Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

До суду із заявою звернувся [PERSON] , в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що я, [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Житомира, зареєстрований та проживаючий за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , є сином [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Пульмо Шацького району Волинської області, яка померла [INFO] у м.Житомирі; встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , уродженці с.Пульмо Шацького району Волинської області, яка померла [INFO] у м.Житомирі, наступних правовстановлюючих документів: договору купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку, розташованого у [ADDRESS] , укладеного 21.04.1975 року між [PERSON] і [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] , з другої сторони, який був посвідчений нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Прітико В.П. 21.04.1975 р., реєстр № 1591; договору дарування 5/100 частин жилого будинку, який розташований в [ADDRESS] , укладеного 18.03.1976 року між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, який був посвідчений нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Прітико В.П. 18.03.1976 р., реєстр № 1-929; договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у с.Світязь Любомльського району Волинської області, , укладеного 14.08.1980 року між [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, який був посвідчений нотаріусом Любомльської державної нотаріальної контори Грабовською С.В. 14.08.1980 р., реєстр № 985; заповіту, складеного від імені [PERSON] , яким вона зробила розпорядження про те, що все її майно, яке буде належати на день її смерті, з чого б таке не складалось та де б воно не знаходилось, заповіла синові [PERSON] , яке було посвідчено 18.02.1988 року державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Фещенко А.С., реєстр за № 1-1048. Вказавши, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Пульмо Шацького району Волинської області, яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть, та довідкою Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про реєстрацію місця проживання особи за № 10-14/3357 від 21.01.2020 року. На момент смерті матері, їй належало наступне майно: 1/2 частина жилого будинку, який розташований в [ADDRESS] , право власності на якій [PERSON] надбала на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.1975 року, який був посвідчений нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Прітико В.П. 21.04.1975 р., реєстр № 1591; 5/100 частин жилого будинку, який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 81,2 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель, право власності на якій [PERSON] надбала на підставі договору дарування від 18.03.1976 року, який був посвідчений нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Прітико В.П. 18.03.1976 р., реєстр № 1-929; житловий будинок з надвірними будівлями, житлової площею 35 кв.м., розташований у с. Світязь Любомльського району Волинської області, право власності на якій [PERSON] надбала на підставі договору дарування від 14.08.1980 року, який був посвідчений нотаріусом Любомльської державної нотаріальної контори Грабовською С.В. 14.08.1980 р., реєстр № 905. На момент надбання право власності на вищевказане майно та складення заповіту, матір та заявник мали паспорти громадян СРСР, у якому прізвище мами було зазначено лише російською мовою - " [PERSON] ", а моє- " [PERSON] ". При оформленні зазначених правочинів та заповіту прізвище матері нотаріусами, що здійснювали нотаріальне оформлення зазначених документів, було перекладено з російської мови та зазначено української мовою як " [PERSON] ", а мого у тексті заповіту, відповідно, як " [PERSON] ". В подальшому, під час процедури обміну паспортів, а саме 17.06.2006 року матір отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] , у якому її прізвище на українській мові було зазначено, як " [PERSON] ". Аналогічно, під час під час процедури обміну паспортів, а саме 19.11.2002 року заявник отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER] , у якому прізвище на українській мові було також зазначено, як " [PERSON] ". Разом з тим, написання прізвищ у вищевказаних паспортах на російській мові залишились попередніми " [PERSON] " та, відповідно, " [PERSON] ". Заявник в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує у повному обсязі та просив суд задовольнити її. Представник заінтересованої особи Територіальної громади в особі Житомирської міської радив судове засідання не з`явився, направив на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обстави, суд вважає за можливе слухати справу без участі заявника та заінтересованої особи за наявними письмовими матеріалами справи. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивачка послалася як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом з достовірністю встановлено, що [INFO] померла громадянка України [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 3056. Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] виданого Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області 17.06.2006 року, прізвище [PERSON] зазначено - [PERSON] . Згідно копії довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської міської ради за № 606 від 25.02.2020 року про те, що згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 12134 до моменту внесення даних в електронну базу - Реєстр прав власності на нерухоме майно (2003 р.) за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно, а саме 55/100 ідеальних частин житлового будинку, жилою площею згідно правового документу 81,20 кв.м, зареєстровано за громадянкою: [PERSON] , на підставі договору дарування посвідченого Другою житомирською державною нотаріальною конторою 18.03.1976 року за реєстром №1-929, договору купівлі-продажу посвідченого Другою житомирською державною нотаріальною конторою 21.04.1975 року за реєстром №1591. Відповідно до копії заповіту від 18.02.1988 року, [PERSON] на випадок смерті зробила таке розпорядження: все її майно, яке буде належати на день її смерті, з чого б таке не складалось та де б воно не знаходилось, вона заповідає синові [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Фещенко А.С., реєстр за № 1-1048. Однак, звернувшись після смерті матері до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Демчук С.П. для оформлення своїх спадкових прав, заявник дізнався, що зазначені відмінності перекладу прізвищ не дозволяють у позасудовому порядку підтвердити родинні відносини між мною та померлою, а також встановити належність правовстановлюючих документів спадкодавцю. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , викладеному російською мовою, з якого вбачається, що матір`ю " [PERSON] " є " [PERSON] ". Факт належності [PERSON] вказаного майна, крім вищевказаних договорів дарування та купівлі-продажу, підтверджується тією обставиною, що матір постійно проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] , що збігається із адресою знаходження частини спадкового майна, та підтверджується Згідно довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про реєстрацію місця проживання за № 10-14/3357 від 21.01.2020 року, договору дарування та договором купівлі-продажу, вказано, що [PERSON] належить: -на праві власності 1/2 частина жилого будинку, який розташований в [ADDRESS] ; -на праві власності 5/100 частин жилого будинку, який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 81,2 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель; -на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, житлової площею 35 кв.м., розташований у с. Світязь Любомльського району Волинської області, право власності. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 2 ч. 1ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту родинних відносин повинно бути зазначено причини неможливості відновлення або одержання документів, що посвідчують цей факт. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, п.1 ч.1 ч.2 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку, що заява підлягає беззаперечному задоволенню.

Outcome: approved