Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на її користь 551,20 грн. сплаченого судового збору та 2100 грн. витрат на правову допомогу. На обґрунтування позову зазначила, що вона є матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач [PERSON]. Вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року. З весни 2014 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання. 05 листопада 2015 року шлюб між ними було розірвано. Дитина зареєстрована та проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2015 року з відповідача на її користь стягуються на утримання малолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03 вересня 2015 року. Проте рішення суду про стягнення аліментів відповідач не виконує, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Станом на 11 серпня 2016 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8494,01 грн. З моменту народження, син знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідача не цікавлять потреби та інтереси дитини, він не приймає участі у вихованні сина, повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обовязків. Дитина часто хворіє простудними захворюваннями, має проблеми мовлення, в звязку з чим перебуває на обліку у лікаря невропатолога. Варіть піврічного курсу лікування дитини складає близько 1000,00 грн., додатково дитина займається із спеціалістом - логопедом та відвідує курси раннього розвитку дитини, щомісячна вартість яких становить 480,00 грн. Відповідач негативно відноситься до неї, погрожує та постійно провокує конфліктні ситуації, систематично проявляє до неї та дитини фізичне насилля та жорстокість. Також відповідач має прихильність до вживання алкогольних напоїв. Через протиправну поведінку відповідача та застосування з його боку до неї та до малолітнього сина [PERSON] фізичного насилля, вона 22 грудня 2015 року, 10 березня 2016 року, 14 червня 2016 року, 19 червня 2016 року, 18 липня 2016 року зверталася із заявами до [PERSON] Також 30 травня 2016 року зверталася до [PERSON] із заявою про порушення відносно відповідача кримінального провадження за ухилення від сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON]. 01 червня 2016 року вона була вимушена разом із сином [PERSON] переїхати проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною вона відповідачу не чинила. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON], жорстоко поводиться з нею та з дитиною, вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до сина [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заявлений позов, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просила задовольнити позов, не заперечувала проти подовження розгляду справи за відсутності її представника. Також пояснила суду, що після реєстрації шлюбу вони з відповідачем проживали в її квартирі. У вересні 2014 року вони припинили спільне проживання, і відповідач повернувся до своїх батьків, а вона разом із дитиною згодом переїхала проживати до своїх батьків у квартиру [ADDRESS]. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини. Дитина страждає на затримку мови, потребує постійного вживання ліків. Коли відповідач приходить до їх квартири та гучно стукає у двері, щоб його пустили, син лякається. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, у стані алкогольного спяніння вона не дає йому бачити сина. Коли відповідач приходив тверезий, вона дозволяла йому бачити дитину. Вона ніколи не залишала відповідача із дитиною, бо він не слідкував за сином. Відповідач перестрівав її на вулиці, погрожував, один раз штовхнув сина, в звязку з чим вона писала заяви до поліції, щоб прийняли міри до колишнього чоловіка. Проте кримінальні справи закриваються. Відповідач також писав заяви до поліції, що вона не дає йому сина. Після припинення спільного проживання відповідач приходив до дитини два рази на тиждень, часто у нетверезому стані. Після розірвання шлюбу він став агресивним по відношенню до неї, хотів, щоб вони відновили сімейно-шлюбні відносини. Відповідач хотів брати сина, але вона йому не давала дитину, дозволяла спілкуватися тільки у її присутності. Після її звернення до суду відповідач став інколи приходити до неї із продуктами харчування для дитини, запитував, що купити, але ніякі речі дитині не купляв. Зараз відповідач бачить дитину в дні, що встановлені опікунською радою, але не кожного разу. Дитина боїться відповідача. Відповідач сплачує аліменти на підставі рішення суду від 03 вересня 2015 року. В теперішній час він працює, в червні 2016 року переслав їй 1000,00 грн., в жовтні 2016 року прийшли аліменти в сумі 563 грн., але на даний час відповідач має заборгованість по аліментам. Також уточнила свої пояснення з приводу завдання дитині тілесних ушкоджень, пояснивши, що відповідач штовхнув її, а дитина, яка була поруч, впала разом із нею. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 14 листопада 2016 року, позов підтримувала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню. Вважала, що в інтересах дитини позов слід задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, надав пояснення, аналогічні запереченням проти позову, де зазначив, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Він працює в ТОВ "Омега" в супермаркеті "[PERSON] №16", сплачує аліменти на утримання сина на користь позивачки та погашає заборгованість по аліментам, бере участь у вихованні сина, придбаває для дитини харчі. Розпорядженням Камянської міської ради йому визначено дні та часи для спілкування з дитиною. Він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Вважає позов необґрунтованим, а всі звернення позивачки до працівників поліції направлені лише на те, щоб перешкоджати йому спілкуватися з дитиною. Також пояснив суду, що він не ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до малолітнього сина [PERSON]. Позивачка не давала йому бачити дитину, відключала телефон, не пускала до дитини. Він не бив позивачку і не штовхав дитину. Позивачка сама штовхнула сина, щоб він не підходив до нього і дитина впала. Деякий час він не платив аліменти, бо не мав роботи через захворювання спини. Він вертався до органів опіки та піклування із заявою про визначення порядку спілкування із дитиною, так як позивачка не давала йому сина, не дозволяла спілкуватися ізним, нічого не розповідала про проблеми із здоровям дитини. Згідно розпорядження органу опіки та піклування позивачка дає йому спілкуватися із сином в її присутності та в її квартирі. Навіть коли буває хороша погода, позивачка не дає йому сина для прогулянок. Він дійсно приходив до квартири позивачки та стукав у двері, але не вибивав їх. Оскільки після розірвання шлюбу позивачка не давала йому сина, він не міг спілкуватися із дитиною та приймати участь в її вихованні. Син його не боїться, вони разом грають, спілкуються, дитина не дуже добре вимовляє слова, про проблеми із мовою у сина він дізнався тільки із позовної заяви. Позивачка не хоче домовлятися, оговорює його. Він любить сина, бажає приймати участь у його вихованні, утриманні, дбати про дитину, але позивачка перешкоджала йому виконувати свої батьківські обовязки. Він придбавав для дитини речі та передавав їх через батьків дружини. Офіційно працевлаштувався з 01 вересня 2016 року. Представник Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування, а також висновок відносно недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Вислухавши позивачку, її представника, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]М, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року до 05 листопада 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2015 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.12, 13). Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини вказаний [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2015 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 вересня 2015 року та до повноліття дитини (а.с. 15). Після припинення сімейно-шлюбних відносин малолітній син [PERSON] залишився на вихованні позивачки [PERSON]. Дитина зареєстрована разом із своєю матірью за адресою: [ADDRESS], а фактично проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с. 14), та актом про проживання від 14 липня 2016 року (а.с. 29). В своїй позовній заяві та в судовому засіданні позивачка стверджувала, що відповідач повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обовязків, не приймає участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], не надає допомоги у його лікуванні, застосовує до неї та сина фізичне насилля, не сплачує аліменти на утримання дитини, відповідача не цікавлять потреби та інтереси дитини, при тому, що вона ніяких перешкод відповідачу для виконання ним своїх батьківських обовязків не чинила. Проте такі твердження спростовується встановленими та підтвердженими в судовому засіданні обставинами. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не ухилявся від виконання батьківських обовязків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON], намагався бачитися та спілкуватися із дитиною, але позивачка перешкоджала відповідачу приймати участь у вихованні сина, що підтверджується висновками за матеріалами ЖЄОЗПВКП № 5774 від 04 липня 2016 року, №7487 від 23 серпня 2016 року за зверненнями відповідача про те, що колишня дружина [PERSON] не дає бачитися з сином (а.с. 63, 64). 16 вересня 2016 року адміністрацією Дніпровського району Камянської міської ради, за заявою [PERSON], було прийнято розпорядження № 86-р "Про порядок побачення [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]" (а.с. 60). Цим розпорядженням відповідачу був визначений порядок побачення з малолітнім сином [PERSON] у присутності матері [PERSON] в неділю з 11.00 години до 13.00 години та в понеділок з 17.00 години до 19.00 години. Крім того, у розпорядженні було звернуто увагу [PERSON] на її обовязок не ухилятися від виконання даного розпорядження та не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином (а.с. 60). Зазначене вище свідчить про те, що позивачка перешкоджала відповідачу спілкуватися із їх малолітнім сином [PERSON], приймати участь в його вихованні, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися до органу опіки та піклування для усунення йому перешкод з боку позивачки у спілкуванні з сином. Допитані за клопотанням позивачки свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили факт ухилення відповідача від батьківських обовязків та застосування до позивачки і малолітньої дитини фізичного або психічного насилля з боку відповідача, а лише пояснили, що неодноразово бачили відповідача біля будинку та квартири позивачки та її батьків, який звонив по телефону, стукав у двері та просив, щоб його пустили. Також судом встановлено, що відповідач з 01 вересня 2016 року працював в ТОВ "Омега" [PERSON] -16" вантажником (а.с. 59), з його заробітної плати стягувалися аліменти на утримання дитини та погашалася заборгованість по аліментам, що не заперечувала в судовому засіданні позивачкою [PERSON] Як пояснив відповідач в судовому засіданні 20.02.2017 року він звільнився з вказаної вище поботи і в той же день працевлаштувався в іншому місці, де обіцяють більшу заробітну плату. Згідно висновку органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від 11 листопада 2016 року вих. № 6.11/649 (а.с. 55), є недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки батько дитини намагається зустрічатися з сином згідно з графіком, відчуває відповідальність за виховання і розвиток дитини, працює, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до свого малолітнього сина, а обмеження його участі у вихованні дитини повязано з тим, що позивачка свідомо чинила [PERSON] перешкоди у спілкуванні із сином через неприязні стосунки, що склалися між нею та її колишнім чоловіком після розірвання шлюбу. Крім того, суд критично оцінює пояснення позивачки про те, що відповідач жорстко поводиться по відношенню до малолітнього сина, оскільки в судовому засіданні позивачка надала пояснення про те, що відповідач не штовхав дитину і не застосовував до сина будь-яке фізичне насилля. Ствердження позивачки про те, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про неї та не надає матеріальну допомогу на утримання сина також спростовуються поясненнями самої позивачки про те, що відповідач приходить до дитини згідно встановленого графіку побачень, спілкується із сином в її присутності, інколи приносить дитині продукти харчування, сплачує аліменти на утримання сина. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належним умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З урахуванням того, що в судовому засіданні не доведенно ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON], у суду відсутні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав.

Outcome: dismissed