Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит", Громадської організації „Трансперенсі Інтернешнл Україна", третя особа [PERSON] про визнання недійними електронних торгів, результатів електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, договору про відступлення права вимоги. В обґрунтування позову зазначав, що є власником нежилого приміщення (офісу), розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вказане нежиле приміщення належить йому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 143/30 від 22.04.2004 року. 14.02.2008 року між ним та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" був укладений кредитний договір № 15-399-028к. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору між ним та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" 14.02.2008 року був укладений іпотечний договір № 15-399-028і. В якості забезпечення якого було надане нежиле приміщення (офіс), розташоване за адресою: [ADDRESS]. 18.12.2015 року розпочата процедура ліквідації ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів призначений [PERSON]. 01.09.2016 року між Фондом гарантування вкладів та громадською організацією „Транссперенсі Інтернешнл Україна" був укладений договір „Про взаємодію щодо реалізації Пілотного проекту з організації продажу майна (активів) банків в яких запроваджено процедуру тимчасової адміністрації або ліквідації". В рамках виконання умов вищезазначеного договору була створена електронна торгова система ProZorro.Продажі. 12.03.2018 року на замовлення ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" електронною торговою системою ProZorro.Продажі були оголошенні електронні торги „Голландський аукціон" з продажу права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року, що укладений з фізичною особою з забезпеченням. 04.05.2018 року відбувся „Голландський аукціон" з реалізації права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року. Переможцем аукціону став [PERSON], який придбав право вимоги за ціною 343 050 грн. 18.05.18 року між ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлений протоколом електронних торгів № UA-EA-2018-03-12-000397-a від 04.05.2018 року. Позивач вважає, що вищевказані електронні торги проведено з порушенням чинного законодавства. В оголошенні про електронні торги, оприлюдненому на сайті ProZorro.Продажі вказано, що предметом торгів є: 1 лот Право вимоги за кредитним договором № 15-399-028К від 14.02.2008 року, що укладений з фізичною особою з забезпеченням. Нежитлова нерухомість: окремо розташована будівля загальною площею 73 кв.м. [ADDRESS]. Порука фізичної особи. Адреса місцезнаходження майна: Адреса місцезнаходження активу: Україна, м. Київ, 04050, Київ, вул. Січових Стрільців, 60. ДК 021:2015: 07220000-7 - Кредити Фізичних осіб заставні. Однак, в якості забезпечення по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року в заставу ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" було передане нежиле приміщення (офіс), розташоване за адресою: [ADDRESS] є нежилим приміщенням, яке розташоване на 1 поверху житлового будинку. Крім того, ні організатор торгів, ні замовник торгів не повідомили позивача про те, що мають відбутися торги з реалізації права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року. Проте, що відбулись вищезазначені електронні торги позивач дізнався випадково з інформаційного порталу Фонду гарантування вкладів. Тобто, в оголошенні про проведення електронних торгів невірно вказаний об'єкт забезпечення, невірно вказане його місце розташування та технічні характеристики об'єкта. Крім того, в паспорті активу і в оголошенні вказано на наявність поручителя по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року. Але, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08.06.2016 року по справі № 2-2991/11 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2012 року по справі № 2/0818/565/2012 було скасовано в частині стягнення заборгованості по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.08 року з поручителя - фізичної особи, в зв'язку з тим, що вимога ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" до поручителя про стягнення солідарно заборгованості, що виникла у [PERSON] по кредитному договору та судових витрат є безпідставною у зв'язку з припиненням поруки. Також, з позивача рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2012 року по справі № 2/0818/565/2012 була стягнута заборгованість по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року у сумі 2 939 072,77 гривень, з яких: сума непогашених процентів у розмірі 87 336 грн. 06 коп., сума заборгованості по кредиту у розмірі 575 647 грн. 21 коп., сума непогашеної пені по процентам та кредиту у розмірі 2 276 089 грн. 50 коп. В публічному паспорті активу вказаний розмір залишку по процентам у розмірі 728 786,68 грн. і залишок по пені і штрафам у сумі 25 392 639,55 грн. Таким чином, в оголошенні про проведення електронних торгів з реалізації права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року невірно вказані усі суттєві обставини кредитного договору, характеристики об'єкту забезпечення та данні про наявність поручителя по кредитному договору. Вважає, що оприлюднення в оголошенні неправдивої інформації про об'єкт реалізації суттєво вплинуло на результат електронних торгів з реалізації права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року. Переможцем електронного аукціону став [PERSON], номер обліково: картки платника податків [NUMBER], тобто, фізична особа. Вказана обставина є значним порушенням статті 1054 ЦК України. Недотримання правил проведення прилюдних торгів є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Підставою для пред'явлення позову про визнання електронних (прилюдних) торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення цих торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Позивач зазначає, що порушення його законних прав і інтересів в тому, що оприлюднено в оголошенні і публічному паспорті активу неправдивих даних про об'єкт забезпечення; порушення вимог статті 1054 Цивільного Кодексу України, в частині реалізації права вимоги по кредитному договору фізичній особі. Просив визнати недійсними електронні торги від 04.05.2018 року з реалізації права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року, оформлені протоколом електронного аукціону № UА-ЕА-2018-03-12-000397-а від 04.05.2018 року та договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2018-03-12-000397-а від 04.05.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. № 551. Відповідач ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" в особі представника Неудачіна Р.В. з позовними вимогами [PERSON] не погодився, подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву посилався на те, що позивачем невірно зазначені нормативні документи, які регулюють правовідносини, що виникли у зв'язку з проведенням аукціону з продажу права вимоги між АТ „Банк „Фінанси та Кредит", [PERSON], [PERSON], правочин щодо відступлення права вимоги передбачений прямими нормами чинного цивільного законодавства та обмежень щодо укладення відповідного правочину з фізичною особою не має. Відповідно до Договору відступлення права вимоги, до нового кредитора не переходять право на нарахування процентів за користування Боржником кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов основного договору, тому вважають твердження позивача про те, що договір про відступлення права вимоги не може бути укладений з фізичною особою безпідставними та необґрунтованими. Також посилаються, на те, що позивачем не зазначено, які саме права або інтереси порушені та в чому полягає таке порушення, позовна заява [PERSON] не містить посилання на докази, які підтверджували таке порушення. Третьою особою [PERSON] надані пояснення по суті справа, відповідно до яких, останній вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні. Судом були проведені такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, що викладені в ньому. Представник відповідача АТ „Банк „Фінанси та Кредит" в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позов, просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмових поясненнях на позов, просив в задоволенні позову відмовити. В подальшому учасники справи надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за їх відсутності. Дослідивши обставини справи, та перевіривши їх доказами, врахувавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне. 14.02.2008 року між [PERSON] та ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" був укладений кредитний договір № 15-399-028К. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в розмірі 660 000 грн. з оплатою по процентній ставці 17 % процентів річних. В забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання між ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 15-399-0281, відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме нежиле приміщення, що розташоване за адресою [ADDRESS], загальною площею 73,0 кв. Також, в забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання між ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] 14.02.2008 року був укладений Договір поруки № 15-399-0281. 17.12.2015 року згідно з Постановою НБУ № 898 прийнято рішення - відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ „Банк „Фінанси та Кредит". 01.09.2016 року між Фондом гарантування вкладів та громадською організацією „Трансперенсі Інтернешнл" був укладений договір „Про взаємодію щодо реалізації Пілотного проекту з організації продажу майна (активів (банків яких запроваджено процедуру тимчасової адміністрації або ліквідації". Для виконання умов зазначеного договору була створена електронна торгова система ProZorro.Продажі. 12.03.2018 року на замовлення АТ „Банк „Фінанси та Кредит" електронною торговою системою ProZorro.Продажі були оголошені електронні торги „Голландський аукціон" з продажу права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008 року. 04.05.2018 року відбувся „Голландський аукціон" з реалізації права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008року. Переможцем аукціону став [PERSON], який придбав право вимоги за ціною 343 050, 00 грн. 18.05.2018 року між АТ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрованим за адресою [ADDRESS] укладений договір про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UE-EA-2018-03-12-000397-a від 04.05.2018 року. Також встановлено, що Постановою Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 2-2991/11 за позовом ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15-399-028К від 14.02.2008 року та договором поруки № 15-399-028П від 14.02.2008 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 08.06.2016 року скасовано. Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.07.2012 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором змінено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2008 року № 15-399-028К в розмірі 1 325 966 (один мільйон триста двадцять п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят шість) грн 54 коп. В решті рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11 липня 2012 року залишити без змін. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" по 764 (сімсот шістдесят чотири) грн. 25 коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги, з кожного. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує посиланням на Закон України „Про публічні закупівлі", а також посиланням на Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставного майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1448 від 22.12.1997 року. У вступній частині Закону України „Про публічні закупівлі" встановлена сфера його застосування: „Цей Закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади". В свою чергу, Закон України „Про оподаткування прибутку підприємств" на підставі якого було розроблено Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставного майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1448 від 22.12.1997 року втратив чинність 01 січня 2013 року. Предметом позову є визнання недійсним електронних торгів, результатів електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги. Вказані правовідносини регулюються Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", „Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються", затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 388 від 24.03.2016 року, Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 3117 від 20.07.2017 року „Про пілотний проект щодо реалізації активів (майна) банків, що ліквідуються, шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції", Регламентом роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції, „Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №2 від 05.07.2012 року. При цьому, жоден з вказаних нормативних документів не містить обов'язкового переліку відомостей, що публікуються в оголошенні та публічному паспорті активу, натомість містять порядок ознайомлення з активом, також вказані нормативні документи не містять обов'язку повідомлення Боржника про призначені торги. Отже, в зв'язку з зазначеним, доводи позивача про неповідомлення його про час, місце проведення аукціону, початкову вартість реалізації майна, про не вірну адресу місцезнаходження майна, його технічні характеристики та наявність поруки є необґрунтованими. Нормами ст. 512 ЦК України передбачено, що Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України ). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Таким чином, правочин щодо відступлення права вимоги передбачений прямими нормами чинного цивільного законодавства та обмежень щодо укладення відповідного правочину з фізичною особою не має. Відповідно до п. 2.2 Договору відступлення права вимоги, до нового кредитора не переходять право на нарахування процентів за користування Боржником кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунків Боржника, що надані Банку відповідно до умов основного договору. Тому, твердження позивача про те, що договір про відступлення права вимоги не може бути укладений з фізичною особою є необґрунтованими. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В свою чергу, позивачем не зазначено, які саме права або інтереси порушені та в чому полягає таке порушення, позовна заява [PERSON] не містить посилання на докази, які підтверджували таке порушення. Тобто, коли боржник звертається до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів, результатів електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, договору відступлення права вимоги від 18.05.2018 року, не зазначивши, які ж його права та інтереси були порушені, то визнання правочину недійсним, як спосіб захисту, не може бути застосовано. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають залишенню без задоволення. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed