Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

17жовтня 2017 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що її матері [PERSON], на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 27 травня 1997 року, виданого Новомосковської районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, належала земельна частка (пай), розміром 6,21 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території АПФ "Провесінь" смт Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області. [INFO] року її мати [PERSON] померла, не встигла отримати земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, та вона разом із сестрою [PERSON] були спадкоємцями майна померлої. Однак її сестра [PERSON] не встигла оформити свої спадкові права, в тому числі й на спірну земельну частку (пай) після смерті матері та [INFO] року померла. У зв'язку з чим, з метою захисту своїх спадкових прав, вона вимушена звернутись до суду із цим позовом та просить визнати за нею право на земельну частку (пай) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] із земель колишнього сільськогосподарського підприємства "Агропромислова фірма "Провесінь" на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області та зобов'язати Новомосковську районну державну адміністрацію виділити їй земельну ділянку (пай) в розмірі 6,21 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього сільськогосподарського підприємства "Агропромислова фірма "Провесінь" на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідач - Новомосковська районна державна адміністрації Дніпропетровської області, не погоджуючись із пред'явленим позовом, подав суду відзив на позовну заяву, у якому посилається на те, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, також такими документами є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов'язання Новомосковської РДА виділити позивачу земельну частку (пай) розміром 6,21 га є передчасними, оскільки існує певний досудовий порядок отримання земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 77-78). Ухвалами суду від 29 листопада 2017 року та 06 червня 2018 року задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 25, 29, 57-58). У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що за життя спадкодавець [PERSON] набула право на спірну земельну частку (пай), однак не встигла оформити всі необхідні документи для виділення земельної частки в натурі (на місцевості) та померла. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була сестра позивача - [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті матері, однак не встигла оформити свої спадкові права та померла. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті сестри, вона у 2017-2018 роках сплачувала земельний податок за спірну земельну частку (пай). Крім того, селищній раді відомо про те, що [PERSON] є спадкоємцем спірної земельної частки (паю). Додав, що дійсно позовні вимоги стосовно зобов'язання Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області виділити в натурі земельну ділянку заявлені передчасно, оскільки [PERSON] поки не зверталась із відповідною заявою. У судовому засіданні представник відповідача - Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Рудень Д. С. позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти визнання права позивача на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування, однак позовні вимоги в частині виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) не визнав, з причин їх передчасності, пояснення з приводу чого надав аналогічні відзиву на позовну заяву. Представник відповідача - Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 40). Суд, вислухавши вступне слово та пояснення представників позивача та відповідача - Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 27 травня 1997 року, наданого суду в копії, оригінал якого досліджено у судовому засіданні, виданого на підставі рішення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 311 від 19 травня 1997 року, [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], належить право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності АПФ "Провесінь" у розмірі 6,21 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 20 803,00 грн. (а.с. 9). [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та [PERSON], померла [INFO] року (а.с. 7 зворот, 8, 36, 37). За життя [PERSON] заповіт не складала, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 329/1999, відкритої після її смерті (а.с. 36-37). Судом установлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із відповідною заявою (а.с. 36). Інший спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від її частки спадкового майна на користь сестри [PERSON] (а.с. 37). У свою чергу [PERSON] не встигла оформити свої спадкові права після смерті матері - [PERSON] та померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 8 зворот). Відповідно до повідомлення Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області № 1160/01-16 від 07 серпня 2018 року, наданого на запит суду, за даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, не заводилась (а.с. 72, 73). Відповідно до роз'яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У зв'язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності, або на його частку в спільному майні. Згідно з п. 4 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України від 16 січня 2003 року № 435-ІV, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 529 ч. 1 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом установлено, що позивач, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року), як спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, про що свідчить наявність у неї оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), та сплата нею земельного податку (а.с. 10 зворот). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджений факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) площею 6,21 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території АПФ "Провесінь" Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], спадкоємцем за законом першої черги після смерті якої є [PERSON], інший спадкоємець [PERSON] відмовилась від спадщини, однак [PERSON] не встигла оформити свої спадкові права та померла, після смерті якої позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом, яка фактично прийняла спадщину,матеріали спадкових справ та матеріали цивільної справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права на спадкове майно після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині, і за позивачем належить визнати право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Однак, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання виділення земельної ділянки (паю) в натурі, виходячи з таких підстав. Згідно із ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п'ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Відповідно до статті 3 вищезазначеного Закону, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Згідно із ст. 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Статтею 6 цього Закону передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, державні та інші землевпорядні організації зобов'язані безоплатно надавати в установленому законодавством порядку землевпорядним організаціям, які уклали договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), наявні у них геодезичні та картографічні матеріали і документи, необхідні для виконання цих робіт. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельні ділянки, які будуть використовуватися їх власниками, самостійно закріплюються межовими знаками встановленого зразка кожна окремо. Земельні ділянки, які їх власники або інші особи будуть використовувати єдиним масивом, закріплюються межовими знаками встановленого зразка лише по окружній межі єдиного масиву. Згідно із ст. 12 цього Закону оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку. Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності. Процедура реєстрації земельних ділянок регулюється Законом України "Про землеустрій", за таких обставин вимоги відповідача у цій частині є передчасними, відповідачем права позивача не порушені, а тому у задоволенні вимог щодо зобов'язання виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial