Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») про визнання незаконним та скасування рішення. Позов мотивує тим, що він з 2002 року є клієнтом відповідача, і за весь період не був фігурантом кримінальних проваджень, щодо нього відсутні виконавчі провадження, податкові вимоги щодо несплачених податків, він не здійснював підозрілих фінансових операцій, він не був і не є політиком, публічною особою чи членом жодної політичної партії. 04.06.2021 року ним отримано повідомлення відповідача про відмову від підтримання ділових відносин/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання договору і закриття рахунку. Зокрема його повідомлено, що 28.05.2021 року відповідачем прийнято рішення про відмову в обслуговуванні у зв`язку з встановленням неприйнятно високого ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів/ неможливістю здійснення ідентифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/ подання недостовірної інформації/ подання інформації з метою введення банку в оману. Інформація на підставі чого прийнято таке рішення у вказаному повідомленні відсутня, одні лише загальні формулювання. З 28.05.2021 року карткові рахунки позивача були заблоковані. Зазначеному передувало отримання ним листа від 21.04.2021 року з посиланням на статті Закону №361 стосовно надання інформації та низки документів щодо джерел походження коштів. Відповідна інформація та документи ним була надана відповідачу. В подальшому на додатковий усний запит ним також було надано докази перерахування та оподаткування дивідентів від ПВКП «Електрон-сервіс», копію статуту даної установи, та зазначено про неможливість надання протоколів зборів щодо виплати дивідентів, позаяк таке підприємство є унітарним і відповідно власник одноособово приймає рішення по будь-яким питанням діяльності підприємства. Інших якихось вимог щодо надання інформації від відповідача не поступало. Не зважаючи на те, що від надання доказів він не ухилявся та нічого не приховував, банк прийняв рішення від 28.05.2021 року. Після чого ним подавалися скарги з вимогою скасувати таке рішення, на що йому прийшла відповідь, що 28.05.2021 року прийнято рішення про встановлення клієнту неприйнятно високого ризику та відмовлено від встановлення ділових відносин/відкриття рахунку відповідно до вимог абз. 3 ч.1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ. В подальшому банк ухилявся від надання об`єктивного пояснення щодо прийнятого рішення. З вказаного слідує, що рішення відповідача від 28.05.2021 року є незаконним та підлягає скасуванню, що і просить зробити суд. Відзиву на позову АТ КБ «ПриватБанк» не подавав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав пояснення, які зводяться до того, що на вимогу банку позивач не надав усіх необхідних документів. Також представником банку Гнатишак О.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи та проведення наступних судових засідань у режимі відеоконференції. З цього приводу суд зазначає, що попереднє судове засідання від 11.10.2021 року, у якому представник банку Гнатишак О.В. брав участь у режимі відеоконференції,\~ вже відкладалося за клопотанням представника банку з посиланням на надання йому можливості подати пояснення щодо позову. Такі пояснення представником банку подані 26.10.2021 року. При цьому представнику банку було відомо про призначення судового засідання на 28.10.2021 року, однак він не скористався можливістю заявити клопотання про проведення даного судового засідання у режимі відеокноференції, а подав клопотання лише у день судового засідання. За таких обставин суд визнає, причини наведені представником банку у клопотанні про відкладення розгляду справив неповажними, та вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що листом від 21.04.2021 року за №20.1.0.0.0/7-20210421/3898 (а.с.5) АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ч.6 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення » (далі по тексту Закон про ПВК/ФТ) запросив у клієнта банку [PERSON] інформацію та документи, на підставі яких здійснювались операції за період з по рахункам/карткам відкрити на його ім`я, зокрема: - інформацію/документи щодо визначення фінансового стану: декларація про майновий стан і доходи з відміткою контролюючого органу України про їх отримання (для податкових резидентів України); декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; довідка Державної фіскальної служби України про суму сплаченого податку з доходів фізичної особи, довідка про доходи; - інформацію щодо джерел походження коштів у всіх валютах, які були попередньо розміщені на депозитних рахунках Банку та згодом переведені в готівку (за що були отримані грошові кошти та надати документи що підтверджують джерела походження таких коштів). На даний лист [PERSON] 29.04.2021 року надіслав АТ КБ «ПриватБанк» листа до якого долучив довідку Приватного виробничо-комерційного підприємства «Електрон-сервіс» від 01.03.2021 року, у якій зазначені суми виплачених за 2000-2020 рр. [PERSON] дивідентів, та вказано, що оподаткування зазначених виплат проведено у відповідності до податкового законодавства. Також у листі [PERSON] надав роз`яснення, щодо відсутності у нього обов`язку подавати декларації доходів у вигляді дивідентів та відсотків за депозитними вкладами (а.с.8). Повідомленням від 28.05.2021 року за №20.1.0.0.0/7-20210528/3547 АТ КБ «ПриватБанк» повідомив [PERSON] , що на підставі ч.1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ, Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.05.2020 №65 (далі - постанова №65), внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу , було прийнято рішення від 28.05.2021 року про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору (далі - Рішення про відмову) у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банку (а.с.6). 29.05.2021 року та 04.06.2021 року\~ [PERSON] писав скарги на ім`я АТ КБ «ПриватБанк» з проханням припинити незаконні дії щодо створення перешкод в отриманні ним банківських послуг (а.с.10-12). Листом від 09.06.2021 року за №20.1.0.0.0/7-210607/13327 АТ КБ «ПриватБанк» повідомив [PERSON] про те, що за результатом здійснення оцінки ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) виявлено критерії ризику, що не можуть бути прийняті Банком. У зв`язку з чим 28.05.2021 року Банком прийнято рішення про встановлення клієнту неприйнятно високого рівня ризику та відмовлено від встановлення ділових відносин/відкриття рахунку відповідно до абз.3 ч.1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ (а.с.13). А листом від 14.06.2021 року №20.1.0.0.0/7-210607/12758 [PERSON] повідомлено про неможливість повно та всебічно розглянути його питання, оскільки у його зверненні недостатньо даних для встановлення особи. Також просить надати РНОКПП та контактний номер телефону (а.с.7). На подальші звернення [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», останній листами від 02.07, 04.07, 05.07 та 07.08.2021 року просив ще трохи почекати, оскільки спеціалісти шукають необхідну інформацію та проводять перевірку даних (а.с.24-27). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Закон України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", (далі - Закон про ПВК/ФТ), спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багатоджерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов`язані з відмиванням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями. За приписами п. п. 6, 26 ч. 1 ст. 1 Закону про ПВК/ФТ верифікація - заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу з метою перевірки (підтвердження) належності відповідній особі отриманих суб`єктом первинного фінансового моніторингу ідентифікаційних даних та/або з метою підтвердження даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників чи їх відсутність; ідентифікаційні дані - сукупність даних, що дає змогу однозначно встановити особу, а саме: для фізичної особи - відомості, зазначені у пункті 1 частини восьмої та у пункті 1 частини дев`ятої статті 11 цього Закону Пунктами 41, 45 ч. 1 ст. 1 Закону про ПВК/ФТ встановлено, що об`єкт фінансового моніторингу - дії з активами, пов`язані з відповідними учасниками фінансових операцій, які їх проводять, за умови наявності ризиків використання таких активів з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, а також будь-яка інформація про такі дії чи події, активи та їх учасників. Первинний фінансовий моніторинг - сукупність заходів, які вживаються суб`єктами первинного фінансового моніторингу і спрямовані на виконання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. За приписами ст. 8 Закону про ПВК/ФТсуб`єкт первинного фінансового моніторингу (крім спеціально визначених суб`єктів первинного фінансового моніторингу, що провадять свою діяльність одноособово, без утворення юридичної особи) з урахуванням вимог законодавства, результатів національної оцінки ризиків та оцінки ризиків, притаманних його діяльності, розробляє, впроваджує та оновлює правила фінансового моніторингу, програми проведення первинного фінансового моніторингу та інші внутрішні документи з питань фінансового моніторингу (далі - внутрішні документи з питань фінансового моніторингу) і призначає працівника, відповідального за його проведення (далі - відповідальний працівник).. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин. Частиною 4 ст. 11 Закону про ПВК/ФТ передбачено, що ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка. З метою неперешкоджання звичайній діловій практиці верифікація клієнта може здійснюватися за необхідності під час встановлення ділових відносин. У такому разі здійснення верифікації має бути завершене якнайшвидше після першого контакту з клієнтом, за умови здійснення ефективного управління ризиками легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення. Верифікація клієнта також може бути здійснена після відкриття рахунка, але до проведення по ньому першої фінансової операції. Верифікація здійснюється також в інших випадках, установлених Національним банком України для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, за якими він відповідно до цього Закону здійснює державне регулювання і нагляд. Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.. Згідно з п. 1 ч. 8 ст. 11суб`єкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів встановлюють: 1) для фізичної особи - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, відомості про місце проживання або місце перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків в електронному безконтактному носії, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності). Якщо за звичаями національної меншини, до якої належить особа, прізвище або по батькові не є складовими імені, зазначаються лише складові імені А згідно ч.14 ст.11 Закону про ПВК/ФТ повторна ідентифікація та верифікація клієнта (його представника) не є обов`язковими, якщо ця особа раніше була ідентифікована та верифікована згідно з вимогами закону, за умови відсутності у суб`єкта первинного фінансового моніторингу підозр та/або підстав вважати, що наявні документи, дані та/або інформація про клієнта (представника клієнта) є нечинними (недійсними) та/або неактуальними. Ідентифікація та верифікація клієнта не здійснюються в разі вчинення правочинів між банками, зареєстрованими в Україні. Отже, суб`єкти первинного фінансового моніторингу здійснюють ідентифікація та верифікація клієнта до/або під час встановлення ділових відносин, вчинення правочинів, при цьому повторна ідентифікація та верифікація не є обов`язковою, за умови відсутності у суб`єкта первинного фінансового моніторингу підозр та/або підстав вважати, що наявні документи, дані та/або інформація про клієнта (представника клієнта) є нечинними (недійсними) та/або неактуальними. З огляду на викладене незрозумілим є лист АТ КБ «ПриватБанк» від 14.06.2021 року №20.1.0.0.0/7-210607/12758 про неможливість ідентифікації [PERSON] з проханням надати РНОКПП та номер телефону А отже, зважаючи на те, що [PERSON] є клієнтом банку протягом тривалого періоду та відповідно повинен був бути раніше (до 28.05.2021 року) належним чином ідентифікований та верифікований. Встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" відмовив у встановленні ділових відносин/відкриття рахунку [PERSON] на підставі абз 3 ч.1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ, що зокрема зазначено у листі від 09.06.2021 року за №20.1.0.0.0/7-210607/13327. Відповідно до абз 3 ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей. У випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено. Відповідно до приписів ст. 7 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів). Критерії ризиків визначаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених відповідно: Національним банком України - для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, щодо яких Національний банк України відповідно до статті 18 цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду; При визначенні критеріїв ризиків суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен враховувати типологічні дослідження у сфері запобігання та протидії, підготовлені спеціально уповноваженим органом та оприлюднені ним на своєму веб-сайті, результати національної оцінки ризиків, а також рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу. Частиною 6 ст. 7 Закону про ПВК/ФТ передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією; наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною. Згідно з п. 10.12. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банк України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція), Банк зобов`язаний/має право відмовитися від виконання електронного розрахункового документа/дистанційного розпорядження, переданого телефоном за фінансовою операцією у випадках, установлених статтею 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Банк повідомляє клієнта засобами системи про причину відмови у виконанні електронного розрахункового документа/дистанційного розпорядження [з обов`язковим посиланням на статтю 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" і на пункт 10.12 глави 10 цієї Інструкції]. Тобто, право АТ КБ "ПриватБанк" відмовитися від встановлення ділових відносин не є необмеженим і Банк, відмовляючи у проведення фінансової операції повинен обґрунтувати підстави такої відмови та підстави встановлення високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені\~ Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою правління НБУ №65 від 19.05.2020 (далі по тексту Положення). Пунктами 34-37 Положення передбачено, що Банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку. Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків ВК/ФТ, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління ризиками ВК/ФТ, їх мінімізації. Банк документує процес застосування ризик-орієнтованого підходу таким чином, щоб бути здатним продемонструвати його суть (зокрема те, у чому полягає різниця в підходах), прийняті банком рішення під час його застосування та обґрунтованість таких рішень. Банк, застосовуючи ризик-орієнтований підхід, має утримуватися від необґрунтованого застосування де-рискінгу. Зазначений підхід протирічить ризик-орієнтованому підходу та не сприяє фінансовій інклюзії. А згідно п.п.46, 47 Положення Критерії ризиків визначаються банком самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, установлених Національним банком у додатку 19 до цього Положення, типологічних досліджень СУО, результатів національної оцінки ризиків, а також рекомендацій Національного банку. Банк визначає пріоритетність/значущість розроблених критеріїв ризику, враховуючи можливі наслідки/вплив таких ризиків, та встановлює їм відповідну питому вагу для здійснення подальшої оцінки рівня ризику. Відповідно до п. 55 Положення шкала для класифікації рівнів ризику ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) обов`язково має містити високий та неприйнятно високий (підкатегорія високого ризику, який є максимально високим ризиком, що не може бути прийнятий банком) рівні ризику. А згідно п. 61 Положення банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених частиною шостою статті 7 Закону про ПВК/ФТ, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ, а також щодо: 1) клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів; 2) клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підстави вважати, що вони є компаніями-оболонками. Згідно п.1 Додатку №12 Положення Банк зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції у випадках, передбачених частиною першою статті 15 Закону про ПВК/ФТ. Відповідно до пп. 3, 5 п.8 Додатку №12 до Положення Банк має визначити у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ порядок відмови в передбачених Законом про ПВК/ФТ випадках від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) або проведення фінансової операції, що також має містити: 3) складання висновку з чітким зазначенням підстав відмови в підтриманні ділових відносин із клієнтом (із посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини 15 статті Закону про ПВК/ФТ) у кожному випадку; 5) порядок інформування клієнта про відмову в установленні (підтриманні) із ним ділових відносин з обов`язковим зазначенням дати відмови та відповідних підстав відмови, визначених статтею 15 Закону про ПВК/ФТ (із посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини цієї статті); Отже право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Суд повинен в кожному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику. При цьому саме на Банку лежить обов`язок підтвердити існування правових підстав для встановлення клієнту неприйнятно високого ризику. Окрім того, згідно ст. 23 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України. У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно (ч.1). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансових операцій, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (ч.2). Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення, повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках у межах зарахованих сум (ч.3). У разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого кримінального правопорушення, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно, але не пізніше наступного робочого дня, скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій. Строк зупинення відповідних фінансових операцій продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів (ч.9). Суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій: третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової операції; негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відповідних фінансових операцій відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого дня з дня зупинення фінансової операції; наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій, зазначених у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій); негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу доручення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини третьої статті 31 цього Закону про поновлення фінансових операцій, зупинених на виконання відповідного запиту уповноваженого органу іноземної держави (ч.10). Строки зупинення фінансових операцій суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - третій та дев`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають (ч.12). З чого слідує, що зупинення фінансових операцій не може становити понад 30 робочих днів.Строки зупинення фінансових операцій суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом є остаточними та продовженню не підлягають. У разі неприйняття спеціально уповноваженим органом відповідного рішення протягом зазначених строків суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансової операції. Всупереч зазначеному та приписів ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано жодного обґрунтування та доказів на підтвердження існування підстав для встановлення [PERSON] неприйнятно високого ризику. Зокрема відповідачем не подавався відзив на позов, як і не надавалося жодних доказів на підтвердження обґрунтованості своїх дій при прийнятті рішення від 28.05.2021 року. Не надано відповідачем самого рішення від 28.05.2021 року з якого можна було б встановити підстави для його прийняття, передбачені ст. 15 Закону ПВК/ФТ. Більше того у направленому [PERSON] повідомленні від 28.05.2021 року також не зазначено відповідних підстав відмови, визначених статтею 15 Закону про ПВК/ФТ (із посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини цієї статті), як цього вимагає пп. 5 п.8 Додатку №12 до Положення. Фактично Банком повідомлено [PERSON] про конкретний абзац, пункт та частину статті 15 Закону про ПВК/ФТ, на підставі якої йому було встановлено неприйнятно високий рівень ризику, лише листом від 09.06.2021 року, у відповідь на його скарги, що також не відповідає вимогам Положення. Окрім того, прийняттю вказаного рішення передувала вимога Банку від 21.04.2021 року щодо надання [PERSON] певних документів та інформацію. У відповідь на що [PERSON] \~ 29.04.2021 року надіслав АТ КБ «ПриватБанк» листа до якого долучив довідку Приватного виробничо-комерційного підприємства «Електрон-сервіс» від 01.03.2021 року, у якій зазначені суми виплачених за 2000-2020 рр. [PERSON] дивідентів, та вказано, що оподаткування зазначених виплат проведено у відповідності до податкового законодавства. Також у листі [PERSON] надав роз`яснення, щодо відсутності у нього обов`язку подавати декларації доходів у вигляді дивідентів та відсотків за депозитними вкладами. Разом з тим з матеріалів справи жодним чином не вбачається, чи було враховано банком надані позивачем документи та інформацію, і якщо так, то у зв`язку з чим Банк повважав такі надані позивачем документи та інформацію недостатніми, невідповідними чи недостовірними. У повідомленні від 28.05.2021 року жодним чином про це не вказано. Вказане свідчить про те, що позивач [PERSON] не ухилявся від надання банку інформації та документів щодо свого майнового стану та законності джерел походження коштів. Натомість не вбачається, що банк надав належної оцінки наданим позивачам документам та інформації, що також ставить під сумнів дії банку в цій ситуації. Також суд враховує, що з моменту прийняття оскаржуваного рішення від 28.05.2021 року відлік 30 робочих днів сплив, і відповідачем не надано жодних доказів його звернення до спеціально уповноваженого органу, щодо результатів такого звернення, як і не прийнято рішення про поновлення фінансових операцій, як це передбачено ст. 23 Закону про ПВК/ФТ, що додатково свідчить про невідповідність вимогам закону дій відповідача пов`язаних з блокуванням рахунку позивача та не поновлення його. Таким чином суд констатує, що відповідач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості підстав для встановлення [PERSON] неприйнятно високого рівня ризику, а тому рішення відповідача від 28.05.2021 року\~ з цього приводу не може вважатися законним та підлягає скасуванню. Відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved