Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

В серпні 2017 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до [PERSON] з вказаним позовом, яким просили стгнути з останньої заборгованість за кредитними договорами. Вказували, що між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] 30.11.2012 р. було укладено кредитний договір № 500325076, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп. та 01.02.2013 р. між тими ж сторонами було укладено Кредитний договір № 500340573, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 16 620 грн. 00 коп. 30.09.2014 р. між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата Майнінг Груп" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. 10.10.2016 р. між ТОВ "Дата Майнінг Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, за яким ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило позивачу право вимоги за кредитними договорами укладеними з відповідачем. Посилались на те, що відповідач в порушення умов, передбачених кредитними договорами, відповідачка грошові зобов'язання перед кредитодавцем належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість Відповідач позов не визнавала через пропуск строку звернення до суду позивачем та звернулась із вимогою про застосування до позову трирічного строку позовної давності, оскільки останні платежі за кредитними договорами вона здійснила 23.04.2013 р. та 23.07.2013 р., а позивач звернувся до суду лише в липні 2017 року, тобто через чотири роки. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке. 30.11.2012 р. між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500325076, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 5 000 грн. 00 грн. на строк до 03.12.2015 р. з фіксованою процентною ставкою 0,01 % річних. Згідно умов договору комісійна винагорода за управління кредитом - 0%, за період з першого місяця користування кредитом по перший місяць користування кредитом - 0% від суми кредиту, за період з другого місяця користування кредитом по тридцять шостий місяць користування кредитом - 4,25 % від суми кредиту. Відповідачка взяла на себе зобов'язання за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, або інших платежів за Договором сплатити Банку штраф у розмірі 150 грн. 00 коп. за перший прострочений платіж та 350 грн. 00 коп. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. 01.02.2013 р. між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500340573, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 16 620 грн. 00 грн. на строк до 04.02.2016 р. з фіксованою процентною ставкою 0,01 % річних. Комісійна винагорода за управління кредитом - 0%, за період з першого місяця користування кредитом по перший місяць користування кредитом - 0% від суми кредиту, за період з другого місяця користування кредитом по тридцять шостий місяць користування кредитом - 4,25 % від суми кредиту. Відповідачка взяла на себе зобов'язання за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, або інших платежів за Договором сплатити Банку штраф у розмірі 150 грн. 00 коп. за перший прострочений платіж та 350 грн. 00 коп. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. 30.09.2014 р. між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата Майнінг Груп" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаними кредитними договорами. 10.10.2016 р. між ТОВ "Дата Майнінг Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, за яким ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило позивачу право вимоги грошових коштів до відповідачки. Згідно витягу з Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 р. до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було передано право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитними договорами № 500325076 від 30.11.2012 р. в сумі 23 112 грн. 16 коп. та № 500340573 від 01.02.2013 р. в сумі 47 553 грн. 88 коп. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до наданих позивачем Розрахунків, заборгованість відповідачки за кредитним договором № 500325076 від 30.11.2012 р складає 23 112 грн. 16 коп., а саме сума за основною заборгованістю - 4 485 грн. 79 грн., заборгованість за процентами та комісією - 5 526 грн. 37 коп., заборгованість по штрафам - 13 100 грн. 00 коп.; заборгованість за кредитним договором № 500340573 від 01.02.2013 р. складає 47 553 грн. 88 коп., а саме заборгованість за основною сумою боргу - 16 521 грн. 14 коп., заборгованість по процентам і комісії - 18 282 грн. 74 коп. та заборгованість по штрафам - 12 750 грн. 00 коп. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Разом з тим, відповідач звернулась до суду із заявою про застосування строку позовної давності, оскільки позивач його пропустив. З матеріалів справи (а.с.10,17) вбачається, що відповідач востаннє здійснювала погашення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами 23.04.2013 року та 23.07.2013 року. Проте, позивач звернувся із даним позовом лише в липні 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Проте, встановлено, що неустойка (пеня, штрафи) у цій справі Банком відповідачу не нараховувалась. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В силу вимог ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1); позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2); після переривання перебіг позовної давності починається заново. При цьому, позивач не надав доказів того, що попередні кредитори переривали строк позовної давності шляхом пред'явлення аналогічного позову, або відповідач вчиняв дії, якими визнавав борг та відповідно переривав цей строк. З огляду на викладене та дослідивши всі надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з даним позовом до відповідача.

Outcome: dismissed