Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком" про захист прав споживачів та визнання недійсним договору позики. Позовну заяву обґрунтовує тим, що між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком" було укладено договір відповідно до якого вона отримала позику, однак, ознайомившись зі змістом договору, вона вважає, що укладений договір є недійсним, зважаючи на наступне. Зазначене обґрунтовує тим, що ТОВ "Є гроші ком" було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, вона не підписувала даний договір. Позивач стверджує, що відповідачем проігноровано вимоги ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та не повідомлено її письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що їй, як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору, та не зазначив їх в його змісті. Крім того, оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абзацу 3 ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», договір про надання позики, укладений між нею та відповідачем, є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Також в оспорюваному договорі не вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Більше того, відповідачем було введено її в оману щодо істотних умов договору, зокрема, стосовно відсоткової ставки за користування кредитом, та не було зазначено нічого з приводу непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Їй було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що вона погодилась на укладання зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як їй запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. З огляду на вищезазначене, [PERSON] просить визнати недійсним Договір позики, укладений між нею та ТОВ «Є гроші ком», а також просила витребувати наа підготовчому судовому засіданні у відповідача копії Договору позики. На адресу суду від Червоноградського міського суду Львівської області на підставі ухвали судді від 10.02.2021 року за підсудністю до Жовківського районного суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом [PERSON] , яка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком" на підставі ч. ч. 2, 3 ст.13 Закону України "Про захист прав споживачів", ч.1 ст.215 , ч.1 ст.1046, 1047 Цивільного кодексу України. Ухвалою Жовківського районного суду м. Львова від 07.04.2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06.05.2021 року (арк. спр. 24-25). 06.05.2021 року ухвалою суду підготовче судове засідання у даній справі відкладено на 01.06.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення сторін у справі про час, дату та місце проведення підготовчого засідання через те, що учасникам справи судові повістки про виклик до суду не були направлені у зв`язку із відсутністю поштових марок (арк. спр. 29). 01.06.2021 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування в Товариства з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком" належно засвідченої копії договору позики, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком" та [PERSON] , відкладено підготовче судове засідання у даній справі на 14 липня 2021 року о 13:30 год. (арк. спр. 34-35). 01.06.2021 року до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі, в якій позивач зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить такі задовольнити (арк. спр. 33). 13.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву та витребуваний судом договір позики укладений між позивачем [PERSON] та ТОВ «Є гроші ком» (арк. спр. 40-55). У відзиві не погоджується з твердженням позивача про те, що відповідачем не було письмово повідомлено позивачу всю необхідну інформацію щодо умов договору, оскільки вся інформація, яку позикодавець мав повідомити до укладання договору позики з позичальником, міститься на веб-сайті відповідача е-groshi.соm. Також всі домовленості, що були досягнуті під час укладання оспорюваного Договору позики, містяться у самому тексті Договору позики, який був підписаний Позивачем після ознайомлення з ним. Відповідач зазначає, що оспорюваний Договір позики був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком». Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивач надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів Договору позики та проставлянням відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає вимогам Закону України «Про захист персональних даних». Після заповнення всіх необхідних відомостей про себе, Позивач отримав можливість обрати необхідний кредитний продукт, а також суму та строк кредитування. Після обрання відповідних умов кредитування, відбувалась перевірка кредитоспроможності Позивача. Рішення про надання кредиту було прийняте Товариством на підставі автоматизованої обробки персональних даних клієнта та інформації, отриманої про нього із законних джерел, зокрема, інформації бюро кредитних історій. Товариство проінформувало клієнта про прийняте рішення про реєстрацію на Сайті та щодо можливості надання кредиту шляхом надсилання СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці на отримання кредиту. Після схвалення рішення про можливість надання грошових коштів у позику Позивачу, позивач отримав доступ до тексту договору позики, який містить всі істотні умови. Після ознайомлення з текстом договору Позивач натиснув на позначку «Підписати». Після натискання зазначеної позначки на телефонний номер клієнта, що зазначався ним в анкеті при реєстрації на сайті, було надіслано смс-код, який при підписанні Договору позики Позивач ввів у відповідне поле. Після введення зазначеного коду у поле договір вважається підписаним з боку клієнта. Також відповідач зазначає, що жодним доказом не підтверджується наявність в договорі несправедливих умов, щодо Позивач перед укладенням договору не мав реальної можливості ознайомитися та зробити свідомий вибір. Навпаки, позика надається ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» виключно після ознайомлення позичальника з Правилами надання грошових коштів у вигляді позики та текстом самого Договору позики. Так, у розділі Договору позики №3326303808-979757 від 03.10.2020 «Реквізити та підписи сторін» містяться електронні підписи, виконані відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»; строк на який надається кредит, визначений п. 1.3. Договору позики та складає 30 днів, позика має бути повернута до 01.11.2020 р.; процентна ставка за кредитом визначена п. 1.5.1. Договору, згідно якого розмір основних процентів складає 1,99% - за кожен день користування позикою, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 775,85%; сума позики визначена у п. 1.1 Договору позики та становить 4000,00 грн.; загальна вартість кредиту визначена п. 1.1. Договору позики і за весь період разом з відсотками, нарахованими до 01.11.2020 та з комісіями, визначеними умовами договору, складає 4218,00 грн.; інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за Договором, визначені п. 1.5.2., п. 4.3. Договору позики; порядок повернення позики зафіксований у Додатку 1 до Договору позики «Графік розрахунків» тощо. Позикодавець надав Позивачу вичерпну інформацію, необхідну для укладання Договору щодо фінансової послуги, що є предметом Договору, відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р. Інформація, що була надана Позивачу, забезпечила правильне розуміння ним суті фінансової послуги, що має надаватись, без нав`язування її придбання Позикодавцем, про що також зазначено у п. 7.5 даного Договору. Твердження Позивача про те, що оспорюваний Договір, укладений між ним та Позикодавцем, не прирівнюється до договору, що укладений в письмовій формі, також не відповідає фактичним обставинам, так як оспорюваний Договір позики було підписано Позивачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Так, підписом одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», є застосування позичальником СМС-коду, зазначеного у п. 8 оспорюваного Договору позики «Реквізити та підписи сторін», а отже Договір є таким, що вчинений в письмовій формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Отже, зважаючи на наведене вище, відсутні жодні підстави для задоволення вимоги про визнання Договору позики недійсним. Більш того, Позивач в своїй позовній заяві лише викладає норми чинного законодавства України, проте не наводить, які саме положення оспорюваного Договору, на його думку, суперечать зазначеним положенням. У зв`язку з наведеним відповідач просить в задоволенні позовної заяви у справі № 459/423/21 [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» про захист прав споживачів відмовити в повному обсязі. 14.07.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті о 11 год. 00 хв. 16.08.2021 року (арк. спр. 59-60). Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком" в судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про час, дату, та місце розгляду справи (арк. спр. 64), відповідачем подано відзив на позов та копію витребуваного договору позики. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Ураховуючи зазначене, суд, проводить розгляд справи у відсутності сторін та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». До договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції, встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. За змістом статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Судом встановлено, що 03 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком" та [PERSON] було укладено договір позики № 3326303808-979757 на суму 4000,00 грн. строком на 30 календарних днів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника, що засвідчує факт укладання між сторонами кредитного договору у формі електронного документу. Крім того, укладення зазначеного договору між [PERSON] та ТОВ "Є гроші ком" визнається сторонами, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Як встановлено з матеріалів справи, грошові кошти надавалися позичальнику [PERSON] в кредит і її було повідомлено про сплату відсотків за користування кредитними коштами, про що вона сама зазначає у позові. Позивач не надала суду доказів наявності умислу в діях відповідача щодо введення її в оману щодо істотних умов договору, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним з указаних підстав. Крім того, у статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відповідно до ст. 652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого ТОВ "Є гроші ком" надіслало позивачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивач і використала для підтвердження підписання кредитного договору. У пункті 8 Договору позики від 03 жовтня 2020 року № 3326303808-979757 «Реквізити Сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) фізичної особи позичальника [PERSON] , отриманий за допомогою СМС, КОД: G9CCq. А відтак, умови оспорюваного договору відповідають внутрішній волі позивача та є погоджені між сторонами у спосіб визначений чинним законодавством. За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановивши, що без реєстрації на сайті відповідача та створення власного особистого кабінету, що забезпечує повну взаємодію з відповідачем та постійний доступ до договору, отримання за допомогою смс-повідомлення пароля для підписання договору, договір позики між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення договору позики у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Ураховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, дійшов висновку, що про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed