Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, вимоги якої було уточнено під час розгляду справи, до відповідача про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 17.10.1979 року відповідно до наказу № 261/л вона була прийнята на посаду бортпровідника до Бориспільського об"єднаного авіазагону Українського об"єднання цивільної авіації. 12.05.1980 року відповідно до наказу № 150/л їй було надано третій клас бортпровідника, 27.12.1983 року відповідно до наказу № 14/л їй було надано другий клас бортпровідника, з 18.04.1984 року відповідно до наказу № 196/л вона була переведена на посаду старшого бортпровідника (надано перший клас). З 01.04.1993 року відповідно до наказу № 2/л у зв"язку з реорганізацією Бориспільського авіапідприємства вона була переведена до Бориспільського державного авіапідприємства Української державної авіакомпанії "Авіалінії України". З 15.10.1997 року відповідно до наказу № 22 вона була переведена з Бориспільського ДАП "Авіалінії України" до Державного авіаційного підприємства "Україна". 01.09.2014 року наказом № 159/0 її було звільнено з посади старшого бортпровідника згідно з п.1 ст.40 КЗпП України у зв"язку зі скороченням штату. Позивач вважає своє звільнення незаконним вказуючи на те, що був порушений порядок попередження про майбутнє звільнення з займаної посади. Так, 26.06.2014 року вона отримала попередження про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України. В повідомленні про майбутнє звільнення зазначена точна дата звільнення - 01.09.2014 року. Отже, відповідач, ставлячи точну дату звільнення в повідомленні про майбутнє звільнення, тим самим одночасно позбавив її (позивача) використати своє право на іншу наявну роботу в ДАП "Україна" відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України, тобто її повідомили не про майбутнє звільнення, а про остаточне звільнення, яке відбудеться 01.09.2014 року, що порушує порядок звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України та ст.49-2 КЗпП України. Крім того, відповідач не запропонував жодної іншої роботи, чим також порушив процедуру звільнення в порядку п.1 ст.40 КЗпП України. Попередження про звільнення також складено з порушенням вимог ст.49-а КЗпП України, оскільки не містить жодного слова про пропонування позивачу іншої наявної роботи в ДАП "Україна". Позивач також обґрунтовує свої вимоги і тим, що при звільненні не було враховано її переважне право на залишення на роботі у порівняні із залишеними співробітниками на посаду старшого бортпровідника, оскільки вона має на утриманні неповнолітню доньку, [INFO]; порівняно з іншими співробітниками, які залишились працювати у ДАП "Україна" на посаді старшого бортпровідника, вона має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, що підтверджується відповідними свідоцтвами та сертифікатами; загальна кількість годин нальоту складає 10631 годин 38 хвилин; вона не має жодних нарікань на здоров"я, що підтверджується медичною сертифікацією, має медичний сертифікат класу 3, який відноситься до ліцензії льотного екіпажу, виданий 25.04.2014 року, і допускає її для подальших самостійних польотів на літаках. Як зазначає позивач, вона завжди чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувала розпорядження керівництва в ДАП "Україна", додержувалась трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці та внутрішнього розпорядку в ДАП "Україна". Навіть коли її було попереджено про звільнення, вона продовжувала успішно та сумлінно виконувати свої трудові обов"язки і дуже активно здійснювала польоти в останній місяць своєї роботи, так як вона сертифікований працівник та має багато допусків до літаків. І так як ДАП "Україна" потребувала заміни звільнених працівників, то вона виходила на роботу по першій вимозі ДАП "Україна" на заміщення вивільнених працівників, так як робота повинна була виконуватись, щоб ДАП "Україна" не втратила свого престижу. Позивач вказує і на те, що за даними трудової книжки у неї не було жодного дисциплінарного стягнення за весь безперервний стаж роботи, а лише грошові винагороди та грамоти за успіхи в роботі, а також була нагороджена Почесною Грамотою Державного департаменту авіаційного транспорту до Дня авіації за успіхи в роботі та Подякою Голови Державної авіаційної служби України з нагоди Дня авіації України за особливі досягнення. 12.08.2014 року вона подала заяву до канцелярії ДАП "Україна", в якій вказувала на своє переважне право на залишення на роботі та просила надати іншу наявну роботу в ДАП "Україна". До дати звільнення вона не отримала ніякої мотивованої відповіді на цю заяву. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує і на те, що в день звільнення з нею не було проведено остаточного розрахунку, і такий розрахунок не проведено і на день подання позовної заяви. В обґрунтування позову позивач посилається і на те, що рішення тимчасової комісії ДАП "Україна" про скорочення штату, витяг з якого їй було надано, на її думку є неправомочним, оскільки таке рішення могло прийматися власником - Державним управлінням справами або директором ДАП "Україна". У витязі з протоколу зазначається, що тимчасова комісія утворена відповідно до наказу ДАП "Україна" від 28.03.2014 року № 93. До витягу з протоколу даний наказ не прикріплений, тому не зрозуміло, на яких повноваженнях діє тимчасова комісія саме в такому складі і що саме цей склад комісії має право голосувати та приймати рішення про її (позивача) звільнення. Також, з перерахованих посад, що приймали участь у засіданні тимчасової комісії, вбачається, що директор ДАП "Україна" навіть не був запрошений. Позивач також стверджує, що її не було повідомлено про засідання тимчасової комісії і не було викликано чи запрошено до участі, хоча справа звільнення стосується кожного працівника персонально. У витязі з протоколу зазначається, що заступник генерального директора [PERSON] дав повну характеристику служби бортпровідників, але прикріпленої характеристики саме на неї (позивача) немає, до того ж, не вказана причина її звільнення. У порядку денному не зазначено питання про роз"яснення трудових прав, про вивчення запропонованих вакансій, про її звільнення, про вислуховування її побажань тощо. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що зазначене рішення тимчасової комісії ущемляє її право на працю, що гарантується конституцією України. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати наказ № 159/0 від 01.09.2014 року, виданий ДАП "Україна" про її звільнення; поновити її на посаді старшого бортпровідника в ДАП "Україна"; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33310 грн. 20 коп. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник відповідача Семиполець О.В. позовні вимоги не визнала. При цьому в своїх письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача вказує на те, що відповідно до чинного законодавства, питання щодо зміни в організації праці (до яких відносяться, зокрема, питання зміни структури та штатного розпису, питання звільнення одних працівників та прийняття інших) належать до виключної компетенції власника чи уповноваженого ним органу. Разом з тим, порядок вивільнення працівників має відповідати приписам КЗпП України. Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року № 65 передбачено, що Державному управлінню справами, якому підпорядковується відповідач, необхідно вжити заходів щодо зменшення кількості літаків, що обслуговують вищих посадових осіб держави, та переглянути обсяг видатків на їх утримання за бюджетною програмою "Забезпечення перевезень посадових осіб держави авіаційним транспортом". На виконання вказаного пункту постанови, для виконання спеціальних авіаперевезень Державним управлінням справами залишено п"ять повітряних суден, експлуатантами яких є відповідач: три літаки (Airbus А-319-115, АН-74ТК-300Д, АН-148-100) та два вертольоти (Мі-8МТВ-1, 2002 року та 2003 року випуску). Державне управління справами своїм листом від 20.03.2014 року № 01-13/11.1/0408 повідомило відповідача про проведення оптимізації структури та штатного розпису та зменшення персоналу до мінімальної необхідної кількості, яка зможе забезпечити виробничий процес підприємства. На виконання наказу ДАП "Україна" від 14.03.2014 року № 85 "Про організацію та проведення у підприємстві заходів з економії державних коштів" було підготовлено наказ про створення тимчасової комісії № 93 від 28.03.2014 року по визначенню чисельності штату працівників, які підлягають скороченню, у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст.42, 49-2 КЗпП України. Також, фахівцями сектору праці та заробітної плати ДАП "Україна" спільно з управлінням праці та заробітної плати Державного управління справами було розроблено новий штатний розпис, який передбачав скорочення працівників відповідача в середньому на 40 % всього працюючого персоналу. Тобто, в даному випадку, зміною в організації праці є зміна структури та штатного розпису, у результаті чого було скорочено 10 посад бортпровідників. 21.07.2014 року відбулося засідання комісії для відпрацювання проектів нової структури та штатного розпису підприємства, визначення чисельної кількості штату працівників, які підлягають скороченню, проведення вивільнення працівників, в зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідно до вимог чинного законодавства України. На вищезазначеному засіданні було розглянуто клопотання заступника генерального директора [PERSON] щодо працевлаштування працівників на посади служби бортпровідників льотного комплексу. У своєму виступі він вказав, що при визначенні працівників, які підлягають переведенню, надається перевага працівникам з високою кваліфікацією та продуктивністю праці. За результатами даного розгляду комісія встановила, що у зв"язку з відсутністю посад за відповідною кваліфікацією (спеціальністю) на дату проведення засідання комісії позивач підлягає звільненню. Як зазначає у своїх письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача, на засіданні досконально розглядалися кандидатури кожного працівника стосовно переведення на іншу посаду служби бортпровідників льотного комплексу, або звільнення у зв"язку із змінами в організації виробництва та праці. На засіданні комісії були визначені працівники, які підлягають переведенню, надавалась перевага працівникам із високою кваліфікацією та продуктивністю праці, та найбільша перевага на залишання на роботі надавалась наступним працівникам відповідно до ст.42 КЗпП України: - працівники (бортпровідники), які мають допуски на кілька повітряних суден, які знаходяться в ДАП "Україна"; - працівники з високою кваліфікацією; - працівники з високою продуктивністю праці; - працівники, які мають двох і більше утриманців; - працівники, які мають вищу освіту; - працівники (бортпровідники), вік яких не перевищує 35 років ("Керівництво з експлуатації", схвалене Державною авіаційною службою України). Враховуючи всі вищезазначені вимоги, було встановлено, що позивач, [INFO] (повний вік 53 роки), має допуски на чотири повітряні судна: Ан-74, Іл-62, Ту-134, Як-40, три з яких радянського виробництва у 2013-2014 роках виведені з експлуатації. В зв"язку з тим, що повітряні судна Іл-62, Ту-134, Як-40 виведені з експлуатації, відпала необхідність утримувати працівників, які обслуговували ці повітряні судна. Отже, позивач мала високу кваліфікацію на ті повітряні судна, які виведені з експлуатації. Стосовно наступних критеріїв, позивач має: - сімейний стан - одружена, має двох доньок, одна з яких повнолітня (28 років), друга неповнолітня (15 років); - не має вищої освіти, здобула лише середню; - з 2007 року призначено та отримує пенсію за вислугою років в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, тобто є соціально-захищеною людиною. Таким чином, проаналізувавши вимоги, які були поставлені перед працівниками, комісією встановлено, що переважне право на переведення на посаду старшого бортпровідника має [PERSON] з наступних підстав: - має високу кваліфікацію та продуктивність праці при обслуговуванні пасажирів на повітряних суднах при польотах, має два допуски на типи повітряних суден Ан-74 та Мі-8, які експлуатуються відповідачем; - сімейний стан - одружена, має двох малолітніх дітей 13 та 8 років; - має вищу освіту; - працює на підприємстві з 2003 року. Отже, з метою забезпечення високого рівня обслуговування пасажирів на оновлених, сучасних повітряних суднах, перевага надавалась тим працівникам, які повністю відповідали вищезазначеним вимогам. Представник відповідача також зауважує і на те, що кількість бортпровідників на одне повітряне судно розраховувалось відповідно до "Керівництва з експлуатації ДАП "Україна" частина - А- літаки", схвалене Державною авіаційною службою України від 25.07.2014 року. Відповідно до вказаного документу, в ДАП "Україна" застосовується мінімальний посилений екіпаж, тобто на виконання польоту залучається від трьох до п"яти бортпровідників в залежності від типу повітряного судна, тобто документ передбачає визначену кількість бортпровідників на кожне повітряне судно, що експлуатується відповідачем. Обгрунтовуючи заперечення проти позову, представник відповідача вказує і на те, що наказом ДАП "Україна" від 15.05.2014 року № 136 "Про введення в дію нової організаційної структури та штатного розпису ДАП "Україна" з 15.05.2014 року було введено в дію новий штатний розпис. Згідно з цим наказом було змінено структуру та штатний розпис підприємства, зокрема скорочено посаду старшого бортпровідника та 26.06.2014 року позивача було персонально попереджено про наступне вивільнення, отже попередження про наступне вивільнення було вручено працівнику не пізніше, ніж за два місяці. Позивачу в день звільнення було видано належно оформлену трудову книжку, але вчасно провести розрахунок по виплаті вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку з позивачем в день звільнення відповідач не зміг, оскільки позивачем не вчасно був зданий обхідний лист у відділ бухгалтерії, на підставі якого позивача розраховували з підприємства. Лист було здано 19.09.2014 року. Крім того, ДАП "Україна" фінансується з державного бюджету України та відповідно до Колективного договору, п.3 Положення про оплату праці працівників ДАП "Україна", заробітна плата працівникам виплачується до 7 числа місяця, наступного за місяцем розрахунку, шляхом перерахування на картковий рахунок, а через 16 календарних днів виплачується аванс. Отже, в зв"язку з тяжким фінансовим становищем в країні та надходженням коштів на рахунок Бориспільського УДКСУ, відповідач зміг провести розрахунок з позивачем лише 22.09.2014 року. Заперечуючи проти позову, представник відповідача звернула увагу і на те, що запропонувати позивачу іншу роботу на підприємстві відповідач не мав змоги в зв"язку з відсутністю такої посади за кваліфікацією та навичками роботи, яку мав позивач. Представник відповідача вважає, що при звільненні працівників ДАП "Україна" чітко дотримувалося законодавства України про працю та жодним чином не порушувало права працівників про звільненні, в зв"язку з чим просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] працювала в ДАП "Україна" на посаді старшого бортпровідника (а.с.26-32). Наказом № 159/0 від 01.09.2014 року позивача звільнено з 01.09.2014 року у зв"язку із скороченням штату згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.51). Позивач та її представник просили задовольнити позовні вимоги, вказуючи на незаконність звільнення з посиланням на те, що відповідачем було порушено процедуру звільнення, не враховано її переважне право для залишення на роботі, не запропоновано іншу посаду, а також на те, що рішення тимчасової комісії порушує право позивача на працю. Представник відповідача проти даних тверджень позивача та її представника заперечувала, вказуючи на законність звільнення позивача. Суд не приймає до уваги твердження позивача та її представника з огляду на наступне. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Пунктом 1 ч.1 ст.40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Стаття 42 КЗпП України встановлює, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Як встановлено в судовому засіданні, і проти цього не заперечували сторони, у ДАП "Україна" дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників. Даний факт підтверджується листом Державного управління справами від 20.03.2014 року № 01-13/11.1/0408, згідно якого на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року № 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" Державним управлінням справами запропоновано Кабінету Міністрів України залишити для виконання спеціальних авіаперевезень п"ять повітряних суден ДАП "Україна": три літаки (Airbus А-319-115, АН-74ТК-300Д, АН-148-100) та два вертольоти (Мі-8МТВ-1, 2002 року та 2003 року випуску), решту повітряних суден планується передати з Управління Державного управління справами або списати в найкоротший термін. Для здійснення експлуатації п"ятьох вказаних повітряних суден відповідач мав вжити невідкладних заходів щодо суттєвого зменшення видатків на утримання підприємства та надати відповідні пропозиції до Державного управління справами. В рамках підготовки цих пропозицій відповідач мав оптимізувати структуру та штатний розпис ДАП "Україна" шляхом зменшення персоналу до мінімальної необхідної кількості, яка зможе забезпечити виробничий процес підприємства (а.с.90). Також, протягом 2013-2014 років з балансу та експлуатації відповідача були зняті літаки типу Іл-62 (наказ від 31.03.2014 року № 95), Ту-134А-3 та Як-40 (наказ від 11.07.2013 року № 232), Ту-134-А-3 (наказ від 12.06.2013 року № 202) (а.с.121-123, 124, 125-126). Відповідно до наказу ДАП "Україна" від 31.03.2014 року № 95, з 01.04.2014 року підприємством для виконання спеціальних авіаперевезень використовуються наступні повітряні судна: Airbus А-319-115, АН-74ТК-300Д, АН-148-100) та два вертольоти (Мі-8МТВ-1, 2002 року та 2003 року випуску (а.с.121-122). Крім того, відповідно до наказу від 28.03.2014 року № 93 "Про утворення тимчасової комісії ДАП "Україна", на виконання наказу ДАП "Україна" від 14.03.2014 року "Про організацію та проведення у підприємстві заходів економії державних коштів" та з метою оптимізації структури та штатного розпису шляхом зменшення персоналу до мінімальної необхідної кількості, яка може забезпечувати виробничий процес підприємства (лист Державного управління справами від 20.03.2014 року № 01-13/11-1/0408), була утворена тимчасова комісія ДАП "Україна" для відпрацювання проектів нової структури та штатного розпису підприємства, визначення чисельної кількості чи штату працівників, які підлягають скороченню, проведення вивільнення працівників у зв"язку із змінами в організації виробництва і праці відповідно до вимог чинного законодавства. (зокрема, ст.ст.42, 49-2 КЗпП України) (а.с.127-128). Наказом від 19.06.2014 року № 163 було введено в дію нову організаційну структуру ДАП "Україна", затверджену 05.06.2014 року та погоджену 19.06.2014 року, яким було внесено зміни до штатного розпису, згідно яких, зокрема, було скорочено 10 посад бортпровідників, порівняно зі штатними розписами введених в дію наказами від 15.05.2014 року № 136 (а.с.145-146, 166-172, 173-174, 175-183). В подальшому, 01.09.2014 року наказом № 159/о позивача та ще 6 працівників було звільнено у зв"язку із скороченням штату згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.51). Як встановлено судом, і даний факт підтвердили сторони під час розгляду справи, 26.06.2014 року позивач отримала попередження про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України 01.09.2014 року (а.с.49). Враховуючи фактичні обставини справи та положення ст.49-2 КЗпП України, суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано процедуру повідомлення позивача про майбутнє звільнення і жодних порушень з боку відповідача при цьому не вбачає. Посилання позивача та її представника на те, що зміст цього попередження суперечить вимогам законодавства, є безпідставними та необґрунтованими. Що стосується тверджень позивача та її представника про те, що незаконність звільнення полягає в тому, що відповідачем не було враховано переважне право позивача для залишення на роботі, не запропоновано іншу посаду, а також на те, що рішення тимчасової комісії порушує право позивача на працю, то суд також їх не приймає до уваги з огляду на наступне. Як зазначала позивач у позовній заяві та під час розгляду справи, вона мала переважне право на залишення на роботі у порівняні із залишеними співробітниками на посаду старшого бортпровідника, оскільки вона має на утриманні неповнолітню доньку, [INFO]; порівняно з іншими співробітниками, які залишились працювати у ДАП "Україна" на посаді старшого бортпровідника, вона має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, що підтверджується відповідними свідоцтвами та сертифікатами; загальна кількість годин нальоту складає 10631 годин 38 хвилин; вона не має жодних нарікань на здоров"я, що підтверджується медичною сертифікацією, має медичний сертифікат класу 3, який відноситься до ліцензії льотного екіпажу, виданий 25.04.2014 року, і допускає її для подальших самостійних польотів на літаках. Як вже зазначалось, ст.42 КЗпП України встановлює, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до протоколу засідання тимчасової комісії від 21.07.2014 року № 13, у зв"язку із відсутністю посад за відповідною професією (спеціальністю) на дату проведення засідання комісії було прийнято рішення про звільнення ряду працівників, в тому числі і позивача, за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.91-96). Як зазначала у своїх письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача, на засіданні досконально розглядалися кандидатури кожного працівника стосовно переведення на іншу посаду служби бортпровідників льотного комплексу, або звільнення у зв"язку із змінами в організації виробництва та праці. На засіданні комісії були визначені працівники, які підлягають переведенню, надавалась перевага працівникам із високою кваліфікацією та продуктивністю праці, та найбільша перевага на залишання на роботі надавалась наступним працівникам відповідно до ст.42 КЗпП України: - працівники (бортпровідники), які мають допуски на кілька повітряних суден, які знаходяться в ДАП "Україна"; - працівники з високою кваліфікацією; - працівники з високою продуктивністю праці; - працівники, які мають двох і більше утриманців; - працівники, які мають вищу освіту; - працівники (бортпровідники), вік яких не перевищує 35 років ("Керівництво з експлуатації", схвалене Державною авіаційною службою України). Враховуючи всі вищезазначені вимоги, було встановлено, що позивач, [INFO] (повний вік 53 роки), має допуски на чотири повітряні судна: Ан-74, Іл-62, Ту-134, Як-40, три з яких радянського виробництва у 2013-2014 роках виведені з експлуатації. В зв"язку з тим, що повітряні судна Іл-62, Ту-134, Як-40 виведені з експлуатації, відпала необхідність утримувати працівників, які обслуговували ці повітряні судна. Отже, позивач мала високу кваліфікацію на ті повітряні судна, які виведені з експлуатації. Стосовно наступних критеріїв, позивач має: - сімейний стан - одружена, має двох доньок, одна з яких повнолітня (28 років), друга неповнолітня (15 років); - не має вищої освіти, здобула лише середню; - з 2007 року призначено та отримує пенсію за вислугою років в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, тобто є соціально-захищеною людиною. Таким чином, проаналізувавши вимоги, які були поставлені перед працівниками, комісією встановлено, що переважне право на переведення на посаду старшого бортпровідника має [PERSON] з наступних підстав: - має високу кваліфікацію та продуктивність праці при обслуговуванні пасажирів на повітряних суднах при польотах, має два допуски на типи повітряних суден Ан-74 та Мі-8, які експлуатуються відповідачем; - сімейний стан - одружена, має двох малолітніх дітей 13 та 8 років; - має вищу освіту; - працює на підприємстві з 2003 року. Отже, з метою забезпечення високого рівня обслуговування пасажирів на оновлених, сучасних повітряних суднах, перевага надавалась тим працівникам, які повністю відповідали вищезазначеним вимогам. З урахуванням положень ст.42 КЗпП України, суд приходить до висновку про те, що тимчасовою комісією повно та всебічно розглянуто питання щодо наявності у позивача переважного права на залишення на посаді та прийнято обґрунтоване рішення про її звільнення, зокрема враховано її вік, сімейний стан, наявність одного утриманця (в той час, як згідно ст.42 переважне право мають особи, які мають двох і більше утриманців), освіту, наявність допусків до польотів на повітряних суднах, які вже виведені з експлуатації і на даний час не використовуються. Твердження позивача та її представника про відсутність повноважень комісії, незаконність прийнятого рішення, порушення конституційних прав позивача на працю, суд до уваги не приймає, оскільки ці твердження суперечать наявним матеріалами справи, фактичним обставинам та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Також, аналізуючи надані позивачем докази щодо її освіти, кваліфікації та досвіду роботи (а.с.15-20, 24-25, 33-48, 54-77) та список вакантних посад в ДАП "Україна" станом на 01.09.2014 року (а.с.97), суд вважає обґрунтованим висновок тимчасової комісії про відсутність посад за відповідною кваліфікацією (спеціальністю) позивача, які могли б бути їй запропоновані, в зв"язку з чим було прийнято рішення про її звільнення, а тому приймає до уваги пояснення представника відповідача в цій частині, вважає їх обгрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами. При таких обставинах, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про відсутність порушень трудового законодавства з боку відповідача при звільненні позивача, а тому вважає, що відсутні і правові підстави для задоволення вимог [PERSON] про скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі, та, відповідно, і про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed