Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно у виді земельної ділянки площею 2.09 га, яка розташована на території Мединівської сільської ради, цільове призачення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказав, що рішенням Коростенського міськрайонного суду від 22.10.2020 року йому визначено додатковий строк для прийняття заяви про прийняття спадщини, однак отримав у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище власника акту вказано " [PERSON] ", а у свідоцтві про смерть " [PERSON] ". Просив встановити факт належності спадкодавцю вказаного правовстановлюючого документу та визнати за ним право власності на дане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Сторони клопотали про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримав, представник відповідача при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Мединівка Коростенського району Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема земельної ділянки площею 2.09 га, яка розташована на території Мединівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 164664 виданого 11.02.2004 року на підставі розпорядження Коростенської РДА від 28.12.2003 року №435, в якому помилково було вказано прізвище спадкодвця [PERSON] З довідки №73/02-22 виданої виконкомом Мединівської сільської ради Коростенського району від 27.05.2020 року слідує, що [PERSON] , 1928 року народження, до дня смерті проживав один та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України за № 056/1955-а від 14.08.2020 року, який зроблено на запит позивача роз`яснено, що українські записи прізвища [PERSON] та [PERSON] , у документах наданих для експертизи, є ідентичними. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 22.10.2020 року [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття заяви про прийняття спадщини. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з листа нотаріуса позивач звернувся до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище власника акту вказано як " [PERSON] ", а у свідоцтві про смерть " [PERSON] ". Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, звернувся до нотаріальної контори, однак оформити спадкове майно не має можливості, оскільки правовстановлюючі документи містять розбіжності. Достовірність факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу ніким та нічим не оспорюється і не спростовано при розгляді справи, а встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, так як впливає на реалізацію його спадкових прав. Ніким іншим спадщина не прийнята. Можливість позивача у оформленні ним свого спадкового права в позасудовому порядку відсутня, тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved