Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів - Франківський ВДВС Львівського міського управління юстиції про визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Space Wagon 2.0 І, 1987 року випуску, червоний, шасі (кузов) № [NUMBER], пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER] і просив визнати за ним право власності на цей автомобіль і звільнити його з-під арешту. Відповідно до ухвали суду від 14.11.2014 року судом запропоновано вступити у розгляд справи у якості третьої особи ТзОВ "Урсус", в інтересах якого ВДВС Львівського міського управління юстиції накладено арешт на автомобіль, який є предметом спору. Заявлені вимоги в судовому засіданні позивач обґрунтував тим, що 04 лютого 2011 року між ним та відповідачем [PERSON], досягнуто домовленості про купівлю-продаж згаданого автомобіля. Реалізуючи автомобіль [PERSON] діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 25.08.2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Про отримання коштів за автомобіль у розмірі 24000 грн. [PERSON] власноручно написав розписку та передав йому автомобіль, ключі від нього і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Також при цьому посвідчив у нотаріуса доручення на право вчинення усіх без винятку питань пов'язаних з експлуатацією та відчуженням цього автомобіля. Оскільки на переоформлення права власності на той час у нього не було коштів, то фактично між [PERSON] та ним було оформлено довіреність і таким удаваним правочином фактично завуальовано інший правочин - договір купівлі-продажу автомобіля. З того часу він безперешкодно користувався цим автомобілем. У 2014 році, виявивши намір зняти автомобіль з обліку та зареєструвати його на соє ім'я, зіткнувся з відмовою посадових осіб МРЕВ ДАІ провести дії з перереєстрації автомобіля у зв'язку з тим, що цей автомобіль відділом ДВС Львівського міського управління юстиції в порядку виконання судового рішення за виконавчим листом №2-2040/11, що виданий 24 січня 2012 року по рішенню суду про стягнення боргу з [PERSON] в користь ТзОВ "Урсус" накладено арешт. Посилаючись на ч.2 ст.235 ЦК України, позивач просив визнати вчиненим договір купівлі-продажу автомобіля, та визнати за ним право власності на згаданий автомобіль, а також виключити його з під арешту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлений позов визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник ВДВС Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Солтис Ю.С. в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника ДВС. Проінформував суд про те, що на примусовому виконанні ВДВС ЛМУЮ перебувало виконавче провадження по виконанню судового рішення за виконавчим листом №2-2040/11, що виданий 24 січня 2012 року Франківським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ "Урсус" боргу та судових витрат на загальну суму 7452,67 грн. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем 02.03.2012 року було накладено арешт на все майно боржника [PERSON], а 18.06.2012 року транспортний засіб марки Mitsubishi Space Wagon 2.0 І, 1987 року випуску оголошений в розшук. Однак 15.04.2013 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання і станом на грудень 2014 року виконавчих проваджень щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у ВДВС не надходило і на примусовому виконанні не перебуває. ТзОВ «Урсус», якому направлено ухвалу суду від 14.11.2014 року про можливість заявити про свою участь у справі, заяв з цього приводу до суду не подало, представник товариства в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, відповідач позов визнав, підтвердив отримання ним коштів за проданий автомобіль та погодився з тим, що право власності на вказаний автомобіль перейшло до позивача. Придбавши 04.02.2011 року у відповідача [PERSON], який діяв від імені і за дорученням [PERSON], автомобіль марки Mitsubishi Space Wagon 2.0 І, 1987 року випуску, [PERSON] фактично уклав з відповідачем договір купівлі-продажу, передбачений ст. 655 ЦК України. Всі істотні умови договору купівлі-продажу автомобіля ними були виконані. [PERSON], як продавець, що діяв від імені власника [PERSON], передав [PERSON] у власність автомобіль і документи на нього, а він, як покупець, прийняв автомобіль та сплатив за нього кошти, про що зазначено в розписці ( а.с.5). Договір купівлі-продажу даного автомобіля був завуальований оформленням нотаріально посвідченої генеральної довіреності від 04.02.2011 року з найширшими повноваженнями, в тому числі правом його продажу. Вказана обставина свідчить про те, що між сторонами дійсно відбулася купівля-продажу згаданого автомобіля, оскільки до цього позивач та відповідачів між собою не були знайомі і інших підстав видавати довіреність [PERSON] не було. (а.с.7). Законодавством України передбачено можливість визнання передачі автомобіля на підставі генеральної довіреності угодою купівлі-продажу. Так, згідно ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбаченого, що з доходів платника податку з метою оподаткування включається звичайна вартість майна, яке передається платникам податку за довіреність іншій особі, якщо умови такої довіреності передбачають право іншої особи продати таке майно, або відчужити його в інший спосіб. Власники транспортних засобів, які продають і купують автомобілі на підставі генеральної довіреності теж є платниками податку з доходів фізичних осіб, як і при звичайному оформленні договору купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчнили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Таким чином, суд вважає, що за довіреністю, яку видав [PERSON], що діяв від імені [PERSON], сторони фактично приховали договір купівлі-продажу згаданого автомобіля. Тому, суд має підстави визнати видану довіреність від 04.02.2011 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу [PERSON] і внесена до реєстру за №358 від імені [PERSON] на [PERSON] удаваним правочином і визнати фактично укладеним договором купівлі-продажу легкового автомобіля марки Mitsubishi Space Wagon 2.0 І, 1987 року випуску, червоний, шасі (кузов) № [NUMBER], пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER] і визнати за [PERSON] право власності на згаданий автомобіль. Порушень будь-чиїх прав внаслідок придбання позивачем автомобіля не встановлено. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з- під арешту. Так, згідно зі статтями ст.319, ст.392 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування, і розпорядження майном. Кожен громадянин України має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що 02.03.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Франківського ДВС Львівського міського управління юстиції на виконання судового рішення за виконавчим листом №2-2040/11, що виданий 24 січня 2012 року Франківським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ "Урсус" 7452,67 грн. було накладено арешт на все майно боржника [PERSON], а 18.06.2012 року транспортний засіб марки Mitsubishi Space Wagon 2.0 І, 1987 року випуску оголошений в розшук. 15.04.2013 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання і станом на грудень 2014 року виконавчих проваджень щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у ВДВС не надходило і на примусовому виконанні не перебуває. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання минув. Таким чином, підстав для подальшого утримання вказаного автомобіля під арештом немає. Крім того, як встановлено судом з часу придбання, тобто з 04.02.2011 року власником цього автомобіля став позивач. Таким чином, перебування автомобіля під арештом порушує право [PERSON] на безперешкодне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved