Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Фізико-технічного навчально-наукового центру Національної академії наук України (далі - ФТННЦ НАН України або Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач 1) , [PERSON] (далі - Відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Державна аудиторська служба України (далі - третя особа 1), Національна академія наук України (далі - третя особа 2 або НАН України), в якому просив розірвати укладений з Відповідачами договір №2010/15707 від 07.07.2010 щодо цільового навчання Відповідача 1 в Московському фізико-технічному інституті (далі - Інститут); стягнути солідарно з Відповідачів на його користь 62181,00 грн. вартості навчання Відповідача 1 та сплачений судовий збір у розмірі 2756,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що на виконання умов вказаного Договору ним належним чином виконані взяті на себе зобов'язання, в тому числі щодо перерахування протягом 2010-2013 р.р. коштів за навчання Відповідача 1 в Інституті на загальну суму 62181,00 грн. Однак, після закінчення чотирьохрічного навчання в Інституті та отримання кваліфікації бакалавра, Відповідач 1 для продовження навчання на V-VI курсах до Позивача не прибув, взяте на себе зобов'язання по закінченню Інституту відпрацювати не менше трьох років за розподілом Президії НАН України не виконав, чим порушив умови вказаного договору. В судовому засіданні представник Позивача доводи та вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник Відповідача 1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, підтримав подані письмові заперечення на позовну заяву, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що Відповідач 1 дійсно навчався в Московському фізико-технічному інституті на факультеті управління і прикладна математика очної форми навчання за загальною професійною навчальною програмою. Зарахований в Інститут на підставі наказу № 1083-4 від 05.08.2010. Крім того, підставою для зарахування були результати конкурсу (олімпіади), яка була організована Московським фізико-технічним інститутом, у зв'язку з чим Департаментом міжнародної співпраці Міністерства освіти і науки Російської Федерації на ім'я ректора Московського фізико-технічного інституту було видано направлення для зарахування за № 05-6424 від 14.10.2010 р. Відповідно до вказаного направлення лінія прибуття іноземного студента [PERSON]- ГОС (С-СООТ), що означає, що виплата стипендії та забезпечення гуртожитком громадян, які прибули відповідно до направлення Міністерства освіти і науки здійснюється у відповідності до постанови Уряду Російської Федерації від 25.08.08 № 638 «Про співробітництво з іноземними державами в області освіти». При цьому, такі соціальні гарантії здійснюються за рахунок асигнувань федерального бюджету в федеральні державні освітні заклади вищої і середньої професійної освіти, тобто, за рахунок державних коштів Російської Федерації. Згідно довідки № 5649, що була видана 27.06.2014 Московським фізико-технічним інститутом Відповідач 1 навчався в Інституті за рахунок федерального бюджету Російської Федерації в рамках квот. Також Відповідач-1 отримував стипендію за рахунок приватного благодійного фонду «Фонд розвитку інноваційного навчання». Посилаючись на вказані обстави, представник Відповідача 1 вважає доводи та вимоги позову безпідставними та необґрунтованими. Також зазначає, що Позивачем в належний спосіб не доведені понесені ним витрати саме на навчання Відповідача 1 та складові таких витрат. На момент звернення Позивача до суду ним не надано документу на підтвердження відносин, що існували між Позивачем та Інститутом у зв'язку із навчанням Відповідача 1. На момент підписання Контракту та протягом його дії Позивач не надав Відповідачам для підпису чи ознайомлення жодного документу, що містив чи визначав умови про види витрат Позивача на навчання в Інституті Відповідача 1 та їх розмір. Правові підстави здійснення Позивачем перерахувань грошових коштів згідно Угоди 2006-1 від 07.07.2006 р. не зрозумілі, оскільки така угода Позивачем не долучається. Вказує, що оспорюваний правочин не містить істотних умов щодо узгодження між його сторонами розміру витрат на навчання Відповідача 1 в Інституті, строків навчання в Інституті, спеціалізації, за якою мав би навчатися Відповідач 1 в Інституті, диплому, зразка якої країни мав би одержати Відповідач 1. Також у Договорі відсутні будь-які посилання на правові підстави вчинення Позивачем правочинів від імені Інституту та повноваження Позивача щодо навчання українських студентів в Російському вищому навчальному закладі. Також Позивачем в належний спосіб не доведено невиконання Відповідачами взятих на себе зобов'язань за оспорюваним Договором. Між сторонами ніколи не укладався договір про навчання Відповідача 1 в Фізико-технічному навчально-науковому центрі Національної академії наук України, не визначалися істотні умови такого навчання. Відповідачам не відомі дані щодо рівня акредитації Позивача, чи є Позивач вищим навчальним закладом та чи має право Позивач надавати освітні послуги на території України за освітнім кваліфікаційним рівнем спеціаліст, магістр. Щодо невиконання Відповідачем 1 зобов'язання за п. 3.2.4 Договору, то Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження існування направлення Президіума НАН України Відповідача-1 на роботу. Жодних угод із НАН України чи з адміністрацією будь-якого вищого навчального закладу, за якими Відповідач 1 зобов'язався після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації в Інституті, що є навчальним закладом Російської Федерації, працювати в державному секторі народного господарства не менш ніж три роки Відповідач 1 не укладав. Станом на день підписання оспорюваного правочину Позивач не мав статусу вищого навчального закладу, а відтак, його посилання на положення закону щодо відшкодування вартості навчання у ліцензованих навчальних закладах, які проводили підготовку відповідних фахівців, є безпідставними. Зважаючи на те, що Відповідач 1 у жодному вищому навчальному закладі України та будь-якому іншому вищому навчальному закладі за державним замовленням, за рахунок коштів державного бюджету не навчався, застосування вказаних Позивачем правових підстав не вбачається за можливе. Відповідач 2 та його представник проти доводів та вимог позову заперечили, підтримали свої письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи, та заперечення представника Відповідача 1 в повному обсязі. Представник третьої особи 1 доводи та вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Підтримав письмові пояснення, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що за результатами зустрічної звірки в Фізико-технічному навчально-науковому центрі НАН України, проведеної в рамках ревізії фінансово-господарської діяльності НАН України, в межах дослідження питання програми ревізії «Розгляд та затвердження проектів кошторисів розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та планів використання бюджетних коштів одержувачів, обґрунтованість затверджених у них показників. Дотримання порядку внесення змін до кошторисів», встановлено, що всупереч умовам п. 3.2.1-3.2.4 контрактів, укладених ФТННЦ зі студентами та одним із батьків, та чинного законодавства мали місце випадки неповернення студентів-бакалаврів з Росії для відпрацювання в установах НАН України або відрахування їх за академічну неуспішність, на навчання яких за кордоном з державного бюджету витрачено 1 864,2 тис. гривень. Представник третьої особи 2 доводи та вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів та пояснень сторін судом встановлено наступні обставини. 07.12.2010 р. на підставі рішення ДАК від 05.10.2010 р., протокол № 85 (наказ МОН України від 01.11.2010 р. № 2035-Л) строком до 01.07.2016 р. Позивачу за напрямом підготовки магістрів за програмами Російської Федерації видано ліцензію серії АВ № 529927 на надання освітніх послуг навчальними закладами, пов'язаних з одержанням вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до магістрів за програмами Російської Федерації 010900 «Прикладна математика і фізика». За результатами конкурсу (олімпіади), яка була організована Московським фізико-технічним інститутом, на підставі наказу ректора Інституту Кудрявцева Н.Н. № 1083-4 від 05.08.2010 р. Відповідача 1 з 01.09.2010 зараховано студентом Московського фізико-технічного інституту на факультет «Управління і прикладна математика» очної форми навчання за загальною професійною навчальною програмою. Департаментом міжнародної співпраці Міністерства освіти і науки Російської Федерації на ім'я ректора Московського фізико-технічного інституту було видано направлення для зарахування за № 05-6424 від 14.10.2010 р. 07.07.2010 між Позивачем та Відповідачем 1 і його матір'ю - Відповідачем 2 укладено Контракт № 2010/15707 (далі - Контракт), предметом якого є цільове навчання Відповідача 1, вступившого в якості студента до Московського фізико-технічного інституту (далі - Інститут) в Інституті та Фізико-технічному навчально-науковому центрі НАН України з подальшою роботою за отриманою спеціальністю в Україні за направленням Президії Національної Академії наук України. Контракт діє з моменту зарахування Відповідача 1 в Інститут (на підставі наказу про зарахування) до закінчення строку, передбаченого п. 3.2.4 розділу 3 цього Контракту. В силу приписів ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пунктом 3.1.1 Контракту передбачено обов'язок Позивача забезпечити оплату витрат Інституту за навчання Відповідача 1 у погоджених з Інститутом розмірах. Cудовим розглядом встановлено також, що у 2001 р. між НАН України та Московським фізико-технічним інститутом (державним університетом) укладено Договір про співробітництво (далі - Договір про співробітництво), згідно ст.1 якого його Сторони співпрацюють у напрямку підготовки молодих спеціалістів, в тому числі для наукових установ та організацій Академії, зокрема, шляхом проведення цільового набору студентів в м. Києві (а.с. 131-137). Згідно ст. 7 вказаного Договору Сторони домовились, що вирішення питань підготовки в Московському фізико-технічному інституті українських студентів цільового набору буде регулюватися окремими угодами. Така угода є невід'ємною частиною даного Договору в якості додатку. Договір про співробітництво укладено строком на 5 років. Якщо за 6 місяців до спливу строку дії даного Договору жодна з Сторін не запропонує в письмовому вигляді припинити його дію, то строк дії договору автоматично продовжується на наступні 5 років та буде продовжуватися в такому ж порядку в майбутньому (ст. 22 Договору). Станом на день виникнення спірних правовідносин, жовтень 2010 р., Договір про співробітництво був дійсним, зворотнього Відповідачами в належний спосіб не доведено. 07.07.2006 р. між Московським фізико-технічного інститутом та НАН України укладено угоду № 2006-1 (далі - Угода), яка визначає організаційні, фінансові, господарські та інші взаємовідносини сторін і є невід'ємною частиною Договору (стаття 7) про співробітництво Національної академії наук України і Московського фізико-технічного інституту (державного університету) як додаток (а.с. 138-141). Згідно розділу 1 даної Угоди її метою є подальший розвиток багаторічного співробітництва між Московським фізико-технічним інститутом (державним університетом) і НАН України в справі спільної цільової підготовки молодих висококваліфікованих фахівців для наукових установ НАН України та виконання п. 2.15.4 Програми заходів до Договору між Російською Федерацією і Україною про економічне співробітництво на 1998-2007 р.р., враховуючи, що Київське відділення МФТІ (КВ МФТІ) здійснює свою діяльність у складі Фізико-технічного навчально-наукового центру НАН України. Розділом ІІ Угоди серед іншого передбачено, що Московський фізико-технічний інститут: - щорічно за поданням НАН України формує виїзну екзаменаційну комісію для проведення цільового набору студентів на I курс в м. Києві та відбору студентів, що надходять до магістратури кафедр КВ МФТІ, а також направляє викладачів для проведення в м. Києві предметних фізико-математичних олімпіад (п.2.1.); - здійснює підготовку студентів цільового набору на І-ІV курсах за навчальними планами, погодженими з ФТЦ НАН України, надає студентам гуртожиток, умови для занять, виплачує стипендію, премії, надає матеріальну допомогу та інші послуги нарівні з іншими студентами МФТІ; Медичне обслуговування студентів здійснюється відповідно до чинного законодавства Російської Федерації і міждержавними угодами між Росією і Україною (п.2.2.). - направляє студентів цільового набору, які підписали контракт з ФТЦ НАН України після закінчення 4-го курсу в м. Київ на кафедри МФТІ для завершення підготовки за магістерськими програмами (п. 2.3.); - переводить студентів цільового набору з групи в групу, з факультету на факультет, залишає студентів для проходження магістерської підготовки за індивідуальним планом у Москві тільки за згодою ФТЦ НАН України (п. 2.4.); - переводить студентів МФТІ - громадян України, які виявили бажання спеціалізуватися на кафедрах МФТІ в м. Києві, в цільові групи (п.2.5.); - видає через НАН України дипломи і дипломи з відзнакою бакалаврів і магістрів державного зразка про закінчення МФТІ студентам цільових груп, які повністю виконали навчальний план і захистили кваліфікаційні роботи (п.2.6.); - щокварталу подає до ФТЦ НАН України для оплати рахунку з калькуляцією витрат за підготовку студентів цільового набору в МФТІ в Москві (п. 2.9). Розділом ІІІ Угоди передбачено, що НАН України: - через ФТЦ НАН України організовує проведення в м. Києві предметних фізико-математичних олімпіад МФТІ і роботу виїзної екзаменаційної комісії в м. Києві, бере на себе витрати, пов'язані з проведенням цільового набору, включаючи оплату роботи членів комісії МФТІ (п.3.1.); - здійснює підготовку студентів V-VI курсів цільового набору на базових кафедрах КВ МФТІ за затвердженими магістерськими програмами відповідно до вимог МФТІ (п. 3.2.); - виплачує через ФТЦ НАН України заробітну плату викладачам, співробітникам, стипендію студентам і аспірантам, які працюють і навчаються в КВ МФТІ в м. Києві, а також студентам I - IV курсів доплату до стипендії і кошти на придбання в Росії поліса медичного страхування (п. 3.3). - організовує через ФТЦ НАН України роботу Української заочної фізико-технічної школи на Україні, ДАК, ДЕК, комісії з розподілу випускників, проведення олімпіад МФТІ та конкурсів учнів шкіл, веде профорієнтаційну роботу з молоддю (п.3.4.);. - забезпечує через ФТЦ НАН України перерахування відповідних узгоджених сум на рахунок МФТІ для часткового покриття витрат МФТІ, пов'язаних з підготовкою набору відповідно до пункту 2.9. (п. 3.5). Умовами п. 4.5. розділу ІV Угоди передбачено, що дана Угода має силу в період дії Договору про співробітництво НАН України та МФТІ від 2001 р. Вищевказані обставини спростовують доводи заперечень Відповідачів, що Позивачем в належний спосіб не доведено наявність будь-яких правовідносин з Інститутом та правомірність здійснених Позивачем перерахувань грошових коштів згідно Угоди 2006-1 від 07.07.2006 р. Суд критично ставиться до доводів заперечень Відповідачів, що на момент підписання Контракту та протягом його дії Позивач не надав Відповідачам для підпису чи ознайомлення жодного документу, що містив чи визначав умови про види витрат Позивача на навчання в Інституті Відповідача 1 та їх розмір, оскільки, Відповідачі протягом дії Контракту та до події звернення Позивача до суду із даним позовом навіть не проявляли ініціативи щодо з'ясування цих питань у Позивача, незважаючи на те, що з умовами п.3.1.1. Контракту були достеменно обізнані. Як вбачається з матеріалів справи Позивач належним чином виконував взяті на себе за Договором зобов'язання, зокрема протягом 2010-2013 років перерахував кошти за навчання Відповідача 1 в Інституті в загальному розмірі 62181,00 грн., що підтверджується наступним. Згідно пояснень представника Позивача та як вбачається з матеріалів справи Інститутом на виконання умов означеної вище Угоди Позивачу надсилався кошторис витрат на підготовку одного українського студента 1-4 курсів, який включав наступні витрати: заробітна плата, нарахування; стипендія, дотації; господарські витрати, капремонт; учбові витрати, придбання обладнання, а також додаткові витрати: гарантовані медичні послуги та додаткова стипендія. Вартість підготовки студентів цільового набору узгоджувалася сторонами Угоди № 2006-1 від 07.07.2006 р. у відповідних актах здачі-приймання робіт та шляхом підписання Сторонами додаткових угод до Угоди № 2006-1 від 07.07.2006 р., що були невід'ємною її частиною, згідно яких Позивач брав на себе зобов'язання перерахувати відповідні суми за навчання українських студентів І-IV курсів цільового набору згідно кошторисів на відповідний період та актів виконаних робіт. Перерахування відповідних коштів проводилося Позивачем в межах асигнувань з державного бюджету України. Як вбачається з наданих Позивачем кошторисів витрат на підготовку одного українського студента 1-4 курсів протягом 2010-2013 років, наданими Інститутом; укладеними в цей період між Позивачем та Інститутом актів здачі-приймання робіт та підписаних між ними додаткових угод до Угоди № 2006-1 від 07.07.2006 р., що були невід'ємною частиною вказаної Угоди; платіжними дорученнями в іноземній валюті та довідкою Позивача ним за період з 01.09.2010 р. по 30.06.2014 р. за навчання українських студентів в Інституті останньому було перераховано кошти на загальну суму 67151696,42 рос. руб., еквівалент 25601103,00 грн., з розрахунку вартості навчання одного українського студента у вказаний період - 62181,00 грн. (а.с. 142-146, 161-179, 12-31, 32-33). Суд критично ставиться до заперечень Відповідачів, що під час навчання в Інституту Відповідач 1 перебував на повному утриманні за рахунок асигнувань федерального бюджету Російської Федерації, оскільки, згідно п. 3.3. Угоди № 2006-1 від 07.07.2006 р. НАН України серед іншого взято на себе зобов'язання сплати студентам I - IV курсів доплати до стипендії і коштів на придбання в Росії поліса медичного страхування. Як вбачається з кошторису витрат Інституту на підготовку одного українського студента 1-4 курсів, він серед іншого включав: стипендію, дотації, а також додаткові витрати: гарантовані медичні послуги та додаткову стипендію. Як встановлено судом раніше кошти на вказані витрати перераховувалися Позивачем в повному обсязі. Факт отримання Відповідачем 1 стипендії не заперечується. Також судом встановлено, що умовами Угоди саме Інститут взяв на себе зобов'язання забезпечення студентів цільового набору на І-ІV курсах гуртожитком. При цьому можливість безоплатного забезпечення студента гуртожитком умовами даної Угоди не обумовлювалася. Укладення 13.02.2014 р. між Інститутом та Відповідачем 1 договору найму жилого приміщення в студентському гуртожитку № 14201-007-11-0797 свідчить саме про виконання Інститутом зобов'язання щодо забезпечення Відповідача 1 гуртожитком нарівні з іншими студентами МФТІ. Таким чином доводи Відповідачів, що Позивачем не в повному обсязі виконувалися зобов'язання, зокрема, щодо сплати витрат з найму гуртожитку Відповідачем 1 є хибними. Крім того, умовами ані Угоди, ані Контракту Позивач таких зобов'язань на себе не брав. Загальновідомою інформацією є те, що на території Російської Федерації діє обов'язкове медичне страхування (далі ОМС) - це складова частина системи державного соціального страхування, що забезпечує рівні можливості в отриманні медичної і лікарської допомоги, яка надається за рахунок коштів ОМС в обсязі і на умовах відповідних програм ОМС. Введення обов'язкового медичного страхування здійснюється на підставі Федерального закону від 29 листопада 2010 року № 326-ФЗ "Про обов'язкове медичне страхування в Російській Федерації". Страховий медичний поліс (поліс) обов'язкового медичного страхування - документ, який гарантує отримання безкоштовної медичної допомоги в системі обов'язкового медичного страхування на всій території Російської Федерації за програмою обов'язкового медичного страхування. Поліс ОМС засвідчує, що оплату медичної допомоги, наданої в системі обов'язкового медичного страхування, виробляє страхова медична організація, яка видала поліс. Застрахована особа з обов'язкового медичного страхування має право мати тільки один поліс. Поліс ОМС видається страховою медичною організацією громадянину безкоштовно. Поліс знаходиться на руках у застрахованої особи, який повинен пред'являти його при зверненні за медичною допомогою. Поліс єдиного зразка з обмеженим терміном дії видається в тому числі іноземним громадянам, які тимчасово проживають на території Російської Федерації. Пунктом 3.3. Угоди передбачено, що НАН України виплачує через ФТЦ НАН України студентам I - IV курсів кошти на придбання в Росії поліса медичного страхування. Крім того, кошторис витрат Інституту на підготовку одного українського студента 1-4 курсів, свідчить про включення до нього витрат гарантованих медичних послуг. З урахуванням зазначеного слід дійти висновку, що Позивач взяв на себе зобов'язання з оплати на ім'я Відповідача 1 на території Росії полісу обов'язкового медичного страхування, придбання якого на території Росії є обов'язковим. Заперечуючи виконання Позивачем взятого на себе зобов'язання за п.3.3. Угоди Відповідачами долучено до матеріалів справи копію Страхового медичного полісу добровільного страхування громадянина, оформленого на ім'я Відповідача 1, та укладеного на підставі Правил добровільного медичного страхування, затвердженого наказом № 5 від 15.03.2011 р. Отже, укладення такого виду договору страхування Відповідачем 1 є добровільним, а понесені ним витрати також добровільними. 16.07.2014 Відповідач 1 закінчив чотирьохрічне навчання в Інституті та йому присвоєно кваліфікацію бакалавра, що підтверджується копією наказу проректора з навчальної та методичної роботи Інституту Зубцова Д.А. від 16.07.2014 № 1355-4. Відповідачем 1 отримання диплома бакалавра не заперечується. Наказом в.о. ректора Інституту Євсєєва Є.Г. від 11.08.2014 р. № 1577-4 Відповідача 1 відраховано з 1-го курсу магістратури. Згідно з п.п. 3.1.2, 3.1.4, 3.1.5 Контракту Позивач зобов'язаний визначити за погодженням з Відповідачем 1 спеціалізацію для навчання в Інституті, забезпечити подальше навчання Відповідача 1 на V та VI курсах в ФТННЦ НАН України, працевлаштувати Відповідача 1 по закінченню Інституту. В свою чергу відповідно до п.п. 3.2.3, 3.2.4 Контракту Відповідач 1 взяв на себе зобов'язання по закінченню четвертого курсу навчання в Інституті прибути до Позивача для продовження навчання на V та VI курсах. По закінченню Інституту відпрацювати не менше трьох років за розподілом Президії НАН України. Також судовим розглядом встановлено, та Відповідачами не заперечується, що після закінчення чотирьохрічного навчання в Інституті Відповідач 1 до Позивача для продовження навчання на V та VI курсах не прибув, чим порушив умови п. 3.2.3 Контракту. Суд погоджується з доводами заперечень Відповідачів, що зважаючи на те, що Відповідач 1 у жодному вищому навчальному закладі України та будь-якому іншому вищому навчальному закладі за державним замовленням, за рахунок коштів державного бюджету не навчався, застосування вказаних Позивачем правових підстав задоволення позову не вбачається за можливе. Більше того, положення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» та Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 № 992, на час розгляду справи є нечинними. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог (стаття 119 ЦПК). Так, Конституція України, цивільне законодавство закріплює обов'язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов'язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов'язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 14, 367 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження» ). Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його - невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені Договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до абзацу 2 розділу 5 Контракту сторони, які його підписали, досягли згоди, що у випадку дострокового розірвання Контракту на вимогу Відповідача 1 або невиконання ним своїх зобов'язань за Контрактом, визначених пунктами 3.2.1-3.2.5 розділу 3, наслідком чого стало дострокове розірвання Договору, Відповідач-1 (Відповідач-2) відшкодовує всі фактичні витрати на навчання в Інституті, які Позивач перерахував Інституту відповідно умов Договору п. 3.1.1, крім випадків розірвання Договору, зазначених у п.п. 4.2, 4.4. Вказані умови Контракту Відповідачами у встановленому законом порядку до цього часу не оспорені, недійсними судовим рішенням не визнані, а відтак, є чинними. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки умовами оспорюваного Контракту передбачено випадок його розірвання в зв'язку з невиконанням Відповідачем 1 зобов'язань, визначених пунктами 3.2.1-3.2.5 розділу 3 Контракту, позовні вимоги про розірвання Контракту від 07.07.2010 р. № 2010/15707, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з Відповідачів вартості витрат навчання Відповідача 1 в Інституті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. Проте, Позивач не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди солідарними діями Відповідачів. Крім того, умовами Контракту виконання зобов'язання з прибуття до Позивача для продовження навчання та подальшого працевлаштування, покладається виключно на Відповідача 1. Підписання Відповідачем 2 Контракту обумовлено виконанням положень ч. 4 ст. 32 ЦК України. Згідно паспортних даних Відповідача 1 на час розгляду справи останній досяг повноліття (а.с. 9). Таким чином доводи Позивача про солідарне відшкодування Відповідачами витрат на навчання є хибними. Згідно положень чинного законодавства, умови укладеного між сторонами даного спору Контракту, є обов'язковими для його виконання сторонами. Підписавши вказаний Контракт його сторони погодилися із взятими на себе зобов'язаннями. Оскільки судовим розглядом встановлено, що Відповідач 1, не виконав взяті на себе зобов'язання, визначені пунктами 3.2.3, 3.2.4 розділу 3 Контракту, відповідальність за порушення яких визначена умовами абзацу 2 розділу 5 Контракту, які на день розгляду справи є чинними, суд дійшов висновку, що відшкодування фактичних витрат на навчання в Інституті, які Позивач перерахував Інституту відповідно умов Договору п. 3.1.1 слід покласти на Відповідача 1. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача є частково обґрунтованими. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial