Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", в подальшому змінено назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк", АТ КБ "Приватбанк" ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.11.2009р. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 15 000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті «http://privatbank.ua/terms/pages/70/», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті «http://privatbank.ua/terms/pages/70/», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 "Правил користування платіжною карткою". ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за йог використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник банку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони або запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відеозображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (користування простроченим кредитом і Овердрафтом) боржник сплачує відсотки за повишеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені Тарифами банк, які викладені на банківському сайті «http://privatbank.ua/terms/pages/70/». Відповідно до п.5.6 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п.6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.4.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п.5.7 Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п.5.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення офердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком частковою у разі невиконання власником або довіреною особою власника боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого кредиту та овердрафту) власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами. З урахуванням збільшених позовних вимог у зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2018р. має заборгованість в сумі 366 476,32 грн., яка складається з наступного: 14 991,23 грн. - заборгованість за кредитом, 350 585,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією (а.с.2-5 т.1, 8-11 т.2). У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до договору № б/н від 20.11.2009р. він отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту [NUMBER] з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначена картка діяла до 12/11, тобто до грудня 2011 року. В той же час позивач звернувся до суду з позовом лише 20.07.2015р., тобто після спливу трирічного строку давності. Просив застосувати позовну давність, що є підставою для відмови у позові. Як зазначає позивач 20.11.2009р. він ознайомився з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, просив надати відповідні послуги, про що ним було підписано відповідну Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, однак сама заява до суду позивачем не надана. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що розмір відсоткової ставки за кредитним договором № б/н від 20.11.2009р. змінювався. Так, з 20.11.2009р. по 01.09.2014р. застосовувалась обумовлена сторонами ставка у розмірі 30%, з 01.09.2014р. при розрахунку заборгованості банк почав застосовувати іншу ставку у розмірі 34,80%. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент підписання анкети-заяви, кредитор не має право змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банку, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.2.1.15.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В анкеті- заяві про надання кредитної картки не зазначено способу, яким слід надавати виписки з картрахунку. Інших належних та допустимих доказів про достягнення сторонами згоди щодо способу надання виписок по картрахункам позивачем не надано. З огляду на Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 17.08.2002р. № 1155,боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374цс17. Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення його про зміну розміру відсоткової ставки, банк в односторонньому порядку здійснив зміну (підвищення) розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Таким чином, позовні вимоги необґрунтовані та надмірно зазначена сума боргу. з 2 квітня 1997 року він зареєстрованим місцем його проживання є [ADDRESS]. Отже, місто в якому він проживає, згідно розпорядження КМУ № 1053-р від 30.10.2014р. віднесений до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. З урахуванням приписів Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" нарахуванню не підлягали заборгованість за пенею та комісією, штрафи (фіксована частина та процентна складова). Згідно п.2.1.1.12.6.1 та п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах, визначених даними Умовами. Враховуючи викладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить по недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015р. по цивільній справі № 6-2003цс15. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. На підставі наведеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.1-6 т.2). У встановлений судом строк позивач подав відповідь на відзив, в якій послався на та, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж, визначений чітко в грошових одиницях - ануітет тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а саме обов'язкового мінімального щомісячного платежу незалежно від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для інінціалізації переводу коштів з рахунку клієнта тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам'ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле - у кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний. Відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний Суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов'язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014р., справа № 6-14цс14, та 18.06.2014р., справа № 6-61цс14. Так, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 10.2015 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 24.06.2015р., тобто до сливу строку позовної давності. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що був ознайомлений з умовами кредитування та погодився із ним, що засвідчив своїм власним підписом. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3 в місяць або 30% на рік. Дана процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами (витяги з архіву SMS повідомлень додаються). Зокрема, відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.13.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься: отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам (п.1.1.2.3), у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Правомірність зміни умов договору також підтверджується постановою № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно якої при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦУ або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. До суду надано виписку по рахунку. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Заперечення відповідача пр незаконність нарахування одночасно пені та штрафу є помилковим, оскільки згідно ст.549 ЦК України штраф і пеня є формами неустойки, але не окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. На підставі наведеного позивач просив позов задовольнити (а.с.30-34, 51-55, 68-72). В судовому засіданні представник позивача Мощинська Н.В. підтримала позов. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. 20 листопада 2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Під договором приєднання частина 1 ст.634 ЦК України розуміє договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд вважає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, що підтверджується підписанням ним заяви, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, тобто уклали договір приєднання (а.с.14-20). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.09.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором. В підтвердження суми заборгованості по кредиту позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 20.11.2018р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] та витяг по картковому рахунку за період з 01.11.2009 по 06.06.2018, згідно яких станом на 30.09.2018р. заборгованість за кредитним договором становить 117 000 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 14 991,23 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 102 008,77 грн. (а.с.84-101, 181-189 т.1, 12-15 т.2). Визначаючи суму заборгованості по кредитному договору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідно зазначити наступне. Щодо заяви відповідача та його представника про застосування позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися о суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює тривалість загальної позовної давності у три роки. Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До винесення судом рішення відповідачем зроблено заяву про застосування судом позовної давності. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення кого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15. Крім того, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця катки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до повідомлення АТ КБ "Приватбанк" від 06.06.2018р. № 20150629/0285 клієнт [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 20.11.2009р. отримав картки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], остання з них мала термін дії до 10.2015р. Згідно первісного розрахунку заборгованості за кредитним договором та випискою по карті останній платіж по на погашення кредиту відповідачем було здійснено 11.03.2015р., строк дії останньої кредитної картки, яка видавалась відповідачу, становить до жовтня 2015р., позивач звернувся до суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 29.05.2015р., тобто в межах строку позовної давності. З огляду на це суд знаходить посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду безпідставним. Відповідно до абз.3 п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012р. № 5 із змінами, внесеними згідно з постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 7, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.13.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься: отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам (п.1.1.2.3), у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. Відповідач повідомлявся про збільшення ставки за використання кредитних коштів 15 серпня 2014 року до 2,9% на місяць і 15 березня 2015 року до 3,6% на місяць, що підтверджується довідками про доставку СМС-повідомлень (а.с.25, 25, 44, 65, 82). Доказів того, що відповідач звертався до банку із заявами про розірвання кредитного договору, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно була підвищена ставка за використання кредитних коштів за кредитним договором. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, що містяться в постанові від 28.03.2018р. (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Враховуючи, що строк дії кредитного договору становить до жовтня 2015 року, починаючи з листопада 2015 року нарахування відповідачу передбачених кредитним договором процентів має бути припинено. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором становить 37 266,01 грн. ( 14 991,23 грн. - тіло кредиту, 22 274,78 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014р. № 10 зайво сплачено позивачем судовий збір на суму 252,92 грн. підлягає поверненню позивачу за його клопотанням (а.с.1 т.1). Відсоток задоволених судом позовних вимог складає 31,85% (117 000 грн. - 100%, 37 266,01 грн. - х%, х = 37 266,01 грн. х 100% : 117 000 грн.). На підставі наведеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування сплаченого судового збору 561,20 грн. (117 000 грн. - 1762 грн., 37 266,01 грн. - х грн., х = 37 266,01 грн. х 1762 грн. : 117 000 грн.) (а.с.17 т.2). Відповідно до ст.ст.256, 257, 259, 264, 267, 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial