Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації по зазначеній квартирі та виключення відомостей про нього із особового рахунку на квартиру. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона, [PERSON], проживає та зареєстрована в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею у зазначеній квартирі зареєстровані та постійно проживають члени її сім'ї: дочка [PERSON], 1991 року народження, та син [PERSON], 1982 року народження. Також в зазначеній квартирі з 1992 року зареєстрований син її рідного брата [PERSON] - відповідач [PERSON], [INFO], який відповідно доводиться їй племінником. Квартира не є приватизованою і належить до комунальної власності міста Дніпродзержинська. Це житлове приміщення було виділено її родині на підставі рішення виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинськ № 375 від 01 лютого 1979 року на склад сім'ї із п'яти осіб: батька [PERSON], матері [PERSON], неї, її брата [PERSON], та бабусі [PERSON]. У 1992 році у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований син її брата - [PERSON]. Брат [PERSON] проживав та був зареєстрований у спірній квартирі до 1997 року, а потім отримав свою власну квартиру, в якій постійно проживає і зареєстрований. Але його син [PERSON] залишився бути зареєстрованим у спірній квартирі, хоча з 1993 року він постійно проживав разом із своєю матір'ю, тобто колишньої дружиною брата, у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Її батько [PERSON] помер у 1999 році, її мати [PERSON] померла у 2008 році, ще раніше померла бабуся [PERSON], і всі вони були зняті з реєстраційного обліку по квартирі. В квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає з 1993 року, і з цього часу в житловому приміщенні відсутні його речі, особисті документи, предмети побуту. Він ніколи не з'являвся в спірній квартирі, не претендував на проживання в ній, не турбувався про житловий стан квартири, не сплачував комунальні послуги, але з реєстраційного обліку по спірній квартирі до теперішнього часу так і не знявся. Через реєстрацію відповідача вона вимушена нести додаткові витрати, сплачуючи комунальні послуги за особу, яка тривалий час не проживає у житловому приміщенні, не утримує його, не може оформити житлову субсидію, зважаючи на значне підвищення тарифів на комунальні послуги, а також позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію житла. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі без поважної причини більше 6 місяців, вона вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Абонент ХХІ", в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу у місті Дніпродзержинську ГУ ДМС у Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 1979 року Виконавчий комітет Заводської ради народних депутатів видав на ім'я [PERSON] ордер на житлове приміщення № 437 на родину з 5 чоловік - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на право зайняття 4-кімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.21). У 1999 році помер [PERSON], а в 2008 році померла [PERSON], що підтверджується відповідними записами в особовому рахунку № [NUMBER] від 15.05.2015 року, виданим ТОВ "Абонент ХХІ" (а.с.16). Як зазначено в позовній заяві з 15.09.1999 року позивач [PERSON] визнана відповідальним наймачем житлового приміщення по [ADDRESS] У вищевказаній квартирі [ADDRESS], крім квартиронаймача [PERSON], зареєстровані син позивача - [PERSON], її дочка - [PERSON] та її племінник та відповідач по справі - [PERSON], [INFO], що підтверджується особовим рахунком № [NUMBER] від 15.05.2015 року, виданим ТОВ "Абонент ХХІ" (а.с.16). Проте, [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання від 31.08.20006 року, який складений сусідами позивача та відповідача по місцю їх реєстрації та засвідчений начальником дільниці № 1 ТОВ "Крона" [PERSON], а також актом про не проживання від 12.05.2015 року, який складений сусідами позивача та відповідача по місцю їх реєстрації, а саме [PERSON], [PERSON] та засвідченого начальником дільниці № 1 ТОВ "Крона" [PERSON], і згідно яких відповідач в спірній квартирі не проживає більше ніж 20 років (а.с.24, 25). Відповідно до довідки дільниці № 1 ТОВ "Крона" від 15.05.2015 року [PERSON], з заявами та повідомленнями про усунення перешкод йому у користуванні житловим приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS], в період більше ніж 20 років по теперішній час не звертався (а.с.26). З матеріалів справи вбачається, що згідно бази даних Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Дніпропетровській області: гр.[PERSON], з заявами та повідомленнями про усунення перешкод йому у користуванні житловим приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS] не звертався, що підтверджується листом Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.05.2015 р. № 11201 (а.с.22). Відповідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно відсутній в квартирі по [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне йому для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації, суд виходить з того, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням (квартирою), вже є достатньою підставою для зняття його з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". За наведених обставин у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Щодо позовних вимог про виключення відомостей про реєстрацію [PERSON] з особового рахунку на квартиру, суд зазначає наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю "Абонент-ХХІ" є у справі третьою особою. Такий процесуальний статус виключає можливість покладення на нього рішенням суду будь-яких обов'язків, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial