Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього збитків в сумі 69000 грн., посилючись на такі обставини. В 2017 році директору ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД» [PERSON] зателефонував чоловік та повідомив, що знайшов рекламне оголошення в Інтернеті та має бажання придбати мідний купорос загальною вагою 1 000 кг. Під час телефонних переговорів стало відомо, що потенційний покупець знаходиться в м.Полтава, після чого було досягнуто домовленості, що товар буде відправлено до м.Полтава транспортною компанією із забороною видачі. Після огляду продукції на відповідність покупець мав здійснить оплату з метою придбання мідного купоросу в сумі 67 000 грн. 16.09.2017 року мідний купорос загальною масою 1 000 кг., розфасований в мішки по 25 кг. загальною кількістю 40 штук, був відправлений від імені ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД» [PERSON] на ім`я [PERSON] [INFO] через ТОВ «Транспортна компанія «САТ», із забороною на видачу товару. Після огляду майна, [PERSON] кошти, з метою придбання мідного купоросу у ТОВ «Роялті-Трейд», не перерахував. В подальшому було встановлено, що [PERSON] подав до національної поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме, заволодіння невідомою особою грошовими коштами в сумі 35 000 грн. через термінал під приводом продажу мідного купоросу. Згідно заяви, поданої [PERSON] , ним було здійснено оплату за мідний купорос в розмірі 35 000 грн. шляхом перерахування коштів на банківську карту за допомогою платіжного термінала. Кошти від [PERSON] на рахунок ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД», чи особистий рахунок директора компанії [PERSON] , чи пов`язаних осіб не надходили. На підставі заяви [PERSON] було порушено кримінальне провадження за №12017170020002411 від 20.09.2017 року де він має статус потерпілого. Під час проведення слідчих дій мідний купорос загальною масою 1 000 кг., власником якого є ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД», був вилучений слідчим Мішурінською Ю.М. 22.09.2017 року зі складу ТОВ «Транспортна компанія «САТ» за адресою м. Полтава, вул. Квітки Цисик, 13 та, з невідомих причин, переданий на відповідальне зберігання [PERSON] . Ухвалою слідчого суду Київського районного суду м. Полтави від 26.09.2017 року у справі №552/6057/17 накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на вилучений мідний купорос. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 02.01.2018 року по справі №552/8634/17 скасовано арешт на мідний купорос загальною масою, що належить на праві приватної власності ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД». Після скасування арешту відповідальний зберігач [PERSON] мідний купорос не повернув його власнику ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД». 29.05.2018р. Київським районним судом м.Полтави по справі №552/2613/18 винесено ухвалу, якою зобов`язано [PERSON] передати речові докази у вигляді мідного купоросу в загальній кількості 40 штук поліетиленових мішків з написом UN 3077, розфасований по 25 кг загальною масою 1000 кг. ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД», якому згідно ухвали Київського районного суду м. Полтави від 02.01.2018 року на праві приватної власності належить вказане майно. Також, зобов`язано слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області здійснити контроль за передачею речових доказів у виді мідного купоросу в загальній кількості 40 штук поліетиленових мішків з написом UN 3077, розфасований по 25 кг загальною масою 1000 кг ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 39788106). [PERSON] ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 р. не виконав, у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження №12018170020002188 від 05.09.2018 р. 21 листопада 2019р. між ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД» ( код ЕДРПОУ 39788106) (Цедент) та [PERSON] (Цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого до цесіонарія (нового власника майна) перейшло право вимоги до [PERSON] про повернення мідного купоросу загальною масою 1 000 кг., розфасованого в мішки по 25 кг., загальною кількістю 40 штук поліетиленових мішків з написом UN 3077 загальною вартістю 63 480 грн. який належить на праві приватної власності ТОВ «Роялті-Трейд». На дату подання позову вартість 1 000 кг. мідного купоросу складає 69 000 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 3 948 від 21 квітня 2020р. виставленого ТОВ «ПМТЗ "ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР " РЕАГЕНТ", і тому, саме таку суму просять стягнути з відповідача. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.04.2020 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу був наданий строк для усунення недоліків (а.с. 21-22). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.05.2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 06.07.2020 року (а.с.50-51). Ухвалами Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.06.2020 року, від 04.08.2020 року, від 16.09.2020 року, від 26.10.2020 року, від 05.11.2020 року, від 07.12.2020 року, від 17.12.2020 року, від 29.12.2020 року, від 09.02.2021 року, від 07.04.2021 року, від 13.04.2021 року та від 12.05.2021 року було вирішено питання про проведення судового засідання в режимі відеконоференці (а.с.54, 90, 110, 136, 147, 165, 177, 186, 204, 217, 222, 232, 234). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.10.2020 року задоволено клопотання представника відповідча про витребування доказів (а.с.130). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.12.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 03.02.2021 року (а.с.183). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, додатково пояснивши, що на тепершіній час ані товар за договором - мідний купорос, ані його вартість відповідачем не повернуті. Збитки завдані тим, що товар не повернутий [PERSON] . Останній раз він спілкувався з [PERSON] в 2017 році, й він відмовився повертати товар. Також [PERSON] не виконує ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року, якою його було зобов`язано передати речові докази у виді мідного купоросу в загальній кількості 40 штук поліетиленових мішків з написом UN 3077, розфасований по 25 кг загальною масою 1000 кг ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД». На теперішній час ухвалою Київського районного суду Полтавської області від 15.03.2021 року було зобов`зяано уповноважених осіб ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, викладені в заяві [PERSON] про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, тобто за фактом умисного не виконання [PERSON] ухвали суду про передачу речових доказів. В подальшому позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити. Також надав відповідь на відзив (а.с. 103-104), в якій зазначив, що правова позиція представника відповідача, яка викладена у відзиві на позовну заяву, грунтується на припущенні, що до цього часу триває кримінальне провадження, порушене за заявою відповідача [PERSON] . Також зазначив, що у відзиві проігноровано інформацію щодо наявності та невиконання ухвали Київського районного суду м.Полтави по справі №552/2613/18 від 29.05.2018 року, якою зобов`язано зберігача [PERSON] передати речові докази у вигляді мідного купоросу в загальній кількості 40 штук поліетиленових мішків з написом UN 3077, розфасований по 25 кг загальною масою 1000 кг. власнику ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД», в якій встановлений факт належності майна первісному власнику. А також, зобов`язано слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області здійснити контроль за передачею речових доказів у виді мідного купоросу в загальній кількості 40 штук поліетиленових мішків з написом UN 3077, розфасований по 25 кг загальною масою 1000 кг ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД». Відповідач [PERSON] дану ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2018р., не виконав, у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження №12018170020002188 від 05.09.2018року. Даний факт підтверджує ухилення [PERSON] від виконання ухвали Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2018р по справі № 552/2613/18, щодо повернення майна його законному власнику. Наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Омелай Н.М., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав зазначених у відзиві та запереченнях, додатково пояснила, що домовленість про покупку мідного купоросу між сторонами була досягнута за ціною 35000 грн., які й були перераховані на банківську картку відповідачем. Від незалежних від відповідача причин кошти не надійшли на рахунок покупця, з приводу чого він звернувся до органів поліції, й в теперішній час триває кримінальне провадження, в якому він має статус потерпілого. Мідний купорос як речовий доказ був переданий слідчим [PERSON] на зберігнання, який й на даний час зберігається у нього в гаражі, який (гараж) є опечатаний в рамках іншого кримінального провадження. В задоволенні позову просила відмовити. В подальшому надала заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій в задоволенні позову просила відмовити. У наданому відзиві (а.с. 67-68) зазначила, що 21.11.2019 року між ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД» та [PERSON] укладено Договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого право вимоги повернення мідного купоросу перейшло до Позивача. 16.09.2017 року ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД» ( [PERSON] ) через ТОВ «Транспортна компанія «САТ» відправлено [PERSON] 40 мішків по 25 кг мідного купоросу, загальною масою 1000 кг. Після огляду товару, відповідач здійснив оплату за мідний купорос у розмірі 35 000 грн. шляхом перерахування коштів на банківську картку за допомогою платіжного терміналу. Проте, кошти на рахунок ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД» не надійшли. У зв`язку із даними обставинами, [PERSON] звернувся до Національної поліції із заявою про заволодіння невідомою особою грошовими коштами у сумі 35000 грн через термінал. На підставі заяви [PERSON] відкрито кримінальне провадження за №12017170020002411 від 20.09.2017 року, де відповідач отримав статус потерпілого. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні досі триває. 22.09.2017 року мідний купорос, загальною масою 1000 кг, був вилучений слідчим зі складу ТОВ «Транспортна компанія «САТ» та переданий під зберігальну розписку відповідачу, про що свідчить, лист слідчого ВП №1 Мішурінської Ю.М. Вважає, що питання відшкодування збитків, доки триває кримінальне провадження за №12017170020002411, є передчасним, в зв`язку з чим у позивача відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом. Так, позивач не надав належних та допустимих доказів, якими підтверджуються винні дії відповідача та відсутні підстави для відшкодування збитків, а тому, вважають, що відсутні підстави для задоволення позову за необгрунтованістю та безпідставністю. Просили відмовити у позовних вимогах в повному обсязі. 22.09.2020 року представником відповідача надані заперечення на відповідь на відзив, які за змістом є аналогіними відзиву, в яких додатково зазначено про те, що відповідно до позовної заяви позивачем вказано, що [PERSON] , буцім-то, ухиляється від виконання ухвали Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2018 року по справі №552/2616/18 щодо повернення майна його законному власнику, але це не відповідає дійсності, адже саме злочинними діями невідомих осіб йому, [PERSON] , було завданої матеріальної шкоди, внаслідок чого його законні права були порушені, що унеможливлює виконання ним ухвали Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2018 року допоки винні люди не будуть притягнені до кримінальної відповідальності і не відшкодують завдані збитки в повному обсязі. Таким чином, вважають, що питання відшкодування збитків, доки триває кримінальне провадження за №12017170020002411, є передчасним з боку позивача та відсутні підстави у позивача для звернення до суду з даним позовом. Просили відмовити у позовних вимогах Позивачу в повному обсязі. Заслухавши у вступному слові позивача, представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що в 2017 році між ТОВ «Роялті-трейд» та відповідачем [PERSON] виникли правовідноини з приводу купівлі-продажу мідного купоросу. Так, між директором ТОВ «Роялті-трейд» [PERSON] та відповідачем [PERSON] під час телефонних переговорів було досягнуто домовленість про покупку останнім мідного купоросу вагою 1000 кг, який буде відправлений в м.Полтаву транспортною компанією із забороною видачі. Після огляду товару на відповідність покупець мав здійснити оплату за товар. 16.09.2017 року мідний купорос загальною масою 1000 кг розфасований в мішки по 25 кг, загальною кількістю 40 штук та був відправлений від імені ТОВ «Роялті-трейд» [PERSON] на ім`я [PERSON] через ТОВ «Транспортна компанія «САТ» із забороною на видачу товара, що підтверджується ТТН № 077010381 (а.с.154). 21.11.2019 року між ТОВ «РОЯЛТІ-ТРЕЙД» та [PERSON] укладено Договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого право вимоги повернення мідного купоросу 1 000 кг., розфасованого в мішки по 25 кг., загальною кількістю 40 штук поліетиленових мішків з написом UN 3077 загальною вартістю 63 480 грн., який належить на праві приватної власності ТОВ «Роялті-Трейд», перейшло до позивача (а.с.12-14). Вказані обставини були визнані сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 ст. 638 ЦК України). Звертаючись з позовом, позивач заначив, що після огляду товару відповідач [PERSON] кошти за придбання мідного купорос у ТОВ «Роялті-трейд» не перерахував, товар не повернув, через що просить відшкодувати завдані збитки, посилаючись на ст.ст. 22, 623 ЦК України, в розмірі 69000 грн., виходячи з вартості 1000 кг мідного купоросу на час пред`явлення позову. Відповідач позов не визнав, зазначив про те, що він здійснив оплату за отримаий мідний купорос загальною вагою 1000 кг. ,в розмірі 35000 грн., шляхом перерахування коштів на банківську картку через платіжний термінал. Однак кошти з невідомих йому причин на рахунок ТОВ «Роялті-трейд» не надійшли. З цього приводу він звернуся до Національної поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення невідомою особою, яка заволоділа грошовими коштами в сумі 35000 грн. Так, згідно з постанови про закриття кримінального провадження від 30.06.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12017170020002411 від 20.09.2017 року, за заявою [PERSON] про те, що невстановлена особа шляхом обману через термінал під приводом продажу мідного купоросу заволоділа його грошовими коштами в сумі 35000 грн., було закрито слідчим ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області на підставі п.2 ч.1 т.284 КПК України. (а.с. 152). Ухвалою слідчого судді Київського районного суду Полтавської області від 01.12.2020 року (а.с. 171-173) вказана ухвала слідчого про закриття кримінального провадженя № 12017170020002411 була скасована. Зі змісту ухвал слідчих суддів (а.с.6-8) вбачається, що під час проведення слідчих дій мідний купорос загальною масою 1000 кг., був вилучений слідчим 22.09.2017 року зі складу ТОВ «Транспортна компанія «САТ» та переданий на зберігання [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 26.09.2017 року був накладений арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на вилучений мідний купорос (а.с.6,7). Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 02.01.2018 року арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 26.09.2017 року на вилучений мідний купорос був скасований (а.с. 6). А ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року [PERSON] , на зберіганні у якого знаходились речові докази у вигляді мідного купоросу, був зобов`язаний передати мідний купорос в загальній кількості 40 шт. поліетиленових мішках з написом UN 3077, розфасований по 25 кг., загальною масою 1000 кг. ТОВ «Роялті-трейд» (а.с. 31-32,33). Таким чином, продавець виконанв домовленість та відправив на ім`я відповідача обумовлений товар: мідний купорос загальною масою 1000 кг., із забороною видачу товару, оскільки покупцем не було здійснено оплату товара. Через неотриманя продавцем коштів за товар, товар ТОВ «Транспортна компанія «САТ» не був переданий покупцеві. В рамках кримінального провадження за №12017170020002411 від 20.09.2017 року, внесеного до ЄРДР за заявою [PERSON] про заволодіння його грошовими коштами в сумі 35000 грн., під час проведення слідчих дій, мідний купорос загальною масою 1000 кг., був вилучений слідчим 22.09.2017 року зі складу ТОВ «Транспортна компанія «САТ» та переданий на зберігання [PERSON] . Тобто, вказаний товар був переданий [PERSON] не за умовами договору купівлі-продажу, а як речовий доказ на зберігання в рамках кримінального провадженя. Таким чином, на теперішній час товар - мідний купорос загальною масою 1000 кг. має статус речового доказу в кримінальному провадженні №12017170020002411 від 20.09.2017 року та за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року підлягає передачі [PERSON] ТОВ «Роялті-трейд», який відступив право вимоги [PERSON] , тобто позивачу по справі. До теперішнього часу вказана ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року не виконана. За умисне невиконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року були внесені дані до ЄРДР та на досудовому розслідувані перебувало кримінальне провдженя № 1201817002002188 від 05.09.2018 року за ознаками ч.1 ст.382 КК України. Вказане кримінальне провадженя постановою слідчого ВП№1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області від 02.09.2019 року було закрито на підставі ч.1 ст.284 КПК України (а.с. 38-40). Та за поясненнями позивача він повторно звертася з заявою до органів поліції про внесення відомостей до ЄРДР про вичнення кримінального правопорушення, яке полягає у невиконанні ухвали Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року та ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 15.03.2021 року було зобов'язано уповноважених осіб ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, викладені в заяві [PERSON] про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, тобто за фактом умисного не виконання [PERSON] ухвали суду про передачу речових доказів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зобов`язаний передати мідний купорос в 40 шт. поліетиленових мішках з написом UN 3077, розфасований по 25 кг., загальною масою 1000 кг. ТОВ «Роялті-трейд», який відступив право вимоги [PERSON] , тобто позивачу по справі. При цьому вже доля речових доказів в кримінальному провадженні вирішується в порядку, визначеному нормами кримінального процесульного кодексу України. Обгрунтовуючи позовні вимоги та заявляючі вимоги про відшкодування завданих збитків, позивач посилався на ст.ст. 22, 623 ЦК України та зазначив, що оскільки відповідач мав намір придбати мідний купорос для задоволення своїх потреб та тривалий час ухиляється від повернення майна законному власнику, він, позивач, має підстави вважати, що мідний купорос був використаний відповідачем для задоволення власних потреб. Тобто своїими неправомірними діями (бездіяльністю) відповідач завдав йому збитки в розмірі 69000 грн., виходячи з вартості 1000 кг мідного купоросу на час пред`явлення позову. Згідно з ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України та частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно з ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Отже, відшкодування шкоди є загальною мірою цивільно-правової відповідальності. Та для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, має бути доведений повний склад цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; 2) завдана шокда (збитки); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; 4) вина правопорушника. Разом з тим вказані обставини не були доведені належними та допустими доказами. Так, протиправні дії чи бездіяльність відповідача [PERSON] , а також його вина на теперішній час не встановлені в рамках кримінального провадження №12017170020002411 від 20.09.2017 року, досудове розслідування по якому триває. Інших доказів на підтвердження вказаних обставин надано не було. Обгрунтовуючи розмір завданої матеріальної шкоди, позивач посилався на рахунок на оплату № 3948 від 21 квітня 2020 року виставленого ТОВ «ПМТЗ "Інженерний Центр "Реагент" (а.с.45). Однак, наданий позивачем рахунок на оплату № 3948 не є належним доказом у справі для підтвердження розміру збитків, оскільки сума визначена ТОВ «ПМТЗ "Інженерний Центр "Реагент" як ціна, за яку саме вказане товариство реалізує такий товар, та не свідчить про реальну вартість майна на момент розгляду справи. Таким чином, враховуючи наведене, недоведенність загальних умов відшкодування шкоди; за наявності ухвали суду про передачу мідного купоросу саме позивачу та фактичне не вирішення долі речових доказів, оскільки досудове розслідування триває, позовні вимоги про стягнення збитків задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Відповідачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: витяг з договору про надання правової допомоги від 14.07.2020 року (а.с.70), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.191), згідно з яким вартість правової допомоги становить 14528 грн. Факт оплати підтверджується квитанцією №41 від 01.07.2020 року на суму 14000 грн. (а.с.195). Відповідно до акту виконаних робіт (послуг) від 18 січня 2021 року (а.с. 193), адвокатом було витрачено: 2 годину на надання усних консультацій, узгодження, правової позиції, ознайомлення із судовою практикою (вартість послуг 1816 грн.); 2 години на оскарження постанови про закриття кримінального провадження (вартість послуг 1816 грн.); 2 години на ознайомлення із матеріалами справи (вартість послуг 1816 грн.); 3 години на підготовку та подання відзиву на позовну заяву (вартість послуг 2724 грн.); 2 години на підготовку та подання заперечення на відповідь на відзив (вартість послуг 1816 грн.); 2 години на підготовку та подання клопотання про витребування доказів (вартість послуг 1816 грн.); а також 3 години на участь у судових засіданніях (вартість послуг 2724 грн.). Зазначено, що розрахунок вартості однієї години надання юридичних послуг становить 908 грн. Матеріали справи свідчать, що фактично вчинені представником відповідача адвокатом Омелай Н.М. такі дії: - поданий відзив на позов; заперечення на відповідь на відзив, клопотання про витребування доказів. А також, як вбачається з протоколу судового засідання від 02.11.2020 року, адвокат Омелай Н.М. приймала участь в судовому засіданні, яке тривало 05 хвилин (а.с. 140). 03.02.2021 року судове засідання за участю адвоката Омелай Н.М. тривало 25 хвилин (а.с. 200). 29.04.2021 року судове засідання за участю адвоката Омелай Н.М. тривало 36 хвилин (а.с. 228). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З урахуванням вищенаведеного, враховуючи фактично надані послуги, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Омелай Н.М. правничої допомоги, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у розрахунку за надання правової допомоги. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про зменшення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] до 4000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved