Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 листопада 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щодо яких за рішенням суду обоє позбавлені батьківських прав. Спільне життя з дружиною не склалося за втрати взаємного почуття любові і поваги один до одного. З квітня 2016 року припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та не стягувати з відповідача понесені судові витрати. В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач також надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнала та вказала, що згодна на розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 01 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №118); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 15 листопада 2005 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, виданих повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області 12 лютого 2015 року серії [NUMBER] за актовим записом №10 від 01 лютого 2006 року, та 12 лютого 2015 року серії [NUMBER] за актовим записом №126 від 02 вересня 2008 року, відповідно (а.с.4,5). Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 червня 2019 року[PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до розпорядження Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області від 06.01.2016 р. №5-р, діти були передані під опіку бабусі [PERSON] (а.с.8-9). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені за втрати почуття любові та поваги один до одного; з квітня 2016 року сторони припинили спільне проживання. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України відповідач має право надалі іменуватися прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved