Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 39 217,54грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 500,00грн., моральну шкоду у розмірі 20 000, 00грн. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 14 вересня 2013року [PERSON], керуючи автомобілем марки Toyota Tercel, р/н [NUMBER], власником якого є її неповнолітня донька - [PERSON], по Люстдорфській дорозі в м. Одесі, порушив вимоги п.п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, не витримав безпечену швидкість та дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2104, р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило вказаним транспортним засобам механічні пошкодження. Позивачка зазначає, що постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Крім того, позивачка зазначає, що вартість матеріальних збитків, завданих автомобілю марки Toyota Tercel, р/н [NUMBER], становить 39 217,54грн. У зв'язку з тим, що відповідач не відшкодував матеріальну шкоду у розмірі 39 217,54грн., спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], звернулася до суду із відповідним позовом. Також позивачка просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000, 00грн., яка виражається в порушенні її звичного образу життя та спричиненні стресу. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача суму витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 500, 00грн. У судове засідання 18.02.2015року позивачка не з'явилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалася, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою "тимчасово не проживає", суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Крім того, суд зазначає, що відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання, призначеного на 18.02.2015року, повідомлений належним чином, що підтверджується його клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні. Судом було відмовлено у задоволення вказаного клопотання, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. До зазначеного клопотання про відкладення розгляду справи, [PERSON], не надано ніяких доказів перебування на лікарняному та інших доказів підтвердження неможливості прибуття у судове засідання. Крім того, суд вказує на те, що це вже третє клопотання про відкладення розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 06.08.2014року, тобто справа перебуває в провадженні вже півроку, відповідач жодного разу не з'явився до судового засідання Також суд зазначає, що у відповідача - [PERSON] є представник, який 02.02.2015року знайомився з матеріалами справи, однак у жодне судове засідання не з'явився. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Деркачов О.В.) від 15.10.2013року по справі №523/14671/13-п, було встановлено, що о 12 годині 30 хвилин 14 вересня 2013року [PERSON], керуючи автомобілем марки Toyota Tercel, р/н [NUMBER], по Люстдорфській дорозі в м. Одесі, в порушення вимоги пунктів 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306, не витримав безпечну швидкість та дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2104, р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило цим транспортним засобам механічні пошкодження. Зазначеною постановою визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено штраф на [PERSON] у розмірі 340грн. Крім того, постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Бабаков В.П.) від 15.10.2013року по справі №523/14670/13-п [PERSON] притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255грн. на користь держави. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля марки Toyota Tercel, р/н [NUMBER], є [PERSON], [INFO] народження (а.с. 27). Батьками [PERSON], [INFO] народження, є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке наявне у матеріалах справи (а.с. 30). 26 серпня 2011року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу "[PERSON]" змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с. 31). Однак, 24 жовтня 2014року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірваною, після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]". Згідно звіту №18 від 08 лютого 2014року СПД оцінювача автотоварознавця [PERSON] про оцінку колісного транспортного засобу легкового автомобіля "Toyota Tercel", державний номер [NUMBER], вартість матеріальної шкоди завданої власнику колісного транспортного засобу - автомобіля "Toyota Tercel", державний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, на момент складання звіту складає 20 544,47грн. (а.с. 5-23). Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з виконанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в процесі розгляду адміністративної справи встановлено, що [PERSON] винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а згідно звіту №18 про оцінку колісного транспортного засобу легкового автомобіля "Toyota Tercel", державний номер [NUMBER], вартість матеріальної шкоди завданої власнику колісного транспортного засобу - автомобіля "Toyota Tercel", державний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 20 544, 47грн., суд вважає, що [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON] вартість матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, у розмірі 20 544, 47грн. Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 500, 00грн., які були перераховані [PERSON] на рахунок ФОП - [PERSON], яким було складено звіт №18 про оцінку колісного транспортного засобу легкового автомобіля "Toyota Tercel", державний номер [NUMBER], що підтверджується квитанцією від 08.02.2014року (а.с. 24). Дані витрати є збитками позивачки в розумінні ст. 22 ЦК України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Постанова Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995року передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачці завдано також моральну шкоду, яка пов'язана з переживаннями з причини пошкодження автомобілю, порушенням укладу її життя, тривалим знаходження у стані стресу, перебуванням автомобіля у ремонті, розмір моральної шкоди суд визначає у сумі 1 000,00 гривень, який на думку суду, відповідає вимогам розумності і справедливості. Приймаючи до уваги, що позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до ст. 11 ЦПК України у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: partial