Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

у січні 2016 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до приватного підтриємства «Тандем» (далі - ПП «Тандем» ), приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПАТ «УСК «Княжа ВІГ»), треті особи: [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з якою просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 25 468,01 грн, судові витрати; з ПП «Тандем» матеріальну шкоду - 7171,58 грн та моральну шкоду - 15 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 вересня 2015 року на перехресті вулиці Анни Ахматової та проспекту П. Григоренка у м. Києві сталася ДТП - зіткнення автомобіля «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , який перебував у користуванні (експлуатації) ПП «Тандем», під керуванням [PERSON] , який був найманим працівником ПП та автомобілем позивача марки «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Вказана ДТП сталася за вини [PERSON] , що підтверджується постановою Дарницького районного суду від 6 листопада 2015 року в справі № 753/20167/15-п. Позивач зазначає, що автомобіль «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] на момент ДТП, був забезпечений страховим полісом АІ/8359047 від 27.07.2015 ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із лімітом відповідальності страховика у розмірі 50 000, 00 грн., а франшиза складає 500,00 грн. Відповідно до звіту від 08.10.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, зробленого на замовлення ПАТ «УСК «Княжа ВІГ», вартість відновлювального ремонту становить 57 171,58 грн., а вартість матеріального збитку - 24 531,99 грн. ПАТ «УСК «Княжа ВІГ» виплатило позивачу відшкодування за пошкоджений в результаті ДТП транспортний засіб у розмірі 24 531,99 грн. Проте позивач вказує, що здійснена сума страхового відшкодування не відповідає розміру реальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, сума страхового відшкодування на думку позивача відшкодована частково. Відтак, невідшкодованими залишилися збитки у розмірі 25 468,01 грн, а також різниця між розміром відповідальності страхової компанії та реальним розміром шкоди, яка складає 7 171,58 грн, яка відповідно до ст.ст. 1172, 1166, 1188, 1194 ЦК України підлягає стягненню з ПП «Тандем». Крім того, позивач наголошує, що зазнав моральних переживань, які були викликані стресом від пошкодження його транспортного засобу. Це, а також неможливість використання пошкодженого автомобіля, витрачаючи час на більш повільний громадський транспорт, порушили його звичайний життєвий ритм і свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн. У справі містяться заперечення представника ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», у яких він просить відмовити у позові до Товариства. Зазначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду (відновлювальний ремонт з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством). Тож, згідно з Звітом № 4253/4 від 08.10.2015: відновлювальний ремонт становить 57 171,58 грн з ПДВ, відновлювальний ремонт з урахуванням зносу становить 24 531,99 грн з ПДВ. Отже страхове відшкодування склало 24 531,99 грн, яке 07.12.2015 року сплачено позивачу. Таким чином Товариство у повному обсязі виконало свої обов`язки по полісу АІ/8359047. 21 січня 2016 року позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої [PERSON] просив стягнути з ПрАТ « Княжа ВІГ» на його користь 25 467, 01 гривень, що складає різницю між розміром ліміту відповідальності страхової компанії 50 000 гривень та виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням у розмірі 24 531, 99 гривень, а з відповідача ПП «Тандем» різницю між розміром відповідальності страхової компанії та реальним розміром заподіяної шкоди, яка складає 7 171, 58 грн.. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року справу передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 205-207). Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 01.07.2020 року головуючим суддею визначено суддю Плахотнюк К.Г. (а.с. 233). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 4 серпня 2020 року справу прийнято до провадження, постановлено її розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 234). Справа, призначена на 23.04.2021 року, не розглядалась у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. В судове засідання 28.10.2021 позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі з підтриманням позовних вимог в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Будь-які клопотання до суду не надходили. Матеріали справи містять заперечення відповідача ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» на позов [PERSON] . Відповідач ПП «Тандем» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Третя особа [PERSON] про розгляд повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судовий виклик повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про те, що адресат відмовився його отримувати, пояснення на позов не надав. Третя особа [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, пояснення на позов не надав. Будь-які клопотання до суду не надходили. За таких підстав суд визнав за можливе ухвалити по даній справі рішення за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній даних. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року об 20 год. 00 хв. в м. Києві на перехресті вулиці Анни Ахматової та проспекту Петра Григоренка водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2015 року у справі № 753/20167/15-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наразі, наявність вини в діях третьої особи [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої було пошкоджено транспортний засіб позивача в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Факт керування [PERSON] автомобілем «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] в момент ДТП підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 160) Відповідно до реєстраційної картки з бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів власником транспортного засобу «Богдан» д.н.з. [NUMBER] станом на 17.09.2015 є третя особа [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; відповідач ПП «Тандем» має право користування цим транспортним засобом на підставі договору оренди (а.с. 199-200). Власником пошкодженого КТЗ на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] є позивач [PERSON] . Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі статтею 1 192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таке деліктне правовідношення виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8359047 від 27.07.2015. Ліміт відповідальності становить 50 000 грн, франшиза 500 грн (а.с. 8). За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. ст. 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. А так як деліктні відносини поєдналися із відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування став страховик завдавача шкоди - відповідач - юридична особа у справі. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому цим Законом. І після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Приписи ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у зв`язку з пошкодженням т/з відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом Т/З з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Як видно зі змісту протоколу огляду транспортного засобу від 25.09.2015, представник страховика - відповідача - ПАТ «УСК «Княжа ВІГ» оцінювач Демяненко М.М. провів огляд автомобіля позивача, описавши і зафіксувавши його пошкодження. З таким протоколом під розпис було ознайомлено позивача. Останній з протоколом був згідний. За даними Звіту ТОВ «Експертно - Асистуючої Компанії «Фаворит» № 4253/4 від 08.10.2015, який був зроблений на підставі договору ТОВ та ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] в результаті його аварійного пошкодження, вартість відновлювального ремонту, визначена за витратним підходом, складає 57 171,58 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ та значення коефіцієнта фізичного зносу, але без врахування втрати товарної вартості, складає 24 531,99 грн (а.с. 9-22). Судом встановлено, що страхова компанія перерахувала позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 24 531,99 грн, що не заперечується сторонами, і ліміт відповідальності ця сума не перевищила. Однак за підрахунками позивача [PERSON] , враховуючи часткове відшкодування шкоди заподіяної власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження в ДТП на його користь з ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» підлягає стягненню сума, яка складає (50 000,00-24531,99=25468,01 грн.) 25 468, 01 грн., а з ПП «Тандем» підлягає стягненню різниця між розміром відповідальності страхової компанії та реальним розміром шкоди, яка складає 57171,58-50000=7 171,58 грн. З огляду на викладене, підстав для стягнення частини коштів з ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», які залишаються невиплачені страховою компанією суд не вбачає, оскільки Товариство в повному обсязі виконало свої обов`язки по полісу № АІ/8359047. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27. 03. 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди має бути наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Так, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 липня 2017 року у справі № 755/18006/15. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Враховуючи вищевикладене, винний водій, який уклав відповідний договір страхування і сплатив відповідні страхові платежі нестиме відповідальність у разі настання страхової події у випадку встановлення перевищення ліміту відповідальності, відповідно до полісу. З огляду на зазначене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» користь позивача 25 467, 01 гривень, що складає різницю між розміром ліміту відповідальності страхової компанії та виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням у розмірі 24 531, 99 гривень, а з відповідача ПП «Тандем» різницю між розміром відповідальності страхової компанії та реальним розміром заподіяної шкоди, яка складає 7 171, 58 грн.. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). В постанові Верховного суду від 25 березня 2019 року у цивільній справі №591/3152/16-ц, зазначено, що факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. При цьому в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі №753/19288/14-ц, Верховний Суд також зазначив, що «...у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, шо понесла відповідні витрати». Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України). Згідно частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до п.7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року №165, документами, що підтверджують надання послуг, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення фактичного відновлювального ремонту автомобіля «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] , і їх розміру, що виключає можливість стягнення суми відшкодування, яке складає різницю між вилаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, як зі страхової компанії, що взяла на себе обов`язок страхування відповідальності власника транспортного засобу так і з особи яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Позивач розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, суду не надав. Таким чином, вимога позивача про стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», як страховика, котре на думку позивача не виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АІ/8359047 та ПП «Тандем», як власника транспортного засобюу заподіювача шкоди, на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості відновлювального ремонту автомобіля «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач загальну суму завданої ПП «Тандем» моральної шкоди оцінює в 15 000,00 грн., при цьому обґрунтовує його моральними переживаннями, які були викликані стресом від пошкодження його транспортного засобу та порушенням його звичайного життєвого ритму. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача ПП «Тандем» підлягає стягненню 3000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням майна. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Зважаючи на викладені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає відшкодуванню моральна шкода. Судовий збір з ПП «Тандем» на користь позивача підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 551 грн. 20 коп. З огляду на зазначене та

Outcome: partial