Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю « Рівнетеплоенерго» ( далі по тексту - ТОВ «Рівнетеплоенерго» ) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]), наймачами (співвласниками) якого є [PERSON] та [PERSON] Внаслідок порушення Відповідачами своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01.02.2014 року за ними утворилась заборгованість за надані послуги теплопостачання перед ТОВ «Рівнетеплоенерго» у розмірі 17 363,43 грн. - заборгованості за спожиту теплову енергію, 1156, 47 грн - - 3 % річних та 935 грн. 91 коп - інфляційних втрат. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог та зазначив, що частково погашено заборгованість, просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 15744 грн. 37 коп, 1156 грн. 47 коп. - 3 % річних та 935 грн. 91 коп - інфляційних втрат. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, зазначили, що квартира [ADDRESS], придбана [PERSON] та [PERSON], під час перебування в шлюбі в кінці вересня 1995 року. В шлюбі вони перебували з 15.02.1986 року, а 31 серпня 2009 року шлюб між ними було розірвано рішенням Рівненського міського суду, реєстрація припинення одруження здійснена 25 січня 2010 року. Зазначили, що з 2009 року [PERSON] одноосібно користується та володіє квартирою, вона до цього часу в ній проживає та зареєстрована. Оскільки між [PERSON] та [PERSON] було встановлена домовленість, що квартирою володіє та користується вона, то стягнення заборгованості за спожиту теплоенергію має здійснюватися лише з [PERSON], яка фактично визнає зазначену обставину, підписавши договір про реструктуризацію заборгованості №39126/560 від 04.03.2010 року (договір було підписано нею після мого виселення з квартири та розірвання шлюбу). Оскільки, [PERSON] не підписував жодних договорів про надання йому послуг з теплопостачання, не проживав та фактично не користується квартирою [ADDRESS], не є власником вказаної квартири, тобто послуг з теплопостачання на вказану квартиру він не отримував, то він не має нести відповідальність щодо сплати коштів за наданні послуги. Крім того, зазначили, що вимоги позивача виходять за межі строків позовної давності та 05 березня 2014 року [PERSON] подав заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності при вирішенні даної справи. Просять суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що до 27 листопада 2013 року власником та основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] був [PERSON]. І лише 27.11.2013р. на підставі договору дарування власницею квартири стала [PERSON]. 29 листопада 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Рівнетеплоенерго» було укладено договір надання послуг з централізованого опалення та підігріву води [NUMBER]. З того часу договірні зобов'язання [PERSON] виконувала в повному обсязі , згідно виставлених рахунків. А тому, заборгованості за послуги теплопостачання та підігрів води згідно укладеного договору у неї не має. Просять у задоволенні позову відмовити. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що судовим наказом Рівненського міського суду № 569/9938/13-ц від 13.06.2013 року з [PERSON] на користь КП РМР "Теплотранссервіс" було стягнено 17 486,96 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію включно з нарахованими інфляційними втратами, 3% річнихта судовим збором. Ухвалою Рівненського міського суду від 26.07.2013 року у справі № 569/13208/13-ц відповідний судовий наказ було скасовано. ( а.с. 11) В судовому засіданні встановлено і дана обставина визнана сторонами, що квартира [ADDRESS], за опалення якої стягується заборгованість, придбана [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі 05.07.1995 року. (.а.с 42) Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб і сім"ю України ( 1969 року) ( далі по тексту КпШС України ) чинного на момент набуття права власності на квартиру [ADDRESS] майно нажите подружжям за час шлюбу, є його сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За таких підстав в судовому засіданні встановлено і дана обставина не спростована належними та допустимими доказами, що квартира [ADDRESS] належала на праві сумісної власності [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст.28 КпШС України ( 1969 року) у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, виходячи з вимог чинного, на момент набуття права власності, законодавства, [PERSON] та [PERSON] належало по 12 частини квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] в тій частині, що власником квартири [ADDRESS], вона стала лише 27.11.2013 року ( а.с. 43) , а отже саме з цього часу і має сплачувати за надані послуги з теплопостачання та підігріву води. Доводи відповідача [PERSON] в тій частині, що він з 2009 року у вказаній квартирі не проживає і не повинен сплачувати за надані послуги з теплопостачання, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне. З матеріалів справи слідує, що 31 серпня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Рівненського міського суду ( а.с.46). З оглянутого в судовому засіданні паспорту [PERSON] вбачається, що останній знятий з реєстраційного обліку [ADDRESS] 20 квітня 2011 року.( а.с. 40). За таких підстав, в судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджено, що [PERSON] був співвласником квартири [ADDRESS], зареєстрований був за вказаною адресою по 20 квітня 2011 року та припинив своє право власності на вказану квартиру лише 27.11.2013 року, уклавши договір дарування ( а.с. 43), а заборгованість за послуги з теплопостачання та підігріву води виникла у період з 2004 року по 2013 рік, тобто у період коли [PERSON] був співвласником майна. В судовому засіданні також встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого теплопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]), наймачами (співвласниками) якого були [PERSON] та [PERSON] Згідно статті 67 Житлового кодексу України розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, п.5 ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1,2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання населенню послуг з централізованого опалення постачання холодної гарячої води і водовідведення», - плата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 -го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних та обов'язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. За таких підстав, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] в тій частині, що оскільки з ним жодний договір не був підписаний, а отже у нього і не існує обов»язку сплачувати за надані послуги з теплопостачання та підігріву води. Суд не приймає до уваги і твердження відповідача [PERSON] про відмову у задоволенні у зв»язку з пропуском позовної давності, з огляду на наступне Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. З дослідженого в судовому засіданні договору № 39126560 від 04 березня 2010 року вбачається, що [PERSON] ( як співвласник квартири [ADDRESS]) підписала договір реструктуризації заборгованості за послуги опалення та підігрів води ( а.с. 8), а отже, вчинила дії, які свідчать про переривання перебігу позовної давності. Згідно ст. 319, 322 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок власника утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, в наслідок порушення Відповідачами своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 29.04.2014 року за ними рахується заборгованість за надані послуги з теплопостачання перед ТОВ «Рівнетеплоенерго» у розмірі 15 744,37 грн. Враховуючи те, що від добровільного погашення заборгованості відповідачі відмовляються, суд вважає, що заборгованість повинна бути стягнута в примусовому порядку з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме по 7872 грн. 18 коп. На думку суду, стягнення заборгованості з відповідачів в рівних частках відповідає засадам справедливості, оскільки останні були співвласниками майна та їм належало по 12 частини квартири [ADDRESS].( у період за який стягується заборгованість) Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, з огляду на що, дані витрати також підлягають стягнення відповідачів в рівних частках , а саме по 578 грн. 23 коп. - три проценти річних та по 467 грн. 95 коп - інфляційних втрат. Рішенням Рівненської міської ради від 04.07.2013 №3159 ТОВ «Рівнетеплоенерго» було визнано переможцем конкурсу на право оренди цілісного майнового комплексу КП РМР "Теплотранссервіс».На виконання даного рішення 25 липня 2013 року між Рівненською міською радою та ТОВ"Рівнетеплоенерго" було укладено договір оренди об'єкта централізованого теплопостачання цілісного, майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради (згідно статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар стає правонаступником прав та обов'язків підприємства відповідно до договору оренди.). 22.08.2013 року додатково було укладено договір про відступлення права вимоги №997, згідно якого КП РМР "Теплотранссервіс" передало, а ТОВ "Рівнетеплоенерго" прийняло право вимоги, яке виникло на-підставі договорів за якими КП РМР "Теплотранссервіс" надавались населенню послуг централізованого опалення та підігріву води, укладених з фізичними особами-споживачами, включаючи вимоги щодо стягнення заборгованості заявлені в судовому порядку, та на підставі фактичного надання таких послуг, що підтверджується абонентським обліком, у тому числі права вимоги щодо стягненим всіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов'язаних невиконанням або неналежним виконанням споживачами своїх зобов'язань. Таким чином, починаючи з 22.08.2013 року ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг централізованого опалення та підігріву води споживачам, які раніше обслуговувались КП РМР "Теплотранссервіс", та отримало право вимоги сплати заборгованості за надані КП РМР «Теплотранссервіс" в попередніх періодах за послуги теплопостачання. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп в рівних частках, а саме по 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved