Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Прокурор Вільнянського району Запорізької області, діючи в інтересах держави в особі ГУ Державного агентства земельних ресурсів в Запорізькій області, звернувся до суду із позовом до [PERSON], відповідно до якого вимагає витребувати у власність держави дві земельні ділянки, призначені для ведення садівництва, розташовані на території Михайлівської сільської Ради, та скасувати реєстрацію права власності на ці земельні ділянки за відповідачем. Як зазначив прокурор у своїй позовній заяві, згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.08.2014 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2014 року, був визнаний недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЗП № 023343, яким було посвідчено право власності на [PERSON] на земельну ділянку, призначену для ведення садівництва, розташовану на території Михайлівської сільської Ради. Проте 04.04.2012 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу з [PERSON], згідно якого продав йому зазначену спірну земельну ділянку, а [PERSON], у свою чергу, згідно договору купівлі-продажу від 08.05.2012 року продав її відповідачу [PERSON], який розділив цбю земельну ділянку на дві, площею 0,0619 га та 0,0368 га. Прокурор наголошує, що відповідач [PERSON] неправомірно набув право власності на спірні земельні ділянки, оскільки [PERSON] [PERSON] не мали права здійснювати відчуження, і земельні ділянки мають бути повернуті у власність держави. Враховуючи це, прокурор й звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами. Під час судового розгляду справи прокурор Соколов М.О. підтримав заявлений позов, просить її задовольнити, наголошуючи на тому, що відповідач [PERSON] неправоміро отримав у власність земельні ділянки, і вони підлягають поверненню державі. Представник СТ "Сонячний" [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи це, позов розглянуто в порядку ст.ст.224-226 ЦПК України у заочному провадженні. Суд, заслухавши пояснення прокурора, представника третьої особи, та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.08.2014 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2014 року, був визнаний недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЗП № 023343, яким було посвідчено право власності на [PERSON] на земельну ділянку, призначену для ведення садівництва, розташовану на території Михайлівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області. Разом з цим, 04.04.2012 [PERSON] уклав договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки з [PERSON], а той, у свою чергу, згідно договору купівлі-продажу від 08.05.2012 року, продав земельну ділянку відповідачу [PERSON] Отримавши право власності на спірну земельну ділянку, [PERSON] звернувся до відділу Держземагентства у Вільнянському районі з метою поділу земельної ділянки на дві; таким чином, буди утворені дві земельні ділянки за кадастровими номерами 2321584000:05:001:0426 та 2321584000:05:001:0427, право власності на які зареєстровано за відповідачем. Укладавши договір купівлі-продажу з [PERSON], [PERSON] підтверджував своє право власності на земельну ділянку Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 023343, виданого йому 05.11.2004 року. Проте, зазначений Державний акт скасовано рішенням Вільнянського районного суду 19.08.2014 року, яке набрало законної сили. За змістом цього судового рішення, встановлено факт незаконного розпорядження державним органом та отримання [PERSON] як первинним власником спірної земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), право власності [PERSON] на земельну ділянку виникло з моменту отримання ним Державного акту та його держаної реєстрації. Таким чином, ці норми закону встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку, та одержанням її власником Державного акту, який посвідчував його право власності Статтею 330 ЦК України, встановлені підстави набуття добросовісним набувачем права власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це право, а саме: якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуваного у нього. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. З поданих доказів вбачається, що розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 13.10.2004 року № 648 "Про надання у власність земельної ділянки із земель СТ "Сонячний" гр. [PERSON] на території Михайлівської сільської ради" було прийнято у порушення норм земельного законодавства, та скасовано розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 06.08.2013 року за № 372 як незаконне. Суд погоджується з доводами прокурора, що приймаючи розпорядження з приводу передачі земель у приватну власність, голова районної державної адміністрації реалізує не власну волю, а повноваження надані йому державою у межах та у спосіб встановлений законом; незаконні розпорядження голови райдержадміністрації, які суперечать закону, та були скасовані в установленому законом порядку, не можуть вважатися волевиявленням держави, а скоріше є бажанням окремої посадової особи. Таким чином, спірна земельна ділянки, яка була передана у власність [PERSON], вибула з володіння держави як власника не з її волі. З огляду на викладене, дві земельні ділянки за кадастровими номерами 2321584000:05:001:0426 та 2321584000:05:001:0427, які перебувають у власності відповідача, і які раніше належали [PERSON] як одна земельна ділянка, підлягають витребуванню у власність держави, а їх державна реєстрація за відповідачем підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved