Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

13.05. 2011 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла первісна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: КП "Оброшино", Державне Підприємство Дослідного Господарства "Оброшине", про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. У позовній заяві позивач просила суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що витратили право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач за первісним позовом у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 14.02. 2006 року позивачеві за первісним позовом та членам її сім'ї з метою покращення житлових умов надано житлову кімнату [ADDRESS], який на теперішній час перебуває на балансі КП «Оброшине». У вищевказаній квартирі зареєстровані відповідачі за первісним позовом, які не є членами сім'ї позивача. Відповідачі за первісним позовом у зазначеній квартирі не проживають, що підтверджується відповідними актами обстеження умов проживання. До зазначених правовідносин позивач за первісним позовом вважає необхідним застосувати ст.ст. 71, 72 ЖК України щодо строку збереження за тимчасово відсутніми наймачами житлового приміщення. 18.05. 2012 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], ДП ДГ «Оброшине», про визнання ордеру недійсним. Процесуальний статус ДП ДГ «Оброшине» у процесі судового розгляду справи встановлено, як третя особа. Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві просить суд визнати недійсним Ордер [NUMBER] виданий 17.02. 2006 року ДП ДГ "Оброшине" [PERSON] на право заняття одної кімнати [ADDRESS]. Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: позивач за зустрічним позовом вказує, що вона та члени її сім'ї проживають у квартирі [ADDRESS], а оскаржуваний ордер виданий відповідачеві за зустрічним позовом на зайняте приміщення. У судовому засіданні позивач за первісним позовом, а відповідач за зустрічним позовом [PERSON] її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, первісний позов просили задоволити. Зустрічний позов не визнають, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні подала суду заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог за зустрічним позовом. Зазначену заяву обґрунтовує тим, що оскаржуваний ордер виданий у 2006 році, таким чином звернувшись до суду у 2012 році із позовом про визнання недійсним ордеру [NUMBER] виданий 17.02. 2006 року ДП ДГ "Оброшине" [PERSON] на право заняття одної кімнати [ADDRESS], позивач за зустрічним позовом пропустила трьох річний строк позовної давності. Відповідач за первісним позовом, а позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнала, оскільки вважає його необґрунтованим, так як оскаржуваний ордер на житлове приміщення є недійсним. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала та просить суд їх задоволити. Відповідачі за первісним позовом, а треті особи за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: КП "Оброшино", Державне Підприємство Дослідного Господарства "Оброшине", явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили. З'ясувавши думку учасників процесу, які присутні у судовому засіданні суд ухвали проводити судовий розгляд справи при відсутності зазначених вище осіб, які не з'явилися у судове засідання. Заслухавши пояснення учасників процесу присутніх у судовому засіданні, проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності судом встановлено наступні обставини: Із довідки № 451 від 05.04. 2011 року, виданої виконавчим комітетом Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (а.с. 10) вбачається, що [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Із повідомлення ВГІРФО Пустомитівського РВ УМВСУ у Львівській області вих..№ 65 33 від 24.06. 2011 року (а.с. 14) слідує, що згідно обліку АДБ Пустомитівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області [PERSON] числиться зареєстрованим в [ADDRESS], [PERSON] числиться зареєстрованою в [ADDRESS], [PERSON] числиться зареєстрованою в [ADDRESS]. Згідно паспорта громадянина України [PERSON] [NUMBER], виданий 22.09. 1999 року Пустомитівським РВ УМВСУ у Львівській області місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 10.09. 1991 року. Станом на 17.02. 2006 року (дата видачі оспорюваного ордеру на житлове приміщення) [PERSON] знятою з реєстрації за зазначеним вище місцем свого проживання не була, що об'єктивно свідчить про те, що квартира [ADDRESS] мала статус зайнятої. В силу вимог ч. 2 ст. 58 ЖК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Із зазначеного вище видно, що оспорюваний Ордер [NUMBER] виданий 17.02. 2006 року ДП ДГ "Оброшине" (а.с. 3) на право заняття одної кімнати [ADDRESS] [PERSON], виданий останній в порушення вимог ч. 2 ст. 58 ЖК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин). Зазначене вище свідчить, що оскаржуваний одер на житлове приміщення, дійсність якого є предметом спору за зустрічним позовом, порушує право користування позивача за зустрічним позовом квартирою [ADDRESS]. Крім того, із оскаржуваного ордеру видно, що такий видавався ДП ДГ «Оброшине». Згідно вимог ч. 1 ст. 58 ЖК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Враховуючи, що оскаржуваний ордер виданий не органом місцевого самоврядування суд прийшов до висновку, що у цьому випадку має місце порушення ч. 1 ст. 58 ЖК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин). На підставі зазначеного вище суд прийшов до висновку, що Ордер [NUMBER] виданий 17.02. 2006 року ДП ДГ "Оброшине" [PERSON] на право заняття одної кімнати [ADDRESS] підлягає визнанню недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 59 ЖК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин). Враховуючи зазначене вище суд вважає обґрунтованим зустрічний позов [PERSON], а тому такий підлягає задоволенню. Суд критично оцінює заяву відповідача за зустрічним позовом [PERSON] про застосування строків позовної давності, оскільки всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем за зустрічним позовом не спростовано твердження позивача за зустрічним позовом викладене у зустрічній позовній заяві (а.с. 17 зв.) про те, що [PERSON] стало відомо про існування оспорюваного ордеру на житлове приміщення при ознайомленні із матеріалами позовної заяви позивача за первісним позовом. Таким чином, суд вважає що позивачем за зустрічним позовом не пропущено строк позовної давності встановлений ч. 2 ст. 59 ЖК України. Із паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER], виданий 11.11. 1998 року Старосамбірським РВ УМВС України у Львівській області видно, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав встановлені ст. 16 ЦК України. Враховуючи те, що недійсність Ордеру [NUMBER] виданий 17.02. 2006 року ДП ДГ "Оброшине" на право заняття одної кімнати [ADDRESS], що виданий [PERSON] встановлена судом, суд прийшов до переконання, що відповідачами за первісним позовом жодним чином не порушені права позивача за первісним позовом [PERSON] на вселення та проживання у квартирі [ADDRESS], оскільки таких прав у позивача за первісним позов із підстав передбачених законом не виникало. Відтак, немає підстав для застосування до спірних правовідносин ст.ст. 71, 72 ЖК України. Тому, первісний позов суд вважає необґрунтованим, а тому у задоволенні такого слід відмовити. Документально підтвердженні понесені сторонами судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved