Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. Свої вимоги обгрунтував наступним.19.03.2020 р. відбулися річні Загальні збори акціонерів ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», якими було прийнято рішення змінити назву Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») на Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» (AT СК «ІНГО»). Реорганізація чи ліквідація товариства не проводилася. 21 січня 2019 р. о 19 год. 50 хв. на а/д Київ-Харків автомобілем марки «Хюндай» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якої застрахований автомобіль марки «Рено», д/н [NUMBER] , (договір страхування № 250581223.18), що належить ТОВ «Перша лізингова компанія», під керуванням [PERSON] отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідки ВДАІ про ДТП (форма №2) та постанови від 21 березня 2019 р. Баришівського районного суду Київської області по справі № 355/124/19 ДТП мала місце внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] . Для визначення матеріального збитку автомобіля «Рено», д/н [NUMBER] було виконано Звіт № 0020 від 29.03.2019 року. Відповідно до вказаного Звіту розмір матеріального збитку автомобіля становить 229 491 грн. 48 коп. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. За умовами договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим було виплачено страхове відшкодування на підставі рахунку-акту виконаних робіт № ARM- 0035213 від 29 березня 2019 р. на суму 183 295 гривень 16 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3130 від 17.05.2019 року, а також на підставі рахунку-акту виконаних робіт № ARM- 0038125 від 30 квітня 2019 р. здійснено доплату у розмірі 5 275 грн. 01 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8110 від 19.06.2019 р. Таким чином, страхове відшкодування за даним страховим випадком склало 188 570 грн. 17 коп. Відповідачу була надіслана претензія № 1678/1 від 26.06.2019 р. з пропозицією врегулювати питання в досудовому порядку. Претензія була повернута позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Жодних виплат від відповідача на користь позивача не надходило. Сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 89 570 гривень 17 коп. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Хюндай» д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в «ПрАТ «СК АРСЕНАЛ Страхування», страховий поліс № АМ/6296658. Ліміт відповідальності за полісом за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн. Франшиза 1000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, фактична сума виплаченого страхового відшкодування 188 570 гривень 17 коп. - ліміт відповідальності (100 000 грн. - 1000 грн. (франшиза)) 99 000 грн. 00 коп. за полісом страхування № АМ/6296658 = 89 570 гривень 17 коп. - різниця, відшкодування якої покладається на особу, яка заподіяла шкоду і зобов`язана сплатити між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто на відповідача. Просив стягнути з Відповідача на користь АТ "Страхова компанія "ІНГО" 89 570 грн. 17 коп. та судовий збір. Ухвалою Яготинського районного суду від 3 листопада 2020 р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позованого провадження. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 11 грудня 2020 р. здійснено перехід з розгляду у порядку спрощеного позовного провадження справи у розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання на 11 год. 27 серпня 2021 р. не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив на позовну заяву, котрий обгрунтований наступним. Відповідно до свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу-власником авто є ТОВ "Хюндай Мотор Україна". Відповідно до договору оренди № 10/09/18-О транспортного засобу від 10/09/18 автомобіль перебував в оренді Дочірнього підприємства "Автоскладальний завод № 1" ПАТ "Автомобільна Компанія "Богдан Моторс". Під час скоєння ДТП відповідач працював на посаді фінансового директора Дочірнього підприємства "Автоскладальний завод № 1" Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс". Тобто на момент вчинення ДТП Дочірнє підприємство "Автоскладальний завод № 1" ПАТ "Автомобільна Компанія "Богдан Моторс" в особі відповідача володіло транспортним засобом "Хюндай", номер шасі кузова [NUMBER] , адже володінням є фактичне законне або протиправне перебування майна у фізичної чи юридичної особи. Як вбачається з поданих доказів позивачем, факт вини встановлено та визнано винним у скоєнні ДТП [PERSON] та притягнуто його до адміністративної відповідальності. [PERSON] на момент вчинення ДТП був працівником ДП "Автоскладальний завод № 1" ПАТ "Автомобільна компанія "Богдан Моторс". Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов"язків. Тобто, з вищевказаного вбачається, що позивач навмисно подав позов до неналежного відповідача. Відповідач заперечував проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження, оскільки для повного та всебічного розгляду справи необхідно залучити в якості співвідповідача ДП "Автоскладальний завод № 1 "Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс", отримати від нього додаткові пояснення та документи. Позивач не подав жодного належного доказу, що свідчив би про заподіяння шкоди саме відповідачем. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник позивача надав відповідь на відзив, в котрій зазначено наступне. Відповідач у відзиві вказує на те, що відповідно до договору оренди № 10/09/18-0 транспортного засобу від 10/09/18 авто перебувало в оренді Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод № 1» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс». Також у відзиві вказано, що під час скоєння ДТП Відповідач працював на посаді фінансового директора Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод № 1» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс», а відтак позивач навмисно подав позов до неналежного Відповідача. Позивач заперечує відносно даного відзиву на позовну заяву з огляду на наступне. По-перше, позивачу незрозуміло, чи перебував дійсно у трудових відносинах [PERSON] і відповідно, чи виконував він свої трудові обов`язки станом на момент, коли відбулася ДТП - 21 січня 2019 р. о 19 год. 50 хв. (невідомі правила трудового розпорядку для робітників і службовців і загальний режим роботи встановлений відповідачу, який нібито перебував у трудових відносинах оформлених відповідно до вимог судового законодавства, а з огляду на пізній час, коли мала місце ДТП, у Позивача виникли сумніви, що [PERSON] виконував на той момент свою трудову функцію, а не використовував «Хюндай» д/н [NUMBER] в особистих цілях. Позивач не вбачає наданий договір оренди № 10/09/18-0 транспортного засобу від 10/09/18 в якості належного доказу факту перебування [PERSON] в трудових зідносинах з Дочірнім підприємством «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» саме тоді, коли мало чісце зіткнення 21.01.2019 р. о 19 год. 50 хв. транспортних засобів «Хюндай» д/н [NUMBER] та «Рено» д/н [NUMBER] на а/д Київ-Харків. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідальність роботодавця настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкоду заподіяно винною особою у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Виходячи з позиції ВСУ, викладеної у Постанові Верховного Суду України N 6- 229цс14 від 28.01.2015 р., можна констатувати, що якщо ДТП за участю працівника сталася не під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а при використанні автомобіля у власних цілях, в такому випадку немає підстав для покладення відповідальності за шкоду, завдану в результаті ДТП, на роботодавця. Аналогічна позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 р. (у справі №6-933цс16) Відповідачем не доведено, що станом на момент, коли сталася ДТП [PERSON] керував автомобілем «Хюндай» д/н [NUMBER] під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Такими доказами є докази про допущення особи до роботи (проходження медичного огляду, копії заяв про прийом на роботу, анкет, листів про розгляд резюме, записи в журналі про передачу трудової книжки, про ознайомлення з будь-якими правилами на підприємстві тощо); виконання трудової функції (акти здачі робіт, довіреності, видані роботодавцем на працівника, записи в книзі скарг і пропозицій, листування з клієнтом, покази колег по роботі, контрагентів, телефонні розмови, фотографії на робочому місці, відеозапис на робочому місці тощо); виконання вимог щодо внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві (можна підтвердити показами охоронців на пропускні системі офісного центру, відеозаписами з камер спостереження на пропускних пунктах, пропускними картками, журналами реєстрації виходу на роботу тощо); виплату заробітної плати (підписи на платіжних документах, підписи в журналах, квитанції, документи про перерахування коштів на картковий рахунок тощо). У відзиві зазначено про те, що Позивач не подав жодного належного доказу, що свідчив би про заподіяння шкоди саме Відповідачем. В матеріалах судової справи містяться документи, які підтверджують заподіяння шкоди автомобілю «Рено» д/н [NUMBER] саме [PERSON] (довідка про ДТП, копія постанови від 21 березня 2019 року Баришівського районного суду Київської області по справі № 355/124/19). Вважають, що відповідач умисно ухиляється від відшкодування шкоди, завданої ним автомобілю «Рено» д/н [NUMBER] , під час керування [PERSON] автомобілем «Хюндай» д/н [NUMBER] 21 січня 2019 р. о 19 год. 50 хв. на а/д Київ-Харків, а відтак без надання відповідних доказів перебування у трудових правовідносинах [PERSON] з Публічним акціонерним товариством «Автомобільна Компанія «Богдан Моторе» саме на час, коли мала місце ДТП, вважають, що без відповідних доказів поки що немає підстав для залучення в якості співвідповідача ДП «Автоскладальний завод № 1» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс". Вважає, що заперечення відповідача є безпідставними та необгрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В силу ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове ві дшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1166 ЦК України «шкода, завдана майну фізичної або юридичної хоби, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом». Згідно ст. 1191 ЦК України «особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, шає право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, ящо інший розмір не встановлений законом». Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В судовому засіданні установлено, що 21 січня 2019 р. о 19 год. 50 хв. на а/д Київ-Харків, автомобілем марки «Хюндай» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якої застрахований автомобіль марки «Рено», д/н [NUMBER] , що належить ТОВ «Перша лізингова компанія» під керуванням [PERSON] отримав механічні ушкодження, (акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), а.с. 39-40, звіт про результати огляду місця події, а.с. 41-42, протокол огляду транспортного засобу з фототаблицею, а.с. 63-70). Відповідно до довідки ВДАІ про ДТП (форма № 2) та постанови від 21 березня 2019 р. Баришівського районного суду Київської області по справі № 355/124/19 ДТП сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] , (а.с. 34-38). Для визначення матеріального збитку автомобіля «Рено», д/н [NUMBER] було виконано Звіт № 0020 від 29.03.2019 року, (а.с. 43-52). Відповідно до вказаного Звіту розмір матеріального збитку автомобіля марки «Рено», д/н [NUMBER] становить 229 491 грн. 48 коп., (ремонтна калькуляція, а.с. 53-62). Дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. За умовами договору страхування позивачем виплачено страхове відшкодування на підставі рахунку-акту виконаних робіт № ARM- 0035213 від 29 березня 2019 р. на суму у розмірі 183 295 гривень 16 коп., (платіжне доручення № 3130 від 17.05.2019 року, а.с. 87-а, акт, а.с.73-78), а також на підставі рахунку-акту виконаних робіт № ARM- 0038125 від 30 квітня 2019 р. здійснено доплату у розмірі 5 275 грн. 01 коп., (а.с. 79-80, платіжне доручення № 8110 від 19.06.2019 р., а.с. 88). Розмір страхового відшкодування за даним страховим випадком склав 188 570 грн. 17 коп. 26.05.2019 р. відповідачу була надіслана претензія № 1678/1 від 26.06.2019 р. з пропозицією врегулювати питання в досудовому порядку, (а.с. 90). Претензія була повернута позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Жодних виплат від Відповідача на користь Позивача не надходило. Сума, що підлягає до стягнення з відповідача складає 89 570 гривень 17 коп. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Хюндай» д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в «ПрАТ «СК АРСЕНАЛ Страхування», (страховий поліс № АМ/6296658, а.с. 87). Ліміт відповідальності за полісом за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн. Франшиза 1000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, фактична сума виплаченого страхового відшкодування 188 570 гривень 17 коп. - ліміт відповідальності (100 000 грн. - 1000 грн. (франшиза)) 99 000 грн. 00 коп. за полісом страхування № АМ/6296658 = 89 570 гривень 17 коп. - різниця, відшкодування якої покладається на відповідача. Ураховуючи, що в судовому засіданні установлено, що з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки «Рено», д/н [NUMBER] , належний ТОВ "Перша лізингова компанія", АТ "Страхова компанія "ІНГО" було виплачено страхове відшкодування в сумі 188 570, 17 грн., та до відповідача перейшло право зворотної вимоги (регресу), як до винної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, суд враховує, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів стосовно того, що він на момент ДТП перебував у трудових відносинах та виконував трудові обов"язки. Згідно із ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути 2102 грн. судового збору.

Outcome: approved