Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Хорольський будинок - інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, в інтересах підопічної [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи Хорольського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної особи [PERSON] , в обгрунтування якого вказав, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 10.05.2011 р. по справі № 6-17/11/1628 за позовом [PERSON] . до [PERSON] про стягнення аліментів було вирішено: «Стягнути з [PERSON] [INFO] проживаючого: [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на користь Хорольського будинку-інтернату(м. Хорол, вул.В.Маковського1, ) на утримання мактері [PERSON] ,. [INFO] з 05.05.2011 р.». Але як вказує позивач, на даний час аліменти, які сплачує на утримання матері відповідач є недостатніми та такими, що підлягають збільшенню до 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатної особи. В судове засідання представник позивача Хорольського будинку - інтернат для громадян похилого віку та інвалідів Бай В.О. не з"явилася, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та прохає його задовольнити з підстав наведених у ньому. В судове засідання [PERSON] не з"явився, але в заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи Хорольського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, який належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження та якому роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі наявні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, протягом строку, встановленого судом, відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи до суду не надав, і станом на 29.05.2019 року жодних заяв (клопотань) на адресу суду від нього не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 10.05.2011 р. по справі № 2-238/11/1628 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Хорол, жителя [ADDRESS] , не працюючого -аліменти на користь та на утримання його непрацездатної матері [PERSON] , [INFO] , -в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи із дня подачі заяви, тобто з 05 травня 2011 року, і на час перебування її у будинку -інтернаті. На даний час непрацездатна мати відповідача має незадовільний стан здоров`я витрати на її утримання збільшилися. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.3 ст.47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» у випадках, коли батьки похилого віку знаходяться на державному утриманні в будинках-інтернатах, пансіонатах або в інших установах, аліментні виплати на їх догляд сплачуються цим установам. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінилося матеріальне становище непрацездатної матері відповідача, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Суд вважає, що матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням сплати аліментів відповідачу дозволяє йому сплачувати аліменти на користь відповідача в збільшеному розмірі. Отже, враховуючи позицію відповідача, який визнав позов, зміни майнового стану непрацездатної матері відповідача, вважає можливим змінити розмір стягнення аліментів на утримання [PERSON] з 1/6 частини заробітку /доходу/ до 1/4 частини заробітку /доходу/, щомісяця, матеріальному становищу та інтересам сторін, що є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення матеріальної допомоги. В той же час не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів розміром не меншим за 50 % прожиткового мінімуму для непрацездатної особи щомісячно, що буде відповідати вимогам ст.182 СК України. Оскільки вимоги ст.182 СК України розповсюджуються лише на дітей і задоволення цієї вимоги буде суперечити вимогам даної статті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial