Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що її дочка, [PERSON], та зять, [PERSON], [INFO] народили сина [PERSON]. Однак, відповідачі зумівши народити дитину не змогли її належно виховувати. Так, вже протягом багатьох років вони залишили дитину в неї дома, зникли у невідомому напрямку, на зв'язок з нею, як з матір'ю, не виходять. Майже із самого народження дитина постійно проживає з нею. Відповідачі вже на протязі багатьох років вихованням дитини не займаються, матеріально не забезпечують, не приймають будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавляться. Всі питання щодо виховання вирішує вона самостійно, повністю опікується над дитиною, виховує та утримує її. Зазначає, що розпорядженням голови Рахівської РДА №13 від 20 січня 2017 року дитині, [PERSON], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та розпорядженням голови Рахівської РДА №61 від 6 березня 2017 року встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], а з червня 2004 року народження позивачку призначено його опікуном. Більше того, відповідач [PERSON], сама подала заяву про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], яка посвідчена в нотаріальному порядку. Батько неповнолітнього, [PERSON], [PERSON], так само не займається вихованням сина, з 26 грудня 2016 року знаходиться в розшуку, згідно ухвали Рахівського районного суду від №305/2067/16-ц, місце його знаходження їй невідоме. Таким чином вважає, що є достатні всі підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з наведеним та приймаючи до уваги те, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, що наносить психологічної травми її онукові, та з метою правового захисту прав та інтересів дитини, оскільки не має представників за законом, вона змушена звернутися до суду з проханням про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], для подальшого оформлення законного опікунства над нашими онуком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник органу опіки та піклування Рахівської РДА в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, у заяві від 16.11.2017 року не заперечувала на розгляд справи про позбавлення її батьківських прав без її участі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], являються батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 17.06.2004 року. Дитина, [PERSON], проживає зі своєю бабусею, [PERSON], що підтверджено довідкою виконавчого комітету Рахівської міської ради №5041 від 17 листопада 2017 року та актом обстеження матеріально-побутових умов від 20 листопада 2017 року, складеним депутатом Рахівської міської ради [PERSON] Згідно з розпорядженням голови Рахівської РДА П.Басараби від 20.01.2017 року № 13, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], [INFO], у зв'язку з перебуванням у розшуку матері, [PERSON], та батька, [PERSON]. Крім того, доручено службі у справах дітей райдержадміністрації вжити заходів щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO], до сімейних форм виховання. Відповідно до розпорядження голови Рахівської РДА П.Басараби від 06.03.2017 року №61 "Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування", було встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO], призначено опікуном дитини, [PERSON], його бабусю [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS]. За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Згідно з довідкою Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області №7168 від 28.11.2016 року [PERSON], [INFO], розшукується Рахівським ВП ГУНП в Закарпатській області яктака, що втратила зв'язок з рідними. Згідно з довідкою Рахівського відділення поліції Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області [PERSON] №143/06/29/2-2016 від 13.01.2017 року [PERSON], [INFO], оголошений у державний розшук, як особа, яка переховується від Рахівського РВ ДМС та суду. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], як батьки малолітнього [PERSON], життям дитини не цікавляться. Характеристика на відповідача, [PERSON], яка була складена 20.11.2017 року секретарем Рахівської міської ради та виконавчого комітету [PERSON], також є підтвердженням того, що [PERSON] з червня 2016 року по листопад 2017 року перебувала у розшуку як особа, що втратила зв'язок із рідними, не бере участі у вихованні сина. Також, [PERSON], 16.11.2017 року надала письмову заяву, про згоду на позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина, [PERSON]. Крім свідомого ухилення відповідачів від утримання дитини, що відповідає ухиленню від батьківського обов'язку щодо забезпечення дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, як складової виховання, судом встановлено, що відповідачі не являються інвалідами, психічно хворими чи слабоумними людьми, натомість є особами молодого віку, працездатними, отже очевидна свідома умисна поведінка останніх щодо ухилення від обов'язку належного виховання дитини, тобто не піклування про її фізичний і духовний розвиток, відсутність інтересу щодо виховання сина, не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, що є причиною для позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON]. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні доведено факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON], суд дійшов висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина. На підставі викладеного та

Outcome: approved