Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів, відповідно до якого просить стягнути солідарно з відповідачів - Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «ДАК «автомобільні дороги України», [PERSON], [PERSON] солідарно заподіяну їй матеріальну шкоду у розмірі 46417,75 гривень і моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень, всього 546417 гривень 75 коп. Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні від 23 травня 2014 року в якості співвідповідача залучено Службу автомобільних доріг у Львівській області. Позивач неодноразово подавав заяви з уточненими позовними вимогами. 21 січня 2015 року позивачем подана суду заява про відмову від позовних вимог до відповідачів [PERSON] і [PERSON] згідно зі ст.174 ЦПК України. ( т.2 а.с.153) . Судом роз'яснено наслідки відмови позивача від позовних вимог, передбачені ч.2 ст.174, ч.3 ст.206 ЦПК України та ухвалою суду від 05 жовтня 2015 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позову, пред'явленого до відповідачів [PERSON], [PERSON] та закрито провадження у справі в частині позовних вимог, пред'явлених до [PERSON] та [PERSON] (т.3 а.с.66) Відповідно до заяви з уточненими позовними вимогами від 15 січня 2015 року (т.2 а.с. 151-153), які суд розцінює відповідно до ст.31 ЦПК України, як зменшення позовних вимог, позивач просить прийняти рішення про відшкодування за рахунок - дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «ДАК» автомобільні дороги України» (ДП «Львівський облавтодор»), служби автомобільних доріг у Львівській області матеріальну шкоду ( витрати на ліки, похорон, спорудження надгробного пам'ятника) у розмірі 29377грн. 42 коп., моральну шкоду у розмірі 500 000гривень, а всього 529377грн.75 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року водій [PERSON], керуючи автобусом ЛАЗ-695 НГ номерний знак [NUMBER] який належав ВАТ "Стрийське АТП-14609" і був випущений на лінію механіком [PERSON] в несправному стані, в районі с. Матків Турківського району Львівсько області не справився з керуванням, внаслідок чого автобус впав з мосту в річку Гуснянку. В результаті ДТП загинуло 9 пасажирів, серед яких був чоловік позивачки [PERSON], а позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок ушкоджень позивачку визнано інвалідом 2-ї групи. На утриманні позивачки залишилося двоє малолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] . Матеріальні шкода складається із витрат, понесених позивачем на похорон чоловіка та коштів, витрачених позивачем на ліки внаслідок заподіяної позивачу шкоди здоров'ю дорожньо-транспортною пригодою та в загальній сумі становить 29 377 гривень. Крім матеріальної шкоди позивач просить стягнути моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула сама дорожча позивачці людина- її чоловік [PERSON], чуйний і люблячий чоловік, батько іх дітей. Позивачка втратила не просто чоловіка, а опору і надію у своєму житті. Чоловік повністю забезпечував матеріально її і дітей, їздив на заробітки в Російську Федерацію і її сім'я не знала при живому чоловікові що таке нестатки, що таке економія на їжі, на одежі і іншому. В даний час вона та двоє її дітей змушені жити на її скромну заробітну плату працівника бібліотеки. Смерть чоловіка спричинила їй і спричиняє по сьогоднішній день душевні страждання, глибину і ступінь яких не можливо виміряти, оцінити. В результаті ДТП позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження, в неї виник посттравматичний інфаркт міокарда, посттравматичний перикардит і вона була визнана інвалідом 2-ї трупи. Позивачка тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, переносила фізичний біль та страждання, частково втратила працездатність і змушена регулярно вживати лікарські препарати по сьогоднішній день. На її утримання залишилось двоє дітей, яких вона не може забезпечити належним чином матеріально, живе в селі, де матеріальне становище можна покращити за рахунок фізичної праці, однак за станом здоров'я вона не може повноцінно працювати, що також посилює глибину її страждань, і завдає їй моральної шкоди. Заподіяну їй в результаті смерті чоловіка, причинених тілесних ушкоджень моральну шкоду не можливо виміряти конкретною матеріальною величиною, але виходячи з принципів розумності і справедливості оцінює заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 500 тис грн. В заяві, в якій було уточнено (зменшено) позовні вимоги від 15 січня 2015 року позивач посилається на п.3 ст.11 ЦК України, відповідно до якої підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. До дорожніх служб, які повинні забезпечити безпечні умови руху на ділянці дороги, де відбулася дорожньо-транспортна пригода, відносяться Дочірнє підприємство «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України «Львівський облавтодор», яка відповідно до п.2.1. статуту здійснює будівництво, ремонт та утримання автомобільних доріг і служба автомобільних доріг України у Львівській області, яка відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005р. здійснює державне управління автомобільними дорогами загального користування. В серпні 2005 р. проводились ремонтні роботи дороги Бориня-Мохнате, за результатами яких був складений акт приймання робіт, який підписали представники служби автомобільних доріг і Облавтодору, зазначивши відсутність на дорозі дефектів, в той час як відповідно до висновку комісійної експертизи стану доріг, на мості не було належного парапетного огородження і було відсутнє будь-яке огородження на підходах до мосту. Відповідно до вказаного висновку дії відповідальних осіб дорожньої служби, які здійснювали роботи по проектуванню, проведенню та прийманню робіт по ремонту дороги, що проводились в червні-серпні 2005 р. на дорозі Бориня-Мохнате не відповідали вимогам будівельних норм та стандартів. 18.10.2005 р. комісією у складі представників служби автодоріг у Львівській області .Облавтодору був складений акт осіннього обстеження автомобільної дороги Бориня-Мохнате, в якому не було зафіксовано факт відсутності на мосту та підходах до нього належного бар'єрного та парапетного огородження. Позивач вважає, що це свідчить про їх спільну вину у неналежному забезпеченні стану дороги, що перебувало в причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною подією, в результаті якої загинув її чоловік, а вона отримала тілесні ушкодження. Відповідно до вимогам ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Право на відшкодування витрат на ліки передбачено ст.1199 ЦК України, а статтею 1201 ЦК України передбачено відшкодування витрат на поховання. Право на відшкодування моральної шкоди передбачено ст.ст.23, 1167 ЦК України. Позивач посилається на те, що кримінальна справа відносно [PERSON] постановою Турківського районного суду від 04 грудня 2012 року була закрита у зв'язку зі спливом терміну давності притягнення до кримінальної відповідальності. Т. 1 а.с. 12-13. Вироком Турківського районного суду від 02 серпня 2013 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і засуджений до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України він був звільнений від відбування призначеного судом покарання з призначенням іспитового строку 3 роки. Т. 1 а.с. 9-11. Однак, позивач зазначає, що в ході досудового і судового слідства було встановлено, що в безпосередньому причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди знаходився незадовільний стан ділянки дороги, який обслуговувала філія «Турківська-дорожньо-експлуатаційна дільниця ДП «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія« Автомобільні дороги України». В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ряд експертиз, які були проведено у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ч.3 ст.286 КК України, а саме на висновок додаткової судово-автотехнічної експертизи та експертизи стану доріг та дорожніх умов: висновок експертизи № 3425/3392/1093 від 02.08.2012 р.; висновок комісійної експертизи стану доріг та дорожніх умов № 11228 від З червня 2006 р., висновок додаткової комісійної судової експертизи стану доріг та дорожніх умов № 5459/1728 від 22.08.2012 р., висновок додаткової дорожньо-технічної експертизи № 3365 від 29.04.2010 р. Відповідно до висновків вищевказаних експертиз дорожня організація, яка обслуговувала ділянку дороги Бориня-Мохнате, на якій відбулась дорожньо-транспортна пригода, не провела своєчасних робіт по усуненню зимової слизькості шляхом посипки проїзної частини дороги протиожеледним матеріалом у відповідній кількості, не встановила на мосту перильного огородження, огородження парапетного типу зі встановленням на підходах до мосту будь-якого огородження першої групи (бар'єрного чи парапетного типів) зі з'єднанням його з мостовим бічним стаціонарним огородженням на мосту для створення єдиної стримувальної системи, яка б не дозволяла транспортним засобам виїжджати за межі проїжджої частини. Для забезпечення вказаних умов руху на даній ділянці дороги у дорожньої організації, що її експлуатувала, не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили виконати дії по забезпеченню відповідних нормативам безпечних умов руху. Стан дорожнього покриття, стан облаштування ділянки доріг Бориня-Мохнате (відсутність заповнення каркасу огородження, що призначено для руху пішоходів, занижена висота парапетного огородження на мосту, відсутність будь-якого огородження на підходах до мосту, відсутність узгодження схеми організації дорожнього руху з органами ДАІ) не забезпечували безпеку дорожнього руху та не відповідали вимогам ДСТУ - 2735-94, ДСТУ - 2734-94, ДСТУ Б.В.2.3-10-2003, ДСТУ Б.В.2.3-11-2004. Представник позивача та позивач позовні вимоги з урахування уточненої позовної заяви поданої в судовому засіданні від 15 січня 2015 року підтримали, та просили задовольнити ( т. 2 а.с. 151-153). Пояснення дали, аналогічні викладеним у позовній заяві та уточненнях. Представник відповідача-дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" Відкритого Акціонерного Товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях поданих суду, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зокрема, заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача служби автомобільних доріг у Львівській області зазначив, що позивач у позовній заяві, документально підтвердити може лише придбання ліків на суму 774 грн. 84 коп., що підтверджується копіями ряду фіскальних чеків на придбання медичних засобів. Поряд з цим, представлені чеки не є та не можуть бути належним доказом понесених витрат позивача на лікування. Позивачем не доведено факту того, що саме нею було здійснено оплату згідно згаданих чеків, а також наявності причинного зв'язку між заподіяними позивачу ушкодженнями та отриманим лікуванням, за яке проведено оплату. На підтвердження наявності такого причинного зв'язку позивачем не надано ні рецептів лікарів, ні скерувань на відповідне лікування. Також з дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" Відкритого Акціонерного Товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не може бути стягнуто витрати на поховання, здійснені позивачем, оскільки не надається жодних доказів того, що витрати, понесені ним на поховання були саме необхідними. Також із розрахункової квитанції АСАФ № 776846, якою позивач підтверджує купівлю одягу для поховання [PERSON], жодним чином не вбачається те, ким було здійснено оплату за вказаний одяг. Щодо моральної шкоди, то позивач посилається на те, що у результаті ДТП загинув [PERSON], який був її чоловіком та нібито утримував сім'ю, а сама вона, внаслідок отриманих ушкоджень, була визнана інвалідом другої групи та не спроможна за станом здоров'я повноцінно працювати, а на її утриманні залишилось двоє дітей. Однак сама ж зазначила у позовній заяві, що її чоловік, [PERSON], офіційно не працював та їздив на заробітки у Російську Федерацію. Також позивач вказує, що їй нібито було присвоєну другу групу інвалідності внаслідок ДТП, та вона, нібито, не спроможна за станом здоров'я повноцінно працювати. Проте, на підтвердження цих заяв неї не подано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, копії акту огляду МСЕК та довідки до акту огляду МСЕК, довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, тощо. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача зазначив, що дії (бездіяльність) Дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України" не мають причинно - наслідкового зв'язку із завданою шкодою, оскільки та обставина, що Служба автомобільних доріг у Львівській області (як замовник) уклала з Дочірнім підприємством "Львівський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України" (як з підрядником) контракт на ремонт і забезпечення утримання дороги у належному стані не позбавляє її обов'язку нести відповідальність перед позивачем, адже відповідно до ч. 2 ст. 1172 („Відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою") ЦК України: «Замовник відшкодовує шкоду завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника». Таким чином, єдиним суб'єктом цивільної відповідальності за наслідками ДТП перед його учасниками за незадовільний стан дорожнього покриття в межах територіальної юрисдикції Львівській області може бути лише і виключно Служба автомобільних доріг у Львівській області. Окрім того, представник ДП «Львівський облавтодор» безпідставність позову аргументує тим, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2007 року у справі № 4-59, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2007 року та постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2007 року у справі № 4-58 (т. 1 а.с. 66-71) було встановлено, що працівники ДП «Львівський облавтодор» не є особами, відповідальними за ремонт і утримання шляхів Турківського району Львівської області і на цій підставі, постанови про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 288 КК України відносно працівників ДП «Львівський облавтодор» [PERSON] та [PERSON] було скасовано, а жодні інші працівники Філії «Турківський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» до відповідальності за фактом згаданого ДТП не притягались. Таким чином, у діях працівників ДП «Львівський облавтодор» відсутні порушення законодавства, які б спричинили ДТП. Відтак, згаданим вироком суду встановлено причиново - наслідковий зв'язок саме водія [PERSON] із подією ДТП. Разом із тим, вина працівників ДП «Львівський облавтодор» у події ДТП прямо спростовується Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2007 року у справі № 4-59 та Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2007 року у справі № 4-58. Також, відповідно до ст.1187 ЦКУ шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, до якого відноситься транспортний засіб, відшкодовується його власником. Власником автобусу, який вчинив ДТП, с ВАТ «Стрийське АТП - 14609», винними у вчиненні ДТП є водій [PERSON] і механік [PERSON] Представником ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON] 31 січня 2014 року було подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності по позову (т. 1 а.с. 49-50) . Представник відповідача- Служби автомобільних доріг у Львівській області заявлений позов заперечив та просив в задоволенні такого відмовити з наступних підстав. Щодо позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, представник відповідача зазначив, що позивач документально може підтвердити лише придбання ліків на суму 774 грн. 84 коп., що підтверджується копіями фіскальних чеків на придбання медичних засобів. Проте, представлені чеки не є та не можуть бути належним доказом понесених витрат позивача на лікування. Позивачем не доведено факту того, що саме нею було здійснено оплату згідно згаданих чеків, а також наявності причинного зв'язку між заподіяними позивачу ушкодженнями та отриманим лікуванням, за яке проведено оплату. Позивачем не надано ні рецептів лікарів, ні скерувань на відповідне лікування та придбання саме тих ліків, що були придбані. Заперечуючи позовні вимоги в частині моральної шкоди, представник відповідача посилається на те, що з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не був офіційно працевлаштований, не мав офіційного заробітку та позивачем не надано жодних доказів розміру його доходів, він не може вважатись годувальником у сім'ї, а тому вимоги про відшкодування моральної шкоди за такою підставою є необґрунтованими та безпідставними. Згідно з «Положенням про Службу автомобільних доріг у Львівській області» (нова редакція), затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України 02.11.2011 р. № 12, метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів, штучних споруд; організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; організація акумулювання коштів фінансування дорожнього господарства. Статутом ДП «Львівський Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» передбачено, що предметом діяльності підприємства є виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, мостів, інших споруд та елементів обстановки доріг, забезпечення сталої роботи на автомобільних дорогах в умовах стихійного лиха, аварій, катастроф і подолання їхніх наслідків. Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» (стаття 9) до компетенції власників автомобільних доріг належить передача права на експлуатаційне утримання доріг іншим юридичним особам. Відповідно до зазначеної вище норми закону Службою автомобільних доріг у Львівській області, як Замовником, було укладено договір з ДП «Львівський облавтодор», як Підрядником, про надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення загального користування Львівської області (надалі по тексту - Договір, копія договору наявна в матеріалах справи). На період дії договору (договір діяв на день ДТП) виключно Підрядник ДП «Львівський Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в повній мірі відповідав за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування шкоди та компенсації витрат власника транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання доріг. Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно наказу Державної служби автомобільних доріг України № 284 від 19.07.2006 р. «Інструкція із складання звітності за формою №Д-1 «Звіт про ремонт і утримання автомобільних доріг загального користування» експлуатаційне утримання визначено як комплекс заходів щодо технічного нагляду та утримання автомобільних доріг загального користування. Таким чином, при визначенні судом яка дорожня організація несе відповідальність за наслідками ДТП перед його учасниками у зв'язку із неналежним експлуатаційним станом автомобільної дороги, слід брати до уваги те, хто на день ДТП здійснював експлуатаційне обслуговування даної автомобільної дороги. У даній справі саме ДП «Львівський Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на день ДТП відповідав за належний стан дороги. Згідно результатів додаткової комплексної судово - автотехнічної експертизи та експертизи стану доріг та дорожніх умов № 294 від 30.09.2008 р., долученого до матеріалів позовної заяви, саме дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 12.1, 10.1, 12.3, 28.2 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинно - наслідковому зв'язку з настанням ДТП. Із висновку додаткової комісійної судової експертизи стану доріг та дорожніх умов № 5459/1728, доданого до позовної заяви, вбачається, що визначити, чи повинен був на даній дільниці дороги бути встановлений дорожній знак 1.13 «Слизька дорога»- неможливо. Із висновку комплексної автотехнічної експертизи та експертизи стану доріг та дорожніх умов №1621/1688 від 23.08.2006 р., доданого до позовної заяви, вбачається, що технічна можливість запобігти настанню даної події визначалась діями водія [PERSON], який повинен був керувати технічно справним автобусом відповідно до вимог п.п. 2.3. 31.1, 31.4, 31.4.5 Правил дорожнього руху та діями посадових осіб, які відповідали за випуск автобуса на лінію. У разі настання пробуксовки коліс автобуса, можливість забезпечення безпечного руху автобуса залежала від дій водія [PERSON], який повинен був при русі зі спуска впевнитись в безпеці руху та обрати такі прийоми, які б дозволили йому не виїжджати за межі проїзної частини та зафіксувати автобус на проїздиш частині шляхом застосування противідкатних упорів. Дії водія [PERSON] також не відповідали п.п. 12.1. 10.1. 12.3, 28.2 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв'язку із настанням події. Висновком експертизи № 30 від 16.01.2006року встановлено, що на момент огляду шини заднього візка автобуса ЛАЗ-695 не відповідають вимогам ПДР України. При цьому, у висновках вказано, що наявний стан шин міг бути виявлений водієм чи особою, відповідальною за випуск транспорту на лінію. Також Позивачем до позовної заяви додано копію Вироку Турківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2013 року у справі 1325/1371/2012 з якого вбачаєтьсч, що [PERSON] порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.3, 1.5; Розділу 2 п.п.2.3а,б; Розділу 31 п.п.31.1, 31.4.5а,б Правил дорожнього руху України та вимоги Розділу 1 п.п.1.1, 1.2, 1.5, 1.5.1, 1.6.1, 1.6.3; Розділу 2 п.2.1.3 посадової інструкції водія автобуса, затвердженої головою правління ВАТ „Стрийське АТП-14609" у липні 2000 року. Таким чином, згаданим вище вироком суду встановлено причиново-наслідковий зв'язок дій саме водія [PERSON] з подією ДТП. Представник відповідача [PERSON], провадження у справі відносно якого закрито у зв'язку з відмовою позивачки від позовних вимог, [PERSON] надав пояснення, що належними відповідачами у справі є ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» та Служба автомобільних доріг у Львівській області, оскільки внаслідок порушень з їх сторони положень законодавства щодо незабезпечення безпеки дорожнього руху: необроблення дороги протиожеледною сумішшю та відсутність парапетного огородження, є в причинно-наслідковому зв'язку з ДТП та її наслідками на ділянці дороги в районі с.Матків, що мала місце 02 грудня 2005 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 грудня 2005 року водій [PERSON], керуючи автобусом ЛАЗ-695 НГ номерний знак [NUMBER] який належав ВАТ "Стрийське АТП-14609" і був випущений на лінію механіком [PERSON] в несправному стані, в районі с.Матків Турківського району Львівсько області, не справився з керуванням, внаслідок чого автобус впав з мосту в річку Гуснянку. В результаті ДТП загинуло 9 пасажирів. Серед загиблих був чоловік позивачки [PERSON] (свідоцтво про шлюб серійї [NUMBER] (т. 2 а.с.29) , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 грудня 2005 року виданого Верхньогусинеською сільською радою Туркіського району Львівської області (т.1 а.с. 37), а позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується епікриз-випискою з історії хвороби № 24661. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №145463 від 27.07.2013р. позивачці [PERSON] встановлено третю групу інвалідності (а.с.132). Після ДТП на утриманні позивачки залишилося двоє малолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO] року народженя та син [PERSON], [INFO] ( т. 2 а.с. 29-30). Відповідно до вироку Турківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2013 року у кримінальній справі №1325/1371/2012 (провадження №1/458/4/2013) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та засуджено до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування призначеного судом покарання з призначенням іспитового строку 3 роки (т. 1 а.с. 9-11). Вироком суду, який набув законної сили встановлено, що 02 грудня 2005 року [PERSON] порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.3., 1.5.; Розділу 2 п.п.2.3а,б; Розділу 31 п.31.1., 31.4, 31.4.5а, б Правил дорожнього руху України та вимоги Розділу 1 п.п.1.1., 1.2., 1.5., 1.5.1, 1.6.1, 1.6.3; Розділу 2 п.2.1.3. посадової інструкції водія автобуса, затвердженої головою правління ВАТ «Стрийське АТП-14609», які виразилися в тому, що він, будучи учасником дорожнього руху, перед виїздом на маршрут не перевірив і не забезпечив технічно справний стан закріпленого за ним автобуса марки ЛАЗ-695 НГ д.р.н.[NUMBER], який мав відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а також правил технічної експлуатації в частині того, що на задню вісь зазначеного транспортного засобу були встановлені шини різної конструкції різного розміру, обидві шини лівого борту мали порізи бокового брекера, протектор усіх шин заднього візка, крім шини лівого колеса лівого борту, був повністю зношений (висота малюнку протектора вказаних шин становила 0,00 мм замість встановлених не менше 2,00 мм. Це призвело до того, що 02 грудня 2005 року об 7год. 20хв. автобус марки ЛАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], рухаючись на автомобільній дорозі місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате, від села Вернє Висоцьке до села Матків Турківського району Львівської області, на проїзді ділянки дороги в районі 25 км +100 метрів, яка була вкрита ожеледецею та снігом, через вищевказані технічні несправності коліс, при русі на підйом, почав пробуксовувати. При настанні пробуксовки коліс автобуса при русі зі спуску, не впевнився у безпеці руху та не обрав такі прийоми по керуванню автобусом, які б дозволили йому не виїжджати за межі проїзної частини, не застосував противідкатні упори, що призвело до втрати контролю над його керуванням, виїзду за межі дороги, пошкодження огородження моста та падіння в річку. Внаслідок ДТП 9 пасажирів загинуло, серед них чоловік позивачки - [PERSON], а позивачка [PERSON] отримала тяжкі тілесні пошкодження. З огляду на визнання вини підсуднім [PERSON] Турківський районний суд Львівський області про розгляді цієї справи визнав недоцільним дослідження доказів стосовно обставин порушення підсудним [PERSON] правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які спричинили смерть та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, так як ці обставини не оспорювалися всіма учасниками судового розгляду. Цивільні позови потерпілих у даній кримінальній справі про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишено без розгляду, враховуючи те, що згідно з витягом з ЄДР ВАТ «Стрийське АТП-14609» 10.03.2011 р. визнано банкрутом (а.с.1 а.с. 9-11). Відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 25.02.2011р. за заявою ВАТ «Стрийське АТП-14609» про порушення справи про банкрутство, ВАТ «Стрийське АТП-14609» ліквідовано (т.2 а.с. 31-32). Постановою Турківського районного суду Львівської області від 07.12.2012р. (суддя Кріль Л.М.) при розгляді кримінальної справи №1325/1371/2012 ( провадження №1/1325/152/2012) по обвинуваченню [PERSON] за ст.286 ч.3 КК України та [PERSON] за ст.287 КК України обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності по ст.287 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, провадження відносно нього закрито. Зазначеною постановою встановлено, що [PERSON], перебуваючи на посаді механіка контрольно-технічного пункту ВАТ «Стрийське АТП-14609», будучи відповідальною особою за випуск на лінію технічного справного транспортного засобу, порушивши вимоги Правил дорожнього руху та вимоги посадової інструкції, випустив на маршрут автобус ЛАЗ-695 НГ, д.р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який не відповідав вимогам стандартів безпеки дорожнього руху в частині того, що на задню вісь по бортах цього транспортного засобі були встановлені шини різної конструкції та різного розміру, які мали пошкодження, протектор усіх шин заднього візка, крім шини лівого колеса лівого борту був повністю зношений (висота малюнка протектора становила 0,00 мм замість встановлених не менше 2,00 мм), Зазначене призвело до ДТП, яка відбулася 02.12.2015р.,внаслідок якої загинуло 9 чоловік, серед яких чоловік позивачки та заподіяно тілесні ушкодження пасажирам, в т.ч. позивачці. ( т.1 а.с.12-13). Відповідно до Постанови Галицького районного суду м.Львова від 26 січня 2007 р. (суддя Стефанюк Б.Р.), яку залишено в силі Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2007 року, постанову від 18 грудня 2006 року про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками ст.288 КК України скасовано (а.с.66-71). У вказаній постанові Галицького районного суду м.Львова встановлено, що [PERSON], який перебував на посаді головного інженера філії «Турківський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» , згідно з Положенням про філію не є особою, відповідальною за ремонт і утримання шляхів Турківського району Львівської області В його посадові обов'язки не входило виконання вимог ст.9 Закону України «Про дорожній рух», оскільки він не є відповідальною посадовою особою органу, уповноваженою державою на управління дорогами загального користування. Відповідно до Постанови Галицького районного суду Львівської області (справа №4-58/2007 рік, суддя Стефанюк Б.Р.), постанову від 18 грудня 2006 року про порушення кримінальної справи відносно [PERSON], який перебував на посаді майстра виробничої дільниці філії ««Турківський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України», постанову від 18 грудня 2006 року про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками ст.288 КК України, скасовано з тих самих мотивів, що і відносно [PERSON] ( а.с.69-71). Позивачем надано суду копії чеків на придбання ліків (т. 1а.с.38-39), які не можливо прочитати щодо їх найменувань та вартості. Позивачем не надано суду доказів щодо призначення ліків, а тому копії чеків на придбання ліків суд визнає недопустимими доказами в частині відкшкодування матеріальної шкоди, понесеної на придбання ліків внаслідок ДТП. Позивачкою надано копії товарних чеків та розрахункових квитанцій щодо витрат на поховання чоловіка на суму 11046 гривень , які суд вважає належними та допустимими (т.1 а.с. 40). Висновками судових експертиз, які були проведені у кримінальній справі №1325/1371/2012 ( провадження №1/1325/152/2012) по обвинувачення .[PERSON] та [PERSON], які були досліджені судовому засіданні під час розгляду цієї справи, встановлено: - відповідно до висновку додаткової судово-автотехнічної експертизи та експертизи стану доріг та дорожніх умов № 3425/3392/1093 від 02.08.2012 р. , зокрема, його дослідницької частини, на підставі проведених розрахунків, експерт прийшов до висновку, що при стані дорожнього покриття, вкритого льодом та тонким шаром свіжовипавшого снігу та необробленого протиожеледним матеріалом на ділянці дороги, де сталася ДТП, незалежно від стану коліс автобуса може наступити його сповзання. Тому, з технічної точки зору, наявний коефіцієнт зчеплення при дорожньому покритті, яке вкрите льодом і тонким шаром свіжовипавшого снігу та необроблене протиожеледним матеріалом, знаходиться в прямому причинного-наслідковому зв'язку із настанням ДТП (Т. 1 а.с. 21-23) - відповідно до висновку комісійної експертизи стану доріг та дорожніх умов № 11228 від З червня 2006 р., можливість забезпечення безпечних умов на ділянці дороги, де сталася ДТП, визначалися своєчасним проведенням робіт по усуненню зимової слизькості та посипкою проїзної частини протиожеледним матеріалом у відповідній кількості, встановленням на мосту перильного огородження, встановленням огородження парапетного типу на мосту висотою не менше 0,75 м., встановленням на підходах до мосту будь-якого огородження першої групи (бар'єрного чи парапетного типів) зі з'єднанням його з мостовим бічним стаціонарним огородженням на мосту для створення єдиної стримувальної системи, яка б не дозволяла транспортним засобам виїжджати за межі проїжджої частини. Для забезпечення вказаних умов руху на даній ділянці дороги у дорожньої організації, що її експлуатувала, не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили виконати дії по забезпеченню відповідних нормативам безпечних умов руху. Стан дорожнього покриття, стан облаштування ділянки доріг Бориня-Мохнате (відсутність заповнення каркасу огородження, що призначено для руху пішоходів, занижена висота парапетного огородження на мосту, відсутність будь-якого огородження на підходах до мосту, відсутність узгодження схеми організації дорожнього руху з органами ДАІ) не забезпечували безпеку дорожнього руху та не відповідали вимогам ДСТУ - 2735-94, ДСТУ - 2734-94, ДСТУ Б.В.2.3-10-2003, ДСТУ Б.В.2.3-11-2004. Дії відповідальних осіб дорожньої організації, які здійснювали роботи по проектуванню, проведенню та прийманню робіт по капітальному ремонту, що проводився в червні-серпні 2005 р. на дорозі Бориня-Мохнате та подальшому поточному утриманню даної дороги, не відповідали вимогам ВБН В.3.2-218-182-2003 та ДБН В.2.3-4-2000 (т. 1 а.с. 24-27); - відповідно до висновка додаткової комісійної судової експертизи стану доріг та дорожніх умов № 5459/1728 від 22.08.2012 р., дорожня організація повинна була забезпечити безпечні умови проїзду шляхом своєчасного оброблення проїжджої частини протиожеледним матеріалом, відповідно до вимог ДСТУ 3587, для чого не було перешкод технічного характеру (т.1 а.с. 28-29) ; - відповідно до висновка додаткової дорожньо-технічної експертизи № 3365 від 29.04.2010 р. , при встановленні на мосту через р. Гуснянка та на підходах до нього відповідного дорожнього огородження бар'єрного або парапетного типу, яке являло б собою стримувальну систему та перешкоджало з'їзду транспортних засобів за межі дороги, з технічної точки зору була б забезпечена безпека дорожнього руху. Із технічної точки зору наявність відповідного огородження на мосту через р. Гуснянку та підходах до нього, утримало б автобус на проїжджій частині та не дозволило б автобусу ЛАЗ- 695 під керуванням водія [PERSON] впасти з моста. З технічної точки зору, ділянка дороги Бориня-Мохнате до облаштування моста через р.Гуснянку відповідним дорожнім огородженням бар'єрного чи парапетного типу, яке б являло собою стримувальну систему та перешкоджало з'їзду транспортних засобів за межі дороги, не повинна була бути введена в експлуатацію та не відповідала вимогам ДСТУ 3587, ДСТУ-2735, ДСТУ- 2734, ДСТУ Б.В.2.3.-10 (т. 1 а.с. 30-31). Відповідно до акту обстеження ділянки автодороги місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате 25 км 100м від 2 грудня 2005р. за участю працівника міліції та працівника дорожньої служби, у п.3.2. «стан дорожнього покриття» зазначено: посипано пісково-солевою суммішшю, у п.4 «висновок про наявність незадовільних дорожніх умов» зазначено: незадовільних дорожніх умов при ДТП не виявлено. У даному акті не вказано годину та хвилини його складення. (т.1 а.с.181-182). Відповідно до протоколу огляду місця події від 2 грудня 2005р. ( огляд розпочатий об 8 год. 30 хв., огляд закінчений об 17 год.00 год. , складеного слідчим СВ Турківського УМВС України у Львівській області Дудурич Б., встановлено, що проїзна частина дороги ( місце огляду 25 км+ 100м Бориня-Мохнате на ділянці між Верхнє Висоцьке та с.Матків) на момент ДТП вкрита ожеледдю та шаром свіжовипавшого снігу (т.2 а.с.133-317). Відповідно до положень ст.ст.7, 10 Закону України «Про автомобільні дороги» Служба автомобільних доріг у Львівській області є балансоутримувачем автомобільної дороги, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода. Метою діяльності Служби автомобільних доріг у Львівській області є організація утримання автомобільних доріг загального користування шляхом проведення процедур закупівель робіт, послуг, зокрема з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автодоріг та укладення відповідних договорів відповідно до «Положення про службу автомобільнтих доріг у Львівській області". Служба автомобільних доріг у Львівській області, як Замовник, уклала з ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги» як Підрядником, Контракт №1-МП від 31 грудня 2004р. на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення в 1 кварталі 2005 року., в тому числі ділянки дороги, де трапилося ДТП. (т.3 а.с.49-56). Відповідно до п.9.1. цього Конракту Пядрідник несе відповідальність за забезпечення згідно вимог Закону «Про дорожній рух» безперешкодних та безпечних умов руху транспорту на мережі доріг, закріплених за ним для виконання доріг, в т.ч. за нанесення збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов"язаних із незадовільними дорожніми умовами, що вирішуються в судовому порядку при наявності вини. Отже, Державна служба автомобільних доріг у Львівський області та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» передбачили, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним чи юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством. При цьому, ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно з діючими нормативами при виконанні підрядних робіт (послуг), якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди, неналежне надання послуг (невиконання робіт) в межах виділених коштів на фінансування. У цьому випадку підрядник бере на себе зобов'язання з врегулювання спорів при виникненні дорожньо-транспортних пригод, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків, які виникли на автомобільних дорогах, що знаходяться на експлуатаційному утриманні у підрядника. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена вироком Турківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2013 року у кримінальній справі №1325/1371/2012 (провадження №1/458/4/2013), який на момент ДТП працював водієм ВАТ «Стрийське АТП-14609», яке ліквідовано 25.02.2011. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена постановою Постановою Турківського районного суду Львівської області від 07.12.2012р. (суддя Кріль Л.М.) при розгляді кримінальної справи №1325/1371/2012 ( провадження №1/1325/152/2012), який працював механіком ВАТ «Стрийське АТП-14609». Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових обов'язків). Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобам. Частиною 3 статті 14 і частиною 1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частино. 2 статті 1167 ЦК України Згідно з ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної чи юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної чи юридичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів Частина друга статті 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам),дітям ( усиновленим) , а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Визначення моральної шкоди та розмір її відшкодування регулюється ст.23 ЦК України. Згідно зі ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами: організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30 березня 1994 р. за №198 встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотримання норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів». Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що порушення правил дорожнього руху з боку водія [PERSON] та механіка [PERSON]. що підтверджується вироком та постановою суду, а також незабезпечення безпеки дорожнього руху - неналежне виконання обов'язків ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», про що свідчать висновки експертиз: додаткової судово-автотехнічної експертизи та експертизи стану доріг та дорожніх умов № 3425/3392/1093 від 02.08.2012 р., комісійної експертизи стану доріг та дорожніх умов № 11228 від 3 червня 2006 р., додаткової комісійної судової експертизи стану доріг та дорожніх умов№ 5459/1728 від 22.08.2012 р., додаткової дорожньо-технічної експертизи № 3365 від 29.04.2010 р., а саме: необроблення ділянки дороги протиожеледним покриттям та необлаштування моста через р.Гуснянку відповідним дорожнім огородженням бар'єрного чи парапетного типу, яке б являло собою стримувальну систему та перешкоджало з'їзду транспортних засобів за межі дороги, перебуває у причинному-наслідковому зв'язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди і смертю 9 пасажирів, серед яких був чоловік позивачки [PERSON], а позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження, а також заподіянням матеріальної та моральної шкоди позивачці. Суд не бере до уваги доказу, який наданий представником відповідача - ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» - акт обстеження ділянки автодороги від 2.12.2005р., де зазначено, що ділянка дороги оброблена піщано-солевою сумішшю та незадовільних дорожніх умов не виявлено, оскільки в самому акті не зазначено коли йогобуло складено, до чи після ДТП і коли відбулося посипання дороги. Незадовільний стан дороги підтверджується як вироком суду відносно [PERSON], так і висновками експертиз, які були наведені вище. Суд відкидає аргументи представника відповідача - ДП «Львівський облавтодор» в частині того, що непритягнення просадових осіб ДП «Львівський облавтодор» до відповідальності свідчить про відсутність вини відповідача, оскільки непритягнення посадових осіб відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності за правопорушення в сфері експлуатаційного утримання доріг, не звільняє відповідача ДП «Львівський облавтодор ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від відповідальності за невиконання обов'язків щодо належного експлуатаційного стану доріг. За відшкодування шкоди, заподіяної діями [PERSON] та [PERSON] відповідальність повинно нести ВАТ «Стрийське АТП 14609», однак позовні вимоги щодо нього позивачем не заявлялись з огляду на те, що зазначену юридичну особу ліквідовано. Від позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] позивач відмовився, відмова прийнята судом та провадження у справі в цій частині закрито. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України матеріальної шкоди в користь позивачки у сумі 11 046 (одинадцять тисяч сорок шість ) гривень 60 копійок, що становить суму витрат на поховання чоловіка, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості, з відповідача ДП «Львівський Облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» слід стягнути моральну шкоду в розмірі 300 000 (триста тисяч), оскільки на думку суду позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та смертю чоловіка і які продовжуються по даний час. В решті позовних вимог слід відмовити з огляду на те, що матеріальна шкода в частині витрат, понесених на лікування позивачки, не підтверджена допустимими доказами. Не підлягають до задоволення вимоги щодо солідарного стягнення зі Служба автомобільних доріг у Львівській області заподіяної матеріальної та моральної шкоди, враховуючи вищенаведені судом норми законодавства, а також враховуючи положення, укладеного між ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» та Службою автомобільний доріг Контракту №1-МП від 31 грудня 2004р. на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення в 1 кварталі 2005 року. Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог, то відповідно до вимог ст.268 ЦК України, позовна давність не застосовується до вимог, які були заявлені позивачкою, а отже наслідки спливу позовної давності не підлягають застосуванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача - ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» вкористь держави.

Outcome: partial