Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить змінити (збільшити) розмір аліментів, стягнутих з відповідача рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.07.2013 року по справі № 398/47/13 на користь позивача на користь утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановивши його у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня ухвалення судового рішення і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12 липня 2013 року по справі №398/47/13 з [PERSON] , [INFO] стягнуті аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 10 січня 2013 року і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Як вбачається з положень ст. 7 Закону україни "Про Державний бюджет України на 2013 рік", на час ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 рокі становить 12010 грн. на місяць. На даний час рівень прожиткового мінімуму, встановлений ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" для дітей віком від 6 до 18 років, становить: з 1 грудня -2218 грн. на місяць". Таким чином, стягнутий з [PERSON] розмір аліментів на адний час є категрично недостатнім з огляду на збільшення законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на реальне зростання цін на продукти харчування, дитячий одяг, іграшки, канцелярські товари тощо. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням з розпискою про вручення. Відзиву, заяв чи клопотань не подано. На електронну пошту суду надійшли документи від адресата: "romany.company@gmail.com", проте суд не приймає до уваги, оскільки вони подані без підпису особи, не завірені електронним підписом або не подані за допомогою використання системи "Електронний суд". Таким чином встановити (ідентифікувати) особу, яка надіслала зазначені документи на адресу суду неможливо. За таких обставин ці документи не відповідають ч.2 ст. 178 ЦПК, відповідно до якої відзив підписується відповідачем або його представником. Тому ці документи не беруться судом до розгляду та підлягають поверненню відправнику. За відсутності заперечень позивача суд у засіданні 24 липня 2020 року, враховуючи зазначені вище обставини, ухвалив провести заочний розгляд справи згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.07.2013 року стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 700,00 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 10 січня 2013 року до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2, 3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З вимог ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. З огляду на викладене, враховуючи те, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, вік та стан здоров`я дітей, що обумовлює збільшення коштів, потрібних на їх утримання,

Outcome: approved