Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до Будьоннівського районного суду м. Донецька з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до відповідача ТОВ "Вневідомча охорона Донбасу", в якому зазначили, що 12.03.2009 року між ними та відповідачем був укладений договір № 156 на охорону майна засобами охоронної та реагування на тривожну сигналізацію на об'єкті за допомогою пульта централізованої охорони. Відповідно до умов даного договору (п. 4.1.3) виконавець зобов'язаний здійснювати експлуатаційне обслуговування сигналізації та усувати недоліки у її несправності, за письмовим або усним проханням замовника. Однак всупереч вимог даного пункту договору, замовник свої обов'язки не виконував. Позивачі неодноразово телефонували та прохали робітників даної установи здійснити переобладнання пульту охоронної сигналізації, оскільки з самого початку установи пульта охоронної сигналізації, він був установлений з порушенням правил пожежної безпеки. А саме він був розміщений на пластиковій панелі. Відповідно до п. 6 виконавець несе матеріальну відповідальність у випадку передбаченому п.п. 6.1.2, а саме: знищення або псування (у тому числі шляхом пожежі) майна під час його охорони. Отже, 20.05.2013 року в приміщенні магазину позивачів, стався пожар. Був складений акт про пожежу, в якому зазначені її причини, а саме: "попадание повышенного напряжения в стабилизаторную сеть (блок управления охранной сигнализации)". Оскільки в порушення виконання вимог діючого договору відповідачем TOB "Вневідомча охорона Донбасу" був неналежним чином доглянутий а також жодного разу не було проведено технічний огляд охоронного пульта, що суперечить вимогам п. 4.1.3. діючого договору на надання даних услуг, пульт охорони не витримав напруги та загорівся. Позивачами було зроблено незалежну експертну оцінку вартості матеріальних збитків, які були спричиненні внаслідок пожежі. Ринкова вартість ремонтно - відновлювальних робіт складає 76518,00 грн., а величина матеріальної шкоди нанесеної внаслідок пожежі складає 68959,00 грн. У результаті спричиненої пожежі позивачам, як власникам даного магазину було спричинено моральну шкоду, яка полягає зокрема в переживаннях, постійній напрузі, магазин позивачів довгий час не працював, вони повинні були брати на роботу робітників, які робили їм ремонт. Усе це призвело до душевних страждань, переживань, а також пзивачі були вимушені докладати додаткових зусиль щодо організації свого життя. Позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок пожежі у розмірі 76518,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Будьоннівського районного суду м. Донецька від 19.09.2013 року дану справу було передано за підсудністю до Пролетарського районного суду м. Донецька. Позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок пожежі у розмірі 76518,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Пролетарського районного суду м. Донецька від 05.11.2013 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ "Вневідомча охорона Донбасу" "про відшкодування матеріальної та моральної шкоди" за заявою [PERSON] було залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивач зазначила, що не бажає залучати у якості співвідповідача [PERSON] Представник відповідача ТОВ "Вневідомча охорона Донбасу" Беседа Г.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, пояснивши, що договір був укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] як замовником та ТОВ "Вневідомча охорона Донбасу" як виконавцем по охороні майна за допомогою встановленої на об'єкті сигналізації. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ "Вневідомча охорона Донбасу" прийняло на себе зобов'язання по нагляду за ЦПО тривожною сигналізацією в магазині замовника - [PERSON] Відповідач не приймав на себе жодних зобов'язань перед позивачем, яка посилається в позові на порушення її прав саме з підстав облаштування магазину охоронними пристроями. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути позов [PERSON] без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12.03.2009 року між ФОП [PERSON] та ТОВ "Вневідомча охорона Донбасу" був укладений договір № 156 на охорону майна засобами охоронної та реагування на тривожну сигналізацію на об'єкті за допомогою пульта централізованої охорони (а. с. 10-13). Відповідно до умов даного договору (п. 4.1.3) виконавець зобов'язаний здійснювати експлуатаційне обслуговування сигналізації та усувати недоліки у її несправності, за письмовим або усним проханням замовника. Відповідно до п. 6 виконавець несе матеріальну відповідальність у випадку передбаченому п.п. 6.1.2, а саме: знищення або псування (у тому числі шляхом пожежі) майна під час його охорони. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 48) вбачається, що напівпідвальне приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що також підтверджується технічним паспортом на зазначену будівлю (а. с. 40-44). 20.05.2013 року в приміщенні магазину належному позивачу, сталась пожежа, внаслідок чого був складений акт про пожежу, в якому зазначені її причини, а саме: "попадание повышенного напряжения в стабилизаторную сеть (блок управления охранной сигнализации)" (а. с. 14-15). Однак не має жодних доказів того, що причиною збільшення напруги були дії ТОВ "ТОВ "Вневідомчої охорони Донбасу" Відповідно до незалежної експертної оцінки вартості матеріальних збитків, які були спричиненні внаслідок пожежі (а. с. 16-28), відповідно до висновку якої ринкова вартість ремонтно - відновлювальних робіт складає 76518,00 грн., а величина матеріальної шкоди нанесеної внаслідок пожежі складає 68959,00 грн. Між позивачем [PERSON] - наймодавецем та третьою особою ПП [PERSON] - наймачем було укладено договір №1 оренди нежилого приміщення (а.с.89-91), відповідно до якого між сторонами регулюються правовідносини пов'язані із передачею Наймодавцем Наймачеві у строкове (з 03.06.2010 року по 02.07.2010 року) платне користування задля здійснення Наймачем його статутної діяльності наступне житлове приміщення розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 57,5 кв.м. Відповідно до ст.764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і упродовж місяця після закінчення цього строку сторони не заявили про припинення договору, орендар не повернув у встановлений договором строк майно за актом приймання-передачі і продовжує його використання, а орендодавець не висловив проти цього будь-яких заперечень, то такий договір вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором Договір оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), тільки строком дії від трьох років підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (статті 793, 794 ЦК України). Сторони не заперечували, що на час пожежі у вказаному приміщенні 18.05.2013 року та до даного часу даний час вказаний договір оренди приміщення діяв та продовжує діяти за згодою між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] Відповідно до п. 3.4. договору оренди № 1 [PERSON] не повідомляв наймодавця про звільнення приміщення, що орендується та не звільняв приміщення з моменту підписання вказаного договору оренди до даного часу. Суд приходить до висновку, що на час виникнення пожежі 18.05.2013 року між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] існували правовідносини, що викають з положень договору оренди та на умовах вказаних у договорі №1 оренди нежилого приміщення. Відповідно до п.3.1 договору аренди №1 наймач бере на себе обов'язок утримувати приміщення, що орендується, в порядку, визначеному чинними санітарними та протипожежними нормами, правилами та вимогами. Також, наймач зобов'язаний проводити за власний рахунок необхідний поточний ремонт приміщення, що орендується (п.3.2.). Згідно зі ч.ч.1, 2 ст. 779 ЦК України, наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Вимогами ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Однак у судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймав на себе зобов'язань, що витікають з договору оренди перед позивачем, тому немає правових підстав для стягнення збитків з відповідача, тому суду відсутні правові підстави задовольнити позов [PERSON] як в частині стягнення майнової так і моральної шкоди. На підставі викладеного, ст.ст.22, 764, 779, 793, 794 ЦК України,

Outcome: dismissed