Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю серії ЯА № 827208, ЯА №827209, ЯА №827210, виданих Бершадським районним відділом земельних ресурсів 19.12.2005 року вона є власником земельних ділянок розміром 1,4580 га, 1,5092 га та 1,5090 га відповідно. Вказані земельні ділянки розташовані на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19.12.2005 року вона уклала з відповідачем договори оренди земельної частки (паю) терміном на 10 років, які були зареєстровані в Державному реєстрі земель від 05.04.2006 року за № 040685801158, № 040685801159 та № 040685801161. Строк дії даних договорів закінчився 19.12.2015 року. Не маючи наміру продовжувати договірні відносини вона повідомила відповідача письмовою заявою від 20.10.2015 року. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, дану заяву відповідач отримав 27.10.2015. У жовтні 2015 року їй стало відомо, що існують договори оренди земельної ділянки від 22.07.2010 № 85, № 171, № 172, які укладені нібито між нею та ВАТ «Птахокомбінат «Бершадський». Відповідно до п. 4 цих договорів, строк дії договору становить 15 років, а отже строк дії договорів на сьогоднішній день не припинився. Вважає, що відповідачем порушене її право на розпорядження, належними їй на праві власності земельними ділянками, оскільки про дані правочини вона не знала, особисто їх не підписувала та її волевиявлення на їх укладання не було. Відповідач продовжує користуватися належними їй земельними ділянками не маючи на те жодного права. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з даним позовом в якому просить визнати недійсним договір оренди землі № 85 від 22.07.2010 року, визнати недійсним договір оренди землі № 171 від 22.07.2010 року та визнати недійсним договір оренди землі № 172 від 22.07.2010 року укладених між [PERSON] та ВАТ "Птахокомбінат "Бершадський", що зареєстровані у відділі Держкомзему в Бершадському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.05.2011 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] вказала, що вона дані договори не підписували і не надавали іншій особі повноважень щодо підписання цих договорів, не отримували письмових повідомлень відносно укладання нових договорів оренди і не отримували їхні копії, а тому вони є незаконними і укладені з порушенням вимог Закону України „Про оренду землі" та Цивільного кодексу України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав, вказаних у позовній заяві, оскільки орендодавець самостійно договори не підписувала та не надавала іншим особам відповідних повноважень на їх підписання. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, про що надав письмові заперечення, в яких вказав, що ПАТ «Птахокомбінат «Бершадський» проти позову заперечує, вважає його безпідставним, без достатніх правових підстав та таким що не підлягає до задоволення. В 2005 році між [PERSON] були укладені договори оренди зареєстровані у Вінницькій філії ДП «Центру ДЗК». Однак, в зв'язку із зміною порядку реєстрації земельних ділянок в 2010 році на загальних зборах орендодавців оголошено про намір переукласти договори оренди землі та орендувати дані ділянки які належать орендодавцям. Так із бажаючими було укладено договори оренди земельних ділянок, в тому числі із [PERSON] 22.07.2010 було укладено договори оренди землі № 85, № 171 та № 172 строком на 15 років. Так, позивач надавши згоду на укладення договорів оренди надала до ПАТ «Птахокомбінат «Бершадський» відповідні документи - державний акт на земельну ділянку, копію свого паспорта, ідентифікаційного коду та інші. Проекти договорів, всі хто погодився на їх укладення, для ознайомлення забирали додому та через кілька днів приносили підписані та погоджені в трьох екземплярах договори. Дані договори були зареєстровані у відділі Держкомзему у Бершадському районі, та в подальшому один екземпляр залишився у реєстратора, один у ПАТ «Птахокомбінат «Бершадський» та один примірник вручений позивачам. Щодо того чи особисто вона підписували дані договори достовірно їм не відомо, але ніхто крім позивача не міг надати державні акти на земельні ділянки, копію свого паспорту та ідентифікаційного коду. Також, на виконання даних договорів, з 2011 року по даний час позивач отримувала орендну плату та не мала жодних заперечень, що свідчить про її обізнаність в тому, де саме перебували її земельні ділянки та хто їх використовує. Окрім цього, при підписанні договорів від 2010 року, змінились умови орендної плати, а саме збільшилась орендна плата за користування земельними ділянками, тому при отримані орендної плати позивач знала про збільшення розміру плати та те, що це пов'язано із підписанням нових договорів, та протягом всього часу цього не оскаржувала. Чинним законодавством не передбачено прямої вказівки на обов'язковість визнання договору оренди земельної ділянки недійсним з підстав недотримання його форми укладення. При цьому, намагання позивача припинити стосунки оренди та визнати договори оренди недійсними з підстав того, що вона їх не підписувала, розцінюється формальним приводом, тоді як дійсною причиною є заманення іншими орендарями позивача шляхом обіцянок та нереальним розміром орендної плати, хоча з 2011 року до цього часу позивач не мала жодних заперечень та отримувала орендну плату. Також позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки позивачу про порушення її права стало відомо ще в 2010 році. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи на стороні відповідача відділу Держгеокадастру у Бершадському районі в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у їхню відсутність. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона вже тривалий час працює в ПАТ «Птахокомбінат «Бершадський» та приймає участь в укладенні договорів оренди землі. Так у 2010 році на зборах орендодавців у зв'язку зі змінами в законодавстві, що передбачали новий порядок реєстрації договорів оренди, останнім було запропоновано перезаключити договори оренди на новий термін та надати орендареві копію паспорта та ідентифікаційного номера власника земельної ділянки. При цьому всім учасникам було надано для ознайомлення проекти договорів оренди, які бажаючі підписували та надавали орендареві разом з копіями паспортів, кодів та державних актів. Чи підписувала договори оренди [PERSON] особисто їй не відомо, так як примірники договорів віддавали учасникам зборів на руки та вони могли взяти їх додому для ознайомлення. Хто приніс договори від імені позивача вона не пам'ятає, але вона впевнена, що позивач ще в 2010 році знала про укладені договори, адже вона повідомила їй про це особисто коли вона разом з [PERSON] навідувала її в неї дома після того як на ПАТ «Птахокомбінат «Бершадський» надійшла заява [PERSON] в якій вона повідомила, що хоче припинити свої договірні зобов'язання. Зі слів позивача випливає те, що не зважаючи на всі умови збільшення орендної плати, вона принципово не хоче мати жодних орендних відносин з підприємством. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона вже тривалий час працює в ПАТ «Птахокомбінат «Бершадський» завідуючою кормовим цехом. В її обов'язки входить приймання зерна на склад, а потім його видача людям на паї згідно списку орендодавців. Починаючи з 2005 року і до теперішнього часу позивач вчасно отримувала орендну плату, жодних нарікань в неї небуло. Останнім часом орендну плату замість позивача отримували її родичі, оскільки [PERSON] є людиною похилого віку і сама не в змозі це робити сама, але завжди родичі надавали для отримання оригінал паспорту позивача. Вона впевнена, що [PERSON] знала про укладені договори якщо не особисто від підприємства, то від своїх родичів та односельців, які були на зборах орендодавців у 2010 році. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] суду показала, що вона є дочкою позивача. В 2005 році її мати уклала договори оренди з відповідачем. Строк дії договорів мав закінчитися в 2015 році. Після того як він закінчився її мати звернулася із заявою на підприємство про те, що вона не хоче продовжувати орендні відносини з відповідачем і хоче забрати свої земельні ділянки з підприємства, але їй було в цьому відмовлено в зв'язку з тим, що як вказали її мати в 2010 році уклала нові договори оренди строк дії яких спливає через 15 років. Оскільки її мати таких договорів не вкладала то за її дорученням вона звернулася на підприємство і там їй показали наявні договори укладені нібито її мамою з ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" і дали по одному примірнику їй на руки. Вона одразу побачила, що підписи на договорах її матері не належить. З їхньої родини вказані договори теж ніхто не підписував. Так, вона отримувала орендну плату за дорученням своєї матері, але вона як і мама весь цей час вважали, що орендну плату їм платять на підставі договорів укладених саме в 2005 році. Хто підписувався в договорах укладених в 2010 році їй не відомо. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю серії ЯА № 827208, ЯА № 827209 та ЯА № 827210, виданих Бершадським районним відділом земельних ресурсів 19.12.2005 року, [PERSON] є власником земельних ділянок розміром 1,4580 га, 1,5092 га, 1,5090 га відповідно (а.с. 8-10). Вказані земельні ділянки розташовані на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно договорів оренди земельної частки (паю) від 19.12.2005 року (а.с.11-19) позивач передала належні їй вищеописані земельні ділянки в строкове платне користування (оренду) ВАТ «Птахокомбінат «Бершадський» строком на 10 років з моменту підписання та реєстрації. Державна реєстрація даних договорів, згідно відповідних записів у них була проведена 05.04.2006 року. 22.07.2010 року між [PERSON] та ВАТ «Птахокомбінат «Бершадський» було підписано договори оренди, належних їй земельних ділянок № 85, № 171 та № 172 строком на 15 років (а.с.20-24). Даними договорами на відміну від попередніх було змінено строк дії та розмір орендної плати. [PERSON] стверджує той факт, що дані договори особисто вона не підписувала та не надавала жодних прав на їх підписання іншим особам. В матеріалах справи міститься висновок експерта № 245- П від 12.10.2016 року в якому вказано, що підписи від імені [PERSON] в оригіналах договору оренди землі № 171 від 22.07.2010 та № 172 від 22.07.2010 року укладених між [PERSON] та ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" ймовірно виконані не гр. [PERSON], а ймовірно іншою особою. Чи виконаний підпис в оригіналі договору оренди землі № 85 від 22.07.2010 року [PERSON] не представляється можливим. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в свою чергу, зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд визнав доведеним, що [PERSON] не підписували договори оренди земельних ділянок № 85, № 171 та № 172 від 20.07.2010 року укладені між нею та ВАТ «Птахокомбінат «Бершадський» та не надавала права підпису іншим особам. Суд також вважає доведеним той факт, що позивачка отримувала орендну плату від відповідача за період з 2011 року, що нею не заперечується та відображено у відомостях (а.с.76-87), однак, дану плату вона отримувала виходячи з того, що вважала, що договори оренди землі діють до 2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пунктом 8 Постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13, дійшов до висновку, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. А у постанові від 6 лютого 2012 у справі № 6-104ц11 Верховний Суд України дійшов до висновку, що частиною першою ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним у розумінні частини другої ст. 15 Закону України "Про оренду землі". За таких обставин, суд вважає, що під час укладання договорів оренди, текст договору було підписано від імені позивачки сторонньою особою. А тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним. При цьому суд зазначає, що доводи відповідача щодо прийняття позивачем орендної плати, само по собі не є підставою вважати, що між ними та підприємством існують договірні правовідносини щодо обумовленої землі. Згідно ст. 15 ч. 1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд критично оцінює клопотання представника ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" про застосування до даних правовідносин строку позовної давності, оскільки з аналізу викладених обставин вбачається, що [PERSON] не знала про існування договорів оренди землі від 2010 року до 2015 року, коли про їх існування дізналася після того як подала заяву до ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" в якій відмовилася укладати з підприємством нові договори оренди належних їй ділянок. З урахуванням викладеного суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими а отже такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 202, 203, 215, 216, 237, 241 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України за № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: approved