Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

30.01.2018року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]\~про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.11.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1944, вказуючи, що причиною розірвання шлюбу є те, що вже рік вони не підтримують шлюбні відносини, оскільки відповідач знайшов собі іншу жінку. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно, а шлюб носить формальний характер. Просить розірвати шлюб, оскільки його збереження суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини - сина [PERSON], 04.12.2015р.н., а також просить залишити їй прізвище "Примаченко". Позивач на судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його, розглянувши справу в її відсутність. Відповідач на судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 24.11.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 1944. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "Нетребенко" на прізвище чоловіка - "Примаченко" (а.с.4). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], 04.12.2015р.н. (а.с.7), який проживає з позивачем. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони вже рік не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, є підстави для розірвання шлюбу сторін, при цьому позивачу, після розірвання шлюбу, слід залишити прізвище "Примаченко".

Outcome: approved