Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

01 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 вересня 2008 року позивач уклала з КС "Профіт-Центр 2004" договір про депозитний вклад № 310/12, на виконання умов якого позивачем до каси відповідача було внесено 20000,00 грн. Після закінчення терміну дії даного договору відповідачем умови договору не виконано, не повернуто позивачеві суму депозитного вкладу в розмірі 20000,00 грн. та відсотки у розмірі 5200,00 грн., в зв'язку з чим сума депозитного вкладу з урахуванням індексу інфляції становить 37744,00 грн., три проценти річних від простроченої суми - 1132,00 грн. Позивач вважає, що відповідач незаконно заволодів коштами її депозитного вкладу, адреса КС "Профіт-Центр 2004" тричі змінювалась та позивачеві про це не повідомлялось, співробітники відповідача ображали позивача, чим їй нанесено моральну шкоду, яку позивачем оцінено в 4000,00 грн. В зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача 42876,00грн., з яких: 37744,00 грн. - сума вкладу та процентів з урахуванням індексу інфляції; 1152,00грн. - три проценти річних від простроченої суми, 4000,00 грн. - моральна шкода. Позивач в судове засіданні не з'явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та в разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача у судові засідання, призначені на 26.12.2014р. та 22.01.2015р. не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено, що 02.09.2008р. між [PERSON] та Кредитною спілкою "Профіт-Центр 2004" був укладений договір внеску (вкладу) на депозитний рахунок № 310/12 (а.с. 6). Відповідно до п. п. 1.1., 1.4. цього договору, член КС вносить внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки на умовах зворотності та платності в розмірі 20000,00 грн. на строк з 2 вересня 2008р. по 2 вересня 2009р. з нарахуванням 26% річних, виплата процентів відбувається в кінці дії договору. Згідно з п. 1.6 цього договору, нарахування процентів після закінчення терміну дії Договору не здійснюється. Внесення позивачем коштів у сумі 20000,00грн. на депозитний рахунок відповідача підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1647 (а.с. 9). Однак відповідач порушив умови договору щодо повернення [PERSON] суми вкладу та виплати процентів за вкладом. Як убачається з довідки вих. 121 від 25.11.2010р., виданої відповідальною особою з боку КС "Профіт -Центр 2004" Козелецькою О.М., заборгованість КС "Профіт-Центр 2004" за договором внеску (вкладу) на депозитний рахунок №310/12 від 02.09.2008р. становить 22550,12 грн. Основна сума - 20000,00 грн., нараховані, але не сплачені проценти - 2550,12 грн. (а.с.7). Разом з тим, виходячи з умов укладеного між сторонами договору, процентна ставка за яким становить 26% річних, які підлягають до сплати позивачу, відповідач зобов'язаний був сплатити позивачу 5200,00грн. процентів за вищезазначеним договором. Доказів сплати відповідачем вкладнику - позивачу суми вкладу, процентів у повному обсязі чи частково, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: сума вкладу в розмірі 20000,00 грн. та проценти за вкладом в сумі 5200,00грн., а позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом, або іншими актами цивільного законодавства. Вимогами статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Тому, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період прострочення зобов'язання, починаючи з дня наступного від дати коли повинно було відбутися повернення вкладу та процентів згідно умов договору, тобто з 03.09.2009р. по дату звернення [PERSON] з позовом до суду - 01.12.2014р., в розмірі 25200,00грн., індекс інфляції складає 1,439%. Таким чином інфляційні втрати за договором становлять (25200,00*1,439) - 25200,00 = 11062,80грн. Оскільки позивачем при розрахунку індексу інфляції було допущено арифметичну помилку, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума вкладу та проценти за вкладом з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 36262,80грн. ((20000,00+5200,00)*1,439). Також суд приходить до висновку про правомірність вимог щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних, оскільки це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. За період з 03.09.2009р. по дату звернення [PERSON] з позовом до суду - 01.12.2014р. із розрахунку 25200,00грн. помножених на 3% та кількість повних днів прострочення та поділених на кількість днів у році та на 100. Таким чином, розмір 3% річних за цей період складає 3966,41грн. (25200,00*3*1915/365/100). Оскільки позивач просить стягнути три проценти річних у сумі 1132,00грн., суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, задовольняє позов в цій частині на вказану суму. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 4000,00грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім'ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи. Проте, доказів, в порушення ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, які б підтвердили будь-яке з цих негативних явищ, суду позивачем надано не було. Посилання позивача на незаконне заволодіння її коштами відповідачем є безпідставними, оскільки позивач внесла в касу відповідача 20000,00грн. на виконання умов договору внеску (вкладу) на депозитний рахунок № 310/12, а зміна КС "Профіт-Центр 2004" адреси місцезнаходження та образи з боку співробітників відповідача на адресу позивача не підтверджені жодним доказом отже також не є підставою для відшкодування моральної шкоди за ст. ст. 23, 1167 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 36262,80грн. - сума вкладу та проценти за вкладом з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1132,00грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовій збір у розмірі 373,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial