Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування спричиненої моральної шкоди. При цьому в позові вказав, що відповідачем 21.03.2014 року в прямому ефірі загальноросійського державного телеканалу «Россия-1» в програмі «[INFO]», яка була присвячена подіям в Україні, було поширено негативну та недостовірну інформацію щодо позивача, а саме :«Значит вопрос заключается в том, что как раз таки сегодня олигархи и радикалы это одно и тоже. У одних чистая совесть, у других чистые руки. Поймите, я выступил против радикалов и меня тут же начали травить средства массовой информации, проплачиваемые нашим местным водочным олигархом, вы его тоже в России знаете - это водка «Хортица» [PERSON]. Все средства массовой информации у нас в регионе принадлежат ему, как только мы начали выходить в эфир, как начали говорить на площадях те вещи, которые люди действительно считают и так далее - мне спалили машину. Все средства массовой информации начинают клеветать на меня - сейчас формально я нахожусь в розыске за какие-то 83 копейки. Т.е. травля со всех сторон, угрозы в социальных сетях.» В цьому вислові [PERSON] зазначає про факт причетності [PERSON] до переслідування першого засобами масової інформації та підпалу його автомобіля, а також фактично звинувачує [PERSON] в радикалізмі. Також відповідачем було звинувачено позивача у підпалі його автомобілю, тобто у вчиненні діяння, яке є кримінально караним діянням. Звинувачення записано [INFO] в форматі відеоінтерв'ю і містить наступну інформацію: «Теперь я уже сами понимаете буду лично обращаться к [PERSON] как журналист, как общественный деятель. Теперь я имею право на любые действия! Т.е. это уже угрозы правового сектора, которые звучали в интернете, угрозы [PERSON] - подонка <нецензурне слово>, который нарушает все договоренности. Это тоже не пустой звук. Я буду действовать несимметрично! <[PERSON]> - Ну ты называешь там вот организацию. Да? Фамилию. У тебя есть предположения, что это может быть как-то связано? <питання журналіста> - Ну дело в том что… Я еще раз говорю, мне шли угрозы со стороны правового сектора…<[PERSON]> - Ага. Т.е. ты со стороны тех, кто угрожал. Да? <питання журналіста> - Об этом все в курсе. И плюс у меня шел беспрецедентный прессинг со стороны господина [PERSON]. Вот поэтому это основные подозреваемые!» <[PERSON]> 27.03.2014 року Відповідачем на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook за інтернет-адресою [INFO] необмеженому колу інтернет-користувачів повідомлено наступне: «Главный спонсор запорожского майдана - производитель водки «Хортица» [PERSON] объявил войну запорожским антифашистам: послал бандитов и поджёг автомобиль лидеру Юго-Восточного Фронта [PERSON], организовал провокацию на вчерашнем митинге, когда [PERSON] облили зелёнкой, устроил травлю [PERSON] в карманных СМИ, проплатил д-дос атаку на сайт "Искра-Ньюз", через своих людей угрожает маме [PERSON] ». Через декілька годин після означеного повідомлення, відповідачем на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook необмеженому колу інтернет-користувачів повідомлено наступні повідомлення : «И снова [PERSON]: сайт "Искра-Ньюз" подвергся д-дос атаке». Вважає, що таким чином відповідачем сукупно до всіх вищенаведених джерел необмеженому колу осіб всілякими шляхами повідомлено наступну негативну і недостовірну інформацію відносно Позивача: - [PERSON] проплачує усі запорізькі регіональні засоби масової інформації аби вони травили і робили наклепи на [PERSON]; - [PERSON] [INFO] підпалив автомобіль [PERSON]; - [PERSON] є радикалом, що бореться з запорізькими антифашистами; - [PERSON] організував провокацію на мітингу 26 березня 2014 року, коли [PERSON] облили зеленкою; - [PERSON] проплатив д-дос атаку на сайт "Искра-Ньюз"; - [PERSON] через своїх людей погрожує мамі [PERSON]. Означена поширена інформація порушує особисті немайнові права позивача, а саме порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Тому просить визнати вказану інформацію недостовірною та зобов'язати відповідача спростувати її, а також заборонити відповідачу розповсюджувати вказану недостовірну інформацію у будь - який спосіб. Крім того, розповсюдженням відповідачем недостовірної інформації, позивачу також заподіяно і моральну шкоду, яку просить стягнути в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений завчасно, причин неявки суду не повідомив. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст..10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачем [INFO] в прямому ефірі загальноросійського державного телеканалу «Россия-1» в програмі «[INFO]», яка була присвячена подіям в Україні, було поширено негативну та недостовірну інформацію щодо позивача, а саме :«Значит вопрос заключается в том, что как раз таки сегодня олигархи и радикалы это одно и тоже. У одних чистая совесть, у других чистые руки. Поймите, я выступил против радикалов и меня тут же начали травить средства массовой информации, проплачиваемые нашим местным водочным олигархом, вы его тоже в России знаете - это водка «Хортица» [PERSON]. Все средства массовой информации у нас в регионе принадлежат ему, как только мы начали выходить в эфир, как начали говорить на площадях те вещи, которые люди действительно считают и так далее - мне спалили машину. Все средства массовой информации начинают клеветать на меня - сейчас формально я нахожусь в розыске за какие-то 83 копейки. Т.е. травля со всех сторон, угрозы в социальных сетях.» Крім того, [INFO] відповідачем в форматі відеоінтерв'ю висловлено наступне: «Теперь я уже сами понимаете буду лично обращаться к [PERSON] как журналист, как общественный деятель. Теперь я имею право на любые действия! Т.е. это уже угрозы правового сектора, которые звучали в интернете, угрозы [PERSON] - подонка <нецензурне слово>, который нарушает все договоренности. Это тоже не пустой звук. Я буду действовать несимметрично! <[PERSON]> - Ну ты называешь там вот организацию. Да? Фамилию. У тебя есть предположения, что это может быть как-то связано? <питання журналіста> - Ну дело в том что… Я еще раз говорю, мне шли угрозы со стороны правового сектора…<[PERSON]> - Ага. Т.е. ты со стороны тех, кто угрожал. Да? <питання журналіста> - Об этом все в курсе. И плюс у меня шел беспрецедентный прессинг со стороны господина [PERSON]. Вот поэтому это основные подозреваемые!» <[PERSON]> Крім того, 27.03.2014 року відповідачем на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook за інтернет-адресою [INFO] необмеженому колу інтернет-користувачів повідомлено наступне: «Главный спонсор запорожского майдана - производитель водки «Хортица» [PERSON] объявил войну запорожским антифашистам: послал бандитов и поджёг автомобиль лидеру Юго-Восточного Фронта [PERSON], организовал провокацию на вчерашнем митинге, когда [PERSON] облили зелёнкой, устроил травлю [PERSON] в карманных СМИ, проплатил д-дос атаку на сайт "Искра-Ньюз", через своих людей угрожает маме [PERSON] ». Через декілька годин після означеного повідомлення, відповідачем на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook необмеженому колу інтернет-користувачів повідомлено наступні повідомлення : «И снова [PERSON]: сайт "Искра-Ньюз" подвергся д-дос атаке». Звертаючись до суду з позовними вимогами про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання наданої інформації недостовірною, позивач вказує, що вказана вище інформація є недостовірною і негативною. Ст.ст. 32,34 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Положеннями статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Вибір способу захисту особистого немайнового права належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, проте вони повинні бути визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частиною 1 статті 201 ЦК України гідність і честь віднесено до особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством. За правилами частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до частин 3, 5 статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принців моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснитись незалежно від вини особи, яка її поширила. Пунктами 4, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до частини 2 статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до висновку спеціаліста-лінгвіста від 15.04.2014 року відповідачем в своїх інтерв'ю та записах на сторінці у Інтернеті у формі тверджень , які не є оціночними висловленнями, поширив наступну інформацію: - [PERSON] проплачує усі запорізькі регіональні засоби масової інформації аби вони травили і робили наклепи на [PERSON]; - [PERSON] [INFO] підпалив автомобіль [PERSON]; - [PERSON] є радикалом, що бореться з запорізькими антифашистами; - [PERSON] організував провокацію на мітингу 26 березня 2014 року, коли [PERSON] облили зеленкою; - [PERSON] проплатив д-дос атаку на сайт "Искра-Ньюз"; - [PERSON] через своїх людей погрожує мамі [PERSON]. - [PERSON] тисне на [PERSON] і погрожує йому , і ці дії [PERSON] суголосні з погрозами правого сектору. Усі перераховані текстові фрагменти однозначно стосуються [PERSON] і не можуть бути інтерпретовані як інформація щодо якоїсь іншої особи, вся мають характер тверджень. Ознак оціночних висловлень в них не знайдено. Негативна інформація щодо [PERSON] виражена ствердними розповідними реченнями. Присудки у ціх реченнях виражені дієсловами дійсного способу, які подають дії як реальні процеси, отже істинність чи хибність таких тверджень має перевірятися відповідністю дійсності. У всіх випадках поширення негативної інформації щодо [PERSON] не наводиться інших джерел на підтвердження такої інформації. Отже [PERSON] виступає як особа, що є автором і поширювачем негативної інформації щодо [PERSON] Окремо визначено факт особистої образи на адресу [PERSON] «угрозы [PERSON]-подонка»: відповідно до норм російської мови, які зафіксовані в МАС, подонок - це « Разг. Низкий, подлый человек». В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет, а також в іншій формі хоча б одній особі. Вищевказана інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, була поширена безпосередньо на телепередачі загальноросійського державного телеканалу «Россия-1» та у мережі Інтернет (у тому числі в одній з самих популярних мережах Facebook) широкому колу осіб. Також відмітити, що інформація щодо дій Позивача, а саме щодо діяльності та публікації у ЗМІ інформації, яка має замовний характер, підпалу майна, боротьба з антифашистами, організація обливання людей зеленкою, організація д-дос атак на інтернет-сайти, погрози людям, широко засуджується суспільством, оскільки такі дії носять негативний та навіть злочинний характер. Відтак повідомлена відповідачем інформація щодо того, що - [PERSON] проплачує усі запорізькі регіональні засоби масової інформації аби вони травили і робили наклепи на [PERSON]; - [PERSON] [INFO] підпалив автомобіль [PERSON]; - [PERSON] є радикалом, що бореться з запорізькими антифашистами; - [PERSON] організував провокацію на мітингу 26 березня 2014 року, коли [PERSON] облили зеленкою; - [PERSON] проплатив д-дос атаку на сайт "Искра-Ньюз"; - [PERSON] через своїх людей погрожує мамі [PERSON], є негативною та недостовірно. При цьому, факт проплати позивачем замовних статей в засобах масової інформації, а також факт належності йому всіх ЗМІ в Запорізькому регіоні, факт підпалу автомобіля відповідача за участю позивача, факт приналежності позивача до певної політичної сили, факт організації позивачем провокаційних та погрожувальних дій можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. З огляду на цю обставину ці висловлення відповідача не є оціночними судженнями. Крім цього в висловах відповідача вочевидь має місце твердження про вчинення позивачем дій, направлених на обмеження свободи слова та вчинення перешкод у вільній діяльності ЗМІ, зокрема, що гарантуються Конституцією України та державою. Поширена інформація щодо Позивача є недостовірною, не підтверджується жодним доказом, не має статусу офіційної, не підтверджена жодними органами державної влади України, в тому числі обвинувальним вироком суду чи судовим рішенням у цивільній справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що поширена безпосередньо на телепередачі загальноросійського державного телеканалу «Россия-1» та у мережі Інтернет інформація безпосередньо стосується позивача - [PERSON], має негативний характер і викладена у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень , і відповідач , в свою чергу не надав доказів достовірності поширеної інформації відносно позивача. Таким чином, позовні вимоги про визнання інформації, що поширена безпосередньо на телепередачі загальноросійського державного телеканалу «Россия-1» та у мережі Інтернет, недостовірною та такою, що порочить і принижує ділову репутацію позивача , є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. За змістом ст. 278 ЦК України, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права - це спосіб захисту особистих немайнових прав фізичної особи. Мета застосування даного способу зводиться до того, що у випадку порушення особистого немайнового права особа має право вимагати припинити поширення інформації, якою здійснюється це порушення. За таких обставин, вимоги про заборону розповсюджувати будь-яким чином ( по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережа Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю , в розмовах з будь-якими особами тощо) вказану вище негативну, недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], також відповідають встановленим способам захисту порушеного права, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків; Представник позивача в обґрунтування вимог в частині заподіяної моральної шкоди посилається на те, що [PERSON] має високий рівень ділової репутації, оскільки є досить відомим у Україні діячем, благодійником, меценатом, і тому поширення про нього недостовірної негативної інформації широкому колу осіб підриває авторитет та завдає величезної шкоди його діловій репутації. Більш того недостовірна інформація, яка поширена серед представників політичних сил та громадських організацій негативно впливає на мікросоціальні, міжособистісні стосунки, знижує авторитет [PERSON] як бізнесмена та діяча, викликає підозру в його порядності, погіршує гармонію соціального спілкування, з бажанням уникнути неприємних переживань, та сприяє певній психологічній ізольованості від оточення й підвищеній необхідності виправдовуватися. Отже, в результаті поширення широкому колу осіб недостовірної інформації про [PERSON], яка порочить та принижує його честь, гідність та ділову репутацію, йому було завдано моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню в силу закону одночасно із спростуванням поширеної інформації. Враховуючи це, позивач оцінює розмір спричиненої йому моральної шкоди у сумі 60 000 гривень, яку суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі, погоджуючись із її обґрунтуванням. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 3, 28, 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 3, 16, 13, 23, 94, 273, 277, 278, 280 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 5 Закону України «Про інформацію», Постановою Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та

Outcome: approved