Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, з 30 відсотків на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свою вимогу обґрунтовує тим, що рішенням Сарненського районного суду від 17.11.2014 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. На підставі цього рішення Сарненським районним судом було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні в ВДВС Овруцького РУЮ в Житомирській області. Посилається [PERSON] на те, що Законом України від 17.05.2017р. №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" було внесено зміни до нормативних актів та збільшено мінімальний розмір аліментів. Позивач зазначає, що визначених вказаним рішенням суду аліментів не вистачає на виховання сина, їх розмір менший від мінімального розміру, встановленого законодавством, тому й просить збільшити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Надала суду квитанцію про оплату оголошення в газеті. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений через оголошення в газеті "Урядовий курєр". Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-ТП №153181 від 16.07.2004 року [PERSON] народився 01.07.2004 року і його, батьками вказані [PERSON], [PERSON] Рішенням Сарненського районного суду від 17.11.2014 року з відповідача [PERSON]. стягуються аліменти на користь [PERSON] марини Михайлівни на утримання: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Частиною 2\~ст. 182 СК України\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту тощо, що тягне відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач є працездатним, аліментів більше нікому не сплачує, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про збільшення розміру аліментів з 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину до встановленого чинним законодавством мінімального розміру аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved