Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У зв'язку з тим, що 30 грудня 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) №\~300131/56649/370-13 (договір 1) відповідно до якого банк прийняв грошові кошти на депозитний рахунок в сумі 1867 доларів США 83 центи, тоді ж між вказаними сторонами було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) № 300131/56641/370-13 (договір 2), відповідно до якого банк прийняв грошові кошти на депозитний рахунок в сумі 1000 доларів США 00 центів, строк дії договорів встановлювався до 04 січня 2015 року, позивач виконав свої зобов'язання і вніс на рахунки обумовлені суми вкладів, однак відповідач не виконує взяті на себе обов'язки і на його вимоги не повертає суми депозитних вкладів та нараховані відсотки, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача банківський вклад із врахуванням індексів інфляції, пеню за прострочення виплати грошової суми (вкладу), відсотки за користування чужими грошима, моральну шкоду та витрати на правову допомогу. В ході розгляду справи представник позивача, адвокат [PERSON], неодноразово подавав заяви про уточнення позовних вимог, в яких збільшував суму позовних вимог, оскільки збільшувалася кількість днів за які відповідач прострочив виплату грошового вкладу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином. Подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності за участю його представника [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задоволити. Представник позивача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з врахуванням заяв про їх уточнення підтримав, пояснив, що банк не виплатив [PERSON] станом на день розгляду справи за укладеним договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) №\~300131/56649/370-13 від 30.12.2013 року 2787 доларів США 82 центів грошового вкладу (депозиту) із врахуванням індексу інфляції за січень-серпень 2015 року, а за за укладеним договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) № 300131/56641/370-13 від 30.12.2013 року 1492 долари США 56 центів грошового вкладу (депозиту) із врахуванням індексу інфляції за січень-серпень 2015 року. Незважаючи на те, що термін дії договорів-заяв про банківські строкові вклади (депозити) закінчився 04 січня 2015 року, відповідач надалі продовжує безпідставно користуватися грошима позивача, тому було нараховано відсотки за користування коштами за кожним із договорів в сумі 177 доларів США 99 центів та 95 доларів США 29 центів відповідно. Дані суми було обраховано в гривневому еквіваленті за курсом долара 21,59 грн. за 1 долар станом на 18 вересня 2015 року, коли в АТ "Банк "Фінанси та кредит" була введена тимчасова адміністрація. Обрахунок пені за прострочення виплати грошового вкладу було здійснено виходячи з курсу долара на день винесення рішення, оскільки стосовно пені законодавством не передбачено таких обмежень. Крім того, неправомірними діями відповідача [PERSON] заподіяна моральна шкода, обґрунтування якої наводиться ним в позовній заяві, розмір моральної шкоди він оцінює в 5000 грн., є цілком справедливим, розумним та виваженим. Також [PERSON] доводиться постійно витрачати свій час і гроші на правову допомогу та консультації адвокатів, тому витрати, понесені ним на правову допомогу в розмірі 1900 грн., повинні бути стягнуті з відповідача. Зважаючи на це просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, місце і час розгляду справи своєчасно і належним чином. Причину неявки суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає неявку представника відповідача до суду неповажною і приходить до висновку про можливість розгляду справи у його відсутності. Тобто, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечив. Судом встановлено, що 30 грудня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) №\~300131/56649/370-13 (Договір 1) та № 300131/56641/370-13 (Договір 2). Відповідно до пункту 1 вищевказаного Договору 1 Банк прийняв грошові кошти на депозитний рахунок в сумі 1\~867 (одна тисяча вісімсот шістдесят сім) доларів США 83 центи, та відповідно до пункту 1 вищевказаного Договору 2 прийняв грошові кошти на депозитний рахунок в сумі 1 000 (одна тисяча) доларів США 00 центів, що підтверджується квитанціями від 30.12.2013 року (копії додаються). За умовами Договору 1 та Договору 2 термін їх дії закінчується 04 січня 2015 року. Після закінчення терміну дії договорів грошові кошти [PERSON] не було повернуто, незважаючи на його неодноразові вимоги повернути всю суму з відсотками у тій валюті, у якій були здійснені вклади. На такі заяви позивача банк ніяким чином не реагує. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.2 ст.1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу. Відповідно до частини 2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 цього Кодексу). У ст.536 ЦК України закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас у ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено: якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки на відносини між банком та споживачем поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів", то відповідно до ч.5 ст.10 вказаного Закону, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку у розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" не належним чином виконує свої зобов'язання за договором банківського вкладу, порушуючи вимоги ст.ст.629 і 1060 ЦК України. Не повертаючи на вимогу позивача грошові кошти, що були ним внесені на депозитний рахунок, банк порушує права позивача, за захистом яких спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до стягнення банківський вклад із врахуванням індексів інфляції, пеня за прострочення виплати грошової суми (вкладу), відсотки за користування чужими грошима згідно наданого представником позивача розрахунку, правильність якого в суду не викликає сумніву і який зроблено на час введення тимчасової адміністрації. Що стосується стягнення моральної шкоди, то ця позовна вимога підлягає до часткового задоволення. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.8 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,\~або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або\~бездіяльності інших осіб. Моральна шкода може полягати у переживаннях у зв'язку з порушенням цивільних прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків, неможливості вести активне громадське життя, настанні\~інших негативних наслідків. Позивач [PERSON] дійсно перебував у психологічному стресі внаслідок відмови у виплаті коштів за укладеними банківськими договорами, оскільки дані кошти йому були вкрай необхідними у зв'язку із народженням дитини, він був змушений позичати кошти, а це в свою чергу порушувало його ділові та особисті плани, змінювало звичайний розпорядок дня та вимагало втрати особистого часу, однак заявлена ним сума моральної шкоди в 5000 грн. є завищеною і до стягнення підлягає моральна шкода в сумі 500 грн. На думку суду такий розмір моральної шкоди співрозмірний з тими втратами немайнового характеру, яких зазнав позивач. Крім того, внаслідок неправомірної, довготривалої та безпідставної невидачі ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" позивачу сум банківського вкладу (депозиту) за укладеними договорами-заявами про банківський строковий вклад (депозит) №\~300131/56649/370-13 та №\~300131/56641/370-13 від 30.12.2013 року та відсотки за ними, [PERSON] доводиться постійно витрачати свій час і гроші на правову допомогу та консультації адвокатів, щоб захистити свої порушені законні права, а тому документально підтверджені витрати, понесені ним на правову допомогу в розмірі 1900 грн., повинні бути стягнуті з відповідача згідно ч.2 ст.88 ЦПК України. В зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову до суду відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів."

Outcome: approved