Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

03 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29 липня 2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № NKIPGK0000000067, згідно з яким отримав кредит в розмірі 17559,58 доларів США зі сплатою вісотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 липня 2013 року. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 21 січня 2014 року за ним рахується заборгованість в сумі 66466,34 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 16774,82 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6855,30 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1794,22 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 37847,14 грн. та штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 31,29 доларів США та процентної складової в розмірі 3163,57 доларів США, в зв'язку з чим просив в рахунок зазначеної заборгованості звернути стягнення на майно, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, що є предметом іпотеки. В судове засідання представник позивача не з'явився, у надісланій суду заяві просив розглядати справу без його участі та позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення, заперечень проти позову не надіслав, у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 29 липня 2008 року між сторонами був укладений в письмовій формі договір № NKIPGK0000000067 (далі - Договір) про надання кредиту у розмірі 17559,58 доларів США на наступні цілі: у розмірі 16659,93 доларів США на придбання нерухомості, з них 16000 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 480 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 96,24 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік, також у розмірі 899,65 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбаченому п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.7.2 даного Договору. На підставі Договору позичальник щомісячно в період сплати, за який приймається період з « 10» по « 15» число кожного місяця сплачує кредитору грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 435,34 доларів США згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії. Позичальник зобов'язався повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані в п.8.1 Договору. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз.1 п.8.1 даного Договору, а саме: 29 липня 2013 року. Забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним Договором виступає іпотека двокімнатної квартири загальною площею 41,80 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно п.8.3 Договору. Пунктом 8.4 Договору передбачено, що в разі порушення позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні (а.с.16-18). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і відповідачем 29 липня 2008 року був укладений іпотечний договір (далі - Договір іпотеки), згідно з яким останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 41,80 кв.м, житловою площею 26,10 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], від 29 липня 2008 року за реєстровим №2989. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 111400,50 грн. На підставі п.22 Договору іпотеки у разі порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. В разі продажу предмету іпотеки на публічних торгах іпотекодержатель відповідно до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" здійснює реалізацію предмета іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів №1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачене законодавством на день реалізації предмету іпотеки. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50 % від його вартості згідно п.11 цього договору. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною, вище зазначеної в цьому пункті. У відповідності до п.23 Договору іпотеки реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України (а.с.20-23). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що банк виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник порушив умови договору кредиту щодо розміру та строку повернення кредитних коштів, сплати процентів за його користування та штрафних санкцій, у зв'язку з чим станом на 21 січня 2014 року за ним рахується заборгованість за кредитом в сумі 16774,82 доларів США, за відсотками за користування кредитом в сумі 6855,30 доларів США, по комісії за користування кредитом в сумі 1794,22 доларів США (а.с.10). Дана заборгованість в добровільному порядку відповідачем не погашена, а тому підлягає стягненню. Крім того, банком нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 37847,14 доларів США та штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 31,29 доларів США та процентної складової в розмірі 3163,57 доларів США (а.с.10). Щодо вимог про стягнення пені, то відповідно до п.8.4 кредитного договору у разі порушення позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми заборгованості. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено умови договору кредиту в частині порядку та строків погашення кредиту та відсотків за користування, будь-яких інших порушень умов договору зі змісту позову не слідує. Відповідно до ч.1 ст.546, ст.ст.549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, вимоги ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, приймаючи до уваги розмір заборгованості відповідача перед Банком та виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним зарахувати до суми заборгованості лише неустойку у вигляді пені за порушення умов договору щодо порядку та строків погашення кредиту та відсотків за користування в розмірі 37847,14 доларів США. На підставі ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, 19 серпня 2013 року позивачем направлено відповідачу [PERSON] попередження про наявність у нього простроченої заборгованості в сумі 60259,63 доларів США та необхідність її погашення, а у разі невиконання цієї вимоги банком будуть застосовані заходи примусового стягнення заборгованості в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, в зазначеному повідомленні вказано про прийняте банком рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання порушеного зобов'язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги банк вимагає добровільно звільнити вище зазначене нерухоме майно згідно з вимогами ст.40 Закону України "Про іпотеку" (а.с.12). Виходячи з положень ч.2 ст.590 ЦК України та ст.33 Закону України "Про іпотеку", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності зі ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). На підставі ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Суд вважає можливим обрати спосіб реалізації предмету іпотеки, передбачений Договором іпотеки, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", оскільки саме в такий спосіб можливе одержання максимальної вартості майна. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Втім, згідно даних Жовтневого РВ Управління міграційної служби України в Миколаївській області квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], який в ній не зареєстрований та не проживає; інші особи в квартирі не зареєстровані та не проживають (а.с.40-41). Отже, з урахуванням наведеного, приймаючи до уваги розмір заборгованості боржника перед Банком, який не виконує належним чином зобов'язання за договором кредиту, а тому у позивача виникло право на реалізацію предмету іпотеки, наданого за договором відповідачем в якості забезпечення зобов'язання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити, в частині виселення відповідача та інших осіб - відмовити, оскільки в спірній квартирі ніхто не зареєстрований та не проживає. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 3684 грн. 60 коп.

Outcome: partial