Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

16 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з відповідним позовом про визнання права власності на об"єкти самочинного будівництва в порядку спадкування . Позивач [PERSON] прохає суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на самочинно збудовані житловий будинок, який складається з літери "А", прибудови літери "а", "а1", та господарські будівлі і споруди, яка складаються з літ."Б"- гараж, літ."В.Г"-сарай, літ."Ж"-погріб, літ."Е"- вбиральня, літ."Д"- душ, літ."З"- басейн, ворота №2, ганок №3, козирок №4, замощення №5, вимощення №6, огорожа №7, який розташований по вул.Миру, 51 в смт.Куйбишеве Запорізької області, в порядку спадкування за законом після померлого 01 лютого 2013 року чоловіка [PERSON]. Позивач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з"явилась, повідомила причини неявки. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги та прохає їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві . Представник Куйбишевської селищної ради письмово повідомив судові про те, що відповідач позов визнає, зазначені у ньому обставини ним не оспорюють. Третя особа [PERSON] письмово повідомив судові про те, що він не має заперечень проти позову. Представник нотконтори письмово повідомив судові про те, що третя особа не має заперечень проти позову. В судове засідання сторони, третя особа та їх представники не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Зазначені особи до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі. Виходячи з наведеного, а також положень стст.158,169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 01 лютого 2013 року , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: вул.Миру, буд. 51 в смт.Куйбишеве Запорізької області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сім"єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, яка прийняла спадщину і звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємець першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, інших спадкоємців не має. Згідно з п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] від 31 березня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по вул.Миру, буд.51 в смт.Куйбишеве Запорізької області через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на це нерухоме майно. За правилами стст.1216-1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України (в редакції Закону України від 11 лютого 2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Житловий будинок є об"єктом самочинного будівництва і спадкодавець не зареєстрував у відповідності до ст.182 ЦК України своє право власності на це будинок. З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради від 09 березня 2000року №37, списано житловий будинок, що знаходиться за адресою : смт.Куйбишеве, вул.Миру, 51, як такий, що не придатний для проживання в ньому. Спадкодавець без відповідного дозволу компетентних органів на будівництво житлового будинку для поліпшення житлових умов сім"ї на місці старого будинку збудував новий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. На побудовані обєкти домоволодіння [PERSON] замовив новий технічний паспорт, який був виготовлений 27 травня 2010 року, запис в графі "Прізвище, ім"я, по-батькові власника будинку" відсутній. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва або з моменту його прийняття до експлуатації, якщо це передбачено законом. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У зв'язку із цим норми ч. 3 ст. 376 ЦК України можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості лише тоді, коли при відсутності права на забудову земельної ділянки на момент подання позову позивачем було здійснено самочинне будівництво з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил. Рішенням Куйбишевської селищної ради від 09 серпня 2012 року №39 спадкодавця передано у власність земельну ділянку площею 0,1495 га для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Миру, 51 смт.Куйбишеве. Комплексним висновком відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Куйбишевської РДА від 05 липня 2010 року №29, за погодженням районної пожежної інспекції та районної СЕС встановлено, що розміщення самовільно побудованого індивідуального житлового будинку з прибудовою на присадибній ділянці відповідає вимогам державних будівельних норм та правил ДБН-360-92. Рішенням Куйбишевської селищної ради від 09 липня 2010 року № 118 "Про погодження прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт", спадкодавцю погоджено прийняття в експлуатацію самовільно збудованого житлового будинку, що розташований за адресою: вул.Миру, 51 смт.Куйбишеве. 06 серпня 2010 року Куйбишевською селищною радою видано для інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області довідку про погодження прийняття об"єкта будівництва в експлуатацію для видачі сертифіката відповідності. Однак спадкодавець [PERSON] за життя не вжив заходів щодо державної реєстрації права на дане нерухоме майно. Спірний будинок збудований в 2010 році і відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27 травня 2010 року складається з: літери "А", прибудови літери "а", "а1", та господарські будівлі і споруди: літ."Б"- гараж, літ."В.Г"-сарай, літ."Ж"-погріб, літ."Е"- вбиральня, літ."Д"- душ, літ."З"- басейн, ворота №2, ганок №3, козирок №4, замощення №5, вимощення №6, огорожа №7. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дане будівництво не порушує права та інтереси інших осіб, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, у звязку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст..ст.2, 9 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно їх обтяжень №1952-ІV від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно п. 26,27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, відсутність у спадкоємця [PERSON] належних правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, оскільки спадкодавець [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на це нерухоме майно, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, однак не позбавляє можливості визнання цього права за спадкоємцем в судовому порядку. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved