Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Товариство) про стягнення моральної шкоди у зв'язку з профзахворюванням та втратою працездатності. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 29.12.1988 р. працювала у Товаристві на різних посадах. 29.12.2015 р. звільнилась з Товариства у зв'язку із виходом на пенсію. Рішенням лікувальної-експертної комісії УНДІПМ від 02.02.2017 року (протокол № 126) їй було встановлено професійні захворювання. Висновком МСЕК від 25.04.2017 року, позивачу первинно та безстроково встановлено 40% втрати професійної працездатності. Дізнавшись про отримання профзахворювання, вона пережила моральні страждання та переживання. Вважає, що відповідач свідомо порушував законодавство про охорону праці, не забезпечивши її безпечними та нешкідливими умовами праці, не дотримувався та не виконував норм охорони праці, ігноруючи свої законодавчі обов'язки, що й призвели до ушкодження її здоров'я, завдало позивачу моральну шкоду, яку вона оцінює в 256 900 грн., а тому просила стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь, без утримання податку з доходу фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, з підстав та доводів наведених в ній. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, у його задоволені просила відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно трудової книжки [NUMBER], [PERSON] з 02.12.1988 р. працювала у Товаристві на різних посадах, а 29.12.2015 р. була звільнена за власним бажанням на пенсію ст. 38 КЗпП України (а.с.7-10). У судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що позивач з 29.12.1988 р. по 29.12.2015 р. працювала на різних підприємствах, правонаступником яких є ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат". Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 3 березня 2017 року комісією та затвердженого начальником головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, у хворого [PERSON], стаж роботи: загальний - 36 років 10 місяців, за професією 11 років 03 місяці, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 11 років 1 місяць. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: на підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 16.11.2015 № 2/2-11/3/4958 та згідно з Державними санітарними нормами та правилами "Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу", затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.04.2014 № 248 умови праці машиніста конвеєра виробничої дільниці дроблення руди дробильної фабрики № 2 ПРАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" [PERSON] відносяться: - за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - за концентрацією пилу - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - за параметрами шуму - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); Загальна оцінка умов праці - 3 клас 2 ступінь (шкідливі). Діагноз: 1. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С5, С6 білатеральназ вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м'язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ першого-другого ст.), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів М 54.1. 2 Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група "А". ЛН першого ст. J44. У п. 16 вищевказаного акта зазначено, що професійне захворювання виникло за тих обставин, що тривала дія шкідливих виробничих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів при виконанні машиністом конвеєра робітничої підготовки конвеєрів до роботи, їх технічному обслуговуванні та транспортуванні гірничої маси. Причини виникнення професійного захворювання у п. 17 Акта зазначено: Перевищення гранично допустимого рівня шкідливого фактору виробничого середовища; Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, 18 при нормативному значенні до 7. Нахили тулуба, кількість за зміну: 350 при нормативному значенні 51-100. Аерозоль переважно фіброгенної дії з вмістом вільного кремнію діоксиду 10%-70% у повітрі робочої зони в 3,2 рази перевищує ГДК (6,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) згідно СанПиН4617-88 "Предельно допустиме концетрации (ПДК) вредных веществ в воздухе рабочей зоны». У пункті 19 Акта вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені): не встановлено через тривалий час роботи в умовах шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників служб. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА №044819 обласної МСЕК № 6, а також виписці з акта огляду медико-соціальною експерементною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 12 ААА №044819, [PERSON] під час первинного огляду 25.04.2017 р., визначено ступінь втрати професійної працездатності 40%, з яких 25% - радик., 15% - ХОЗЛ, з 10 квітня 2017 року безстроково, причина втрати професійної працездатності професійне захворювання до 29.12.15 р. - машиніст конвеєра, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. [PERSON] неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні у зв'язку з професійними захворюванням, що підтверджується виписками - епікризами та виписками з медичних карт (а.с. 17-26). У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'яз ків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманих професійних захворювань [PERSON], багаторічний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача впродовж 11 років 1 місяця, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 40%, з яких 25% - радикулопатія, 15% - Хронічне обструктивне захворювання легень, яка встановлена безстроково, стан здоров'я, зміною способу життя позивача та його якість, біль в п/крижовому та шийному відділах хребта, обмеження рухів у них, утруднення ходи, біль, підвищене замерзання кистей та стоп, судоми м'язів кінцівок, біль в суглобах колінних, ліктьових, плечових, загальну слабкість, кашель, задишку при фізичному навантаженні, запаморочення, головний біль в потиличній ділянці, підвищення АТ, втому, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, «Д» нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом загальнозміцнюючих препаратів, медикаментів групи НПЗП, ангіо- і хондропротекторів, вазо активних препаратів, вітамінних комплексів, препаратів, що поліпшують трофіку та проведення імпульсів в нервово-м'язових сінапсах, постійна антигіпертензивна терапія під контролем АТ, прийом препаратів направлених на підтримання та лікування серцево-судинної системи, фізіотерапія; прийом беродуалу, теотарду або теопеку, відхаркувальних препаратів та ін., оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування та ін. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Доводи представника відповідача, вказані в письмових поясненнях поданих суду, про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК», також доводи про те, що позивач свідомо обрав роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов'язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища. Посилання представника відповідача на несприятливу фінансову ситуацію підприємства відповідача не знімає відповідальності з ПрАТ"ПівнГЗК" за спричинення позивачу моральної шкоди. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь [PERSON] 18000 грн. на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial