Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу. \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 28.07.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 89/17-Т/Дп/06, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати будь яке пошкодження, або знищення автомобіля марки «BMW\~730\~D»,\~д.н.з\~ АЕ\~87\~57\~НМ,\~його окремих\~складових частин\~чи додаткового\~обладнання внаслідок\~ДТП.\~21.05.2017 року в м. Дніпро по вул. Донецьке шосе сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 730 D», д.н.з АЕ 87 57 НМ та автомобіля «MAZDA 626», д.н.з. 10\~823 ЯА, під керуванням [PERSON] (далі Відповідач). Згідно з постановою Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2017 року винною особою в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо транспортної пригоди є відповідач. Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «BMW 730 D», д.н.з АЕ 87 57 НМ, були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Таким чином, на підставі умов договору страхування наземного транспорту, розрахунку суми страхового відшкодування від 06.06.2017 року, страхового акту № 006.00500017-1 від 06.06.2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» понесло збитки, виплативши страхове відшкодування в сумі 757\~455 (сімсот пятдесят сім тисяч чотириста пятдесят пять) грн. 64 коп. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача позивачем було направлено претензію вих. № 1990-17 від 28.07.2017 року, яку останній отримав, однак суму боргу так і не сплатив. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму страхового відшкодування у розмірі 757 455 (сімсот пятдесят сім тисяч чотириста пятдесят пять) грн. 64 коп. \~та\~\~судовий збір у розмірі\~\~1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити (а.с.52). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги\~не визнав, посилаючись на обставину неправомірності нарахування страхового відшкодування у розмірі 75\~755 (сімдесят пять тисяч сімсот пятдесят пять) грн. 64 коп., оскільки обчислення розміру такого відшкодування відбувалось без його участі, і він був позбавлений права подавати страховій компанії та експерту товарознавцю свої доводи та заперечення. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 28.07.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 89/17-Т/Дп/06 (а.с.4-7). Судом встановлено, що 21.05.2017 року в м. Дніпро по вул. Донецьке шосе сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 730 D», д.н.з АЕ 87 57 НМ, під керуванням [PERSON] та автомобіля «MAZDA 626», д.н.з. 10\~823 ЯА, під керуванням [PERSON]. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2017 року по справі № 3/199/1823/17, водія [PERSON], [INFO], було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. (а.с. 11). Означена постанова набула чинності у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України, вина відповідача встановлена та не підлягає додатковому доказуванню. У звязку із викладеним суд також доходить висновку, що між протиправними діями відповідача та шкодою, заподіяною страхувальнику, наявний прямий причинно-наслідковий звязок. Як вбачається із матеріалів справи, 21.05.2017 року [PERSON], скориставшись своїм правом, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем, звернувся із відповідною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (а.с.12). Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження № 23051700 від 20.05.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW 730 D», д.н.з АЕ 87 57 НМ складає 91\~920 грн. 68 коп. При цьому, згідно платіжного доручення № 77711 від 07.06.2017 року (а.с. 25) позивачем було сплачено на рахунок спеціалізованого СТО ПРАТ «АВТ Баварія-Дніпропетровськ» страхове відшкодування в розмірі 75 755 (сімдесят пять тисяч сімсот пятдесят пять) грн. 64 коп. Окрім цього, із матеріалів справи вбачається, що відповідною претензією від 28.06.2017 року позивач запропонував відповідачу добровільно відшкодувати розмір завданих збитків або надати інформацію стосовно наявності договору страхування цивільно-правової відповідальності (а.с. 26) Судом також встановлено, що така претензія була отримана відповідачем 04.07.2017 року, що підтверджується повідомленням підприємства поштового звязку про вручення поштової кореспонденції (а.с.27), однак такий учасник справи на таку претензію не відреагував, жодної інформації позивачу надано не було. Таким чином між вказаними сторонами виник цивільно-правовий спір який підлягає вирішенню у судовому порядку. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до приписів ч.2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій\~\~підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач у своїй позовній заяві порушив питання про стягнення заподіяної шкоди відповідно до\~ст. 993 ЦК України. Нормами цивільного законодавства передбачено право зворотної вимоги за декількома правовідносинами. Зокрема, відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Разом з цим, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика слід розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Зокрема, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. В порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суд зауважує, що регресні правовідносини регулюються загальними нормами цивільного права (зокрема,\~статтею 1191 ЦК), а також\~статтею 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до\~статті 993 ЦК\~і\~статті 27 Закону України "Про страхування"\~встановлено особливий правовий режим. Суброгація може застосовуватися лише до майнового страхування. В даному випадку, підстави для подання регресного позову, що передбачені\~ст. 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~відсутні. Таким чином, вимога Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON]\~\~є не регресною вимогою, а вимогою, що є похідною від суброгаційних прав страховика. Оскільки в даному випадку позивач виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування і зобов'язання з приводу відшкодування шкоди збереглося (шкода ще не відшкодована відповідальною особою), то відбулася заміна суб'єкта\~\~в такому зобов'язанні щодо відшкодування шкоди і до позивача перейшли суброгаційні права. Таким чином повернення сплачених позивачем коштів за договором добровільного страхування наземного транспорту повинно відбуватися саме в порядку суброгації, а не регресу. За загальним правилом в\~\~порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тобто в даному випадку має значення саме сума страхового відшкодування виплачена позивачем потерпілій особі.\~\~У звязку із чим суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача у повному обсязі грошової суми, вказаної в прохальній частині позовної заяви в розмірі 757\~455 (сімсот пятдесят сім тисяч чотириста пятдесят пять) грн. 64 коп., а тому у вказаній частині позов підлягає лише частковому задоволенню. Зважаючи на всі обставини, що встановлені судом, вимоги позивача про стягнення з відповідача фактично сплаченої суми заподіяної шкоди є\~\~такими, що підлягають до задоволення саме в частині стягнення із відповідача фактично виплаченого грошового відшкодування у розмірі 75 755 (сімдесят пять тисяч сімсот пятдесят пять) грн. 64 коп. Суд також критично ставиться і до доводів сторони відповідача, щодо того, що сума шкоди була визначена позивачем всупереч діючому законодавству. Так, оспорюючи розмір матеріальних збитків, сторона відповідача, під час судового розгляду справи, не надала жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження своїх доводів, щодо завищеного розміру шкоди, як і не заявляла клопотання про призначення відповідної експертизи. Цивільне судочинство у справах позовного провадження здійснюється за принципом диспозитивності та принципом змагальності. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Статтею 12\~ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Суд розяснював відповідні процесуальні права відповідачу, та відкладав на достатній строк розгляд даної справи за заявою такого учасника справи з метою отримання останнім відповідної професійної правничої допомоги. Однак, стороною відповідача не подано суду відповідних доказів на обґрунтування заперечень, щодо невідповідності розміру страхового відшкодування реальному розміру заподіяних збитків. А самі по собі доводи без надання суду відповідних доказів\~в силу вказаних норм процесуального закону не можуть доводити обґрунтованість заперечень проти позовних вимог. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в частині стягнення із [PERSON] на користь позивача грошову суму у розмірі 75\~755 (сімдесят пять тисяч сімсот пятдесят пять) грн. 64 коп. В іншій частині позовним вимог відмовити за недоведеністю позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів\~\~ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial