Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

06 січня 2017року публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Український фінансовий світ" в особі уповноваженої особи на ліквідацію [PERSON] звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 025/0010Кс від 09.08.2013 року у розмірі 15084 грн. 85 коп. та судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що згідно кредитного договору № 025/0010Кс від 09.08.2013року публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Український фінансовий світ" було надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 8000 гривень на строк до 08.08.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25% річних та щомісячною комісійною винагородою банку за обслуговування кредитної заборгованості - 0,5% від первісної суми кредиту, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку відповідача за кредитним договором та витягом з системи автоматизації банку меморіального ордеру №TR.44480.588.83 від 09.08.2013року. З моменту отримання кредитних коштів відповідачем здійснено лише часткову оплату кредиту згідно з кредитним договором, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача з 09.08.2013 по 17.11.2016. Оригінал кредитного договору, інших документів кредитної справи відповідача, які знаходилися у головному офісі позивача за адресою м. Донецьк, проспект Миру, буд. 5-Б, були втрачені у звязку з проведенням активної фази у 2014 році на території Донецької області антитерористичної операції. Так, 21.06.2014 року невідомі особи протиправно заволоділи належним банку на праві власності автомобілем, в якому знаходилися оригінали документів банку, в тому числі й кредитна справі відповідача, які спрямовувалися на зберігання до міста Києва, у звязку зі зміною місця знаходження позивача. Тому позивач вважає, що належними доказами на підтвердження його позовних вимог є інформація, що міститься в електронному вигляді в системі автоматизації банку. Відповідно до постанови Правління НБУ від 10.11.2014року № 717 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.11.2014року № 119 про початок ліквідації ПАТ "КБ "УФС" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку [PERSON], а з 02.11.2015року - [PERSON] У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та матеріалами справи у вигляді інформації в електронному вигляді підтверджено, що відповідач отримав від публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Український фінансовий світ" кредитні кошти у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень відповідно до кредитної угоди № 025/0010Кс від 09.08.2013 року, що підтверджується випискою/особовим рахунком № 22033001207528.980 (а.с.9-17). Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.11.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 15084 грн. 85 коп., з якої 4666 грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом, 2 823 грн. 99 коп. - заборгованість за процентами, 1160 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією, 4297 грн. 47 коп. - пеня, нарахована за прострочення сплати кредиту, процентів та комісії, 318 грн. 85 коп. заборгованість за 3% річних, 1817 грн. 84 коп. - інфляційні збитки по кредиту, процентам, комісії (а.с.18-1). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України( далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі за № 6-2879цс16 про те, що відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Отже, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Як зазначено в Узагальненні, виконаному суддею Верховного Суду України, статтею\~625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.\~1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.\~2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст.\~625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними.Вирішуючи правомірність нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, договором позики та банківського вкладу, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. При розгляді цього питання слід мати на увазі, що проценти, визначені статтями\~536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст.\~625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями\~536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, і процентів, що стягуються відповідно до ст.\~625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст.\~536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст.\~625 ЦК, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором). Як встановлено судом, оригінал кредитного договору позивачем втрачений з незалежних від нього причин, перевірити умови нарахування 3% річних згідно договору не є можливим, тому стягненню підлягає лише три проценти річних на суму основного боргу. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи в частині: стягнення заборгованості за кредитом 4666 грн. 70коп., заборгованості за процентами 2 823 грн. 99 коп,. заборгованості за комісією 1160 грн. 00 коп., 3 % річних на суму заборгованості по кредиту 178,43грн. згідно розрахунку( а.с.128), та інфляційних збитків по кредиту, процентам, комісії 1817 грн. 84 коп. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до розміру задоволених судом вимог, тобто: 1378грн. х 70% = 964грн. 60коп.

Outcome: partial