Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Звернувшись до суду із вказаним позовом, [PERSON] посилається на те, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.08.2006 року він є власником земельної ділянки площею 2.441 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області. Зазначає, що 07.09.2006 між ним та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 5 років, який зареєстровано 30.10.2006 року за № 040634700893.07.11.2008 було укладено додаткову угоду до цього договору, за якою збільшено строк дії договору оренди на 7 років, починаючи з моменту підписання додаткової угодиі таким чином договір оренди мав діяти до 08.11.2015. Окрім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом він є власником 1/3 частки земельної ділянкиплощею 5,306 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області.07.09.2006 між [PERSON] (спадкодавцем) та ТОВ «Агропромисловий комплекс «Насташка» також було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 5 років, який було зареєстровано 30.10.2006 року за № 040634700908.10.11.2008 між сторонами за договором було укладено додаткову угоду, за якою було збільшено строк дії договору оренди на 7 років, починаючи з моменту підписання додатковоїугоди.Таким чином, сторони дійшли згоди про закінчення терміну дії договору 10.11.2015. [INFO] [PERSON] померлаі він, як спадкоємець, успадкувавши право на земельну ділянку, успадкував таким чином і обов`язки за укладеним між відповідачем і спадкодавцемдоговором оренди землі, дія якого не припинилася внаслідок смерті останнього. У звязку із закінченням строку дій вказаних договорів оренди землі він звернувся у жовтні 2015 року до керівництва ТОВ «Агропромисловий комплекс «Насташка» з проханням повернути в листопаді 2015 року земельні ділянки в натурі. Проте йому було відмовлено та повідомлено при цьому, що строк дії даних договорів не закінчився, так як за додатковими угодами, без дати їх укладання, вони доповнені наступним пунктом: «4.1 «Починаючи з моменту закінчення строку дії договору зазначеного в п. 4 даного договору, строк дії договору продовжено на 7 (сім) років».Того ж дня в бухгалтерії відповідача йому було надано оригінали примірників цих додаткових угод, які були зареєстровані 09.08.2012 року за № 322370004001105 та 21.11.2012 року за № 322370004001547 відповідно. До того моменту він не знав про існування спірних додаткових угод та вважав, що відповідач користується земельними ділянками за договорами оренди земельних ділянок зі змінами від 08.11.2008 та від 10.11.2008 відповідно. Посилається, що він спірної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 040634700893 від 30.10.2006 з ТОВ «Агропромисловий комплекс «Насташка» не укладав та нікого на це не уповноважував.Також йому відомо, що і його мати [PERSON] за свого життя теж не укладала спірної угоди та не уповноважувала нікого на її підписання. За викладеного, а також зважаючи, що ні він, ні його покійна мати не підписували спірних додаткових угод, згоди та повноважень на їх укладення й підписання іншим особам не надавали, укладення останніх відбулось поза їх волевиявленням, вони, виходячи з положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недійсними у зв`язку з недодержанням в момент вчинення правочинів сторонами вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України. Просить визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, укладену між [PERSON] та ТОВ «Агропромисловий комплекс "Насташка», яка зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області за № 322370004001105 від 09 серпня 2012 року, та скасувати її державну реєстрацію. Також просить визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, укладену між [PERSON] та ТОВ «Агропромисловий комплекс "Насташка», яка зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області за № 322370004001547 від 21 листопада 2012 року та скасувати її державну реєстрацію. Будучи належним чином повідомленим про час і місце прозгляду справи, позивач та його представник у судове засідання не зявилися. На разі, представник позивача подав до суду 12.04.2019 клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя (а.с. 162). Також представник позивача подав до суду 06.07.2019 відповідь на відзив відповідача, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у звязку із пропуском позивачем при зверненні до суду із позовом строку позовної давності. В останній він зазначив, що він не знав та не міг дізнатися про спірну додаткову угоду до жовтня 2015, а відповідач протилежного не довів. Отримання ним від відповідача орендної плати не є свідченням того, що він схвалює спірну угоду. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та, не оспорюючи по суті позовних вимог, просила у задоволенні останнього відмовити, застосувавши до спірних відноси наслідки пропуску строку позовної давності. Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.08.2006 року позивач є власником земельної ділянки площею 2.441 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області. 07.09.2006 між ним та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки терміном дії на 5 років, державна реєстрація якого була задійснена 30.10.2006 Рокитнянським районним відділом Київської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру за № 040634700893.07.11.2008 між сторонами спору було укладено додаткову угоду до цього договору, яка була зареєстрована Рокитнянським районним відділом Київської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру 09.11.2009 за № 040995300542. Відповідно до вказаної Додаткової угоди сторони домовилися про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки на 7 років, а саме до 08.11.2015. Також судом встановлено, що [PERSON] , яка була матірю позивача та померла [INFO] , була власником земельної ділянки площею 5,306 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області.07.09.2006 між нею та ТОВ «Агропромисловий комплекс «Насташка» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 5 років, державна реєстрація якого була задійснена 30.10.2006 Рокитнянським районним відділом Київської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру за № 040634700908.10.11.2008 між сторонами за договором було укладено додаткову угоду до цього договору яка була зареєстрована Рокитнянським районним відділом Київської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру 09.11.2009 за № 040995300551. Відповідно до вказаної Додаткової угоди сторони домовилися про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки на 7 років, а саме до 10.11.2015. Також має місце спірна Додаткова угода між сторонами спору, державна реєстрація якої проведена 09.08.2012 Управлінням Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області за № 322370004001105. Відповідно до умов останньої збільшено розмір орендної плати проти викладених умов Додаткової угоди від 08.11.2008 та продовждено строк дії Договору оренди земельної ділянки на 7 років, починаючи з моменту закінчення строку його дії ( п. 4 Договору). Волевиявлення на укладення вказаної Додаткової угоди позивач не проявляв та останню особисто не підписував. Має місце і спірна Додаткова угода, укладена між [PERSON] , державна реєстрація якої проведена 21.11.2012 Управлінням Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області за № 322370004001547. Відповідно до умов останньої збільшено розмір орендної плати проти викладених умов Додаткової угоди від 10.11.2008 та продовждено строк дії Договору оренди земельної ділянки на 7 років, починаючи з моменту закінчення строку його дії ( п. 4 Договору). Вказану Додаткову угоду [PERSON] особисто не підписувала. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.02.2016 державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Калітенко Л.Б. за реєстровим № 331, позивач у порядку спадкування набув права власності на 1/3 частину належної померлій [PERSON] земельної ділянки площею 5,306 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області. Відповідно до успадкованої частини вказаного нерухомого майна до позивача в такій же частині перейшли і права та обовязки за укладеними спадкодавцем договорами, предметом яких є вказана земельна ділянка. Викладене підтверджується отриманими у справі письмовими доказами, якими є: - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на імя [PERSON] від 07.08.2006 (а.с. 10); - Договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ "Агропромисловий комплекс "Насташка" від 07.09.2006 (а.с. 6); - Акт прийому передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 07.09.2006 (ас. 7); - Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 040634700893 від 07.09.2006, укладена 08.11.2008 між [PERSON] та ТОВ "Агропромисловий комплекс "Насташка" (а.с. 8); - Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 040634700893 без дати між [PERSON] та ТОВ "Агропромисловий комплекс "Насташка" (а.с. 9); - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на імя [PERSON] від 07.08.2006 (а.с. 15); - Договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ "Агропромисловий комплекс "Насташка" від 07.08.2006 (а.с. 11); - Акт прийому передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 07.09.2006 (а.с. 12); - Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 040634700908 від 07.09.2006, укладена 10.11.2008 між [PERSON] та ТОВ "Агропромисловий комплекс "Насташка" (а.с. 13); - Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 040634700908 без дати між [PERSON] та ТОВ "Агропромисловий комплекс "Насташка" (а.с. 14); - Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12.02.2016 державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Калітенко Л.Б. за реєстровим № 331 та Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 17-19); - Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 15.07.2015 (ас. 20); - Висновок судової почеркознавчої експертизи № 8-4/311 від 28.03.2019 (а.с. 151-156). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частина перша статті другої Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов`язані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов`язки. Відповідно до ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 626, ст. ст. 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України). Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Судом під час розгляду справи встановлено, що оспорювані правочини, укладені від імені позивача та [PERSON] , підписані не ними, а іншою особою. Таким чином, слід прийти до висновку, що останні були укладені без волевиявлення [PERSON] та [PERSON] Звідси, вони є недійсними відповідно до положень частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України і що вказує на наявність підстав для задоволення позову. Позаяк, у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України в редакції, що була чинною на час укладення оспорюваного правочину, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Такий же висновок застосування норм права викладено в постанові Верховного суду України від 22 лютого 2017 року в справі № 6-17цс17. Доводи позивача в тім, що він дізнався про порушення свого цивільного права та його покійної матері лише у жовтні 2015 та не міг дізнатися про це раніше на переконання суду самі по собі не можуть бути достатніми для визнання судом встаноленою обставини перебігу строку позовної давності щодо спірних відносин саме з жовтня 2015. Окрім того, слід зазначити з цього приводу, що такі доводи позивача не підтверджені жодним належним та допустимим доказом і відповідач у судовому засіданні також жодним чином не підтвердив факт звернення до нього позивача у жовтні 2015 за викладених у позові обставин. Як свідчать доводи відповідача, викладені у відзиві на позов (а.с.42-43), відповідно до спірних угод було істотно збільшено розмір орендної плати в натуральній формі [PERSON] та [PERSON] (з 1200 кг зерна до 1500 кг зерна), яку вони отримували з 2013 і проти чого по суті не заперечує позивач. Вказана обставина не викликає у суду сумніву, що позивач та його покійна мати [PERSON] , яка померла [INFO] , знали чи могли знати про існування спірних договорів станом на 31.12. 2013 (кінцевий термін виплати орендної плати за 2013). Суд вважає, що саме з вказаного моменту часу в розумінні частини першої статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності. Разом з тим, ні його покійна мати позивача, ні сам позивач не скористалися можливістю реалізувати своє право в примусовому порядку через суд у визначений ст. 257 ЦК України трирічний строк для захисту свого права. Позивач звернувся до суду із позовом через свого представника лише 07.06.2018, тоді як строк звернення до суду із таким позовом за захистом порушеного права за викладеного збіг 31.12.2016. Заяви про поновлення останнього ні позивач, ні його представник до суду не подавали. З огляду на наведене, оцінюючи у сукупності всі отримані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду після спливу позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові за поданою відповідачем заявою про застосування щодо спірних відносин наслідків пропуску строку позовної давності. Позов таким чином задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed