Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та Кредит" особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно умов кредитного договору від 25 серпня 2005 року, укладеного між ним та [PERSON], відповідачу було надано кредит у розмірі 63 000 доларів США строком до 25 серпня 2020 року на умовах щомісячного погашення кредиту та відсотків у розмірі 11% річних, встановленому договором, за користування ним у строки визначені у договорі. У якості забезпечення виконання кредитного договору Банком укладено договори поруки від 25.09.2005 року з [PERSON], [PERSON]. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] від виконання умов договору ухиляється, кредит не повертає, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 661 888,58 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, призначеному на 06.10.2014 року просив відкласти розгляд справи та надати час на ознайомлення з матеріалами справи. Судом, враховано, що в силу вимог частини пршої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи те, що позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою 15.11.2013 року, судові засідання по справі неодноразово відкладалися за клопотаннями відповідачів або у зв'язку з їх неявкою до суду, а також те, що суд надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 157 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, за умовами кредитного договору № 34-05-ИТ/09 від 25 серпня 2005 року, укладеного між позивачем та [PERSON], відповідачу було надано кредит у розмірі 63 000 доларів США строком до 25 серпня 2020 року на умовах щомісячного погашення кредиту та відсотків у розмірі 11% річних, встановленому договором, за користування ним у строки визначені у договорі (а.с. 8-9). Судом встановлено, що 06.05.2009 року між Банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 34-05-ИТ/09. В свою чергу позичальник скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконує, систематично порушує виконання умов Договору, про що Банком було направлено позичальнику повідомлення про усунення порушень за вих. № 9-244200/243 від 10.01.2012 року, повідомлення про усунення порушень за вих. № 10551-ЛУ 107 ЛУ від 22.03.2011 року, повідомлення про усунення порушень за вих. № 10551-ЛУ від 25.08.2010 року, повідомлення про усунення порушень за вих. № 10074-ЛУ від 12.04.2010 року, повідомлення про усунення порушень за вих. № 10075-ЛУ від 12.04.2010 року. За весь період дії кредитного договору відповідач [PERSON] сплатила кошти за сумою основного боргу у розмірі 12 046,17 дол. США (причому остання сплата по тілу кредиту - 10.06.2014 року), відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 48 714,08 дол. США, кошти по заборгованості за нарахованою комісією у розмірі 61 645,38 дол. США. Судом встановлено, що станом на 25.10.2013 року загальна сума заборгованості позичальника перед позивачем за кредитним договором № 34-05-И/09 від 25.09.2005 року складає 661 888 гривень 58 копійок, з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу - 42 834 долари США 86 центів, що за курсом НБУ станом на 07.11.2013 року складає 342 379 гривень 04 копійки; сума простроченої заборгованості по основному боргу - 8 118 доларів США 97 центів, що за курсом НБУ станом на 07.11.2013 року складає 64 894 гривні 93 копійки; сума строкової заборгованості по відсоткам - 389 доларів США 23 центи, що за курсом НБУ станом на 07.11.2013 року складає 3 111 гривень 12 копійок; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 1 432 гривні 89 центів, що за курсом НБУ станом на 07.11.2013 року складає 11 453 гривні 09 копійок; сума строкової заборгованості по щомісячній комісії - 654 гривні 64 копійки; пеня - 239 395 гривень 76 копійок. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору 25.08.2005 року між Банком та Позичальником було укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № Д-348. Заборону відчуження предмету іпотеки зареєстровано в реєстрі за № Д-349. Згідно умов Іпотечного договору, відповідачем [PERSON] було передано в іпотеку банку нерухоме майно, квартиру [ADDRESS]. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Пунктом 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] виступає поручителем по зобов'язаннях позичальника перед банком згідно договору поруки № 34-05-П1/09 від 25.08.2005 року (а.с. 12-13). Відповідач [PERSON] виступає поручителем по зобов'язаннях позичальника перед банком згідно договору поруки № 34-05-П1/09 від 25.08.2005 року (а.с. 14-15). У відповідності до умов п. 1.1 Договорів поруки, поручителі зобов'язуються відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.. 627 ЦК України відповідно до ст.. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом частин 1 та 2 ст.60 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів покладені на кожну сторону, яка зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачі не надали доказів, якими б спростовувалась сума кредитної заборгованості з врахуванням штрафних санкцій. Твердження представника відповідача про те, що сума штрафних санкцій за невиконання умов договору є завищеною спростовується наданими позивачем розрахунками, з посиланням на пункти кредитного договору. Оскільки відповідачка[PERSON], згідно договору взяті на себе зобов'язання не виконала, у передбачений строк борг не повернула, а умови кредитного договору не суперечать діючому на час його укладання законодавству, суд вважає необхідним солідарно стягнути з Відповідачів, суму боргу в розмірі - 661 888,58 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України, відповідачі зобов'язані відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. На підставі ст.ст.525,526,546,553,554,555,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved