Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

02.12.2020 Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення коштів з [PERSON] на свою користь в розмірі 52622,54 гривні, а також судових витрат у сумі 2102,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог, позивач зіслався на те, що у Рожнятівську районну філію Івано-Франківського обласного центру зайнятості (далі за текстом - Центр зайнятості), з метою пошуку роботи звернулась [PERSON] , якій 06.05.2020 було надано статус безробітної, відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та з цього дня призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч.З ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідальність за достовірність даних, поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері занятості населення та трудової міграції даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. [PERSON] у заявах про надання статусу безробітного від 06.05.2020, 16.04.2019, 16.07.2019, 16.04.2018, 23.06.2017, 18.04.2016, 15.06.2015, 28.05.2013, 27.04.2012 підтвердила власним підписом факт, що вона не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 ЗУ «Про зайнятість населення», в тому числі не отримує грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду та ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного і відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Рожнятівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №781 від 06.08.2020 [PERSON] призначена допомога по догляду за психічно хворим з 01.07.2012 по 30.09.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1192 від 02.08.2000. 07.08.2020 Центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», за результатами якого складено Акт № 551 від 07.08.2020, в якому зафіксований факт перебування [PERSON] на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА, як отримувача грошової допомоги по догляду за психічно хворим. Під час неодноразового перебування на обліку в Рожнятівській районній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у сумі 52622,54 гривні. Отже, подання відповідачкою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття у вищезазначеному розмірі. 03.09.2020 Івано-Франківським обласним центром зайнятості винесено наказ про повернення коштів, яким зобов`язано вжити заходів щодо повернення [PERSON] вищезазначених коштів, оскільки на день надання статусу безробітної особи, остання відносилась до зайнятого населення та не могла бути визнаною безробітною. Зазначений наказ, разом з повідомленням було направлено на адресу відповідачки та запропоновано їй повернути кошти у добровільному порядку. У зв`язку з тим, що сума незаконно отриманої допомоги відповідачкою не відшкодована, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представники позивача Клімова А.М. та Гандзюк О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили задоволити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Радіков І.С., стосовно задоволення позову, з підстав викладених у позовній заяві заперечив. Просив прийняти рішення у даній справі з підстав, викладених ним у заяві про застосування строку позовної давності. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що до Центру зайнятості, з метою пошуку роботи звернулась [PERSON] , якій 06.05.2020 було надано статус безробітної, відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та з цього дня призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. - 37-38). Згідно ч.3 ст.44 Закону України про «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність даних, поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері занятості населення та трудової міграції даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати йому матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. 07.08.2020 Центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», за результатами якого складено Акт № 551 від 07.08.2020, в якому зафіксований факт перебування [PERSON] на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА, як отримувача грошової допомоги по догляду за психічно хворим (а.с. - 9). Під час неодноразового перебування на обліку в Рожнятівській районній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у сумі 52622,54 гривень, за періоди: з 01.07.2012 по 14.10.2012, з 28.05.2013 по 22.05.2014, з 22.06.2015 по 14.10.2015, з 25.04.2016 по 14.10.2016, з 30.06.2017 по 14.10.2017, з 23.04.2018 по 14.10.2018, з 23.04.2019 по 30.06.2019, з 23.07.2019 по 14.10.2019; з 06.05.2020 по 06.08.2020. Сума отриманих виплат у вигляді вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття підтверджується розрахунками грошових сум, проведених Івано-Франківським обласним центром зайнятості, що містяться в матеріалах справи (а.с. 12, 40-47). Отже, подання відповідачкою недостовірних даних та документів, на підставі яких приймались рішення про надання їй статусу безробітного, призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття у вищезазначеному розмірі. 03.09.2020 Івано-Франківським обласним центром зайнятості винесено наказ про повернення коштів, яким зобов`язано вжити заходів щодо повернення [PERSON] на рахунок Івано-Франківського обласного центру зайнятості незаконно отриманих коштів, а саме: допомоги по безробіттю в розмірі 52622,54 гривень (а. с. - 10). 07.09.2020 [PERSON] направлено повідомлення про повернення коштів в розмірі 52622,54 гривень, за періоди з 01.07.2012 по 14.10.2012; з 28.05.2013 по 22.05.2014; з 22.06.2015 по 14.10.2015; з 25.04.2016 по 14.10.2016; з 30.06.2017 по 14.10.2017; з 23.04.2018 по 14.10.2018; з 23.04.2019 по 30.06.2019; з 23.07.2019 по 14.10.2019; з 06.05.2020 по 06.08.2020 (а. с. - 11). Відповідно до ст. 19 Конституції України, - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення"- відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. Відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Абзацом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що до зайнятого населення також належить особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства. Довідкою Управління соціального захисту населення Рожнятівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 781 від 06.08.2020 встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Рожнятівського районної державної адміністрації та їй відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1192 від 02.08.2000, з 01.07.2012 по 30.09.2020 призначено допомогу по догляду за психічно хворим. Враховуючи вищезазначене, [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, у відповідності до абз. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» відносилася до категорії зайнятого населення, оскільки перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА, та їй було призначено грошову допомогу по догляду за психічно хворим. Проте, відповідачкою був проігнорований її обов`язок надання достовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення щодо її реєстрації як безробітної та призначення їй матеріального забезпечення, що в свою чергу спричинило безпідставне визнання її безробітною та незаконне отримання нею грошових коштів у вигляді вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 52622,54 гривень. У відповідності до ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд) має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Також, ч.2 ст.36 вищевказаного Закону передбачає, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.3 ст.36 цього ж Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ст. 30 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, застраховані особи зобов`язані повідомляти страховиків про обставини, що спричиняють зміни розміру матеріального забезпечення із загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядку його надання. Сума вартості матеріального забезпечення та соціальних послуг, наданих застрахованій особі внаслідок зловживання або невиконання нею своїх обов`язків, стягується з цієї особи в судовому порядку. 23.02.2021 позивачем було подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, мотивуючи її тим, що відповідачкою частково сплачено заборгованість, яка на момент подання позову становила 52622,54, а після повернення нею 250 гривень складає 52372,54 гривні. Таким чином, враховуючи вищезазначене, незаконно нараховані та отримані [PERSON] грошові кошти у вигляді виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, у розмірі 52622,54 гривень, підлягають стягненню з останньої у розмірі 52372,54 гривень, у відповідності до вищевказаних норм чинного законодавства України. Представник відповідачки - адвокат Родіков І.С. подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, мотивуючи її тим, що особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За визначенням ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зазначив, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом тільки 02.12.2020 року, тобто поза межами строку позовної давності, а згідно позовних вимог [PERSON] з 01. 07. 2012 незаконно отримувала допомогу по безробіттю, оскільки здійснювала в цей час догляд за особою з інвалідністю внаслідок психічного розладу, то немає правових підстав для задоволення позову. Представником позивача було направлено суду заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, у якій вона просила таку заяву залишити без розгляду. Питання застосування строку позовної давності до даних правовідносин, суд вирішує наступним чином. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період в часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Окрім цього, Цивільним кодексом України передбачені вимоги, на які позовна давність не поширюється. Так, ч.2 ст. 268 ЦК України встановлено, що законом, окрім випадків передбачених цією статтею, можуть бути встановленні також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Тобто вимоги, на які позовна давність не поширюється передбачені ст.268 ЦК України, не є вичерпними, а можуть бути встановлені також іншими Законами України. Так, ч.4 ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. Тобто встановлено, що строк давності в разі стягнення будь-яких видів заборгованості перед Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття не застосовується. Враховуючи вищезазначене, заява представника відповідачки - адвоката Родікова І.С., про застосування строку позовної давності, не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищенаведені обставини, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідачки на користь Івано-Франківського обласного центру зайнятості 52372,54 гривні безпідставно отриманої допомоги по безробіттю та 2102,00 гривні сплаченого позивачем судового збору. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved