Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У серпні 2015 року УПФУ звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення переплаченої пенсії. Позивач зазначав, що з серпня 2004 року [PERSON] перебувала на обліку в УПФУ та отримувала пенсію за віком, призначену зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788 як матері військовослужбовця, який помер у період проходження військової служби. Крім пенсії відповідачу було призначено підвищення до пенсії у розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" від 22.10.1993 року. 11 березня 2015 року до управління надійшов лист Головного управління ПФУ в Миколаївській області, в якому зазначено, що вказане підвищення встановлено [PERSON] помилково, оскільки в неї було відсутнє посвідчення з написом "Посвідчення члена сім'ї загиблого", а тому на неї не розповсюджується дія закону про підвищення. В зв'язку з помилковим призначенням підвищення до пенсії [PERSON] за період 01.02. 2012 року по 31.03.2015 року утворилася переплата пенсії пенсії в розмірі 10989,34 грн. Посилаючись на те, що зазначені суми виплачені внаслідок рахункової помилки, УПФУ просило стягнути з відповідача 10989 грн.34 коп. переплаченої пенсії відповідно до пункту 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій що є безнадійними до стягнення (далі - Порядок), а також правил статті 1212 ЦК України. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій позов не визнала, посилаючись на відсутність підстав для повернення пенсійних виплат та пропуск позивачем строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що з 17.08.2004 року [PERSON] отримує пенсію за віком, призначену зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788 як матері військовослужбовця, який помер у період проходження військової служби. Крім пенсії, [PERSON] було призначено підвищення до пенсії у розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551 (далі - Закон № 3551) та доплату в розмірі 17 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (зі змінами). Однак 11 березня 2015 року до управління надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому було зазначено, що вказане підвищення встановлено [PERSON] помилково з наступних підстав. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551 (стаття 10 зазначеного закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого». Дане посвідчення видається органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина. Вказане посвідчення [PERSON] не видавалось, а тому на неї не розповсюджується дія Закону № 3551, і вона не має права на отримання підвищення за ст. 15 даного Закону. В зв'язку з помилковим призначенням підвищення до пенсії [PERSON] за період 17.08.2004 по 31.03.2015 утворилась переплата пенсії, як різниця між помилково виплаченим підвищенням за ст. 15 Закону № 3551 та вірно нарахованим підвищенням за п. «б» ст. 77 Закону № 1788.. , За даними розрахунку [PERSON] у період з 01.02.2012 по 31.03.2015 року безпідставно виплачено 10989 грн. 34 коп. За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Але статтею 1215 ЦК України встановлені випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина 1 статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Оскільки законодавець чітко визначає характер помилки - рахункова, то можна дійти висновку, що не всі помилки є підставою для повернення надміру сплачених пенсій, а лише ті, які пов'язані з помилками у розрахунках (арифметичні). Враховуючи те, що помилка у визначенні права [PERSON] на отримання підвищення до пенсії не може вважатись рахунковою помилкою, то надміру сплачені 10 989 грн.34 коп. пенсії не можуть бути повернуті за пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК та пунктом 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, затвердженого потсновою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 року. А тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю підстав, передбачених законом для повернення надміру виплаченої пенсії.

Outcome: dismissed