Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь вартість товару за договором № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року у сумі 21700,00 гривень; стягнути з [PERSON] на її користь неустойку у розмірі 3580,50 гривень; стягнути з з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.08.2017 року року між нею, [PERSON], та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № SV / SP - 0009. Відповідно до п. 1.1 договору Продавець, зобов'язується передати у власність Покупцеві, товар в асортименті та в кількості, встановленому договором, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму визначену договором (ціну). Згідно п.1.2 договору - асортимент, кількість, ціна одиниці товару та загальна сума угоди визначаються в Переліку № 1 (специфікації), що є невід'ємною частиною цього договору. Пункт 2.1.1 договору зазначає вартість тбвару у розмірі 21700,00 грн. Завдаток становив 4000,00 грн./п.2.1.2./ Відповідно п.3.1.1 продавець зобов'язаний передати Покупцеві товар, належної якості і в обумовленому цим Договором асортименті. Не пізніше 31 робочих днів забезпечити відвантаження і доставку товару за адресою Покупця, або іншого вантажоодержувача, зазначеного Покупцем у Договорі після виконання п. п.3.2.1, 3.2.2, які передбачають обов'язок покупця оплатити вартість товару, що становить 21700,00 грн., оплата за придбаний товар здійснюється протягом 20 календарних днів з дня внесення завдатку. Крім договору між нею та відповідачем було укладена специфікація № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року договору, яка передбачає характеристику, кількість, назву і загальну вартість товару у вигляді профілю ПВХ-конструкції загальною вартістю 21700,00 грн. 31.08.2017 року між нею та відповідачем, було укладено додаткову угоду до договору № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року яким пункти 2.1.1, 2.1.2, 3.2.1, 3.2.2. договору змінені та викладені в новій редакції: п.2.1,1. «ціна виробу складає 21700 грн.00 коп.», п.2.1.3. «до передачі у власність 17700 грн.00коп.», п.3.2.1. «замовник зобов'язується сплатити вартість виробу, яка складає 21700 грн.00 коп.», п.2.1.3. «борг до передачі у власність складає 17700 грн.00 коп.» та повинен бути сплаченим з 09.09.2017 року по 09.06.2018 року. Ця додаткова угода набуває чинності з мо SV/SP - 0009 від 31.08.2017 менту її підписання сторонами і складаєь невід'ємну частину договору №SV/SP-0009 від 31.08.2017 року. Між нею та відповідачем було складено угоду про завдаток на виклик інженера-замірника від 30.08.2017 року у розмірі 51,44 грн., які сплатив замовник, тобто вона, а постачальник, [PERSON] отримав. Відповідно товарних чеків про сплату боргу від 08.09.2017 р., 22.09.2017 р., 08.10.2017 р., 24.10.2017 р., 09.11.2017 р., 21.11.2017 р. нею сплачено борг у сумі 17700,00 грн. Після повної оплати нею вартості замовленого товару пройшло вісім місяців, але до теперішнього часу він не був їй поставлений [PERSON] На протязі цього часу вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою виконання зобов'язань по договору № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року, але відповідач продовжує не виконувати свої обов'язки за договором. 07.06.2018 року вона звернулась до Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області з заявою про протиправні діяння [PERSON] відносно невиконання їм обов'язків по договору № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року, та про внесення даного факту до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Відповідно постанови Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області від 11.06.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018040790000814 від 07.06.2018 року, закрите у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, дані відносини відносяться до цивільно-правових правовідносин. Їй рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. 17.07.2018 року вона звернулась з заявою до [PERSON] про повернення їй сплачених нею за виконання послуг за договором № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року грошей у сумі 21700,00 грн. Заява направлена відповідачу «Укрпоштою» замовним листом з повідомленням 17.07.2018 року. До теперішнього часу їй не було надано відповіді [PERSON] на зазначену заяву. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає у добровільному порядку вирішувати спір, який виник між ними, категорично відмовляється йти на контакт та виплатити їй грошову компенсацію за невиконані зобов'язання, вона вимушена звернутись за захистом своїх законних прав до суду і просити стягнути з відповідача сплачені нею грошові кошти за договором № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року. Відповідно п.4.3 договору - у разі не виконання продавцем п.3.1.2 договору продавець зобов'язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості договору за кожен робочий день прострочення. Нарахування здійснюється на момент доставки і виконується після монтажу протягом 7 банківських днів. Пункт 4.4. договору - нарахування неустойки за прострочення виконання зобов'язання починається з наступного дня віддати, коли зобов'язання мало бути виконано та припиняється в день виконання такого зобов'язання. Пункт 3.1.2. договору - «продавець зобов'язаний не пізніше 31 робочих днів забезпечити відвантаження і доставку товару за адресою покупця або іншого вантажоодержувача, зазначеного покупцем у договорі. Після виконання п.3.2.1 і п.3.2.2» День повної сплати вартості замовлення 21.11.2017 року. На протязі 31 робочого дня продавець зобов'язаний доставити товар покупцю, тобто до 05.01.2018 року. З 08.01.2018 року починається відраховуватись термін для нарахування неустойки за кожен робочий день прострочення. Всього термін складає з 08.01.2018 року по 31.08.2018 року 165 робочих днів. Неустойка за кожен робочий день невиконання зобов'язання за 165 робочих днів складає 21700, грн.: 100% х 0,1% х 165 днів = 3580,50 грн. Оскільки відповідач не бажає виконати фактично укладений між ними договір про передачі їй товару у вигляді профілю ПВХ "WDS" 404, фурнітура "АХОR" і не бажає повернути внесену нею плату за товар, вона змушена звернутися за захистом своїх законних прав до суду і просити стягнути не тільки суму сплачених нею коштів за невиконані зобов'язання з боку відповідача у сумі 22700,00 грн., а і неустойку за прострочення доставки товару у сумі 3580,50 грн. Крім матеріальної шкоди, завданої відповідачем, їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у 5000,00 грн. Моральна шкода полягає у моральних приниженнях, які вона відчувала у зв'язку з її неодноразовим зверненням до відповідача з проханням виконати свої зобов'язання чи повернути сплачені нею гроші, у тих хвилюваннях і незручностях, які вона вимушена терпіти, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань. Вона відчуває себе скривдженою, оскільки укладаючи фактично договір з приватним підприємцем, розраховувала на отримання якісних послуг по передачу необхідного їй товару, і не могла уявити, що їй доведеться відстоювати своє законне право споживача, звертаючись навіть до суду. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення .(а.с.29). Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 12 листопада 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення вартості товару за договором № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року в сумі 21700 грн. та в частині стягнення неустойкив сумі 3580 грн. з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 31 серпня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір № SV/SP - 00009 . (а.с. 7). Згідно умов договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві товар в асортименеті та в кількості, встановлених Договором, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму визначену Договором. Пунктом 2.1.1. договору визначено, що вартість виробів становить 21700,00 грн. Відповідно до п. 3.1.2. вищезазначеного договору, після виконання пункту 3.2.1 і 3.2.2. договору (сплати вартості виробів) виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені конструкції не пізніше 31 робочих днів. 31.08.2017 року між позивачем та відповідачем, було укладено додаткову угоду до договору № SV/SP - 0009 від 31.08.2017 року яким пункти 2.1.1, 2.1.2, 3.2.1, 3.2.2. договору змінені та викладені в новій редакції: п.2.1,1. «ціна виробу складає 21700 грн.00 коп.», п.2.1.3. «до передачі у власність 17700 грн. 00коп.», п.3.2.1. «замовник зобов'язується сплатити вартість виробу, яка складає 21700 грн. 00 коп.», п.2.1.3. «борг до передачі у власність складає 17700 грн. 00 коп.» та повинен бути сплаченим з 09.09.2017 року по 09.06.2018 року. Додаткова угода набуває чинності з мо SV/SP - 0009 від 31.08.2017 менту її підписання сторонами і складаєь невід'ємну частину договору №SV/SP-0009 від 31.08.2017 року.(а.с.9) Як вбачається з товарних чеків та квитанцій ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.12-13) [PERSON] сплатила всю суму, яку треба було сплатити, згідно договору №SV/SP-0009 укладеного між нею та ФОП [PERSON] 31.08.2017 року. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ч.1ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Закону України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено ст.873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Судом встановлено, що при укладенні Договору № SV/SP-0009 від 31.08.2017 року сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення завдатку тощо. За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі з боку позивача. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконав, у визначений за погодженням сторін строк роботи не виконав та виріб позивачеві не передав. Згідно із ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.1,2, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Суд також задовольняє вимоги позивача в частині стягнення неустойки , та погоджується з розрахунком наданим позивачем та стягує з відповідача неустойку в сумі 3580,50 грн. (кількість днів прострочення зобов"язання - складає 165 днів, 0,1% від суми виробів). Підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. суд не вбачає з огляду на відсутність правових підстав для її стягнення в рамках зобов'язальних відносин, пов'язаних з виконанням договору побутового підряду, який відповідачем взагалі не був виконаний, в той час як за п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодуванню підлягає лише моральна шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: partial