Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

18 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений та в якому вказує, що 14 вересня 2008 року між позивачем та СФГ "[PERSON]В." укладено договір оренди площею 3,3900 гектари кадастровий №2323985000:02:001:0051 розташованої на території Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Договір укладено терміном на 5 років. Договір зареєстровано в обласному регіональному кадастровому центрі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 червня 2011 року за №232390004000608. В графі строк дії договору зазначено, що договір укладено терміном на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строк дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Правовою позицією викладеній в постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року №6-2727цс16, яка згідно зі ст.36-7 ЦПК України є обов"язковою для судів визначено, що строк дії договору оренди землі починається після набрання ни чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов"язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Згідно з п.43 укладеного договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Беручи до уваги, що договір було укладено на 5 років і зареєстровано 10 червня 2011 року його термін дії сплинув 10 червня 216 року. Після спливу терміну дії договору оренди, позивач у встановлений законом місячний термін, а саме 16.06.2016 року надіслав ФГ «[PERSON]В.», заяву в якій зазначив, що в подальшому не бажає укладати договір оренди з ним та з проханням повернути земельну ділянку. ФГ «[PERSON]В.» від листа відмовилося отримувати і він повернувся позивачу. 30.03.2017 року, позивач знову повторно надіслав заяву з аналогічним змістом, з поштовим повідомленням. Другим конвертом з поштовим повідомленням, позивач надіслав акти- прийому передачі земельної ділянки. Обидва конверти повернулися 29.04.2017 року позивачу так як ФГ «[PERSON]В.» відмовилось їх отримувати. Таким чином, ФГ «[PERSON]В.» на контакт не іде і продовжує використовувати земельну ділянку позивача в своїх цілях. Позивач прохає визнати припиненим з 10 червня 216 року договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,3900 гектарів кадастровий №2323985000:02:001:0051, розташованої на території Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, державний акт серії 11- ЗП №005823, укладений 14 вересня 2008 року між [PERSON] та Фермерським господарством «[PERSON]В.», зареєстрований в обласному регіональному кадастровому центрі 10 червня 2011 року за №232390004000608. Зобов"язати Фермерське господарство "[PERSON]В." повернути земельну ділянку кадастровий №2323985000:02:001:0051 з чужого незаконного володіння. Стягнути з Фермерського господарства «[PERSON]В.» на користь [PERSON], [INFO], сплачений судовий збір в розмірі 1280,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, по невідомим суду причинам, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Звертаючи увагу, що представник відповідача не зявився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ У звязку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.11, 13, 15 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини; цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №005823, позивач є власником земельної ділянки площею 3,3900 гектари кадастровий №2323985000:02:001:0051 розташованої на території Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. (а.с.12). Так, 14 вересня 2008 року між позивачем та СФГ "[PERSON]В." укладено договір оренди площею 3,3900 гектари кадастровий №2323985000:02:001:0051 розташованої на території Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області терміном на 5 років. (а.с.5-11). Договір зареєстровано в обласному регіональному кадастровому центрі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 червня 2011 року за №232390004000608. Згідно з п.43 укладеного договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Беручи до уваги, що договір було укладено на 5 років і зареєстровано 10 червня 2011 року його термін дії сплинув 10 червня 2016 року. П.8 Договору передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. Частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист- повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. З огляду на норми ст.ст. 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою ст.33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленою цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, згідно із частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладанням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених ст.15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування ч. 1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-ловідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Втім, ч. 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частинами 8,9 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне заволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржене в суді. Після спливу терміну дії договору оренди, позивач у встановлений законом місячний термін , 16.06.2016 року надіслав відповідачу, заяву (а.с.14) про те, що в подальшому не бажає укладати договір оренди з ФГ «[PERSON]В.» та прохає повернути земельну ділянку. (а.с.13). ФГ «[PERSON]В.» відмовилося отримувати лист і він повернувся позивачу. 30.03.2017 року, позивач знову повторно надіслав заяву з аналогічним змістом, з поштовим повідомленням. Другим конвертом з поштовим повідомленням, позивач надіслав акти- прийому передачі земельної ділянки. Обидва конверти повернулися 29.04.2017 року позивачу так як ФГ «[PERSON]В.» відмовилось їх отримувати. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України вбачається, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Статями 1 та 2 ЗУ «Про оренду землі» (на час укладання договору оренди землі) передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.\~ Статями 18 та 20 ЗУ «Про оренду землі» (на час укладання договору оренди землі) передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється: в разі закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір оренди землі припиняється в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно до ст. 125 Земельного кодексу України (на час укладання договору) вбачається, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Ч.5 ст.126 Земельного кодексу України (на час укладання договору) передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. Відповідно до ст. 120 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку, а також право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Як було встановлено в судовому засіданні позивач звертався до відповідача з вимогою про поверення земельної ділянки, однак останній не реагує та продовжує використовувати земельну ділянку. Відповідно до ст.34 ЗУ "Про оренду землі" у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необіхдне визнати припиненим з 10 червня 216 року договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,3900 гектарів кадастровий №2323985000:02:001:0051, розташованої на території Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, державний акт серії 11- ЗП №005823, укладений 14 вересня 2008 року між [PERSON] та Фермерським господарством «[PERSON]В.», зареєстрований в обласному регіональному кадастровому центрі 10 червня 2011 року за №232390004000608. Крім того, оскільки дія договору оренди землі від 14.09.2008 року, вважається припиненою, а орендар добровільно не виконує вимогу позивача про повернення земельної ділянки, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про зобов'язання ФГ "[PERSON]В." повернути земельну ділянку кадастровий №2323985000:02:001:0051 з чужого незаконного володіння. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору на суму 1280,00 грн.

Outcome: approved