Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Акціонерний промислово-інвестиційний банк", третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" про дострокове розірвання кредитного договору № 1574 від 19.09. 2007 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ним та відповідачем 19.09. 2007 року, було укладено кредитний договір № 1574, згідно якого банк надав йому кредитні кошти для покупки автомобіля в сумі 13683 дол. США під 9,5 % річних на строк до 18.09. 2014 року. Договором передбачено, що погашення кредиту повинно здійснюватися згідно графіку погашення кредиту на його позичковий рахунок, відкритий відповідачем у відділенні Промінвестбанку в м. Рахів. Так тривало до лютого місяця 2013 року, однак надалі він не зміг належно виконувати свої кредитні зобов'язання з вини відповідача, оскільки останній спочатку закрив свою філію у м. Рахів та згодом повідомив його про оплату кредитних коштів через відділення Ощадбанку, який в односторонньому порядку встановив додаткову оплату за послуги, що не передбачалось кредитним договором. Він свої зобов'язання за кредитним договором виконував до лютого місяця 2013 року, натомість відповідач порушив умови договору, оскільки закрив його позичковий рахунок в м. Рахів, і він надалі не має можливості сплачувати кредит до закінчення строку кредитного договору, - до 18.09. 2014 року. Вказує, що 17.12. 2012 року, між відповідачем та ПАТ "Альфа-Банк" було укладено договір відступлення права вимоги за яким відповідач відступив на користь ПАТ "Альфа-Банк" право вимоги, за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 1574 від 19.09. 2007 року. Однак йому не було надано копію вказаного договору, а також рахунків нового кредитора на який він міг би с сплачувати кредитні кошти. Відповідачем та третьою особою також порушено ЗУ "Про захист прав споживачів". ПАТ "Акціонерний промислово-інветсиційнийбанк" та ПАТ "Альфа-Банк" в односторонньому порядку змінили умови кредитного договору № 1574 в частині місця вчинення ним щомісячних платежів Він звертався до відповідача з письмовою пропозицією про дострокове розірвання кредитного договору з достроковим погашенням з його боку решти кредиту. Однак відповіді від відповідача він не отримував. На підставі наведеного, просить суд достроково розірвати кредитний договір № 1574 від 19.09. 2007 року, укладений з відповідачем на строк до 18.09. 2014 року та просить зобов'язати відповідача повідомити його про реквізити рахунку у одному з відділень банків України в м. Рахів, Закарпатської області. Позивач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просить такі задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Акціонерний промислово-інвестиційний банк", в судове засідання не з'явився, причини його невки суду не відомо. Представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ "Альфа-Банк", в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та ЗАТ "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" в особі керуючого філією "Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області" Климпуша І.О., 19.09. 2007 року, було укладено кредитний договір № 1574, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 13683,00 доларів США. За користування кредитом сторони погодили встановлення процентної ставки у розмірі 9,5 % річних. Сторони уклали вищевказаний кредитний договір строком на 7 років, - з 19.09. 2007 року по 18.09. 2014 року, тобто кінцевий термін повернення кредиту - 18.09. 2014 рік. Поряд з цим, згідно п. 7.1. Кредитного договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником зобов'язань, прийнятих на себе згідно умов даного кредитного договору. Укладений кредитний договір передбачав надання коштів на споживчі цілі - для придбання автомобіля, що закріплено у п. 2.5 Кредитного договору № 1574 від 19.09. 2007 року. Позивач просить розірвати вказаний кредитний договір посилаючись на те, що кредитором спричинено істотне порушення умов кредитного договору в частині місця здійснення ним щомісячних кредитних платежів. Як підставу для розірвання кредитного договору вказує на ту обставину, що у зобов'язанні було замінено кредитора, а йому не було надано договір, за яким відбулася така заміна. З пояснень позивача встановлено, що 17.12. 2012 року, між первісним кредитором ПАТ «Акціонерний промислово-інветсиційний банк» та третьою особою - ПАТ «Альфа-Банк», було укладено договір відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 1574, що був укладений з позивачем. Тому, як вказує позивач, він з лютого 2013 року, не сплачує кредит, таким чином не виконує умови кредитного договору, оскільки договором передбачений обов'язок позичальника погашати кредит щомісячно(п. 2.4. Кредитного договору № 1574). Як закріплено в ст. ст. 512, 516 України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема у випадку передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленням прав вимоги). Заміна кредитора здійснюється без згоди боржника. Ч 2 ст. 516 ЦК України передбачає, письмове повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні. Згідно ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення. Таким чином, норми чинного цивільного законодавства передбачають письмове повідомлення боржника, про вступ нового кредитора у зобов'язання, однак не встановлено обов'язку нового кредитора надати боржнику копію договору за яким замінено кредитора. У випадку неповідомлення боржника про заміну кредитора, боржник має право висунути заперечення проти вимог нового кредитора, однак не передбачено розірвання кредитного договору, та відповідно припинення зобов'язань, що в даному випадку вимагає позивач. Як встановлено судом, позивачем порушено свої зобов'язання за кредитним договором, що і він сам не заперечує, і вказані дії суперечать вимогам ст. ст. 526, 530 ЦК України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином, тому, суд констатує той факт, що зобов'язання має бути виконане у будь-якому випадку, заміна кредитора не звільняє. боржника від зобов'язання, і при відступлденні права вимоги на законодавчому рівні не вимагається отримання згоди боржника на цесію, чи надання йому самого договору (його копії) про відступлення права вимоги. Суд вважає, що звернення позивача з даним позовом є неналежним способом захисту своїх прав, та ґрунтуються лише на бажанні останнього уникнути цивільно-правової відповідальності за кредитним договором, який він просить розірвати, при чому, не виконавши свої зобов'язання за ним. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Між тим, місце (місцевість та установа банку) в якій боржник повинен сплачувати кредит не складають істотні умови кредитного договору. Сам кредитний договір, також і додаток до кредитного договору від 01.03. 2011 року, не містять зазначення місця (наприклад найменування банку, чи населений пункт в якому такий знаходиться), де повинен сплачувати кредитні кошти боржник. Суд вважає, що зазначені позивачем обставини не є істотним порушенням умов договору, тому такий договір не може бути розірваний судом. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі N 6-75цс13, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Враховуючи наведене, для розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України необхідно щоб існували наступні обставини: 1) наявність істотного порушення договору; 2) наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, та її розмір; 3) заподіяна шкода не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; 4) наявність істотної різниці між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Позивачем не надано суду жодних доказів того, що заміна кредитора, призвела до порушення майнових інтересів сторін кредитного договору, позбавило позивача того на що він розраховував при укладенні кредитного договору. Позивачем не доведено, що в результаті порушення умов кредитного договору, яке за твердженням позивача мало місце, останньому заподіяно шкоди. Натомість, обставини, якими обґрунтовує позивач свої вимоги як підстави для розірвання кредитного договору, жодними доказами не підтверджені, тому на думку суду, є голослівними, і не можуть братися судом до уваги для розірвання кредитного договору. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. До матеріалів справи позивачем надано суду письмову пропозицію від 25.11. 2013 року, надіслану ним на адресу ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з якої слідує, що позивач виявив бажання відкликати укладений кредитний договір № 1574 від 19.09. 2007 року, тобто позивач при наявності факту невиконання ним кредитних зобов'язань, мав намір відкликати кредитний договір та відповідно припинити кредитні зобов'язання після спливу шести років з моменту укладення спірного договору, а не протягом двох тижнів, як передбачено ЗУ "Про захист прав споживачів". тому суд вважає, що права позивача, які він вважає порушені і захист яких закріплений Законом України "Про захист прав споживачів" вказаним нормативно-правовим актом у даному випадку не можуть бути захищені та відновлені. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи що в судовому засіданні не доведено істотного порушення умов кредитного договору відповідачем, жодним чином не порушено матеріальних інтересів позивача врезультаті заміни кредитора, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вимоги ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed