Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся 04.02.2016 року до Дружківського міського суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], [INFO], уродженки с. Василівка Диканського району Полтавської області, померлої [INFO] року в м. Полтава та доводиться останньому рідною тіткою, а також між [PERSON] та [PERSON], який доводиться їй рідним братом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що він є рідним племінником [PERSON] Він народився [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Його батько [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] була у шлюбі з [PERSON], від якого [INFO] року народила [PERSON]. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. У 1963 році його тітка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та узяла прізвище [PERSON]. В наступний час тітка померла, після її смерті він є єдиним спадкоємцем, але він не може прийняти спадщину, оскільки не збереглися документи, про укладення шлюбу його бабусі [PERSON] з [PERSON], та свідоцтво про шлюб його тітки [PERSON] з [PERSON]. Просить визнати факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] з'явився, заяву підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Представник заявника [PERSON] , підтримав заяву у судовому засіданні. Представник заінтересованої особи Полтавської територіальної громади міської ради у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяву про відкладення розгляду справи не надали, причини поважності неявки до суду не повідомили. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних мотивів. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;4) усиновлення;5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі;7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;8) визнання спадщини відумерлою;9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01 березня 20163 року інформація щодо заповіту [PERSON] відсутня. Тобто, враховуючи відсутність заповіту [PERSON], встановлення факту того, що заявник [PERSON] є племінником [PERSON], яка померла [INFO] року, призведе до виникнення права заявника на спадкування після смерті [PERSON] З матеріалів справи встановлено, що батьками заявника [PERSON], [INFO], згідно його свідоцтва про народження, яке складено російською мовою та в якому його прізвище російською транскрипцією зазначено як «[PERSON]», є «[PERSON]» (російська транскрипція) та «[PERSON]" (російська транскрипція) (а.с. 10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 10 грудня 2015 року батьками [PERSON], [INFO] були "[PERSON]" та "[PERSON]" (а.с.11-12). Батьками [PERSON], [INFO] були "[PERSON]" та "[PERSON]", що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 10 грудня 2015 року (а.с.13-14). Відомості про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.с.21,22). Але, відповідно ксерокопії паспорта [PERSON], в ньому вказано сімейний стан реєстрація шлюбу з [PERSON], 23 жовтня 1963 року (а.с.18). На підтвердження факту того, що заявник [PERSON] є рідним племінником [PERSON], судом були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що заявник рідний племінник [PERSON]. Судом встановлено, що спадкоємців після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, крім заявника, не має. Враховуючи зазначене, суд виносить рішення про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту його родинних відносин з [PERSON]. Заяіва про встановлення факту родиних відносин [PERSON] та [PERSON] є зайвими та не ґрунтуються на законі.

Outcome: partial