Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

01 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 липня 2001 року зареєстровано шлюб Новопетрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №2. Від шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою на повному її утриманні. Спільне життя між подружжям не склалося через сварки, які вчиняв [PERSON] . Подружні стосунки між ними припинилися з жовтня 2019 року, спільне господарство не ведеться. Спільне майно поділили добровільно. Позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе, тому просить суд шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить судовий збір з відповідача не стягувати. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, яке отримав особисто. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 21 липня 2001 року в Новопетрівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №2); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 21 липня 2001 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 25 січня 2006року Новопетрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області(а.с.11), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 01 лютого 2010 року виконкомом Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.10), [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13 жовтня 2015 року Новопетрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області (а.с.9). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім"ї, постійні сварки, разом не проживають; діти проживають з відповідачкою, про що зазначено в позовній заяві та підтверджується довідкою №437 від 10.11.2020 року виданою Широківською сільською радою Миколаївської області(а.с.13). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечення щодо розлучення та відзив до суду не подав, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дітей, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання відповідача суд не вирішує питання про стягнення судового збору з відповідача.

Outcome: approved