Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 листопада 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 200,00 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 17 червня 2018 року має заборгованість у розмірі 16 708,70 грн, яка складається з такого: 9 698,35 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 922,80 грн - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 771,84 грн - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. У відкрите судове засідання представник позивача не з'явився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі. Відповідач по справі в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до відзиву відповідача, останній частково заперечує проти задоволення позову, зазначає, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки не є первинним обліковим бухгалтерським документом. Факти та розміри внесення відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту мають бути підтверджені виписками з банківського рахунку відповідача, які позивачем не надані. Крім того, позивачем не надано жодних доказів про ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку. Також заперечує проти вимог щодо стягнення неустойки, посилаючись на ст. 549, 551, 611 ЦК України та ст. 61 Конституції України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу а також зменшити розмір пені. Представник позивача надав заперечення на відзив, в яких вказав, що відповідач в анкеті-заяві від 28 листопада 2012 року особистим підписом засвідчив те, що дана заява, разом із пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку становлять між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та він зобов'язується виконувати умови та регулярно ознайомлюватись із ними на сайті Приватбанку. Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи Банку є загальнодоступною інформацією. Зазначив, що виписка по картковому рахунку, яку надано позивачем та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами. Крім того, щодо одночасного застосування штрафу і пені зазначив, що пеня та штраф не є різними видами відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Щодо зменшення пені зазначив, що сторони визначили та погодили всі умови договору та наслідки його невиконання. Позичальник погодився на всі умови кредитного договору, підписуючи його, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку з неявкою сторін справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованостіта призначити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 28 листопада 2012 року за заявою відповідача, ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та відповідач уклали договір про надання банківських послуг б/н, який складається з Заяви, Тарифів банку, Умов і правил надання банківських послуг, пам'ятки клієнта, та відповідно до якого позивач зобов'язався надати кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору та те, що він був ознайомлений з договором про надання банківських послуг. Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в Заяві (а.с.10-26). Відповідно п. 1.1.3.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку", Банк має право на зміну Тарифів, інших умов обслуговування рахунків. Розмір кредитного ліміту змінювався, що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 6-9), виписками за картковими рахунками (а.с. 73-77). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.5.7 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" передбачено, що клієнт Банку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.2 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" визначено, що в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" на боргові зобов'язання за кредитом і овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно з п. 2.1.1.12.2.1 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно п. 2.1.1.12.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" в разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" на суму від 100 грн. клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку", Тарифів Банку при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку" Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до норм якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до норм якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 536 ЦК України зазначає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у виді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. Згідно розрахунку, станом на 17 червня 2018 року має заборгованість у розмірі 16708,70 грн, яка складається з такого: 9698,35 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5922,80 грн - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 771,84 грн - штраф (процентна складова). Як встановлено судом, [PERSON] було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, враховуючи положення ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення постановою у справі № 6-2003цс 15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому останні задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Суд вважає, що позивачем не було вжито заходів щодо зменшення розміру неустойки, що сприяло збільшенню розміру збитків, а тому суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 551, 616 ЦК України, зменшити розмір неустойки у виді пені до 3000,00 грн. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскільки доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає встановленим порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12698,35 грн, яка складається з такого: 9698,35 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3000,00 грн - пеня. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1339,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial