Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

У січні 2020 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання недійсним рішення щодо донарахування об`єму та вартості природного газу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 04.12.2019 посадовими особами Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» проводилось планове технічне обслуговування за адресою позивача. За результатами обслуговування складено акт про порушення № 6252, а саме: про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (отвір у вихідному патрубку лічильника газу). Лічильник газу знято, натомість встановлено інший з обмінного фонду. Позивач вважає цей акт таким, що складений з порушенням законодавства, зокрема, зміст акту із зазначенням вже встановленого порушення був заздалегідь підготовлений відповідачем, форма акту не відповідає формі КГС. Також позивач вважає порушенням відсутність заглушки та пломбування вхідного та вихідного патрубків демонтованого лічильника газу, а отже, на її думку, акт демонтажу лічильника № о/р 0800732509 є недійсним і протиправним. Акт експертизи лічильника 4480е від 07.12.2019, з позиції позивача, є недійсним, так як номер пломби на пакуванні не співпадає. Позивач вказувала, що 24.12.2019 на підставі акта про порушення АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» розраховано суму збитків завданих порушенням споживача у розмірі 730,54 грн. та 20 244,70 грн. Позивач вважає недійсними акт про порушення № 6252 від 04.12.2019, акт демонтажу лічильника № о/р 0800732509, акт експертизи лічильника газу, акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) газу і його вартості на суму 730,54 грн, акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) газу і його вартості на суму 20244,70 грн З огляду на викладене позивач просив суд визнати недійсними: акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 24.12.2019, складений відповідачем на суму 730,54 грн., акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 24.12.2019, складений відповідачем на суму 20244,70 грн., акт 4480е експертизи лічильника газу від 07.12.2019, акт по порушення № 6252 від 04.12.2019. 10.02.2020 ухвалою судді було відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 07.05.2020 Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу цієї судової справи, за результатами якого було визначено головуючою суддею Дубас Тетяну Володимирівну. 08.05.2020 ухвалою судді було прийнято справу до провадження. 04.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що, на його думку, позовні вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки АТ "Київоблгаз" діяло в межах чинного законодавства та всі дії підтверджені відповідними доказами. Просив суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. 21.08.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що акт складено з порушенням норм чинного законодавства і, як слідство, всі наступні дії відповідача є недійсними та протиправними. Просив позов задовольнити в повному обсязі. 15.09.2020 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В судове засідання 05.04.2021 представники позивачів - [PERSON] , та [PERSON] , з`явилися. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання 05.04.2021 з`явилася. Проти позову заперечувала в повному обсязі. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні 05.04.2021 була оголошена перерва до 17 год. 00 хв.. В подальшому учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з будинкової книги. Крім того, відповідно до записів в будинковій книзі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач, [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація [PERSON] за вказаною адресою також вбачається з відмітки у його паспорті. Крім того, з відмітки в його паспорті вбачається, що він є чоловіком позивача. 04.12.2019 працівниками відповідача було проведено заходи по зняттю побутових лічильників газу для направлення на періодичну повірку. Під час обстеження газового лічильника позивача у присутності її чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника, а саме: отвір у вихідному патрубку лічильника газу, що підтверджується актом про порушення від 04.12.2019 № 6252. З вказаного акту вбачається, що позивач була з ним ознайомлена, ніяких зауважень та заперечень позивач та її представник в акті не зазначили. Виявлене порушення було усунуто шляхом зняття газового лічильника з номером 101624, номер пломби 9171761 та встановлення іншого газового лічильника, що підтверджується актом про усунення порушення від 04.12.2019. В акті про демонтаж лічильника № (о/р) 0800732509 від 04.12.2019 позивача повідомили про дату, місце і час проведення експертизи, а саме: [ADDRESS] , з 9:00 до 16:00 06.12.2019. З метою перевірки газового лічильника позивача на предмет втручання до його механізмів його було направлено в лабораторію АТ "Київоблгаз", що підтверджується актом демонтажу лічильника газу для проведення експертизи від 04.12.2019. Крім цього, працівниками АТ "Київоблгаз" було складено протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на позачергову чи експертну повірку, що підтверджується протоколом від 04.12.2019. Комісією для проведення експертизи лічильника газу в присутності абонента була проведена експертиза газового лічильника № 101624, в результаті якої встановлено, що пломби не відповідають зразку заводу-виробника, юстировочні колеса замінені на пару 38/53, що призводить до зменшення кількості облікованого газу, пошкоджена цанга (прикус), відліковий механізм виймався і розбирався. Висновок комісії: виявлено втручання, що підтверджується актом експертизи лічильника газу від 07.12.2019 № 4480е, фотографіями та диском з відеофайлом проведення експертизи. З огляду на довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювального засобу вимірювальної техніки № Д50/М4480е-19 від 09.12.2019 лічильник позивача є непридатним, оскільки значення відносних похибок лічильника газу перевищує межу допустимого значення, пошкоджено вихідний канал, пломби на відлітковому пристрої не відповідають вимогам ЕД. 24.12.2019 було проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог кодексу ГРМ в присутності представника позивача за довіреністю, в результаті чого комісією було складено протокол засідання від 24.12.2019 № 4353 з висновком про задоволення акта про порушення. 24.12.2019 комісія з розгляду актів про порушення вимог кодексу ГРМ розрахувала вартість об`єму спожитого природного газу відповідно до вимог Кодексу ГРМ, яка склала відповідні акти-розрахунки за період до 01.12.2019 в сумі 20 244,70 грн., а за період з 01.12.2019 - 730,54 грн, що підтверджується детальним розрахунком та актами-розрахунками. Відповідач надіслав позивачу повідомлення про своєчасну сплату боргу та передачу справи до суду від 24.12.2019 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 20 975,24 грн. до 30.12.2019, а також рахунок від 24.12.2019 за послуги з експертизи побутового лічильника на суму 4 172,28 грн. з ПДВ. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. Відповідно до розділу 1 КГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. З огляду на п. 5 Глави 7 Розділу Х Кодексу ГРС до демонтажу ЗВТ на повірку або його повірки на місці встановлення Оператор ГРМ має право проводити контрольний огляд вузла обліку та/або його перевірку в порядку, визначеному главою 9 цього розділу, а також ініціювати проведення експертизи або експертної чи позачергової повірки ЗВТ в порядку, визначеному главами 10-11 цього розділу. У такому разі споживач зобов`язаний забезпечити представникам Оператора ГРМ (разом з їх засобами і матеріалами) відповідний доступ до ЗВТ. За приписами пп. 5 п. 7 Глави 9 Розділу Х Кодексу ГРС у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. Згідно з абз. 14 п.7 гл. 9 Розділу Х Кодексу ГРС на дату складання акта про порушення представник Оператора ГРМ забезпечує усунення виявленого порушення, про що в акті про порушення робиться відповідний запис. У разі неможливості усунути порушення на дату складання акта про порушення (відсутні відповідні засоби, повноваження тощо) представник Оператора ГРМ робить відповідний запис в акті про порушення та надалі забезпечує контроль за усуненням порушення, що підтверджується актом про усунення порушення. Згідно з абз. 10 п.7 гл. 9 Розділу Х Кодексу ГРС при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється. Відповідно до п.8 гл. 9 Розділу Х Кодексу ГРС, якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). Відповідно до п.1 гл. 2 Розділу ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно з п.1 гл. 3 Розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 19 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. З урахуванням п. 2 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРС акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Згідно з пунктом 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора газорозподільних систем, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою. Крім того, пунктом 3.4. Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 619, визначено, що у разі незгоди будь-якої сторони з висновками комісії по газопостачальній (газотранспортній) організації спірні питання вирішуються у судовому порядку. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 по справі № 910/17955/17 звернула увагу, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача. Верховний Суд України у постанові від 12.09.2011 у справі № 6-25цс11 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 14-503цс18 дійшли висновку що визнання неправомірними дій відповідача щодо прийняття актів про порушення у сфері газопостачання та визнання їх недійсними, безпосередньо не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, а лише є фіксацією виявленого порушення, а тому їх оскарження не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту порушених прав. Разом з тим, у постанові від 17.04.2019 по справі № 311/2314/16 зазначено, що з урахуванням закріпленого на рівні спеціальних нормативно-правових актів права споживача оскаржити у судовому порядку об`єм та/або вартість донарахованого природного газу у разі незгоди з їх розміром, визначеним оператором газорозподільної системи за наслідками задоволення акту про порушення, Верховий Суд, не відступаючи від вищенаведених правових висновків Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду, зважаючи на те, що відмова позивачу у доступі у правосуддя призведе до невизначеності у спірних правовідносинах щодо порядку оспорення споживачем розміру нарахованих позивачу матеріальних збитків, вважає помилковими висновки судів про те, що оскарження дій відповідача щодо складення акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, яким визначено розмір збитків, завданих газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем, не передбачено чинним законодавством. Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод гарантуються , що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом; оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування; відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм суд приходить до наступних висновків. Відповідачем було виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника, що з огляду на оспорюваний акт № 4480е експертизи лічильника від 07.12.2019 призводить до зменшення кількості облікового газу. Доказів на спростування встановлених відповідачем обставин позивач суду не надала, тому у суду відсутні підстави визнавати недійсним оспорюваний акт № 4480е експертизи лічильника газу від 07.12.2019 та задовольняти позов у цій частині. Поруч з вказаним, позивач обрала неналежний спосіб захисту свого права в частині визнання недійсним акту про порушення № 6252 від 04.12.2019, оскільки негативні для неї наслідки мають місце виключно з огляду на рішення відповідача про задоволення оскаржуваного акту про порушення № 6252 від 04.12.2019, що викладено у протоколі № 4353 засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу від 24.12.2019, яке позивач не оскаржує. Тому цю частину вимог суд також залишає без задоволення. Оскільки згідно з вимогами законодавства оспорювані акти-розрахунки були складені на підставі згаданого рішення відповідача про задоволення оскаржуваного акту про порушення № 6252 від 04.12.2019, що викладено у протоколі № 4353 засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу від 24.12.2019, а воно не скасовано та не визнано недійсним, у суду відсутні підстави визнавати їх недійсними. Тому і в цій частині суд залишає позов без задоволення. А отже, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати з огляду на відмову в позові суд покладає на позивача. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed