняв на зберігання дані кошти. 03 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №1 до строкового банківського вкладу №521090 з виплатою 20% річних за користування коштами. Відповідно до п.1.2 Договору вкладник вніс на поточний рахунок банку 4 500 грн, а банк прийняв на зберігання дані кошти (а.с.5). Крім того, 24 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №1 до строкового банківського вкладу №531494 з виплатою 22% річних за користування коштами в розмірі 16 500 грн (а.с.7). 20 січня 2014 року між [PERSON] та відповідачем укладено додатковий договір №1 до строкового банківського вкладу №538575 з виплатою 21% річних за користування коштами в розмірі 24 000 грн (а.с.9). Також, 14 липня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №656087 з виплатою 24,5% річних за користування коштами (а.с.4). Відповідно до умов якого, вкладник вніс готівкою кошти в сумі 3 000 грн, а банк прийняв їх на зберігання з умовами виплати [PERSON] проценти на суму вкладу з розрахунку 24,5% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1061 Цивільного кодексу України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що відповідач на день звернення позивача до суду не виконав своїх зобов'язань - не сплатив проценти за серпень 2014 року за вищевказаними договорами. Як вбачається із виписки по рахунку від 05.09.2014 року нараховані відсотки за серпень 2014 року по вкладах в сумі 757,87 грн. (а.с.11). Відповідачем взагалі не надано доказів щодо розміру процентів нарахованих за спірний період . При таких обставинах, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення процентів, передбачених умовами договорів в розмірі 757,87 грн, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. За таких умов, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми відсотків задоволенню не підлягають, оскільки умовами договорів встановлений інший розмір процентів, а три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу, тобто суму вкладу, який не повернутий у встановлений строк, без урахування вже нарахованих процентів. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, і відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення договору ПАТ "Банк "Демарк" встановлені укладеним між сторонами договором та нормами цивільного законодавства, які регламентують положення про банківській вклад. Вказаними нормами не передбачено відшкодування моральної шкоди за наявності правовідносин, що склалися між сторонами; не передбачають такої відповідальності банку і положення укладеного між сторонами договору банківського вкладу. За таких обставин, вимоги про відшкодування моральної шкоди не ґрунтується на законі, а тому в цій частині позову слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial