Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, однак їх шлюб був розірваний 04 квітня 2014 року. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Батько малолітніх дітей - [PERSON] з дітьми не проживає, не піклується про їх матеріальне забезпечення та виховання, не цікавиться їхнім життям, не виявляю стосовно них батьківської уваги. На її звернення про необхідність матеріальної допомоги на утримання дітей, відповідач не реагує, навмисно ухиляється від свого батьківського обов»язку, хоча має можливість його виконувати. Аліменти на утримання дітей з відповідача не стягуються. Орган опіки та піклування Сашанської сільської ради Теплицького району своїм рішенням №13 від 08.04.2016 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Позивачка [PERSON] до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування Сашанської сільської ради Теплицького району Лянний В.Г. до суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи у відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між сторонами був розірваний. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З копій свідоцтв про їх народження, виданих 15.10.2009 року та 09.07.2014 року відповідно, вбачається, що батьками дитини є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] Діти проживають разом з матір'ю в с. Саша Теплицького району Вінниької області та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.04.2016 року та довідкою, виданою виконкомом Сашанською сільською радою Теплицького №93 від 25.04.2016 року. Мати [PERSON] в даний час перебуває в декретній відпустці, одружена вдруге, разом із чоловіком [PERSON] виховують дітей. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається, не відвідує їх, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям, не піклується про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для їх проживання та виховання, не цікавиться їхнім матеріальним забезпеченням, негативно характеризується за місцем проживання, вживає спиртні напої. Відповідно до рішення №13 від 08.04.2016 року органу опіки та піклування Сашанської сільської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не спілкується з дітьми, не проявляє до них батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує їх, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що останній без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім цього, судом встановлено, що з моменту розірвання шлюбу відповідач ні фінансової ні, будь-якої іншої допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз'яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Під час звернення до суду з даним позовом позивачем не заявлялася позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, але станом на дату винесення рішення набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обовязку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину" №1370-VIII від 17.05.2016 року, а тому згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В поданій до суду заяві позивачка [PERSON] просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожного з дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 ч.1, 184 ч.1 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], не піклується про їх здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, навчання, матеріально не утримує їх, його належить позбавити батьківських прав по відношенню до них, також з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON].в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожного з дітей до досягнення ними повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 166,180, 182-184 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved