Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

До Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява представника позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] - адвокат Мелех Д.О. до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08.03.2019 року машиніст поїзду №8602 (Д1 №436) на 977 км ПК4 ДН-2 ім. Т. Шевченка на ст. Новомиргород допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка внаслідок отриманих травм померла. [PERSON] , [INFO] , є єдиною дочкою померлої, [PERSON] . Розпорядженням Голови Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 10.04.2019 року №93-р [PERSON] було призначено опікуном дитини-сироти [PERSON] . 08.03.2019 р. за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019120220000117 та розпочато досудове розслідування, яке в подальшому постановою слідчого СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 05 червня 2019 р. було закрито у зв`язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. Вказує, що причиною смерті [PERSON] , згідно лікарського свідоцтва про смерть №2036 від 11.03.2019 причиною смерті [PERSON] є "пішохід травмований при зіткненні з потягом". Таким чином, між наїздом на [PERSON] (тобто дією джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України) та смертю останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок. [PERSON] втратила близьку людину - свою матір, [PERSON] стала сиротою в 6-річному віці, що свідчить не лише про особливий характер страждань через те, що дитини ще дуже сильно зв`язана з матір`ю, а й про глибину та тяжкість втрати. [PERSON] майже все життя і більшу частину свого дитинства буде жити без матері. У [PERSON] не було батька ( [PERSON] - мати-одиначка), тому загибла самостійно виховувала дочку. Батько загиблої (дід позивача) помер в січні 2019 року , а мати загиблої (баба позивача) не може допомагати внучці через відсутність можливості. [PERSON] залишилась круглою сиротою і втратила єдину рідну людину, у зв`язку з чим, їй довелось змінити місце проживання, коло спілкування, глибину та невідновність страждань, повну зміну життєвого устрою та необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя. За вказаних обставин представник позивача звернувся в суд з даним позовом, у якому просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь малолітньої [PERSON] (в інтересах якої діє законний представник [PERSON] ) - 1500000 (один мільйон п`ятсот тисяч гривень) в якості відшкодування моральної шкоди та судові витрати. На виконання ухвали Новомиргородського районного суду Кіровоградськоїх області від 04 березня 2021 року СПД №1 (м. Новомиргород) ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровгадській області до суду надано матеріали кримінального провадження №12019120220000117 по факту смерті [PERSON] , [INFO] . З висновку експерта №36 вбачається, що при судово - токсикологічному дослідженні крові від трупа [PERSON] виявлено етиловий спирт в концентрації - 0,77%о та зазначено, що потерпілапід час отримання тілесних ушкоджень знаходилася у стані алкогольного сп`ягніння легкого ступеня. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Таргоній В.М. позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. Просили позов задовольнити в повному об`ємі. Представники відповідача АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (рекомендоване) від 04.05.2021 року та від 18.05.2021 року. До суду надав відзив на позовну заяву в якому вказав, що сума моральної шкоди вказана у позовних заявах не відповідає принципу розумності та справедливості, оскільки вина та протиправність дій відповідача відсутні, так як в силу закону в даному випадку відповідач не несе цивільно - правову відповідальність, смерть потерпілої настала через її власну необережність та перебування у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок порушення вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті. Просили в задоволенні позову відмовити в повному об`ємі та розглянути справу без їх участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача на що сторона позивача в ході сулового розгляду у справі не заперечувала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази долучені до судової справи та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла - [INFO] , актовий запис №4 від 11 березня 2019 року, вчинений Виконкомом Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно лікарського свідоцтва про смерть №2036 від 11 березня 2019 року причиною смерті [PERSON] , [INFO] , стали множинні переломи кісток, черепу, відкрита черепно-мозкова травма, пішохід травмований при зіткненні з поїздом. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №12019120220000117, а саме з постанови слідчого СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 05 червня 2019 року, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.03.2019 року машиніст поїзду №8602 (Д1 №436) на 977 км ПК4 ДН-2 ім. Т. Шевченка на ст. Новомиргород допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка внаслідок отриманих травм померла. 08.03.2019 р. за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019120220000117 та розпочато досудове розслідуванн за ч.3 ст. 276 КК України. Згідно висновку експерта №36 від 22 квітня 2019 року при судово-медичній експертизі трупу [PERSON] виявлені тілесні ушкодження вигляді сполученої травми тіла: А) відкрита черепно-мозкова травма: рана правої лобної ділянки голови, закритий осколковий перелом верхньої щелепи зліва, крововилив в мякі тканини голови, множинні переломи кісток склепіння та основи черепу, крововилив під мякі мозкові оболонки; Б) тупа травма грудної клітки: рана, садна грудної клітки, кривовилив в мякі таканини грудної клітки, множинні переломи ребер справа та зліва, перелом верхньої третини грудини; В) тупа травма органів живата: рана, осаднення живота, розриви селезінки та печінки; Г) рана лівої гомілки, відкритий перелом кісток лівої гомілки в верхній третині, закриті переломи кісток середньої третини лівого передпліччя та середньої третини правової гомілки: рана, садна правого та лівого стегна, правої кисті, рана правої ступні. Виявлені тілесні ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого(их) предммата(ів), індивідуальні власності контактуючої поверхні якого (яких) не відобразились в ушкодженнях. У живих осіб дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту. Смерть гр. [PERSON] настала від сукупності травм: відкритої черепно-мозкової травми з множинними переломами кісток основи та склепіння черепу, травм грудної клітки з множинними переломами ребер та травми органів живота з множинними ушкодженнямиселезінкита печінки, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу, даними судово-гістологічного дослідження. Враховуючи ступінь розвитку посмертних явищ, причину смерті, умови навколишнього середовища, експерт вважає, що смерть гр. [PERSON] могла настати в період вказаний в ухвалі (більше 48 годин до початку судово-медичної експертизи трупу). Перебуває в прямому причинномузвязку з отриманими тілесними ушкодженнями. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трубу виявлено етиловий спирт в кількості 0,77%о, що у живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню легкого степеня. Множинність та масивність ушкоджень мяких тканин ,кісток черепу, тулубу, кінцівок, внутрішніх органів вказує на можливість виникнення комплексу тілесних ушкоджень результаті залізничної травми, а саме контакту тіла з потягом. Судово-медичних даних, що дозволяли б говорити про положення тіла потерпілої в момент первинного контакту з частинами транспортного засобу та про послідовність отриманих тілесних ушкоджень, немає. Після отриманих тілесних ушкоджень можливість потерпілої здійснювати будь-які активні самостійні рухи /ходити, бігати, розмовляти тощо, виключається. Постановою слідчого СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ст. лейтенанта Пайола О. С. від 05 червня 2019 року кримінальне провадження №12019120220000117, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2019 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України. [PERSON] , [INFO] , являється дочкою померлої, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1 від 18 лютого 2013 року, вчинений Виконкомом Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. У відповідності до копії Розпорядження Голови Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 10.04.2019 року №93-р [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном дитини-сироти [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц (провадження № 61 - 12464св20), від 02 листопада 2020 року у справі № 133/1238/17 (провадження № 61 - 19345св19). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (частина друга статті 1193 ЦК України). Дизель-поїзд Д1 №436 перебуває на балансі виробничого підрозділу моторвагонного депо Одеса-Застава-1 регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця". [PERSON] (машиніст вищевказаного потягу) перебуває в трудових відносинах з АТ "Укрзалізниця", що підтверджуються листом від АТ "Укрзалізниця" від 30.07.2020 вих №ЦЦЛ-13/426. Відтак, АТ «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Доводи вказані стороною відповідача у відзиві на позвону заяву з приводу того, що потерпіла [PERSON] нехтуючи Правилами безпеки громадян на залізничному транспорті мала умисел є непереконливими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Таким чином, у спірному випадку ДТП мала місце внаслідок експуатації джерела підвищеної небезпеки та поведінки потерпілої, а не внаслідок умислу потерпілої, як про це стверджує відповідач. В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до ст.23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду. Потановою слідчого СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ст. лейтенанта Пайола О. С. від 05 червня 2019 року по кримінальному провадженню №12019120220000117 встановлено, що 08.03.2019 року близько 15 годи 18 хв. під час слідування по колії № 1 станції Новомиргород, маневровий потяг №8-602 ДІ 436 здійснив наїзд на громадянку [PERSON] . Перед наїздом дублер машиніста [PERSON] на відстані приблизно 150 - 200 метрів помітив особу, яка виходила на залізничну колію з правої сторони за напрямком руху поїзда. Було подано звукові сигнали великої гучності свистком локомотива. На подачу звукових сигналів особа не реагувала, в зв`язку з чим застосоване екстрене гальмування при швидкості руху локомотива 59 км/год., гальмівний шлях склав 390 метрів. Наїзд попередити не вдалося в зв`язку із дуже малою відстанню. Згідно протоколу оперативної наради при головному інженері Шевченківської дирекції залізничних перевезень № 08-267-16 від 14.03.2019 року встановлено, що об`єкти залізничного транспорту на момент події знаходилися в справному стані, дії локомотивної бригади відповідають вимогам чинних нормативних документів, вини працівників залізниці не вбачається. Нещасний випадок стався через особисту необережність та порушення потерпілою п. 2.1. 2.2, 2.3. 2.5. 2.6. «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті «України» затверджених Наказом МТУ від 19.02.1998 № 54. які зареєстровані в Мінюсті 24.03.1998 № 193/2633, із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 22.02.2007 року № 1059. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54, пішоходам дозволяється переходити залізничні колії тільки у встановлених місцях (пішохідні мости, переходи, тунелі, переїзди тощо) ; перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) , при наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучномовному зв`язку; при наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід; наближаючись до залізничного переїзду, громадяни повинні уважно стежити за світловою і звуковою сигналізацією, а також положенням шлагбаумів. Переходити колії дозволяється тільки при відкритому шлагбаумі. При відсутності шлагбаума (коли переїзд не охороняється) перед переходом колії необхідно впевнитись, що до переїзду не наближається поїзд (або локомотив, вагон, дрезина тощо) . Пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів; переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м. [PERSON] порушила п.3 Постанови КМУ №903 від 10.11.1995 року «Про правила поведінки громадян на залізничному транспорті», відповідно до якого особи, які не належать до працівників залізничного транспорту, не мають права ходити по залізничних коліях, знаходитися у службових приміщеннях залізниці, крім приміщень, де здійснюється прийом громадян, у вагонах під час їх відстою. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що факт смертельного травмування [PERSON] стався внаслідок її грубої необережності, а саме порушення нею пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов. Порушення ж працівниками залізниці правил безпеки руху, на день ухвалення рішення не встановлено та доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть [PERSON] сталася внаслідок її грубої необережності, а саме порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, суд погоджується з тим, що позивачу завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть матері, порушенням укладу її життя, погіршенням її фінансового стану, а також з тим фактом, що [PERSON] стала сиротою в 6-річному віці, що свідчить не лише про особливий характер страждань через те, що дитина ще дуже сильно зв`язана з матір`ю, а й про глибину та тяжкість втрати. [PERSON] майже все життя і більшу частину свого дитинства буде жити без матері, що являє собою триваючі страждання. Водночас, враховуючи той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з [PERSON] , є невиконання останньою вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, а також виявлення в крові трупа [PERSON] етилового спирту у концентрації 0.77%о, розмір моральної шкоди суд визначає у сумі 350000 грн., який відповідає принципам розумності і справедливості. Крім того, суд зазначає, що сам факт загибелі матері [PERSON] під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань останньої, враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Позивачами заявлені вимоги про стягнення з відповідача 30000 грн. витрат на правничу допомогу в користь позивача. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката не підлягають задоволенню з огляну на наступне. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження надання правової допомоги представником позивача було надано до суду договір про надання професійної правничої (правової) допомоги укладеної між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] , ордер на надання правничої допомоги, проте не було надано детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійсненних ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та дублікати квитанцій про оплату свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що унеможливлює визначення суми втрат на надання професійної правничої (правової) допомоги. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial