Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять: позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям розірваний. До служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради звернулась служба у справах дітей Покровської райдержадміністрації з повідомленням про те, що у 2017 році до смт. Покровське Дніпропетровської області прибула [PERSON] разом з малолітніми дітьми. Протягом 2018 року [PERSON] постійно змінювала місце проживання, проживала у сторонніх осіб, вживала наркотичні засоби, вихованням дітей не займалась. У вересні 2018 року діти були вилучені від матері, влаштовані на тимчасове утримання до іншої сім`ї. У Покровському районному суді Дніпропетровської області розглядається справа щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей. Крім того, Орган опіки та піклування Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області повідомив, що [PERSON] за час проживання дітей у Покровському районі жодного разу не приїздив до дітей, не цікавився їх життям, здоров`ям та успіхами, аліментів не сплачує, матеріальної допомоги не надає. В результаті обстеження умов проживання [PERSON] було встановлено, що квартира, де він зареєстрований, відключена від водо-, газо-, та електропостачання, постійної роботи та доходів він не має, тому взяти дітей на виховання не має бажання, погоджується з позбавленням його батьківських прав, про що надав відповідну заяву. Зазначають, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, чим не виконує ст.ст. 150, 155 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», а тому має бути позбавлений батьківських прав по відношенню до дітей. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи Служба повідомлена належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного, судом 07.05.2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4, 5) Малолітні діти проживають на території Покровського району Дніпропетровської області, вилучені з родини і влаштовані на тимчасове утримання до іншої сім`ї. Батько - [PERSON] проживає окремо, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , надав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н., про що написав відповідну заяву (а.с.9). Покровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с.3-3а). Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 8 ч. 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 ч. 6 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, чим не виконує ст.ст. 150, 155 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Враховуючи вищевикладене, а також інтереси малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже на підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України він має бути позбавлений батьківських прав. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved