Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 червня 1991 року Кишинівським міським віділом ЗАГС, актовий запис № 715, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем припинені з серпня 1994 року через відсутність взаєморозуміння, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків він не бажає. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, до початку судового розгляду позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача не з"явився до суду, заяви про розгляд справи без його участі не надавав, при тім був належним чином повідомлений про даний судовий розгляд, тричі отримував сдові виклики, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи відповідачка повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України», не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі не надавала, відзив на позов не надавала. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд розглядає дану справу заочно та ухвалює заочне рішення на підставі письмових матеріалів. Дослідивши письмові матерали справи, суд приходить до наступного. Згідно вимог ст.12,81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом даного позову є вирішення питання про розірвання шлюбу між жінкою та чоловіком, як перебували у , зареєстрованому, у органі державної реєстрації актів цивільного стану, шлюбі, що регулюється положеннями Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до положень ст.21 Сімейного Кодексу України - шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя встановлені ст.112 Сімейного Кодексу України. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. Згідно доданого до позову оригіналу свідоцтва про шлюб від 27 червня 1991 року - 27 червня 1991 року Кишинівським міським віділом ЗАГС (актовий запис № 715) був зареєстрований шлюб між : російською мовою " [PERSON] " та російською мовою " [PERSON] ", після укладання шлюбу присвоєні прізвища: - чоловіку, рос.мовою - " [PERSON] " , жінці, рос.мовою - "[PERSON]". При тім, згідно копії паспорту(доданої до позову ) і в поданому позові зазначно, що , позивачем в даній справі є [PERSON] , згідно другої сторінки паспорту заповненої російською мовою позивач також зазначений "[PERSON] ". А так, із наданих суду документів, судом встановено, що між [PERSON] та [PERSON] шлюб не укладався. Таким чином, суд вважає, що позивачем, до поданого позову не додано доказів щодо перебування ним у шлюбі, який зареєтрований 27 червня 1991 року Кишинівським міським віділом ЗАГС (актовий запис № 715), в зв"язку із чим у задоволенні даного позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 21, 110- 112 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355 ЦПК України,-

Outcome: dismissed