Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 лютого 2014 року між нею та ПАТ "Імексбанк", а саме Відділенням 454 АТ "Імексбанк" було укладено Договір [NUMBER] про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Стабільний прибуток" та розміщено на умовах строкового вкладу 2 200,00доларів США на строк до 14 листопада 2014 року. 27 лютого 2014 було укладено Договір №2094966978 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійник клієнт" та розміщено на умовах строкового вкладу 300,00доларів США на строк до 01 грудня 2014 року. Після закінчення дії вищевказаних договорів вклади були переведені на її поточний рахунок [NUMBER]. Згідно виписки з особового рахунку станом на 09 грудня 2014 року заборгованість Банку перед нею становить 2 264,15 доларів США. Однак, коли вона звернулася до Банку з вимогою про повернення вкладу з її поточного рахунку, їй було відмовлено та виплачено тільки 236,00 доларів США, а решту суми заборгованості обіцяли повертати частинами щомісячно. 19 січня 2015 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог в яких вказала, що 12 лютого 2014 року між нею та ПАТ "Імексбанк", а саме Відділенням 454 АТ "Імексбанк" було укладено Договір [NUMBER] про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Стабільний прибуток" та розміщено на умовах строкового вкладу 2 200,00доларів США на строк до 14 листопада 2014 року. 27 лютого 2014 року було укладено Договір №2094966978 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійник клієнт" та розміщено на умовах строкового вкладу 300,00доларів США на строк до 01 грудня 2014 року. Після закінчення дії вищевказаних договорів вклади були переведені на її поточний рахунок [NUMBER]. Згідно виписки з особового рахунку станом на 09 грудня 2014 року заборгованість Банку перед нею становить 2 264,15 доларів США. Крім того, 22 листопада 2013 року було укладено договір №2094967142 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу 12 000,00 грн. на строк до 23 грудня 2013 року. 29 вересня 2014 року було укладено Договори №2094966484, №2094966492, №2094966487 та №2094966486 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійний клієнт" та розміщено на умовах строкового вкладу 100 000,00 грн., 30 000 грн. (даний вклад був поповнений нею на 37 000,00 грн. та складав 67 000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 29 вересня 2014 року), 1000,00 грн. та 1000,00 грн. Після закінчення дії вищевказаних договорів вклади були переведені на її поточний рахунок [NUMBER]. Згідно виписки з особового рахунку станом на 19 січня 2015 року заборгованість банку перед нею становить 134 185,23 грн. Однак, коли вона звернулась до банку з вимогою про повернення вкладів з її поточного рахунку [NUMBER] у розмірі 2 264,15 доларів США та іншого поточного рахунку [NUMBER] у розмірі 134 185,23 грн., їй було відмовлено, без будь-яких обґрунтованих пояснень. 27 січня 2015 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ПАТ "Імексбанк" на її користь грошові кошти в розмірі 2 264,15 доларів США, згідно Договору про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Стабільний прибуток", [NUMBER] від 12 лютого 2014 року та Договору про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року та договору про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійний клієнт", [NUMBER] від 27 лютого 2014 року. Стягнути з ПАТ "Імексбанк" на її користь грошові кошти в розмірі 134 185, 23 грн., згідно договору №2094967142 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 року; Договорів №2094966484, №2094966492, №2094966487 та №2094966486 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року. Стягнути з ПАТ "Імексбанк" на її користь інфляційні витрати на загальну суму 5 815,37 грн. та 3% річних у сумі 986,08 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просила їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову до суду не надходило. Суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 12 лютого 2014 року [PERSON] та ПАТ "Імексбанк", а саме Відділенням 454 АТ "Імексбанк" було укладено Договір [NUMBER] про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Стабільний прибуток" та розміщено на умовах строкового вкладу 2 200,00доларів США на строк до 14 листопада 2014 року. 27 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ "Імексбанк", а саме Відділенням 454 АТ "Імексбанк" було укладено Договір №2094966978 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійник клієнт" та розміщено на умовах строкового вкладу 300,00доларів США на строк до 01 грудня 2014 року. Після закінчення дії вищевказаних договорів вклади були переведені на її поточний рахунок [NUMBER]. 22 листопада 2013 року між [PERSON] та ПАТ "Імексбанк", а саме Відділення 454 АТ "Імексбанк" було укладено Договір №2094967142 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 року, вклад "Три бажання" та розміщено на умовах строкового вкладу 12 000,00 грн. на строк до 23 грудня 2013 року. 29 вересня 2014 року було укладено Договір №2094966484 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійний клієнт" та розміщено на умовах строкового вкладу 100 000,00 грн. на строк до 05 січня 2015 року. 29 вересня 2014 року було укладено Договір №2094966492 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійний клієнт" та розміщено на умовах строкового вкладу 30 000,00 грн. на строк до 05 січня 2015 року. Даний вклад був поповнений нею на 37 000,00 грн. та складав 67 000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 29 вересня 2014 року. 29 вересня 2014 року було укладено Договір №2094966487 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійний клієнт" та розміщено на умовах строкового вкладу 1000,00 грн. 29 вересня 2014 року було укладено Договір №2094966486 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад "Постійний клієнт" та розміщено на умовах строкового вкладу 1000,00 грн. Після закінчення дії вищевказаних договорів вклади були переведені на її поточний рахунок [NUMBER]. Згідно виписки з особового рахунку станом на 19 січня 2015 року заборгованість банку перед нею становить 134 185,23 грн. Однак, коли [PERSON] звернулась до банку з вимогою про повернення вкладів з її поточного рахунку [NUMBER] у розмірі 2 264,15 доларів США та іншого поточного рахунку [NUMBER] у розмірі 134 185,23 грн., їй було відмовлено, без будь-яких обґрунтованих пояснень. На момент подачі позову вклади не повернуті. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбчається з ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов"язки відповідно до договору. Змістом ст.ст.1058, 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 2 Закону України " Про банки і банківську діяльність" вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безгот івковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до абз.2 п.1.6 Положення від 03.12.2003 року №516, банк сплачує вкладнику суму (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Крім того, аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України від 29 травня 2013 року по справі № 6-39цс13, відповідно до якої необхідно стягувати з відповідача на користь позивача проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, який при подачі позову до суду звільнений від сплати судових витрат, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved