Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

07 березня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] про зменшення розміру виплачуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2014 у справі №212/6504/14-ц, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з ј частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/8 до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем у справі він перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. 01.08.2014 року, Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, справа № 214/6504/14-ц, винесено рішення, яким з [PERSON] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання моєї доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). 14.08.2015 року, Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на - [PERSON] (актовий запис № 397). Від шлюбу з [PERSON] - [INFO] , народився син [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07.08.2018 по справі № 210/4420/18, з позивача стягнуто аліменти на користь дружини [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення сином [PERSON] повноліття. Після народження і до тепер, малолітній [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, та деякі вади в розвитку. Крім того, позивач має зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг в житлі в якому зареєстрований з своїми неповнолітніми дітьми: донькою [PERSON] та [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Оскільки позивач працює в м. Маріуполь, на металургійному комбінаті «Азовсталь», то змушений крім поїздок з м. Маріуполь до м. Кривий Ріг та в зворотному напрямку для того щоб час від часу бачити свою сім`ю, також сплачувати орендну платню за договором оренди квартири, в якій тимчасово проживає за адресою по [ADDRESS] , що є також значними для нього витратами. Нинішня дружина позивача [PERSON] та його син [PERSON] , [INFO] , проживають в квартирі [ADDRESS] , яку [PERSON] оплачує за укладеним договором оренди в частині комунальних платежів до 01.03.2022 року. Ухвалою суду від 02 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач не скористався правом надання відзиву. Заочним рішенням від 15 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено. 03 січня 2020 року на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 11 січня 2020 року поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято заяву до розгляду. Ухвалою від 18 лютого 2020 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 04 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначила, що позовні вимоги [PERSON] піддаються сумніву і не є беззаперечними та допустимими, а отже, не має достатніх підстав для задоволення позовним вимог. Свій відзив обґрунтовувала тим, що позивач в своїй позовній заяві посилається на стан здоров`я свого сина, однак в довідці, наданій КЗ "Криворізький спеціалізований будинок дитини" стосовно перебування [PERSON] вказано, що медичне обстеження [PERSON] необхідно проходити раз на квартал, харчування дитини згідно віку, вітамінотерапія за призначенням лікаря, заняття з корекційним педагогом на активізацію пасивного та активного словникового запасу. У виписці рекомендовано диспансерний нагляд у педіатра, невропатолога та ортопеда, але позивачем не надано доказів, що дитина стала на облік до вказаних спеціалістів і потребує та отримує додаткове вартісне лікування. Крім того, позивач у позовній заяві посилається не необхідність нести додаткові витрати на оренду житла. Відповідачка не може погодитись з об`єктивною необхідністю оренди стількох квартир і достовірністю заявлених доказів. Щодо оренди квартири у м. Маріуполі, як вбачається з договору від 28 червня 2018 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , договір найму житла, розташованого за адресою: [ADDRESS] укладений строком на 1 місяць, інших доказів про пролонгацію договору, чи укладання нового договору позивачем не надано. Крім того, у квитанціях про оплату комунальних послуг орендодавцем [PERSON] вказані дати оплати комунальних послуг - 21.02.2018 р за період споживання послуг з 01.01.2018 р по 31.01.2018 р, тобто задовго до укладеного договору оренди. Також позивач надав договір оренди квартири у [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 01 жовтня 2015 року, як вбачається з договору, а саме п. 3.1 передбачено: " Арендатор освобождается от уплаты за пользование предоставленным имуществом при условии своевременной оплаты коммунальных платежей в полном объеме. Арендатор оплачивает электроэнергию, интернет, кабельное телевидение и телефон. Оплату за квартплату, воду, гарячую воду, отопление, газ производит Арендодатель". Згідно роздруківки з сайту ТОВ "Нова-ком" [PERSON] сплатила за комунальні послуги, згідно вказаної домовленості із Арендодавцем: за березень 2018 р.: електроенергія - 200, 88 грн., телеком.послуги - 69 грн., послуги зв`язку не сплачувалися; за вересень 2018 р.: електроенергія - 163,92 грн., телеком.послуги - 89 грн., послуги зв`язку не сплачувалися; за жовтень 2018 р.: нараховано, але не сплачено; за листопад 2018 р.: електроенергія - 56.86 грн., телеком.послуги - 89 грн., послуги зв`язку не сплачувалися; за грудень 2018 р.: електроенергія - 64,82 грн., телеком.послуги - 126 грн.; за січень 2019 р.: електроенергія - 209,28 грн., телеком.послуги - 359 грн.; Як вбачається з вищенаведеного, позивач несе невеликі затрати на сплату комунальних послуг за цією адресою, враховуючи, що за оренду самого житла вони не сплачують. Щодо оренди приміщення гуртожитку ДНЗ "КЦПОММ" за договором найму № 205-17 від 14.12.2017 року за адресою [ADDRESS] , укладеного з [PERSON] , станом на 17.02.2020 року донька відповідачки не зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 2642 від 11.02.2020 року, а зареєстрована за адресою відповідачки - [ADDRESS] і вона не заявляє додаткових вимог і не просить збільшити розмір аліментів. Що стосується перебування на утриманні позивача трьох пенсіонерів (теща і дві бабусі дружини), це не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки, як вбачається із позовної заяви, доказів витрат на лікування саме позивачем не надано, а надані медичні довідки вказаних осіб є лише твердженням про загальний стан здоров`я цих осіб. Особливо враховуючи те, що це пенсіонери, які отримують пенсію і можуть забезпечити себе самостійно. Також звертають увагу суду, що теперішня дружина позивача [PERSON] станом на момент розгляду справи, вже не перебуває у декретній відпустці (дитина досягла трирічного віку [INFO] ), а тому дружина позивача станом на сьогодні вже вийшла на роботу і має дохід у вигляді заробітної плати, що дає можливість покращити матеріальний стан позивача, адже доказів, що вони не мешкають однією родиною і не ведуть спільного господарства позивачем не надано. Маючи офіційну оплачувану роботу, позивач постійно влазить у борги, що може свідчити про певні залежності у житті позивача, відповідальність за які він намагається перекласти на дітей, однак дитина не повинна страждати від безвідповідальності батька, зважаючи на те, що кошти,я кі він бере у борг, не витрачаються на дитину. Ухвалою суду від 04 березня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі і наполягала на відмовленні у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2014 у цивільній справі № 214/6202/14-ц. рішення набрало законної сили 27.06.2014. Від спільного подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] народилася донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На підставі виконавчого листа №212/6504/14-ц, виданого 01.08.2014 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з [PERSON] , стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання моєї доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). 14.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №397, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у позивача народився син [PERSON] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно судового наказу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.06.2018 у справі №210/4420/18, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу). До того ж, як вбачається з виписного епікризу КЗ «Криворізький «Спеціалізований будинок дитини» ДОР про перебування [PERSON] , [INFO] у відділенні ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з 18.12.2017 по 28.12.2017 (а.с. 36), довідки багатопрофільного медико-діагностичного центру БМДЦ від 28.02.2018 (а.с. 37), виписного епікризу КЗ «Криворізький «Спеціалізований будинок дитини» ДОР про перебування [PERSON] , [INFO] у відділенні ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з 12.08.2019 по 30.08.2019, малолітній [PERSON] має проблеми зі здоров`ям. Відповідно до довідки №0109-523/к від 14.11.2018, [PERSON] працює в ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ`з 18.07.2018 року, що знаходиться в м. Маріуполь. Згідно договору найму жилого приміщення від 28.07.2018 року, [PERSON] орендував квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 1.2. розділу 2 Договору орендна плата складає 4 200 грн. Згідно п. 2.4. Договору понад найманої плати орендатор щомісяця оплачує всі комунальні послуги. Згідно п.п. 4.1.1. розділу 4 орендатор зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату та оплату комунальних послуг. Згідно відповіді завідувача комунального закладу "Дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини)) №243" Криворізької міської ради Костиркіною Р.В. № 18 від 19.03.2020 року, [PERSON] , [INFO] , перебував на вихованні в їх закладі з 11.06.2018 року, вибув 09.12.2019 року.при зарахуванні в дошкільний заклад відвідував групу загального розвитку для дітей раннього віку. Довідку [PERSON] з лікувального закладу щодо окремого дієтичного харчування дитини, мати не надавала, в закладі складається меню згідно збалансованого дієтичного харчування для дітей дошкільного віку. [PERSON] не потребував додаткового догляду, спеціалізовану групу не відвідував. На момент відвідування дошкільного закладу хлопчик мав вікові відхилення у мовленнєвому розвитку. [PERSON] в період з 12 серпня 2019 року по 30 серпня 2019 року заклад не відвідував. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина і наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідними достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Враховуючи встановлені судом обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , сімейний стан позивача [PERSON] змінився - він одружився, та його матеріальний стан також змінився, оскільки у нього народилась друга дитина [PERSON]. А , отже, така зміна матеріального і сімейного стану позивача відповідно до норм ст.ст. 192, 182 СК України є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Суд не бере до уваги посилання позивача як на підставу позову те, що він допомагає матеріально батькам - пенсіонерам, виходячи з такого. Згідно з частиною 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Позивач не надав до суду доказів розміру отримуваної батьками пенсії за віком, доказів обставин, які свідчать про їх потребу в матеріальній допомозі, а також доказів фактичного надання їм такої допомоги та її розмір. Отже, за відсутності доказів того, що батьки позивача потребують його матеріальної допомоги, у позивача в силу частини 1 статті 202 СК України не виникає обов`язку їх утримання, на відміну від обов`язку утримання синів до досягнення ними повноліття. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] матеріальний стан позивача змінився, в його новій сім`ї народився син [PERSON] , який знаходяться на його утриманні. Разом з тим, хоч змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, суд вважає позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/8 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , підлягають частковому задоволенню і необхідно стягнути з останнього аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати інтересам дитини. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року. Разом з тим, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі викладеного та

Outcome: partial