Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовували тим, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було заподіяно шкоду, сталася на перехресті другорядної дороги Т 04-12 зі сторони с.Михайлівка Царичанського району Дніпропетровської області в напрямку с.Шульгівка з головною дорогою в напрямку із с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області в смт.Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області. 10 серпня 2014 року, о 12.00 год., [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухався по другорядній дорозі Т04-12 зі сторони с.Михайлівка Царичанського району Дніпропетровської області у напрямку с.Шульгівка. В ході руху, маючи об'єктивну можливість виявити в межах видимості в напрямку руху транспортний засіб "Mitsubishi outlander" АЕ9014ЕС, яким в той час керував [PERSON], що наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі в напрямку із с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області в смт.Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров'я громадян, та виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 2.1 - (дати дорогу) "Правил дорожнього руху України", наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, не зменшив швидкість руху свого автомобіля та не зупинився, щоб дати дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі та виїхав на головну дорогу у безпосередній близькості від вказаного автомобіля, в результаті чого мало місце перехресне зіткнення вищевказаних транспортних засобів. В результаті даної пригоди автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], який на праві власності належить [PERSON], зазнав значних механічних пошкоджень, а [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забій грудини, голови, шийного відділу хребта, лівого передпліччя, гематома лівого передпліччя, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4936, виданої на ім'я [PERSON] Відповідно до висновку судової атво-технічної експертизи №70/27-722 від 14.11.2014 року, [PERSON] своїми діями грубо порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 - (дати дорогу) та п.п.16.11, 16.12 Правил дорожнього руху України, які регламентують наступне: - п.16.11 - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; - п.16.12 - на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. Порушення [PERSON] вимог дорожнього знаку 2.1 та п.п.16.11, 16.12 Правил дорожнього руху України знаходяться з технічної точки зору в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної події. По даному факту ДТП було порушено кримінальну справу. Дії [PERSON], що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, були кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України. 10 лютого 2015 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] було визнано винним за ст.286 ч.1 КК України та йому було призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання [PERSON] було звільнено з випробуванням і визначенням іспитового строку терміном 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до Висновку №1185-16 від 06.04.2016 року, складеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, спричиненого [PERSON], як власнику автомобіля [NUMBER], на час проведення судової автотоварознавчої експертизи складає 429273,23 грн. Згідно з умовами Договору страхування наземного транспорту №3671185/05 АВ від 11.10.2013 року, від акціонерного товариства "Страхова компанія "АХХА" [PERSON] отримала страхове відшкодування в розмірі 29198,20 грн. Крім того, згідно з роспискою від 27.11.2014 року, виданої на ім'я [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON], від гр.[PERSON] остання отримала гроші в розмірі 65500 грн. за придбаний у неї громадянами [PERSON] та [PERSON] пошкоджений у ДТП автомобіль [NUMBER]. Тобто, матеріальна шкода, яка спричинена [PERSON] протиправними діями [PERSON], становить наступну суму: від суми 429273,23 грн. (сума збитків згідно висновку судового експерта) віднімається сума 29198,20 грн. (сума страхового відшкодування, яку отримала [PERSON]Г.) та віднімається сума 65000 грн. ( сума грошей отримана від продажу пошкодженого автомобіля) і отримується 334575 грн. 03 коп., яку і необхідно стягнути з [PERSON] Крім того, в результаті ДТП протиправними діями [PERSON] [PERSON] було заподіяно моральну шкоду. Під час зіткнення автомобілів [PERSON] пережив сильний шок, викликаний страхом смерті, відчув себе об'єктом нападу, що спричинило виникнення негативних емоцій, які завдали психологічних страждань, пережив сильні душевні страждання за своє життя. Більше того, під час ДТП, яка трапилась в результаті протиправних дій [PERSON], [PERSON] заподіяні наступні тілесні ушкодження: забій грудини, голови, шийного відділу хребта, лівого передпліччя, гематома лівого передпліччя, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4936, виданої на ім'я [PERSON] У зв'язку з погіршенням стану здоров'я [PERSON], з метою медичної реабілітації від перенесеної ДТП, був вимушений повторно звернутись до медичної установи для проходження курсу лікування, так як після ДТП з'явилися тривога, відчуття внутрішньої напруги, оніміння рук (особливо уві сні), дратівливість, порушення сну, страх за здоров'я, що підтверджується медичним епікризом з історії хвороби №9881/2014 з 27.10.2014 року по 07.11.2014 року. Вищевказані обставини призвели до того, що у [PERSON] були порушені нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, що потребувало від нього додаткових фізичних зусиль та моральних страждань, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь останнього моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 100000 грн. Крім цього, ні [PERSON], ні [PERSON] не отримали від [PERSON] будь-якої компенсації. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.1166, 1187 ЦК України, прохають суд: 1. Стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], проживаючого за адресою: м.Кривий Ріг мікрорайон Сонячний, 53/16 Дніпропетровської області, на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 334575 грн. 03 коп. та витрати по сплаті судового збору. 2. Стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], проживаючого за адресою: м.Кривий Ріг мікрорайон Сонячний, 53/16 Дніпропетровської області, на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 100000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а саме в розмірі 334575,03 грн. підтримав повністю з підстав та відповідно до розрахунку, викладеного в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на його користь 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, підтримав в повному обсязі, обгрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди визнав частково, вважаючи заявлений розмір шкоди необгрунтованим та завищеним, посилаючись на наступні обставини. Вважає, що розмір матеріальної шкоди необхідно проводити, виходячи з того, що відповідно до листа АТ "СК "АХА Страхування" вартість автомобіля на момент укладення договору страхування становила 176238,40 грн., від якої віднімається сума знецінення за період страхування - 14630,20 грн., потім віднімається сума страхового відшкодування 29198,20 грн., і далі необхідно віднімати не суму, за яку було продано пошкоджений автомобіль 65500 грн., а суму в розмірі 128000 грн., тобто вартість автомобіля на момент ДТП і таким чином сума шкоди становить 4410 грн., яку він і визнає. Крім цього, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди не визнав повністю, так як [PERSON] не був визнаний потерпілим під час ДТП, тяжкість тілесних ушкоджень у [PERSON] не була встановлена, причинний з'язок між травмами виявленими у [PERSON] та ДТП не було доведено, а тому вимоги щодо моральної шкоди є безпідставними. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 серпня 2014 року, о 12.00 год., [PERSON], відповідач в даній справі, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухався по другорядній дорозі Т04-12 зі сторони с.Михайлівка Царичанського району Дніпропетровської області у напрямку с.Шульгівка. В ході руху, маючи об'єктивну можливість виявити в межах видимості в напрямку руху транспортний засіб "Mitsubishi outlander" АЕ9014ЕС, яким в той час керував [PERSON], що наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі в напрямку із с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області в смт.Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров'я громадян, та виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 2.1 - (дати дорогу) "Правил дорожнього руху України", наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, не зменшив швидкість руху свого автомобіля та не зупинився, щоб дати дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі та виїхав на головну дорогу у безпосередній близькості від вказаного автомобіля, в результаті чого мало місце перехресне зіткнення вищевказаних транспортних засобів. В результаті даної пригоди автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], позивача в даній справі, який на праві власності належить [PERSON] (а.с.44), позивачу в даній справі, зазнав значних механічних пошкоджень, а [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забій грудини, голови, шийного відділу хребта, лівого передпліччя, гематома лівого передпліччя, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4936, виданої на ім'я [PERSON] (а.с.12, 13). Відповідно до висновку судової атво-технічної експертизи №70/27-722 від 14.11.2014 року, [PERSON] своїми діями грубо порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 - (дати дорогу) та п.п.16.11, 16.12 Правил дорожнього руху України, які регламентують наступне: - п.16.11 - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; - п.16.12 - на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. Порушення [PERSON] вимог дорожнього знаку 2.1 та п.п.16.11, 16.12 Правил дорожнього руху України знаходяться з технічної точки зору в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної події (а.с.14-22). За вказаним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014040600000531 з правовою кваліфікацією за ст.286 ч.1 КК України та розпочато досудове розслідування. Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2015 року, який набрав законної сили 13 березня 2015 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст.75. 76 КК України [PERSON] від призначеного покареня звільнено з визначенням іспитового строку терміном 1 рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с.9, 11). У відповідності з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, із матеріалів справи встановлено, що вищевказаний вирок суду на даний час не скасовано і набрав чинності, тому суд приходить до висновку про те, що позивачі звільнені від доказування обставин події, що стала приводом для звернення до суду з цим позовом. Згідно з ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо ця особа не доведе відсутності своєї вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України (п.1) шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1194 ЦК України та п.16 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.24.2.8 Договору страхування наземного транспорту №3671185/05АВ від 11.10.2013 року повна загибель транспортного засобу - це випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення даного договору. Згідно зі Звітом №ZB210914 від 21.09.2014 року СОД [PERSON] вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу марки "Mitsubishi outlander" АЕ9014ЕС становить 262297,02 грн., що перевищує 70% від його дійсної вартості на момент укладення Договору (176238,40 грн.), та за умовами Договору визнається повною загибеллю транспортного засобу. Таким чином, у відповідача виникло зобов'язання по відшкодуванню позивачу [PERSON] завданої їй внаслідок пошкодження її майна шкоди. Позивач має право на отримання відшкодування від особи, що заподіяла таку шкоду, у повному обсязі, і отримавши частину відшкодування від страховика на підставі договору страхування між заподіювачем шкоди і страховиком, має право вимагати від заподіювача шкоди, тобто від відповідача, відшкодування йому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця по визначенню матеріального збитку нанесеного власнику КТЗ №1185-16 від 06.04.2016 року розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER] становить 479970,23 грн. Згідно з листом АТ "СК "АХА Страхування" від 30.09.2014 року №8368/12/ЦВ [PERSON] за Договором страхування наземного транспорту №3671185/05АВ від 11.10.2013 року у випадку даного ДТП виплачено страхове відшкодування в розмірі 29198,20 грн. Відповідно до розписки від 27.11.2014 року, укладеної від імені [PERSON], який на час укладення даного правочину діяв в інтересах [PERSON], пошкоджений після ДТП автомобіль [NUMBER] було продано за 65500 грн. Таким чином, розрахунок матеріальної шкоди, а саме: від суми 429273,23 грн. (сума збитків згідно висновку судового експерта) віднімається сума 29198,20 грн. (сума страхового відшкодування, яку отримала [PERSON]Г.) та віднімається сума 65000 грн. ( сума грошей отримана від продажу пошкодженого автомобіля) і отримується 334575 грн. 03 коп., є обгрунтованим, а тому саме сума 334575 грн. 03 коп. і підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 серпня 2014 року, о 12.00 год. на перехресті проїзних частин головної дороги з с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області та другорядної дороги з с.Михайлівка Царичанського району Дніпропетровської області, автомобілем [NUMBER] керував позивач [PERSON] Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4936 від 13.08.2014 року [PERSON] діагностовано наступні тілесні ушкодження: забій грудини, голови, шийного відділу хребта, лівого передпліччя, гематома лівого передпліччя (а.с.12). З метою медичної реабілітації від перенесеної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] вимушений був звернутись до медичної установи, так як після дорожньо-транспортної пригоди в останнього з'явилися тривога, відчуття внутрішньої напруги, оніміння рук (особливо уві сні), дратівливість, порушення сну, страх за здоров'я, та було встановлено діагноз: органічний емоційний розлад судинного походження, що підтверджується медичним епікризом з історії хвороби №9881/2014 з 27.10.2014 року по 07.11.2014 року (а.с.13). Таким чином, в зв'язку із тим, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки автомобілем під керуванням водія [PERSON], його відповідальність знайшла своє підтвердження в процесі судового розгляду справи, вимоги про відшкодування моральної шкоди [PERSON] є обґрунтованими та законними. Оцінюючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, передбачених пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року №4, суд приходить до висновку про доведеність існування прямого причинного зв'язку між виною відповідача [PERSON] та її наслідками і спричиненою моральною шкодою позивачу [PERSON], а тому заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн., який, на думку суду, є достатнім для компенсування фізичних та душевних страждань останнього, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, на думку суду, судові витрати позивачів по сплаті судового збору при пред'явленні даного позову до суду повинні бути покладені на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved