Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Хмельницька ощадна кредитна спілка (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 31 березня 2009 року між спілкою та [PERSON], відповідачем по справі, укладено Кредитний договір № 62-09 БВ, згідно якого останній наданий кредит в розмірі 5000,00 грн. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань згідно договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування, просила стягнути з відповідачки неповернений кредит в сумі 5000,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті боргу в розмірі 9200,00 грн., проценти за користування кредитом в сумі 24561,60 грн., 1399,50 грн. збитків, завданих інфляцією, згідно доданого до позовної заяви розрахунку, а також судові витрати по справі. Представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила суду, що позичальник умов договору не виконує, тому є всі підстави для задоволення позову. Відповідачу неодноразово надавалася можливість погасити основну суму боргу, спілка погоджувалася на списання пені при умові погашення кредиту та процентів за його користування, проте відповідачка не вжила жодних заходів для погашення боргу. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом вбачаються підстави для задоволення позову частково. Судом встановлено, що 21 березня 2009 року між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою в особі голови правління Персіянової - [PERSON] та [PERSON] укладений кредитний договір № 62-09 БВ на строк 24 місяці з 31 березня 2009 року по 31 березня 2011 року, який не може бути меншим ніж строк виконання сторонами своїх обов'язків за ним. Згідно Договору [PERSON] надано кредит в сумі 5000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 32,00 % річних. Позичальник зобов'язувалася належним чином використати та повернути Спілці суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом згідно Графіку погашення. Згідно п.п.3.4 Кредитного договору платежі по кредиту сплачуються Позичальником в терміни, що встановлені графіком погашення, через касу Спілки готівкою, або шляхом перерахунку. Погашення кредиту та відсотків відбувається в порядку: першочергово відсотки, а потім основна сума боргу. П.п. 6.1 цього Договору встановлено, що при порушенні терміну розрахунку Позичальник сплачує пеню в розмірі 2% за кожен день прострочки (за рішенням правління), а також до нього застосовуються вимоги ст.549 ЦК України. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 даного Кодексу встановленою, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. П. 6.1 цього Договору встановлено, що у випадку не проведення повного розрахунку за кредитним договором до дати вказаної в п. 2.4 даного Договору, договір вважається пролонгованим на невизначений строк, при цьому позичальник зобов'язаний провести погашення повного боргу за кредитом в дводенний термін з дня пред'явлення такої вимоги кредитною спілкою чи направлення відповідної претензії. У випадку пролонгації договору в порядку вказаному в даному пункті відсоткова ставка визначена в п.3.1 договору збільшується в три рази. [PERSON] порушила умови договору, прострочила виконання грошового зобов'язання, кредит та відсотки за його користування не погашає, тому вимоги позивача правомірні і підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що вимога про стягнення пені, відповідно до п.п. 6.1 Договору, не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання. П. 6.1 цього Договору встановлено, що при порушенні терміну розрахунку Позичальник сплачує пеню в розмірі 2% за кожен день прострочки (за рішенням правління), а також до нього застосовуються вимоги ст.549 ЦК України. Згідно розрахунку позивачем вирішено застосувати пеню по простроченому кредиту [PERSON] лише за один місяць (з 01.01.2012 року по 16.02.2012 року) із розрахунку 2% від суми основного зобов'язання (тіло кредиту) за кожний день прострочення, що підтверджується даними протоколу засідання правління Хмельницької ощадної кредитної спілки від 01 грудня 2014 року. Відповідно до ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання свого нею свого боргу або іншого обов'язку. Із доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором (а.с.а.с.9-10) вбачається, що відповідачем 24.04.2012 року внесено 50,0 грн. на погашення заборгованості за договором. Тобто, станом на 24.04.2012 року відповідач вчинив дії (сплатив частину кредиту), що свідчать про те, що він визнав свій борг, таким чином з цієї дати для позивача перебіг позовної давності почав текти заново. Для стягнення штрафу цей строк закінчився 24.04.2013 року. Позивач пред'явив позов лише 22.12.2014 року, тобто вже після спливу встановленого, ст. 258 ЦК України, строку. Поновити строк не просив, поважних причин пропуску строку не вказав. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства, що регулює кредитні правовідносини, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних у п. 31 Постанови від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив судам, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial