Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В лютому 2015 року Моторне ( транспортне) страхове бюро України ( далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 11 514,75 грн. та судових витрат: 243,60 грн. судового збору, 2 000 грн. витрат , пов'язаних з оплатою правової допомоги , всього коштів на загальну суму 13 758,35 грн. Свою вимогу позивач обгрунтовує тим, що 03 серпня 2011 року в м. Калуші на вул. Івано-Франківській з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки "Пежо", реєстраційний номер [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода ( далі ДТП) , в результаті якої транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2011 року. На момент скоєння ДТП [PERSON] не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір завданих збитків становить 13 817,70 грн. згідно зі звітом від 05 серпня 2011 року №92/08/11. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, додавши копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 березня 2011 року №АА 0056018. 09 лютого 2012 року позивач виплатив потерпілій особі відшкодування в розмірі 11 514,75 грн. відповідно до пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому у нього на підставі ст.1191 ЦК України та п.38.2 ст.38 вище вказаного Закону виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] Позивач свого представника в судове засідання не направив, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовну вимогу підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив при прийняті рішення врахувати його матеріальне становище та зменшити суму відшкодування. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2011 року в м. Калуші на вул. Івано-Франківській сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілі [PERSON] та [PERSON] зазнали технічних пошкоджень. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджена постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2011 року. На момент вчинення ДТП [PERSON] не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05 серпня 2011 року №92/08/11, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Мерседес" з реєстраційними номерами [NUMBER] становила 13 817,70 грн. Власник даного автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, додавши копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 березня 2011 року №АА 0056018. МТСБУ виплатило [PERSON] - 11 514,75 грн. страхового відшкодування, що підтверджується копією платіжного доручення №592 від 09 лютого 2012 року . Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдана вчиненням злочину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає з сім'єю в складі чотирьох осіб, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований як безробітний в центрі зайнятості, де утримує невелику допомогу, дружина відповідача перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною. Враховуючи вище вказані обставини, суд вважає, що розмір відшкодування відповідачем шкоди може бути зменшено до 9 000 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК України, де зазначено, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. З матеріалів вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 243,60 грн, , який підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( 11 514,75 грн. : 9 000 грн. = 243,60 грн. : х ), тобто в сумі 187, 38 грн. Крім цього, щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, то суд відмовляє в цьому виходячи з наступного. Частинами 1, 2 ст.84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом Як роз'яснено у п.47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи не вбачається, що виконавець контракту про надання правової допомоги № 80 від 19 грудня 2012 року є адвокатом , а також позивачем не долучено до даного контракту акту про виконанні роботи по справі, за яким виконавцем надавалась правова допомога, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн.

Outcome: partial