Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

02.03.2011 року Публічне Акціонерне Товариство "УкрСиббанк" звернулося з позовом в суд [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитного боргу. Позовні вимоги мотивували тим, що 03 серпня 2007 року між Публічним Акціонерним Товариством "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11193544000, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати відповідачці [PERSON] кредит у сумі 31500,00 швейцарських франків на строк по 02 серпня 2017 року, а боржник зобов'язався у встановлені Кредитним договором строки повернути кредит та сплатити проценти у розмірі, передбаченому п. 1.3.1. цього договору, що складає 9,99% річних. Прийняті на себе зобов'язання по вказаному договору Банк виконав у повному обсязі, перерахувавши, відповідно до п.п. 1.4 цього договору на рахунок Боржника зазначені Кошти. З метою забезпечення виконання зобов'язань перед Банком із [PERSON] було укладено договір іпотеки від 03.08. 2007р., посвідченого приватним нотаріусом Івано- Фрачківського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 1929 на нерухоме майно-квартиру, що знаходиться: [ADDRESS], а із [PERSON] - договір поруки № 11193544000-П від 03.08.2007 року, відповідно до якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором в повному обсязі по даному кредитному договорі. Всупереч вимогам ст. 526, ст. 530, ст. 629 Цивільного кодексу України ,Боржником не виконано умови Кредитного договору, в зв'язку із чим виникла заборгованість перед Банком станом на 18.02.2011 року в загальному розмірі 41823,96 швейцарських франків, або 347182,60 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 28087,50 шв.франків, або 233155,60 грн;, заборгованість по процентах - 11293,16 шв.франків, або 93745,03 грн; пеня -2383,07 шв.франків, або 19781,97 грн., штрафні санкції - 60,23 шв.франків, або 500,00 грн. Листом № 137/013/87 від 10.06.2010 року банк вимагав від відповідача-1/боржника/ відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України достроково повернути кредит протягом 30 днів з часу Не.правлення повідомлення-вимоги, а листом № 137/013/86 від 10.06.2010 року банк вимагав від відповідача-2 /поручителя/ погасити зазначену заборгованість. Однак, вимоги банку залишилися без задоволення, наявність проероченої заборгованості за Кредитним договором перед банком підтверджується відповідним розрахунком, а тому вважають, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед банком, яку просили стягнути з них в загальному розмірі 41823,96 швейцарських франків або 347182,60 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 28087,50 шв.франків, або 233155,60 грн;, заборгованість по процентах - 11293,16 шв.франків, або 93745,03 грн; пеня - 2383,07 шв.франків, або 19781,97 грн., штрафні санкції - 60,23 шв.франків, або 500,00 грн., а також судовий збір в розмірі - 1700,00 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до Публічного Акціонерного Товариства "УкрСиббанк", [PERSON] про визнання договору іпотеки припиненим. Позовні вимоги мотивувала тим, що віддповідно до вимог п.1.1 Кредитного договору чітко зазначено, що банк зобов'язується видати кредитні кошти виключно позичальнику, тобто їй і жодного права на отримання кредиту стороннім особам даний договір не передбачав. Однак, вищевказаних зобов'язань банк належним чином не виконав, не надав їй кредитних коштів, а натомість видав даний кредит сторонній особі, при цьому жодним чином не повідомивши її про те, що з її поточного рахунку були видані кошти іншим особам, згоди на що вона не давала. Факт злочинного отримання кредитних коштів по вищевказаному кредитному договорі відповідачем - [PERSON] встановлено Ухвалою Івано-Франківського міського суду по кримінальній справі №344931513-к від 24 липня 2013року,відповідно до якої визнано, що своїми злочинними діями [PERSON] заволодів коштами [PERSON] які всупереч її інтересам використав на власний розсуд, чим позбавив [PERSON] можливості розпоряджатися коштами належними їй по договору кредиту. Таким чином, [PERSON] вчинивши злочин, передбачений ст. 192 ч.2 КК України, а саме заподіяння майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства, злочинним шляхом отримав кошти, що належали [PERSON] по кредитному договору, укладеному між нею та банком, і даний факт встановлено судовим рішенням по кримінальній справі №344931513-к від 24 липня 2013року. Тому, [PERSON] вважає, що вона не повинна нести зобов'язання по кредитному договору, а [PERSON], який ці кошти забрав і, будучи фінансовим поручителем та заволодівши даними коштами,повинен їх банку відшкодувати. Крім того, зобов'язання по кредитному договору забезпечувалось договором іпотеки від 03.08. 2007 року і, являючись іпотекодавцем, [PERSON] забезпечувала своїм майном взяті на себе зобов'язання по цьому договору. Проте, жодної згоди на отримання кредиту іні'іою особою - [PERSON] не давала, то відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про іпотеку", якою передбачені різні випадки припинення іпотеки, в тому числі іпотека припиняється також за рішенням суду з інших підстав, передбачених цим Законом, то відповідно до ч.1 ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Тому просила вважати припиненим договір іпотеки, стягнути з [PERSON] всі зазначені банком кошти та виключити з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів Нерухомого майна запис від 03 серпня 2007 року № 1929 у зв'язку з укладанням між [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк»договору іпотеки від 03 серпня 2007 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на нерухоме майно-квартиру, що знаходиться: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в позному обсязі, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. [PERSON] Та її представник вимоги банку заперечила, зустрічний позов просила задовольнити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази, які надані позивачами на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" підлягають до часткового, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному об'ємі з таких підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення спор: н, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що між 03 серпня 2007 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого Кредиту № 11193544000, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати відповідачці [PERSON] кредит у сумі 31500,00 швейцарських франків на строк по 02 серпня 2017 року, а відповідачка зобов'язалася у встановлені Кредитним договором строки повернути кредит і сплатити проценти у розмірі 9,99% річних, що передбачено п. 1.3.1. цього договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань перед Банком із [PERSON] було укладено договір іпотеки від 03.08. 2007р., посвідченого приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 392$ на нерухоме майно-квартиру, що знаходиться: [ADDRESS], а з [PERSON] укладено договір поруки № 11193544000-П від 03.08.2007 року, відповідно до якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором в повному обсязі по даному кредитному договорі. Встановлено, що банк вищевказаних зобов'язань належним чином не виконав, не надав [PERSON] кредитних коштів, а натомість видав зазначений кредит сторонній особі, при цьому жодним чином не повідомивши [PERSON] про те, що з її поточного рахунку були видані кошти іншим особам, згоди на що вона не давала. Факт отримання кредитних коштів по вищевказаному кредитному договорі відповідачем - [PERSON]пітдверджується Ухвалою Івано-Франківського міського суду по кримінальній справі №344931513-к від 24 липня 2013 року, відповідно до якої встановлено, що своїми злочинними діями [PERSON] заволодів коштами [PERSON], які всупереч її інтересам використав на власний розсуд, чим позбавив [PERSON] можливості розпоряджатися коштами належними їй по договору кредиту. Таким чином, [PERSON] вчинив злочин, передбачений ст. 192 ч.2 КК України, а саме заподіяння майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману та зговживання довірою за відсутності ознак шахрайства, а факт злочинного отримання коштів [PERSON], а не [PERSON] по кредитному договору, укладеному між нею та банком, встановлено судовим рішенням по кримінальній справі №344931513-к від 24 липня 2013року. Відповідно до вимог ст.61 н.ч.3,4 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт злочинного отримання коштів по даному кредитному договору [PERSON], а не [PERSON], встановлено ухвалою суду по кримінальній справі №344931513-к від 24 липня 2013року, тому, відшкодування зазначених коштів по даному кредиту повинен нести саме відповідач - [PERSON], який є також фінансовим поручителем згідно договору поруки від 03.08.2007 року, укладеного між [PERSON] і АКІБ "УкрСиббанк", з якого слід стягнути в користь банку: 41823,96 швейцарських франків, або 347182,60 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 28087,50 швейцарських франків, або 233155,60 грн;, заборгованість по процентах - 11293,16 шв.франків, або 9345,03 грн; пеня - 2383,07 шв.франків, або 19781,97 грн., штрафні санкції - 60,23 шв.франків, або 500,00 грн. У задоволенні вимог щодо стягнення коштів з [PERSON] слід відмовити. Що ж стосується вимог зустрічного позову [PERSON] про припинення договору іпотеки, до суд приходить до висновку про його обгрунтованість з таких підстав. Із матеріалів справи вбачається, що зобов'язання по кредитному договору забезпечувалось договором іпотеки від 03.08. 2007 року і, являючись іпотекодавцем, [PERSON] забезпечувала зобов'язання перед банком своїм майном. Проте, жодної згоди на отримання кредиту іншою особою - [PERSON] вона не давала, а тому жодних зобов'язань перед банком в неї не виникло, з наведених вище підстав, тому у відповідача - позивача відсутні зобовязання відповідати своїм майном за виданий співвідповідачу кредит. Відповідно до вимог ст.17 ЗУ "Про іпотеку", якою передбачені різні випадки припинення іпотеки, в тому числі іпотека припиняється також за рішенням суду з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до вимог п.1.1 Кредитного договору чітко зазначено, що банк зобов'язується видати кредитні кошти виключно позичальнику, тобто їй і жодного права на Отримання кредиту стороннім особам даний договір не передбачав. Однак, вищевказаних зобов'язань банк належним чином не виконав, не надав їй кредитних коштів, а натомість видав даний кредит сторонній особі, при цьому жодним чином не повідомивши її про те, що з її поточного рахунку були видані кошти іншим особам, згоди на що вона не давала. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не виникло обов'язку перед банком забезпечувати кредитні зобов'язання за рахунок свого іпотечного майна, а тому договір іпотеки слід визнати припиненим. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed