Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який протягом часу розгляду справи неодноразово змінювала та остаточно просила стягнути з відповідача на її користь три проценти річних за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року у розмірі 8752грн.24 коп., плату за безпідставне збереження процентів за вкладом за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року у розмірі 61110 грн. 47 коп., інфляційні витрати за період з 29.01.2009 року по 27.09.2011 року у розмірі 26505грн.80 коп. , збитки у розмірі - 19422 грн. 98 коп., пеню за період з 18.12. 2009 року по 12. 05.2010року у розмірі 124977 грн.35 коп., а всього 359467грн.84коп. та судові витрати обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем було укладено депозитний договір № 649109 від 07.10.2008 року на суму 1365 500 грн. строком на 12 місяців з процентною ставкою в розмірі 21 % річних. Зазначає, що відповідач в порушення вимог закону та умов договору в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань чим порушив статті 610, 612 ЦК України щодо своєчасного виконання зобов'язань по виплаті процентів і поверненню грошових коштів. Вказує, що відповідачем не своєчасно та не в повному розмірі виплачено проценти за користування вкладом , що є підставою для стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних витрат. Зазначає, що суму вкладу та проценти повернуто банком та отримано позивачем 27 вересня 2011 року та 21 січня 2012 року а пеню та проценти пізніше. Вважає, що при поверненні комісії та процентів позивачу завдано збитків, які полягають у безпідставно стягнутій комісії за перерахування вказаних грошових коштів поточний рахунок позивача в іншому банку. Крім того вказує, що відповідачем також не сплачено грошові кошти за безпідставне їх зберігання за період з 29.01.2009 року по 26.04.2009 року. А також зазначає, що банком не виконано розпорядження позивача про переказ 1249773 грн.35 коп. на її рахунок в іншому банку, у зв»язку з чим на її користь підлягає стягненню пеня у розмірі 124977 грн.35 коп., посилаючись на зазначене просив задовольнити позовні вимоги. Справа судами різних інстанцій розглядалась неодноразово. Останнім рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ПАТ ''Комерційний банк „Надра" на користь [PERSON] три проценти річних за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року у розмірі 8752 грн. 24 коп., інфляційні втрати за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року - 26505 грн.80 коп., пеню за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року-124977 грн. 35 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 06 березня 2013 року рішення суду першої інстанції змінено у частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року, інфляційних втрат за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року та скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача три проценти річних за період з 01.10.2009 року по 27 вересня 2011 року в розмірі 7114 грн.77 коп., інфляційні за період з 01 жовтня 2009 року по 27 вересня 2011 року -22433 грн.98 коп., а також відмовлено у стягненні пені. В частині позовних вимог [PERSON] до ПАТ ''Комерційний банк „Надра" про стягнення з відповідача 118 698 грн. 34 коп. суми боргу рішення суду першої інстанції, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 06.03.2013року скасовано та закрито провадження у справі у вказаній частині позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 02 жовтня 2013 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення апеляційного суду Чернігівської області від 06.03.2013 року, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Разом з тим, ухвала апеляційного суду Чернігівської області від 06.03.2013року в частині стягнення з відповідача 118 698 грн. 34 коп. суми боргу залишена без змін. ( том 2, а. с. 277-280) В апеляційній скарзі ПАТ ''Комерційний банк „Надра" просить оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29 грудня 2012 року скасувати в частині задоволення вимог позивача про стягнення з банку 3% річних, інфляційних втрат та пені за невиконання платіжного доручення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог у вказаній частині, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Апелянт вказує, що оскільки за ініціативою позивача вказаний договір між сторонами було достроково розірвано в судовому порядку то відповідно до пунктів 3.4.5., 4.4., 4.5.1 умов договору з позивача на законних підставах утримано розмір надмірно сплачених на рахунок позивача відсотків і проведено перерахунок відсотків по вкладу за ставкою 0,1 % річних. Посилаючись на рішення апеляційного суду від 04.08.2009 року вказує, що з відповідача було стягнуто суму вкладу з урахуванням суми утриманих відсотків, що були виплачені [PERSON] станом на 04.08.2009 року в розмірі 1135035 грн.58 коп., Крім того зазначає, що спір щодо стягнення депозиту та нарахованих відсотків в розмірі 0,1% річних вже вирішено по суті і 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов'язань позивач вже стягувала з банку (рішення апеляційного суду Чернігівської області від 30.05.2011 року та від 24.10.2012 року), таким чином, на думку апелянта, [PERSON] не надала доказів на підтвердження законності представленого нею розрахунку. Також, ПАТ ''Комерційний банк „Надра" не погоджується з висновком суду про необхідність стягнення на користь позивача пені, оскільки відповідно до частин 1, 3, 4 статті 1068 Цивільного кодексу України та статей 22, 32 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та враховуючи суму, на яку було виписане платіжне доручення, суму необхідної комісії банку і суму залишку на поточному рахунку клієнта, банк не міг виконати платіжне доручення з вини позивача у зв'язку з відсутністю необхідної суми для переказу, а також невиконання клієнтом свого обов'язку по сплаті комісії за здійснення переказу. Крім того зазначає, що банком 13. 06. 2012 року було до суду першої інстанції подано заяву про поворот виконання судового рішення, проте суд першої інстанції при розгляді справи по суті судового рішення з даного приводу не ухвалив. Таким чином, апелянт вважає, що позивач безпідставно отримала 118 000 грн. за скасованим рішенням, і додатково даним рішенням суду першої інстанції ще стягнуто з банку суму боргу, без проведення відповідного заліку. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2012 року в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та постановити нове рішення, яким стягнути на її користь з відповідача - 61 110 грн. 47 коп. плати за безпідставне збереження коштів за період з 29.01.2009 року по 27.09.2011 року; - 118 699 грн. коштів з поточного рахунку, 19 422 грн. 98 коп. збитків; в частині задоволених позовних вимог апелянт просить рішення залишити без змін. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи. На думку апелянта, суд безпідставно застосував ч.3 статті 1060 Цивільного кодексу України, оскільки відсутня головна умова застосування вказаної статті та п. 4.5.1. договору, а саме, відсутній факт дострокового повернення вкладу. Крім того, примусове виконання рішення суду від 04.08.2009 року про стягнення вкладу, який зберігався на депозитному рахунку і його виконання у 2011 році, на думку апелянта, не має відношення до даного позову, предметом якого є незаконне обмеження прав клієнта на розпорядження коштами, які знаходяться на його картковому поточному рахунку. Таким чином, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з припиненням дії депозитного договору і правовідносин за договором, на думку апелянта, є безпідставними. Також зазначає, що оскільки банк зберігав на відкритому у ньому поточному рахунку кошти без достатньої правової підстави, то був зобов'язаний видати кошти з поточного рахунку у день звернення позивача, але таких дій банком вчинено не було. Тому, як вказує апелянт, банк з 03.08.2009 року прострочив виконання грошового зобов'язання - видачі 118699грн. з поточного рахунку, своєчасно не видав кошти і продовжував зберігати вказані кошти на поточному рахунку без достатньої правової підстави. Посилаючись на зазначене вказує, що суд порушив вимоги статей 60, 214, 215 ЦПК України, оскільки в повному обсязі не дослідив всіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки В запереченнях на апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ''Комерційний банк „Надра" [PERSON] просить відхилити зазначену апеляційну скаргу, як безпідставну і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON] без змін. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2012 року підлягає зміні з наступних підстав Судом встановлено, що 07.10.2008 року між ВАТ КБ „Надра", правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір № 649109 строкового банківського вкладу (депозиту) „Мій вибір", за умовами якого банк прийняв від вкладника на строковий депозитний рахунок грошову суму в розмірі 1 365 500 грн. строком на 12 місяців під 21 % річних від суми вкладу та зобов'язався повернути вкладникові суму вкладу і проценти на умовах та в порядку, встановленому даним договором. Відповідно до п.2.4 Договору депозиту вкладник за домовленістю з банком вносить кошти на вкладний рахунок готівкою або перераховує з поточного рахунку вкладника, відкритого у рамках даного пакету послуг. Згідно п.3.4.5. договору, ВАТ КБ «Надра» зобов'язувався повернути вкладнику вклад за його вимогою в кінці терміну дії вкладу чи у випадках дострокового розірвання договору шляхом перерахування коштів на рахунок. Зі змісту п.4.4 договору строкового банківського вкладу (депозиту) вбачається, що оплата нарахованих процентів за користування вкладом здійснюється щомісячно, шляхом перерахування суми процентів на рахунок. Відповідно до п.4.5.1 зазначеного договору у випадку дострокового повернення вкладу та розірвання дії договору, банк здійснює перерахунок нарахованих таабо сплачених процентів на суму, що виплачується, за весь строк дії договору за процентною ставкою дострокового розірвання депозиту за вимогою клієнта, що встановлена банком згідно умов обслуговування депозитів у рамках пакета послуг. Якщо сума раніше нарахованих та сплачених банком процентів перевищує суму процентів, що належить до виплати вкладнику, то банк утримує різницю між сумами в момент дострокового повернення вкладу. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2009 року достроково розірвано договір депозиту та стягнуто з банку на користь позивача 1365500 грн. вкладу. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04. 08. 2009 року залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 28. 01. 2010 року, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21. 05. 2009 року змінено, зменшено суму стягнення з 1 365 500 грн. до 1 135 035 грн.58 коп. 27 вересня 2011 року ПАТ КБ '' Надра'' перерахував [PERSON] вказані грошові кошти( том 2. а.с.13). Крім того, 28 серпня 2009 року та 29 вересня 2009 року на поточний рахунок позивача банком перераховано 22783 грн.27 коп. та 25140 грн.16 коп. На виконання рішення Деснянського районного суду від 06 квітня 2011 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 30 травня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ '' Надра'' було перераховано позивачу 562094грн.03коп., в тому числі 3% річних за неправомірне користування грошима в сумі 50283грн.63коп та інфляційні витрати в сумі 158904грн.98коп. Підставою для стягнення вказаних грошових коштів було несвоєчасне виконання зобов»язань по поверненню вкладу, а саме прострочено зобов»язання з 10 вересня 2009 року по 30 січня 2011 року. 17 грудня 2009 року [PERSON] звернулась до банку з заявою про переказ коштів у розмірі 1249 773 грн.47 коп., проте ця вимога була виконана лише 26.04.2010 року. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що належні позивачу грошові кошти не було своєчасно виплачено у повному обсязі після розірвання договору, тому з банку необхідно стягнути на користь позивача три проценти річних та інфляційні втрати за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року. Крім того, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 124977 грн.35 коп. за порушення банком строку виконання доручення клієнта про перерахування коштів за період з 29 січня 2009 року по 27 вересня 2011 року. Разом з тим, судом було відмовлено у задоволені позовних вимог про стягнення із поточного рахунку вкладника процентів за період з 30.12.2008 року по 04.09.2009 року в сумі 118698 грн.34 коп., 61110 грн.47 коп. плата за безпідставне збереження коштів процентів по вкладу та 19422 грн. збитків. Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду. Із змісту ст..526 ЦК України вбачається, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про порушення банком грошового зобов»язання та необхідністю стягнення 3% річних за неправомірне користування грошима. 3% річних розраховуються від нарахованих процентів у сумі 118698.34 грн. за період з 29.01.2009 року по 27.09.2011 року: з 29.01.2009 року по 01.02.2009 - 2364,61 Ч 3% / 365 Ч 4 = 7,75 грн., з 02.02.2009 по 25.02.2009 - 22564,61 Ч 3% Ч 24 = 44,51 грн., з 26.02.2009 по 01.03.2009 - 44562,25 Ч 3% / 365 Ч 4 = 14,65 грн., з 02.03.2009 по 03.03.2009 - 43562,25 Ч 3% / 365 Ч 2 = 7,16 грн., з 04.03.2009 по 04.03.2009 - 42562,25 Ч 3% / 365 Ч 1 = 3,50 грн., з 05.03.2009 по 10.03.2009 - 41562,25 Ч 3% / 365 Ч 6 = 20,50 грн., з 11.03.2009 по 12.03.2009 - 40562,25 Ч 3% / 365 Ч 2 = 6,68 грн., з 13.03.2009 по 29.03.2009 - 40462,25 Ч 3% / 365 Ч 17 = 56,54 грн., з 30.03.2009 по 31.03.2009 - 65602,41 Ч 3% / 365 Ч 2 = 10,78 грн., з 01.04.2009 по 28.04.2009 - 65502,41 Ч 3% / 365 Ч 28 = 150,75 грн., з 29.04.2009 по 04.05.2009 - 89071,31 Ч 3% / 365 Ч 6 = 43,93 грн., з 05.05.2009 по 06.05.2009 - 88971,31 Ч 3% / 365 Ч 2 = 14,63 грн., з 07.04.2009 по 27.05.2009 - 77971,31 Ч 3% / 365 Ч 21 = 134,58 грн., з 28.05.2009 по 31.05.2009 - 100754,58 Ч 3% / 365 Ч 4 = 33,12 грн., з 01.06.2009 по 25.06.2009 - 8936,58 Ч 3% / 365 Ч 25 = 183,63 грн., 26.06.2009 по 01.07.2009 - 112147,85 Ч 3% / 365 Ч 6 = 55,31 грн., з 02.07.2009 по 29.07.2009 - 100828,85 Ч 3% / 365 Ч 28 = 232,04 грн., з 30.07.2009 по 02.08.2009 - 127540,27 Ч 3% / 365 Ч 4 = 41,93 грн., з 03.08.2009 по 03.08.2009 - 114084,56 Ч 3% / 365 Ч 1 = 9,38 грн., з 04.08.2009 по 02.09.2009 - 118798,34 Ч 3% / 365 Ч 30 = 292,93 грн., з 03.09.2009 по 30.09.2009 - 118698,34 Ч 3% / 365 Ч 28 = 273,17 грн., з 01.10.2009 по 26.04.2010 - 118698,34 Ч 3% / 365 Ч 208 = 2029,25 грн., всього - 3666,72 грн. З 27.04.2010 по 27.09.2011 року 118698,34 Ч 3% / 365 Ч 519 = 5085,52 грн., а всього 3666,72 + 5085,52 = 8752,24 грн. Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду про стягнення інфляційних втрат за період з 29.01.2011 року по 27.09.2011 року загальною сумою 26505 грн.80 коп. Індекс інфляції розраховується з наступного за місяцем виникнення зобов'язання тобто з лютого 2009 року і до місяця повернення коштів. Інфляційні втрати за період з 29.01.2009 р. по 30.09.2009 р. З 01.02.2009 р. по 28.02.2009 р. - 23564,61 Ч 1,015 = 23918,08 23918,08 - 23564,61 = 353,47. З 01.03.2009 р. по 31.03.2009 р. - 44562,25 Ч 1,014 = 45186,12 45186,12 - 44562,25 = 623,87. З 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р. - 65602,41 Ч 1,009 = 66192,83 66192,83 - 65602,41 = 509,42. З 01.05.2009 р. - 89071,31 Ч 1,005 = 89516,67 89516,67 - 89071,30 = 445,37. З 01.06.2009 р. по 30.06.2009 р. - 100754,58 Ч 1,011 = 101862,88 101862,88 - 100754,58 = 1108,30. З 01.09.2009 р. по 30.09.2009 р. - 118798,34 Ч 1,008 = 119748,73 119748,73 - 118798,34 = 950,39. З 01.10.2009 року по 31.03.2010 року - 1,009 Ч 1,011 Ч 1,009 Ч 1,018 Ч 1,019 = 1,077. 118698,34 Ч 1,077 = 127838,11 127838,11 - 118698,34 = 9139,77 Всього по 31.03.2010 року 353,47 + 623,87 + 590,42 + 445,37 + 1108,30 + 950,39 + 9139,77 = 13211,59. Інфляційні втрати за період з 01.04.2010 року по 27.09.2011 року в сумі 118698 грн. 34 коп. - 1,012 Ч 1,029 Ч 1,005 Ч 1,003 Ч 1,008 Ч 1,010 Ч 1,009 Ч 1,014 Ч 1,013 Ч 1,008 Ч 1,004 = 1,112 118698 грн. 34 коп. Ч 1,112 = 131992 грн. 55 коп. 131992 грн. 55 коп. - 118698 грн. 34 коп. = 13294,21 грн. Всього підлягає стягненню: ( 13294,21 грн. + 13211,59) 26505 грн. 80 коп. Відповідно до п. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Суд дійшов вірного висновку про стягнення з банку 124977 грн. 35 коп. за порушення банком строків виконання доручень клієнта на переказ коштів. Відповідно до п. 7 ст. 22 Закону, у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має право повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення. 17.12.2009 року позивач подав заяву з розрахунковим документом - платіжним дорученням № 2 про переказ 1249773 грн. 35 коп. на його рахунок в іншому банку, якій зареєстровано в журналі входящої кореспонденції банку від 17.12.2009 року за № 4152, що підтверджується відповідними копіями документів. Проте, відповідач виконання розпорядження прострочив на 130 днів, що відповідно до ст. 32 п. 2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що є підставою для стягнення з боржника пені у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Оскільки банк порушив строк виконання зобов»язання за період з 18.12.2009 по 26.04.2010 року, що становить 130 днів прострочення (130 Ч 0,1 відсотка = 13 відсотків), тому повинен сплатити пеню в розмірі 1249773,47 Ч 0,1 (десять відсотків) = 124977 грн. 35 коп. Повідомлення про невиконання розрахункового документа № 3155 від 18 грудня 2009 року у зв'язку з тим, що немає достатньо коштів на кореспондентському рахунку, яким підтвердив факт невиконання платіжного доручення № 1 від 17.12.2009 року, не може бути підставою для відмови в задоволені вказаних вимог позивача. Отже, з банку слід стягнути пеню у розмірі 0,1% от суми простроченого платежу за кожний день прострочення в сумі 124977 грн. 35 коп. за період з 18.12.2009 року по 26.04.2010 року, замість з 29.01.2009 року по 27.09.2011 року як вказав суд першої інстанції. Не погоджується апеляційний суд з доводами [PERSON] про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відшкодуванні збитків у розмірі 19422грн.98 коп., оскільки при вирішенні цієї позовної вимоги суди правильно виходили із того, що грошові кошти за вимогою позивача було перераховано відповідачем на поточний рахунок в іншому банку. Також не погоджується апеляційний суд з доводами [PERSON] про безпідставну відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з банку 61110 грн. 47 коп. плати за безпідставне збереження коштів по вкладу за період з 29. 01.2009 року по 27. 09. 2011року, оскільки п.4.4 договору строкового банківського вкладу (депозиту) передбачено, що оплата нарахованих процентів здійснюється тільки за користування вкладом щомісячно, шляхом перерахування суми процентів на рахунок. При цьому договором встановлено розмір відсотків, в період дії договору - 21 % річних, а у випадку розірвання договору -0,1 % річних. Дані вимоги домовленостей з позивачем з боку банку дотримано, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості по невиплаченим процентам в сумі 118698.34 грн., то ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 06.03.2013року, рішення суду першої інстанції в цій частині скасовано та закрито провадження у справі, оскільки вказані грошові кошти вже стягнуті з банку на користь позивача 27.01.2012 року, що підтверджується платіжним дорученням №070776 від 27.01.2012 року. Дана ухвала апеляційного суду Чернігівської області залишена без змін, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 02 жовтня 2013 року ( том 2, а. с. 277-280). Апеляційним судом перевірені доводи відповідача про повторне стягнення з банку грошових коштів за однім і тим же договором. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.04.2011 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 30.05.2011 року дійсно з банку стягнуто на користь [PERSON] 562094 грн.03 коп., в тому числі три проценти річних та інфляційні втрати. Вказані рішення вже виконані. Проте, позовні вимоги по даних справах заявлені з інших підстав. Доводи апеляційної скарги щодо вирішення питання про поворот виконання судового рішення апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки, відповідно до ст..380 ЦПК України не має підстав для вирішення цього питання. Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст..309 ЦПК України, як підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції. Таким чином, оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в апеляційних скаргах доводи висновків суду не спростовують.

Outcome: partial