Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач у квітні 2016 року звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з даним позовом, мотивуючи тим, що перебував у шлюбі з [PERSON] з червня 1986 року до січня 2011 року. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12.06.2012 року, рішеннями Апеляційного суду м.Києва від 22.027.2014 року та від 03.02.2016 року було поділено спільне майно подружжя. Однак, позивачу стало відомо, що відповідач має рахунок [NUMBER] у ПАТ "Банк Форвард", на якому перебувають грошові кошти у сумі 100 850,00 грн., які позивач вважає спільними коштами подружжя. У зв"язку з викладеним позивач просив суд визнати вказані кошти спільним майном подружжя та стягнути на його користь з відповідача 1/2 частину грошових коштів, а саме: кошти у сумі 50 425,00 грн. в рахунок поділу спільного майна подружжя. У судовому засіданні 01.11.2016 року позивач підтримав подане ним через канцелярію суду клопотання про залишення без розгляду п.2 позовних вимог. Ухвалою суду від 01.11.2016 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення спільних коштів в справі за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про визнання коштів спільними. Позивач у судовому засіданні в решті позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити повністю, крім того подали до суду письмові заперечення на позов. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши витребувані судом, за клопотанням позивача [PERSON], матеріали цивільної справи №753/6695/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором використано в інтересах сім'ї. Згідно п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Стаття 68 СК України передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом ч. 4 ст. 65 СК України до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частини 2 та 3 вказаної статті передбачають можливість відступити від засад рівності часток за певних умов. Згідно з ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Судом встановлено, згідно рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12.06.2012 року позивач та відповідач 14.06.1986 року зареєстрували шлюб, від якого [INFO] донька [ADDRESS], а в [INFO] - донька [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.12.1994 року шлюб між сторонами було розірвано, крім того факт розірвання шлюбу підтвепрджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13.01.2011 року, актовий запис №16. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12.06.2012 року та рішенням Апеляційного суду м.Києва від 22.07.2014 року визначено частки у спільній сумісній власності подружжя щодо нерухомого майна та визначено порядок користування квартирою. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 14.12.2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна відмовлено, однак рішенням Апеляційного суду м.Києва від 03.02.2016 року, за апеляційною скаргою [PERSON], рішення Дарницького районного суду м.Києва від 14.12.2015 року скасовано та постановлено нове, за яким позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково, а саме: визнано грошові кошти у сумі 15 444,93 грн., які знаходились на рахунку [NUMBER] у ПАТ "Альфа-Банк", спільними коштами [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 7722,47 грн. Врешті позовних вимог- відмовлено. Під час розгляду вказаної справи позивачу стало відомо, що відповідач має рахунок [NUMBER] у ПАТ "Банк Форвард", на якому перебувають грошові кошти у сумі 100 850,00 грн., на підтвердження чого надав до суду банківську виписку по кредитному рахунку [PERSON] [NUMBER]. Однак, з матеріалів справи судом встановлено, що 15.11.2013 року, вже після розірвання шлюбу (шлюб розірвано 13.01.2011 року), [PERSON], на підставі заяви (оферти) №110440501 від 15.11.2013 року, уклала договір про надання у користування платіжної картки з ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого є ПАТ "Банк Форвард". Згідно умов вказаного договору банком було відкрито рахунок [NUMBER] та видано платіжну картку з лімітом у сумі 50 000,00 грн. строком на 55 днів. Згідно листа ПАТ "Банк Форвард" від 13.01.2015 року №14/1-08-796, станом на 13.01.2015 року заборгованість за виконання договору від 15.11.2013 року у [PERSON] відсутня, договір та рахунок [NUMBER] закрито. Тобто, вказаний рахунок відповідачем було відкрито для погашення кредитних зобов"язань перед ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого є ПАТ "Банк Форвард" по виконанню договору, укладеного вже після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у підтвердження позовних вимог за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання грошових коштів спільним майном подружжя у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 60, п.1 ст. 70, ч.2 п.1 ст. 71, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.372 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: dismissed