Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У листопаді 2016 року до Менського районного суду Чернігівської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями якої за заповітом є позивач [PERSON] та [PERSON], яка в установлений законом строк відмовилась від прийняття спадщини. В установлений законом строк позивач звернулась до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями. В зв'язку з цим, для захисту своїх прав, позивачка звернулась до Менського районного суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Киселівської сільської ради Менського району в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Залучена до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги визнала та проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] в с. Киселівка Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцями якої за заповітом є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області 03 жовтня 2011 року (а.с.9). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як слідує з матеріалів спадкової справи, [PERSON] в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. [PERSON] в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова нотаріуса № 2556/02-31 від 10.11.2016 (а.с.7). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). При цьому, перехід прав та обов'язків у порядку спадкування є можливим тільки за умови, якщо вони належали спадкодавцю на день смерті і не припинилися у зв'язку зі смертю. Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до довідки № 1005 від 11.11.2016 року, виданої Киселівською сільською радою Менського району Чернігівської області слідує, що згідно по господарського обліку, книга № 2 за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями мав статус колгоспного двору під особовим рахунком № 64. Головою колгоспного двору була [PERSON], членами - [PERSON], яка проживала з 1977 року по 23 березня 2003 року, виписана у зв'язку зі смертю (а.с.13). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в [ADDRESS] збереглось за [PERSON] та [PERSON], по ? частині кожній. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Посилання позивача про те, що вказану спадщину прийняла сестра спадкодавця - [PERSON] є безпідставним та не доведеним в судовому засіданні належними доказами, оскільки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] ніхто не звертався і спадкова справа не заводилась. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцеві [PERSON] на день смерті належала лише ? частина житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Згідно із звітом про оцінку майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 9360,00 грн. (а.с.21-40). Згідно повідомлення КП Чернігівське МБТІ від 13.10.2016 року №283, право власності на домоволодіння по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано (а.с.14). Дослідженням технічного паспорту, виготовленого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, встановлено, що будівництво спірного будинку з надвірними будівлями було завершено в 1950-1980 р.р., будинок має такі характеристики: житловий будинок А-1, сараї Б-1, б-1, б1-1, сарай Г-1, погріб В-1 (а.с.30-34). Позивач в своїх позовних вимогах ставить питання про визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно, а саме на ввесь житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] та являється спадковим майном після померлої [PERSON], проте в судовому засіданні позивач та її представник не довели суду та не надали з даного приводу належних доказів, натомість з наявних матеріалів справи слідує, що спадкодавець [PERSON] мала право лише на ? частину вказаного домоволодіння, і саме ця ? частину є спадковим майно після її смерті. На іншу ? частину домоволодіння мала право померла [PERSON], проте будь - яких доказів щодо її волі розпорядитись належним їм нерухомим майном суду не надано, так само як і доказів з приводу того, хто прийняв чи мав намір прийняти спадщину після померлої [PERSON] Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, враховуючи, що, перехід прав та обов'язків у порядку спадкування є можливим тільки за умови, якщо вони належали спадкодавцю на день смерті і не припинилися у зв'язку зі смертю, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на ? частину спадкового майна, що відкрилось після померлої [INFO] [PERSON] та розташованого по [ADDRESS]. В задоволені решти позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial