Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

04 квітня 2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 року на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS], але частки за вказаними особами на квартиру не визначені. Для оформлення спадкової справи та отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті матері позивачка звернулася до приватного нотаріуса, однак листом останнього від 22.02.2017 року їй було відмовлено у відкритті спадкової справи та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення факту прийняття спадщини, визначення частки майна померлої у спільній власності. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила - 1/3. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, при цьому позивачка [PERSON], представник відповідача Татарбунарської міської ради та відповідачка [PERSON] попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, в яких підтримали заявлені позовні вимоги, також вказавши про відсутність заперечень проти задоволення даного позову. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивачки, представника відповідача та відповідачки про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 ст. 357 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.3.4. інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.02.1999 року (а.с.16) [PERSON] померла [INFO] в м.Татарбунари Одеської області. Із копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.05.1959 року (а.с.22) вбачається, що матір'ю позивачки є /на російській мові/ "[PERSON]". Також копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.05.1991 року (а.с.6) підтверджується, що матір'ю [PERSON], [INFO], є /на російській мові/ "[PERSON]". Після реєстрації шлюбу 04 листопада 1995 року [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 04.11.1995 року (а.с.6). Як підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.08.1975 року (а.с.7) 05.01.1951 року був зареєстрований шлюб між (російською мовою) "[PERSON]" та "[PERSON]" в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №1. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 року, (а.с.11) співвласниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із довідки №17 виданої ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» 23.02.2017 року (а.с.40) вбачається, що згідно архівних даних БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20.10.1993 року. Листом приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. №85/01-16 від 22.02.2017 року (а.с.41) підтверджується, що [PERSON] відмовлено у відкритті спадкової справи з причин втрати 6-місячного строку для прийняття спадщини та ненадання нею доказів фактичного прийняття спадщини, а також в зв'язку з невизначеністю частки майна спадкодавця у спільній власності. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47504044 від 21.04.2017 року (а.с.38) повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після [PERSON], померлої [INFO] - інформація відсутня. Вказані докази зібрані та надані суду із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному і ніким не оскаржуються, а тому приймаються судом до уваги. Так, викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з положення ст.370 ЦК України, якими визначено, що в разі виділу частки майна, яке є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Суду ніким не повідомлено та не представлено будь-яких документальних підтверджень домовленості співвласників або рішення суду з приводу іншого від рівного визначення часток у спірному спільному майні, за обставин чого суд доходить висновку, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності за представленим свідоцтвом про право власності на житло від 20.10.1993 року року є рівними. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, можливість чого не виключена після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, а його право на визначені частки померлої витікає з підстав спадкування, чим відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), що не заперечено відповідачами, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved