Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] в червні 2013 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив згідно збільшених позовних вимог встановити факт спільного проживання позивача та відповідача однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 31 грудня 2003 року по 7 червня 2013 року; розділити спільне сумісне майно, яке належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 111,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0529 га, кадастровий номер [NUMBER] в м. Вінниці; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 111,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0529 га, кадастровий номер [NUMBER] в м. Вінниці; визнати за позивачем право власності на майно: котел електричний «Protherm» - 8100 грн., котел газовий «Vailand» - 15000 грн., пароочисник «KARCHER» - 2500 грн., мийку «KARCHER» - 2800 грн., електрообігрівач «Термія» - 1 шт. - 450 грн., морозильну камеру «Атлант» - 3000 грн., фотоапарат «CANON» - 1 шт. - 1400 грн., електролічильник багато тарифний - 2400 грн., електронасос для води -1600 грн., котел опалювальний «Solitar» - 15000 грн., палатку кемпінгову «Together 4P» - 1914 грн., набір кухонних меблів -12000 грн., м'які шкіряні меблі (куточок) у вітальні - 9000 грн., телевізор «Philips»- 5000 грн., кінотеатр «YAMAHA»- 10000 грн., пилосос «DYSON» - 4200 грн.; визнати за відповідачем право власності на майно: телевізор «[PERSON] -Тринінтон» - 3500 грн., телевізор «LG» - 1000 грн., електродуховка FT8501/НА - 3500 грн., електрообігрівач «Термія» - 1 шт. - 450 грн., фотоапарат «CANON» - 1 шт. - 1400 грн., посудомийна машина виробник «Ariston» - 4200 грн., ноутбук «ACER» - 4200 грн., набір меблів у дитячій кімнаті - 12000 грн., меблі у спальні (ліжко, шафа, крісло, комп'ютерний стіл) - 10000 грн.; усунути перешкоди в користуванні садовим будинком шляхом зобов'язання відповідача надати позивачу дублікат ключів від вхідних та інших дверей будинку та прибудинкової огорожі; зобов'язати [PERSON] повернути позивачу особисті речі: крісло офісне «Леон» вартістю 1119 грн., перфоратор «Деккер» вартістю 529 грн., чоловічий золотий ланцюжок та чоловічий золотий браслет вартістю 14000 грн., а також залишені на зберігання особисті гроші в сумі 12000 доларів США; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 529 кв.м. за кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Вінницької міської ради, в місті Вінниці, в садівничому товаристві «Калина» під номером 30. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 31 грудня 2003 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю як чоловік і дружина, без державної реєстрації шлюбу. Шлюб позивача з попередньою дружиною [PERSON] розірвано 30.05.2007 року, а фактично шлюбні відносини припинено 16 травня 2003 року, що підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.10.2015 року. За час спільного проживання у сторін склались усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме: ними велося спільне господарство, придбавали спільне майно, приймали гостей, спільно виховували та піклувались про неповнолітню [PERSON] - дочку відповідача від першого шлюбу. За час спільного проживання сторони набули майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю. В період спільного життя з відповідачем, позивачем, за свої особисті кошти, але в інтересах сім'ї було придбано майно, яке за згодою відповідача оформлялось на [PERSON], оскільки позивач, як підприємець, укладав угоди, які несли певні господарські ризики, а тому, за погодженням з [PERSON], спільне майно оформлялось на її ім'я. Зазначене стосується і побудованого позивачем за його особисті кошти садового будинку. Як зазначає позивач, до складу спільного сумісного майна сторін входять: земельна ділянка загальною площею 0,0529 га, яка розташована у садівничому товаристві «Калина», діл. [ADDRESS], побудований садовий будинок загальною площею 111,1 м2, розміщений на вказаній земельній ділянці, які зареєстровано за [PERSON], а також зазначений у заяві про збільшення позовних вимог перелік побутової техніки орієнтовною вартістю 89214 грн. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного позивач вважає, що набув право власності на 1/2 частку у спільному майні, що підлягає поділу. В жовтні 2012 року позивач запропонував відповідачеві підписати нотаріально посвідчений договір про поділ часток у спільному майні, однак [PERSON] від укладення договору стала ухилятись, а на початку травня 2013 року забрала оригінали документів на будинок та земельну ділянку, а також належні позивачу особисті цінні речі, а саме: золотий ланцюжок, браслет, інші предмети та переїхала до батьків. 08.06.2013 року відповідач намагалась вивезти інші речі з будинку, але йому перешкодило прибуття працівників міліції. Тоді відповідач замінила замок на вхідних дверях, в результаті чого, наступного дня 09.06.2013 року позивач не зміг потрапити в будинок. Зазначений факт зафіксований викликаними працівниками міліції. В будинку залишились цінні речі, гроші та інше майно, подальша доля якого позивачу на даний час невідома. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2015 року позов задовольнено частково. Встановлено факт спільного проживання [PERSON], та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 10 червня 2007 року по 7 червня 2013 року. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового садового будинку загальною площею 111,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0529 га, кадастровий номер [NUMBER] в м. Вінниці. Визнано за [PERSON] право власності на ? (одну другу) частку житлового садового будинку загальною площею 111,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0529 га, кадастровий номер [NUMBER] в м. Вінниці. Зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] садовим будинком загальною площею 111,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0529 га, кадастровий номер [NUMBER] в м. Вінниці шляхом надання позивачу дублікатів ключів від вхідних та інших дверей будинку та прибудинкової огорожі. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 3045 грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14.01.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2015 року в частині пред'явлених позовних вимог щодо встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та ухвалено в цій частині нове рішення, яким: встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 31.12.2003 року по 7 червня 2013 року. Визнано за [PERSON] право на 1/2 частку земельної ділянки площею 529 кв.м. за кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Вінницької міської ради, в місті Вінниці, в садівничому товаристві «Калина» під номером 30. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 14 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги, з урахуванням їх збільшення, підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач, а також представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях з позовними вимогами не погодилися, та просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що у позивача з відповідачем ніколи не було сім'ї, спільних коштів та витрат. Земельна ділянка куплена на ім'я та за власні кошти відповідача за договором купівлі-продажу земельної ділянки, а позивач на той час перебував у шлюбі з іншою жінкою. На будівництво будинку відповідачем потрачено кошти, частину яких вона отримала від продажу квартири, іншу частину грошей вона взяла в кредит, а частину отримала у позику, яка не погашена до цього часу, а також частину грошей вона отримала від підприємницької діяльності та доходу у вигляді заробітної плати. [PERSON] сам запропонував відповідачу послуги з організації будівництва, оскільки він постійно займався будівництвом будинків. При цьому [PERSON] надавав [PERSON] послуги щодо організації будівництва будинку та отримував за це відповідну платню. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з'являлася, своїм поясненням від 15.01.2015 року (том. 2, а.с. 120-121) пояснила, що з 2003 року вона з [PERSON] не проживала, при цьому їй було відомо, що на протязі 2003-2013 років позивач проживав з іншою жінкою [PERSON]. Їй також відомо, що в 2007 році [PERSON] купив земельну ділянку по [ADDRESS] та побудував там будинок. При цьому третя особа пояснила, що через свій стан здоров'я приходити до суду їй важко, а тому просила в подальшому справу розглядати без її участі, претензій до позивача не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він перебуває зі сторонами по справі в сусідських відносинах. З [PERSON] познайомився літом 2007 році. [PERSON] познайомився з [PERSON], коли останній придбав земельну ділянку для будівництва будинку. [PERSON] допомогав [PERSON] по будівництву, так як вони були сусідами, і їхні земельні ділянки були поруч. [PERSON], [PERSON] та ще один сусід спільно проводили газ до своїх будинків. Також вказує, що будівництвом на [ADDRESS] [PERSON] [PERSON] пояснив, що [PERSON] йому говорив, щщо з сім'єю винаймають квартиру, квартиру винаймати дорого, тому вони з жінкою вирішили побудувати будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] та [PERSON] перебуває в сусідських відносинах. Після того, як виїхав колишній власник сусідньої квартири [PERSON], вселились [PERSON] та [PERSON] і донька [PERSON]. Відносини між сусідами були дружні. [PERSON] та [PERSON] в будинку знаходилися постійно. [PERSON] по будинку займався домашніми справами: виносив сміття, вивішував білизну. У [PERSON] був автомобіль «Нива», темно - синього кольору. [PERSON] та його сини допомагали [PERSON] по будівництву. В будинку [PERSON] та [PERSON] проживали дружньо, суперечок між ними не спостерігалося. Батьки [PERSON] приходили в гості, коли [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку. Хто саме був господарем будинку [PERSON] не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з [PERSON] раніше були близьким друзями, так як з останнім він знайомий ще з 90-х років, а з [PERSON] познайомився пізніше, у 2000 році, оскільки вона працювала бухгалтером у нього на підприємстві. [PERSON] та [PERSON] познайомилися у 2003 році, і через кілька місяців почали разом проживати неподалік від його будинку по [ADDRESS] У них були нормальні сімейні відносини. Крім того, свідок зазначив, що він разом з [PERSON] та [PERSON] часто відпочивали та ходили на різні святкування. Через деякий час [PERSON] захотів придбати земельну ділянку щоб побудувати будинок. [PERSON] повідомив, що він безпосередньо допомагав [PERSON] вибирати земельну ділянку. Згодом, [PERSON] та [PERSON] придбали ділянку і розпочали будівництво будинку, під час якого [PERSON] неодноразово допомагав [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] ніяких стосунків не має, а от [PERSON] є його рідною сестрою. [PERSON] зазначив, що [PERSON] раніше перебувала у шлюбі з [PERSON] та після розлучення з останнім переїхала жити до батьків. В неї була двокімнатна квартира, яка знаходилася по [ADDRESS]. Згодом [PERSON] захотіла побудувати власний будинок, та почала підшукувати земельну ділянку для будівництва. Будівництво будинку по [ADDRESS] почалось з того, що [PERSON] продала свою квартиру по [ADDRESS] [PERSON] познайомився з [PERSON] на будівництві. Фінансування на будівництві вела [PERSON] Свідок [PERSON] вказав, що будинок оформлений на [PERSON], а згодом [PERSON] почав претендувати на будинок, почав скандалити та погрожувати[PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] перебуває у дружніх відносинах, однак з [PERSON] ніяких стосунків не підтримує. З [PERSON] вона знайома ще з 2001 року. Також вона знайома з її попереднім чоловіком [PERSON], з яким [PERSON] розлучилась в 2005 році. Після її розлучення з [PERSON] ніяких стосунків у [PERSON] не було. Через деякий час [PERSON] захотіла придбати нове житло. Вона ще радилась з [PERSON], що їй краще купувати будинок чи квартиру. Ніяких договорів [PERSON] та [PERSON] не укладалися. Згодом, [PERSON] повідомила, що купила земельну ділянку та розпочала будівництво будинку. З [PERSON] свідок [PERSON] познайомилась, будучи в гостях у [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] однак остання ніколи не представляла своїм чоловіком [PERSON]. [PERSON] прїздив до [PERSON] лише в гості. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється колишнім власником квартири по [ADDRESS], яку купив батько [PERSON] Переговори щодо розміру ціни за квартиру вів [PERSON] В момент укладення угоди [PERSON] не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що зі сторонами по справі не перебуває ні в яких відносинах. З [PERSON] познайомився 2007 року з приводу будівництва. [PERSON] керував бригадою, яка складалася з кількох людей, в їх обов'язки входили розчистка ділянки, монтаж фундаменту, стін, покрівля. За поставлені матеріали, оренду будівельної техніки, виконання будівельних робіт розраховувався [PERSON]. Замовлення [PERSON] також приймав від [PERSON]. Договір на покрівлю будинку укладався з [PERSON] в усній формі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється матір'ю [PERSON] Свідок зазначає, що її донька [PERSON] була тільки один раз у шлюбі, від якого є донька [PERSON]. Вказує, що [PERSON] був найманим працівником на будівництві по [ADDRESS]. Ніколи зятем [PERSON] [PERSON] не вважала, а [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю не проживали. Бабуся [PERSON] залишила частку будинку по [ADDRESS], яка згодом була продана, і на ці кошти була придбана кооперативна квартира на [ADDRESS]. [PERSON] не мала бажання жити у даній квартирі, хотіла мати земельну ділянку та власний дім. Продавши квартиру по [ADDRESS], [PERSON] зайнялася пошуками земельної ділянки та придбала земельну ділянку по [ADDRESS]. До купівлі земельної ділянки [PERSON] немає ніякого відношення. Дана земельна ділянка оформлена на [PERSON] Кошти, які використовувалися для будівництва будинку надходили від місця роботи, де працювала [PERSON], також [PERSON] оформила кредитний договір, взяла у борг 10000 доларів США, щоб накрити кришу. У будівництві приймали участь чоловік [PERSON], який являється і батьком [PERSON], племінники і т.д. [PERSON] [PERSON] знає з моменту будівництва будинку, тобто з весни 2007 року. Будівництво закінчилося у 2008 році, був виданий акт введення будинку в експлуатацію, після чого [PERSON] та її донька [PERSON] вселились у даний будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] знайомий ще 1995 році, коли [PERSON] працював у МРЕВ ДАІ, а [PERSON] займався купівлею та продажем автомобілів. Згодом дружба їхня перейшла у більш тісні стосунки, сторони зустрічалися сім'ями, ці зустрічі стали регулярними. [PERSON] представляв [PERSON] як свою дружину. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та надавши юридичну оцінку доказам в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.05.2007 року, яке набрало законної сили 10.06.2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (том. 2, а.с. 37). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13 червня 2005 року (т. 2, а.с. 239) Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки серії ВЕМ № 707597 від 05.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] купила земельну ділянку площею 529 кв.м., яка розташована на території Вінницької міської ради, в місті Вінниці, в садівничому товаристві «Калина», під [ADDRESS]. Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 46055,00 грн. ( т. 1 а.с. 89). 11.04.2007 року [PERSON] звернулася із заявою до Вінницького міського управління земельних ресурсів з проханням переоформити на її ім'я державний акт на право власності на землю згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 1/588 від 31.07.1997 року, площа якої 529 кв.м. та яка розташована на території садівничого товариства «Калина», під [ADDRESS]. (т.2 а.с. 27). 26.07.2007 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], згідно з яким остання, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.03.2007 року № 784, є власником земельної ділянки площею 0,0529 га, яка розташована в садівничому товаристві «Калина»по [ADDRESS] (т. 1, а.с. 8). Визначаючись щодо позовних вимог в частині встановлення факту спільного проживання позивача та відповідача однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд виходить з наступного. Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, визначає СК України. Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про наступні ознаки сім'ї: особи спільно проживають, пов'язані спільним побутом, а саме ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, наявність спільних витрат, участь у витратах на утримання житла, особи мають взаємні права та обов'язки. Таким чином, з вищенаведених норм права вбачається, що головною передумовою поділу майна подружжя, що проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі є встановлення самого факту проживання сторін однією сім'єю, визначення періоду часу з якого сторони проживали однією сім'єю та встановлення, чи придбано майно, про поділ якого заявлено стороною в цей період. Позивачем на виконання зазначених положень законодавства не надано суду безспірних доказів того, що він з відповідачем в період з 31.12.2003 року по 07.06.2013 року проживали без реєстрації шлюбу однією сім'єю. Так, шлюб позивача з попередньою дружиною [PERSON] розірвано 30.05.2007 року, а сама відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як ст. 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із роз'яснень, викладених у п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові № 6-66цс13 від 18 березня 2013 року, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Як зазначив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13.07.2016 року під час перегляду попередніх судових рішень, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився частково й апеляційний суд, не визначився з характером спірних правовідносин, не встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не дав належної оцінки наданим сторонами доказам, у їх сукупності, дійшов помилкового висновку про перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах з веденням спільного господарства, побуту та бюджету, тобто однією сім'єю без перебування у шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі та інших позовних вимог які є похідними. Ч. 4 ст. 338 ЦПК України вказує, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Врахувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що відсутні підстави, передбачені ст. 74 СК України, оскільки спільний відпочинок та близькі стосунки не є достатньою підставою для висновку про те, що сторони на момент придбання спірного будинку проживали однією сім'єю і що спірні земельна ділянка та житловий будинок у зв'язку з цим являється їх спільною сумісною власністю. На момент придбання вказаної земельної ділянки згідно договору купівлі-продажу від 05.03.2007 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а відтак в силу вимог статті 74 СК України зазначена земельна ділянка не може вважатись спільним сумісним майном, а належить [PERSON] на праві приватної власності. Також щодо визнання за [PERSON] право власності на ? частки земельної ділянки, розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0529 га, кадастровий номер [NUMBER] в м. Вінниці,та ? частки житлового садового будинку загальною площею 111,1 кв.м., розташованого на даній земельній ділянці слід зазначити, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підствердження даного факту. Так, в судовому засіданні позивач та його представник не змогли пояснити, чому під час купівлі земельної ділянки позивач не оформив її на себе та якими саме майбутніми ризиками цей правочин міг би супроводжуватись. Також не було вмотивовано, чому позивач не виявив бажання оформити будинок на себе як співвласника під час його будівництва та введення в експлуатацію. Суд не бере до уваги показання свідків, допитаних за клопотанням позивача, оскільки вказані свідки не зазначили, що сторони мали спільний бюджет, побут та вели спільне господарство. Крім того, позивач повинен був довести, що з [PERSON] вони дійсно проживали без реєстрації шлюбу, що він своєю трудовою та матеріальною участю приймав участь у придбанні земельної ділянки та в будівництві будинку. Посилання на те, що вони проживали однією сімєю, та те, що [PERSON] приймав участь у будівництві будинку, повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами, які позивачем суду не надані. Фотографії, які позивач надає суду як докази спільного проживання з відповідачем, також не доводять факт, що у вказаний період між ним та [PERSON] склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] в своїх поясненнях на ім'я о/у ВКМСД УМВС України у Вінницькій області від 16.05.2012 року вказувала, що вона проживає за адресою [ADDRESS], разом зі своїм співмешканцем [PERSON] Водночас зазначила, що чоловік заробляє гроші періодичним заробітками, а вона постійно на роботі. Також [PERSON] ні їй, ні її доньці грошей не виділяє, тобто, все, що вона заробляє, вона виплачує за комунальні послуги, харчування на всю сім'ю, а також одягає доньку і себе за свої зароблені, а позивач кошти витрачає «на все інше» (т. 1, а.с. 65). Надаючи пояснення 09.06.2013 року оперуповноваженому [PERSON], [PERSON] зазначила, що вона дійсно проживаю за вищевказаною адресою зі своїм чоловіком (цивільним) [PERSON], [INFO] та своєю дочкою - [PERSON], [INFO] [PERSON] то живе у них, то ні (т. 3, а.с. 161-162). Надані позивачем звіти субєкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку свідчить лише про обсяги витручки за звітні періоди, однак вони не підтверджують, що прибуток спрямовувався на ведення спільного господарства, побуту та бюджету. При цьому слід критично оцінити надані позивачем копії накладних на придбання будівельних матеріалів, які як він зазначає було ним придбано саме для будівництва оспорюваного будинку (т. 2, а.с. 85-98), оскільки оригіналів цих накладних позивачем не надано. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13.07.2016 року звернув увагу, що на придбання вказаної земельної ділянки та будівництво будинку [PERSON] витратила власні кошти, надавши суду докази (а. с. 89-97 т. 1). Дані обставини підтверджується довідкою Вінницької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 02.08.2013 року № 231/Б/17/415 за якою сума доходу [PERSON] за 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 роки складала 1185892,05 грн., за 3-4 квартал 2011 року сума доходу - 387317,00 грн., за 1 квартал 2012 року сума доходу 199973,00 грн. Згідно договору купівлі-продажу квартири серії ВВВ № 484750 від 20.02.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ковальовою В.М., [PERSON] (батько [PERSON].) продав, а [PERSON] купила двокімнатну квартиру, житловою полощею 24,7 кв.м., загальною площею 47,3 кв.м. за номером 35, що знаходиться в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS]. За домовленістю сторін, продаж квартири вчинено за 83740,00 грн. (т.1 а.с. 92). Відповідно до договору позики від 03.03.2006 року "позикодавець" - ТОВ "ВТД - Україна" в особі генерального директора Палагнюка С.М, "позичальник" - [PERSON] Сума позики, яку отримала [PERSON] становить 50000,00 грн. Згідно генерального договору про здійснення кредитування № 050/27-373 від 14.11.2007 року [PERSON] отримала кредит в АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" в сумі 25000,00 доларів США. Позовні ж вимоги про визнання за позивачем права власності на майно: котел електричний «Protherm» - 8100 грн., котел газовий «Vailand» - 15000 грн., пароочисник «KARCHER» - 2500 грн., мийку «KARCHER» - 2800 грн., електрообігрівач «Термія» - 1 шт. - 450 грн., морозильну камеру «Атлант» - 3000 грн., фотоапарат «CANON» - 1 шт. - 1400 грн., електролічильник багато тарифний - 2400 грн., електронасос для води -1600 грн., котел опалювальний «Solitar» - 15000 грн., палатку кемпінгову «Together 4P» - 1914 грн., набір кухонних меблів -12000 грн., м'які шкіряні меблі (куточок) у вітальні - 9000 грн., телевізор «Philips»- 5000 грн., кінотеатр «YAMAHA»- 10000 грн., пилосос «DYSON» - 4200 грн.; та визнання за відповідачем права власності на майно: телевізор «Соні -Тринінтон» - 3500 грн., телевізор «LG» - 1000 грн., електродуховка FT8501/НА - 3500 грн., електрообігрівач «Термія» - 1 шт. - 450 грн., фотоапарат «CANON» - 1 шт. - 1400 грн., посудомийна машина виробник «Ariston» - 4200 грн., ноутбук «ACER» - 4200 грн., набір меблів у дитячій кімнаті - 12000 грн., меблі у спальні (ліжко, шафа, крісло, комп'ютерний стіл) - 10000 грн., також задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Як зазначила відповідач в судовому засіданні частини з переліченого позивачем в позовній заяві майна, в будинку за адресою: 1 пров. Максимовича, 30, немає в наявності та ніколи не було. Зокрема, за твердженням відповідача в будинку ніколи не було та на даний час немає мийки «KARCHER», електрообігрівачів «Термія», морозильної камери «Атлант», фотоапаратів «CANON», котла опалювального «Solitar», палатки кемпінгової «Together 4P», набору кухонних меблів, м'яких шкіряних меблів (куточок) у вітальні, телевізора «Filips», кінотеатра «YAMAHA», пилососа «DYSON», телевізора «Соні -Тринінтон», телевізора «LG», посудомийної машина виробник «Ariston», ноутбука «ACER». Зазначені обставини щодо відсутності вище перелічених об'єктів також підтверджуються висновком за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної, оціночно-земельної та товарознавчої експертизи № ОС-144 від 18.04.2014 року, яка призначалася ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2013 року. Крім того, позивачем не надано доказів придбання вищеперерахованої техніки та відповідно матеріали справи їх не містять. Таким чином, позивачем не доведено належними засобами доказування як факту придбання побутової техніки, так і факту її наявності в будинку за адресою: [ADDRESS], а відтак у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв'язку з недоведеністю таких вимог. Суд не приймає до уваги копії товарних чеків від 06.02.2007 року, від 02.11.2010 року, від 18.09.2009 року на придбання електричного котла, домашнього кінотеатру, електродуховки та посудомийної машини, оскільки оригіналів цих документів позивачем не надано, при цьому з наявних копій не вбачається ким саме ця побутова техніка була придбана та кому вона належить. Що стосується зобов'язання відповідачу повернути позивачу особисті речі: крісло офісне «Леон» вартістю 1119 грн., перфоратор «Деккер» вартістю 529 грн., чоловічий золотий ланцюжок та чоловічий золотий браслет вартістю 14000 грн., а також залишені на зберігання особисті гроші в сумі 12000 доларів США, то така вимога також задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що у відповідача наявне вказане майно, речі та кошти, а відповідач заперечує щодо їх наявності. Копії фіскальних чеків та податкових накладних можуть свідчити лише про придбання позивачем крісла офісного «Леон» та перфоратора «Деккер», однак такі документи жодним чином не підтверджують факту перебування цих речей у відповідача. Як зазначив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13.07.2016 року котел електричний «Protherm» вартістю 8 100 грн. та котел газовий «Vailand» вартістю 15 000 грн. є елементом системи опалення будинку, тобто є його невід'ємною частиною. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed