Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги обґрунтовала тим, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Окрім неї, 1/3 частками будинку володіють діти позивача [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно. У вересні 2011 р. [PERSON] , співмешканку її сина [PERSON] , було зареєстровано у будинку [ADDRESS] вони прожили до 2014 р., після чого відповідач оселилася окремо в будинку, який належав її батькам. Їх спільна дитина проживає разом з батьком. [PERSON] тривалий час у вищевказаному будинку не проживає, витрати по утриманню будинку не здійснює, житлом не користується, речей в будинку не зберігає, однак самостійно вчиняти дії щодо зняття з реєстрації не бажає. А тому, [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку у вказаному будинку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечила проти винесення заочного рішення. У судові засідання призначені на 22.05.2019 р., 10.07.2019 р. та 11.09.2019 р. відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] на праві приватної власті належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15-17). Згідно копії домової книги у вищевказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-14). Відповідно до довідки №691 від 19.06.2018 р., виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району, [PERSON] , 1983 р.н., з 2014р. по даний час не проживає в будинку [ADDRESS] , так як проживає в батьківському будинку [ADDRESS] (а. с.21 ). В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2014 року, її речі у даному будинку відсутні та відповідачу не чинили перешкоди в користуванні зазначеним будинком. Права членів сім`ї власника на користування житловим приміщенням врегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналогічну норму містить також ст. 156 ЖК України. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не проживає у жилому приміщенні з 2014 року без поважних причин, окрім того cудом не встановлено, що їй чиняться перешкоди у користуванні, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку слід відмовити, оскільки сам факт визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації.

Outcome: partial