Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Як підставу позову зазначив, що з листопада 2006 року, з усного дозволу керівництва товариства з обмеженою відповідальністю «Безмятежне», де працював на посаді електрика, він з сімєю проживає та користується будинком за адресою: буд. № 44 по вул. Сонячна (колишня Радянська) в с. Безмятежне Шевченківського району Харківської області. На балансі ТОВ «Безмятежне» вказаний будинок не знаходиться. У грудні 2016 року на його замовлення КП «Шевченківське БТІ» виготовило технічний паспорт на будинок без зазначення власника. У КП «Шевченківське БТІ житловий будинок не зареєстрований. Вказує, що з листопада 2006 року по теперішній час він постійно безперервно користувався та володів житловим будинком, сплачував комунальні послуги, сплачував кошти за користування присадибною земельною ділянкою, проводив ремонт житлового будинку № 44 по вул. Сонячна в с. Безмятежне Шевченківського району Харківської області. Отже, він добросовісно заволодів чужим майном, а саме житловим будинком і продовжує відкрито та безперервно ним користуватися з листопада 2006 року і по цей час, а це більше 10 років. А особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 44 по вул. Сонячна (колишня Радянська) в с. Безмятежне Шевченківського району Харківської області. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позов визнає у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що правових підстав для задоволення позову немає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 4.11.1950 р., що набрала чинності для України з 11.09.1997 р., яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства , закрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до\~\~\~\~ч. 1\~\~\~\~ст. 344 ЦК України\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. \~\~\~ \~Частиною 4\~\~ст. 344 ЦК України\~\~визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001року. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи , і , які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 60 ЦПК України) , є законний об'єкт володіння , добросовісність володіння , відкритість володіння , давність володіння та його безперервність ( тобто строк володіння). \~ Відповідно до роз'яснень, викладених\~\~\~\~у п.п. 9.13 постанови Пленуму\~\~\~\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~\~ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~\~ст. 344 ЦК України). За змістом ст. 344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача. При цьому звернуто увагу на те, що спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Обєктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь-якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа незаконного володільця. Встановлено, що відповідно до довідки виконавчого комітету Безмятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 14.11.2016 року та актам обстеження по факту місця проживання [PERSON] від 26.12.2016 року, останній зареєстрований в [INFO], але з листопада 2006 року по цей день фактично проживає на території Безмятежненської сільської ради за адресою: с. Безмятежне, вул. Сонячна (Радянська), буд. 44, Шевченківського району, Харківської області, та має склад сімї: дружина, син та донька (а.с. 5, 7,8,9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Безмятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 132 від 28.12.2016 року [PERSON], який зареєстрований (проживає) за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с. Безмятежне, вул. Сонячна, 38, фактично користується земельною ділянкою орієнтовною площею 0,32 га, яка знаходиться за адресою: с. Безмятежне, вул. Сонячна, 44, та сплачує земельний податок за період з 2007 року по 2016 рік (а.с. 10). Згідно довідці виконавчого комітету Безмятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 131 від 21.12.2016 року, яка видана [PERSON], зареєстрованому за адресою: [INFO], присадибна земельна ділянка, на якій він фактично проживає та яка знаходиться за адресою: с. Безмятежне, вул. Сонячна, 44, перебуває у комунальній власності (а.с. 11). Відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Безмятежне» № 464 від 23.12.2016 року будинок № 44 по вул. Сонячна в с. Безмятежне на балансі ТОВ «Безмятежне» не знаходиться (а.с. 14). Як вбачається з довідки ТОВ «Безмятежне» № 463 від 23.12.2016 року ТОВ «Безмятежне» не є правонаступником колишнього КСП імені [PERSON] (а.с. 15). Згідно відомостям трудової книжки АА № 187088 [PERSON] у період з 23.07.2003 року до 21.11.2007 року працював у ТОВ «Безмятежне» на посадах електрика ІV розряду та ведучого енергетика (а.с. 16). Відповідно до довідок Шевченківського РВЕ АК «Харківобленерго» та Купянського територіального відділення ПАТ «Харківгаз» [PERSON] за адресою: с. Безмятежне, вул. Сонячна, буд. 44, заборгованості за комунальні послуги не має (а.с. 17, 18). За інформацією комунального підприємства «Шевченківське БТІ» № 1 від 05.01.2017 року в архівних реєстраційних матеріалах підприємства станом на 31.12.2012 року за адресою: с. Безмятежне вул. Сонячна (колишня Радянська), 44, Шевченківського району, Харківської області, майно не зареєстроване (а.с. 24). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали, що з 2006 року з дозволу керівництва ТОВ «Безмятежне» у житловому будинку в с. Безмятежне по вул. Сонячна (колишня Радянська), 44, проживає [PERSON] разом зі своєю сімєю, доглядає за ним, здійснює поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, користується присадибною земельною ділянкою. Як вбчається з інформації Безмятежненської сільської ради від 17.08.2017 року згідно рішенню 11 сесії сільської ради ХХ111 скликання 30 вересня 1998 року "Про приватизацію земельних ділянок" [PERSON] надано земельну ділянку для обслуговування житлового будинку розміром 0.13 га, яка згідно особовому рахунку № 27 погосподарської книги № 01 Безмятежненської сільскої ради с. Безмятежне на 1996-2000 роки, проживала у вказаному житловому будинку за адресою: с. Безмятежне, вул. Сонячна /колишня Радянська/, буд. 44, та згідно особовому рахунку № 25 погосподарської книги № 01 сільської ради с. Безмятежне на 2001-2055 роки вибула 14.11.2004 року до с. Р.Лозова Харківського району Харківської області за даними рішень сесій сільської ради, не скориставшись правом приватизації /а.с. 69/. Позивач знав про вказані обставини та надав їх в обґрунтування своїх позовних вимог.\~ За правилами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на положення статті 344 ЦК та роз»яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об»єктивно чужою, володілець суб»єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безпреревно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років. Позов про право власності за давністю володіння не може пред»явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Таким чином, добросовісність [PERSON] на зазначений ним, як початковий момент заволодіння вищезазначеним житлом, була відсутня. З огляду на викладене, вимоги ст. 344 ЦПК України не розповсюджуються на дані правовідносини та підстав для її застосування у даному випадку немає.

Outcome: dismissed