Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить надати багаторазові тимчасові виїзди за межі України в зону АТО [PERSON], [INFO], без згоди і супроводу її батька - [PERSON], у супроводі її (позивачки) як матері дитини, строком на три роки, пославшись на таке: Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу постійно мешкає з нею (позивачкою). Вона матеріально утримує доньку і опікується нею. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Донецькій області вона з донькою вимушена була виїхати до с. Благовіщенка Запорізької області, де взята на облік як переміщена особа з тимчасово окупованої території України з 05 листопада 2014 року. Не зважаючи на ситуацію, що склалася в країні, у неї виникає необхідність періодично навідуватися додому з донькою за місцем реєстрації у м. Донецьк задля зміни гардеробу та з інших побутових речей, оскільки у зв'язку з наймом житла та сплатою комунальних послуг у с. Благовіщенка у неї не має можливості постійно купувати речі собі та дитині, в яких є нагальна потреба. Однак, не зважаючи на зазначене, відповідач по справі безпідставно не надає згоди на багаторазові виїзди дитини в зону АТО, останнім часом з донькою не спілкується, не цікавиться її життям, морально та матеріально не підтримує, аліменти не сплачує. Вважає, що така позиція відповідача як батька дитини шкодить інтересам останньої та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. Відповідач, зловживаючи своїми правами, перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів їхньої доньки. Позивач в судове засідання не з'явилася, за текстом позовної заяви просила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі, до суду не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на визнання позову. Третя особа - Служба у справах дітей Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання явку представника не забезпечила, заперечень проти позову суду не надала. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа , яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права пересування лише у випадках, встановлених законом. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України", постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р. "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р., передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку -(п.3). Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері) -(п.4). За пунктом 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 р.№ 415 ог, - в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. У відповідності до п.5.1.2. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центрупри Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 р.№ 415 ог, - виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Судом встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27 серпня 2013 року ВДРАЦС Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку - в матеріалах справи на а.с.9). Позивач по справі [PERSON] за паспортом зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, зворот). За Довідкою «Про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» від 05.11.2014 р. №2313000163 [PERSON] разом із донькою [PERSON], [INFO], перемістилася з району проведення антитерористичної операції [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до ч.1ст.141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, не зважаючи на те чи перебували вони в шлюбі чи ні. У відповідності до ст.ст. 150 ч.2, 155ч.1 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Вирішуючи питання щодо можливості надання малолітній дитині сторін дозволу на в'їзд/виїзд на неконтрольовану територію/ з неконтрольованої території без згоди та супроводу батька, в супроводі матері, суд виходив з того, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок такого виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Виходячи з вимог наведеного вище закону, з огляду на те, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved