Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом і просить визнати виконавчий напис, вчинений 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 24035,29 грн, таким що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що у 2012 році між Позивачем та ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є відповідач, був укладений кредитний договір, умови якого були виконані з його боку в повному обсязі, оскільки свої зобов"язання щодо погашення кредитної заборгованості він виконав і кредитні кошти повернув. В лютого 2021 року року позивач дізнався, що на підприємство, де він працює надійшов спірний виконавчий напис, на підставі якого з нього утримуються грошові кошти. Вказаний виконавчий напис позивач вважає неправомірним та\~\~таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис винесений приватним нотаріусом з порушенням вимог\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. Зазначає, що законом не передбачено можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом по кредитному договору, укладеному в простій письмовій формі. Крім того позивач вважає, що виконавчий напис винесено поза межами строку, визначеного\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а заборгованість не є безспірною.На підставі наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 19.02.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою суду від 19.02.2021 року було відрито провадження у даній справі та витребувано у нотаріуса докази. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 26.03.2021 року підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 20.04.2021 року витребувано у відповідача документи, які мають значення для розгляду справи. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулося 20.04.2021 року, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Вказував на те, що законом не не передбачено можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом по кредитному договору, укладеному в простій письмовій формі, тому вважав, що виконавчий напис слід скасувати, оскільки підстав для його винесення у нотаріуса не було. Крім того зазначив, що заборгованість за кредитним договором не є безпірною, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Позивач та представник позивача в судове засідання 30.06.2021 року не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, ТОВ «ФК «Аланд», у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Третя особа, приватний нотаріус Горай О.С., у судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Інших заяв та клопотань по справі не надходило. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін та третьої особи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що 07.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір № R53113366236В, згідно умов якого позивачу надано кредит у сумі 23400,00 грн, на строк по 07.12.2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 31 % річних. Вказані кредитні кошти [PERSON] зобов`язався повернути 07.12.2015 року шляхом сплати щомісячних платежів, відповідно до встановленого графіку (а.с.133-137). Вказаний кредитний договір укладено в простій письмовій формі. 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., за заявою ТОВ "ФК "Аланд", було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 59140 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Аланд" заборгованості в розмірі 24035,29 грн за кредитним договором R53113366236В від 07.12.2012 року, який було укладено між АТ "ВТБ Банк" та [PERSON] (а.с. 132). Зміст виконавчого напису свідчить про те, що ТОВ "ФК "Аланд" є правонаступником усіх прав та обов"язків АТ "ВТБ Банк" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами ДУ № 3 до Договору про відступлення права вимоги № 301213нв від 30.12.2013 року від 17.03.2014 року відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" є правонаступником АТ "ВТБ-банк", а ТОВ "ФК "Аланд" є правонаступником всіх прав та обов"язків ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 05.10.2020 року. 15.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. за заявою ТОВ "ФК "Аланд" було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64154857 (а.с. 12). Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 59140, виданого 05.10.2020 року. 22.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. у виконавчому провадженні № 64154857 звернено стягнення на заробіну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.14-19). Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5\~передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Відповідно до вказаного Переліку, до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п.1 цього Переліку, відносяться нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Пункт 2, яким був доповнений зазначений Перелік, передбачав, що виконавчий напис міг вчинятися на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14\~від 22.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17\~від 01.11.2017 року, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині внесених змін до переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" нового розділу, згідно якого виконавчі написи нотаріус міг здійснювати на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, з 01.11.2017 року визнано незаконною та нечинною. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, вбачається, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», \~стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами та для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні бути надані: а) оригінал нотаріально посвідченого договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт укладення кредитного договору № R53113366236В від 07.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] сторонами не оспорюється, як і не оспорюється факт вчинення вищевказаного виконавчого напису 05.10.2020 року. Але, в той же час судом встановлено, що наданий третьою особою кредитний договір, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] № R53113366236В від 07.12.2012, посвідчений нотаріально не був, тобто був вчинений в простій письмовій формі. Враховуючи наведене, а також те, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», \~стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами, суд приходить до висновку про те, що нотаріус взагалі не мав права вчиняти виконавчий напис 05.10.2020 року за кредитним договором № R53113366236В від 07.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] оскільки вказаний договір був укладений в простій письмовій формі, що виключало можливість вчинення виконавчого напису. Отже досліджені судом докази свідчать про те, що при вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус не дотримався вимог ст.88 ЗУ «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, а саме вчинив виконавчий напис на підставі документу (кредитного договору, укладеного в простій письмові формі), за яким стягнення заборгованості не може проводитися у безспірному порядку. Крім того слід зазначити, що надані приватним нотаріусом Горай О.С. суду матеріали, на підставі яких ним було вчинено спірний виконавчий напис свідчать про те, що нотаріус при вчиненні нотаріальних дій достовірно не перевірив, а чи дійсно заявник ( ТОВ "ФК "Аланд") є правонаступником всіх прав ПАТ "ВТБ банк" за кредитним договором № R53113366236В від 07.12.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . З наданих нотаріусом документів не можливо достовірно встановити вказаний факт, оскільки до заяви ТОВ "ФК "Аланд", з якою останній звертався для вчинення виконавчого напису, повного переліку документів, за якими можливо б було відслідкувати перехід прав вимоги від ПАТ "ВТБ банк" за кредитним договором № R53113366236В від 07.12.2012 року до ТОВ "ФК "Аланд", не вбачається. За вказаних обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 1362 грн.

Outcome: approved