Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

28 жовтня 2011 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому, просила суд розподілити між ними спільне майно, виділивши в натурі частину їй, а частину [PERSON], а також стягнути з [PERSON] різницю вартості майна, та стягнути 1/2 частину вартості поліпшень, проведених в квартирі в якій подружжя спільно проживало. Після проведеної за ухвалою суду судової товарознавчої експертизи, [PERSON] 19 червня 2013 року уточнила свої позовні вимоги та просила суд розподілити між ними спільне майно, виділивши в натурі частину їй, а частину [PERSON], а також стягнути з [PERSON] різницю вартості майна, та стягнути з нього судові витрати. Після початку розгляду справи по суті, уточнила позовні вимоги не змінюючи предмету та підстави позову, змінивши спосіб його розподілу та просить суд: - визнати мікрохвильову піч LG вартістю 306 гривень, обігрівач масляний WW-OH-19-9-2, вартістю 302,40 гривень, електроконвектор WI, вартістю 378 гривень, DVD LG вартістю 430,94 гривень, DVD Orion вартістю 439,06 гривень, бойлер вартістю 1148,40 гривень, кухонний куточок вартістю 753,75 гривень, кухонний стіл вартістю 525 гривень, кухонну стінку вартістю 2940 гривень, плиту кухонну газову „Rainford", вартістю 1220,70 гривень, диван вартістю 1824 гривень, вітальню вартістю 2378 гривень, стінку меблеву з 5 предметів вартістю 6003,55 гривень, стінку „горка" вартістю 1900 гривень, комп'ютерний стіл вартістю 524,80 гривень, металопластикові вікна вартістю 6591,75 гривень, вхідні двері вартістю 1350 гривень, холодильник LG вартістю 2925 гривень, пральна машина „Rainford" RWM-1063ND, вартістю 812 гривень,комп'ютер вартістю 900 гривень, телевізор LG вартістю 451,72 гривень, автомобіль FAW CA 1011 CARGO, державний номер [NUMBER], вартістю 12979 гривень, автомобіль МAPLE C52 SMA7151, 2007 року, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], вартістю 31571 гривень, загальна вартість яких становить 78655,07 гривень, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; - визнати за сторонами право власності по 1/2 частині за кожним на мікрохвильову піч LG вартістю 306 гривень, обігрівач масляний WW-OH-19-9-2, вартістю 302,40 гривень, електроконвектор WI, вартістю 378 гривень, DVD LG вартістю 430,94 гривень, DVD Orion вартістю 439,06 гривень, бойлер вартістю 1148,40 гривень, кухонний куточок вартістю 753,75 гривень, кухонний стіл вартістю 525 гривень, кухонну стінку вартістю 2940 гривень, плиту кухонну газову „Rainford", вартістю 1220,70 гривень, диван вартістю 1824 гривень, вітальню вартістю 2378 гривень, стінку меблеву з 5 предметів вартістю 6003,55 гривень, стінку „горка" вартістю 1900 гривень, комп'ютерний стіл вартістю 524,80 гривень, металопластикові вікна вартістю 6591,75 гривень, вхідні двері вартістю 1350 гривень, холодильник LG вартістю 2925 гривень, пральна машина „Rainford" RWM-1063ND, вартістю 812 гривень,комп'ютер вартістю 900 гривень, телевізор LG вартістю 451,72 гривень, автомобіль FAW CA 1011 CARGO, державний номер [NUMBER], вартістю 12979 гривень, автомобіль МAPLE C52 SMA7151, 2007 року, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], вартістю 31571 гривень, загальна вартість яких становить 78655,07 гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач за первісним позовом [PERSON] посилалась на те, що 23 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано в виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 17. Даний шлюб за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.08.2010 року було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір'ю. [PERSON] за рішенням Новомосковського міськрайонного суду зобов'язаний до сплати аліментів на утримання дітей та дружини. За час проживання у шлюбі сторони придбали за спільні кошти наступне майно: мікрохвильову піч LG вартістю 306 гривень, обігрівач масляний WW-OH-19-9-2, вартістю 302,40 гривень, електроконвектор WI, вартістю 378 гривень, DVD LG вартістю 430,94 гривень, DVD Orion вартістю 439,06 гривень, бойлер вартістю 1148,40 гривень, кухонний куточок вартістю 753,75 гривень, кухонний стіл вартістю 525 гривень, кухонну стінку вартістю 2940 гривень, плиту кухонну газову „Rainford", вартістю 1220,70 гривень, диван вартістю 1824 гривень, вітальню вартістю 2378 гривень, стінку меблеву з 5 предметів вартістю 6003,55 гривень, стінку „горка" вартістю 1900 гривень, комп'ютерний стіл вартістю 524,80 гривень, металопластикові вікна вартістю 6591,75 гривень, вхідні двері вартістю 1350 гривень, холодильник LG вартістю 2925 гривень, пральна машина „Rainford" RWM-1063ND, вартістю 812 гривень,комп'ютер вартістю 900 гривень, телевізор LG вартістю 451,72 гривень, автомобіль FAW CA 1011 CARGO, державний номер [NUMBER], вартістю 12979 гривень, автомобіль МAPLE C52 SMA7151, 2007 року, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], вартістю 31571 гривень, загальна вартість яких становить 78655,07 гривень. Позивач посилалася в позові на те, що у відповідності до ст.ст. 60,69,70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У зв'язку з цим просла задовільнити її позовні вимоги в повному обсязі. В свою чергу 28 вересня 2011 року до суду з зустрічною позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просив: розподілити спільне майно подружжя в рівних частинах та стягнути з [PERSON] витрати по утриманню майна. 29 листопада 2011 року уточнив позовні вимоги та просив розподілити спільне майно подружжя у рівних частках, а саме: - автомобіль МAPLE C52 SMA7151, 2007 року, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], вартістю 31571 гривень - виділити [PERSON]; - автомобіль FAW CA 1011 CARGO, державний номер [NUMBER], вартістю 12979 гривень - виділити [PERSON]; - різницю вартості між автомобілями в сумі 18592 гривень поділити між сторонами порівну по 9296 гривень; - стягнути з [PERSON] витрати по утриманню майна в розмірі 21052,86 гривень; - стягнути з відповідача за зустрічним позовом судові витрати. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 23 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб, який було розірвано за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.08.2010 року. За період шлюбу сторонами було придбано наступне майно: - автомобіль марки MAPLE С 52, ринкова вартість складає - 31 571 гривень, даний факт підтверджено звітом № 69/11 про оцінку транспортного засобу від 14.09.2011 року; - автомобіль марки FAW СА 1011 CF 260, ринкова вартість складає - 12 979 гривень, даний факт підтверджено звітом № 70/11 про оцінку транспортного засобу від 14.09.2011 року. Автомобіль марки MAPLE С 52 був придбаний в кредит, і вже після розірвання шлюбу [PERSON] прийшлось виплачувати залишок кредиту самостійно, без будь-якої допомоги [PERSON] Для цього він вимушений був позичити гроші у розмірі - 34 000 гривень, що підтверджується розписками від 26.10.2008 року і 08.12.2008 року. Також на утримання спільного сімейного майна, а саме поточні ремонти автомобілів [PERSON] було витрачено 8105,72 гривень. Загальна сума витрат складає 42 105,72 гривень, які повинні бути поділені порівну між сторонами. Також до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] звернулася тертя особа з самостійними вимогами [PERSON] про визнання права власності, який просить суд: - визнати за [PERSON] право власності на кухонну стінку (8 предметів), м'який кухонний куточок, вбудовану вітальню, два дивани, комп'ютерний стіл, два килима розміром 3х4 м, спальний гарнітур, телевізор LG, холодильник LG, пральну машину „Rainford", плиту газову „Rainford", бойлер qorepse; - судові витрати покласти на відповідачів. Позивач [PERSON], як третя особа з самостійними вимогами за зустрічним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що під час розгляду спору між [PERSON] та [PERSON] про поділ мана, де він був свідком, [PERSON] стало відомо, що спірне майно, яке сторони хочуть поділити поміж собою, насправді належить йому на праві власності. Вважаючи, що сторони не визнають таке його право власності, заперечують його, тому на підставі ст.ст. 3, 34 ЦПК України [PERSON] звернувся з позовом третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору та обґрунтовую свій позов наступним. Він був сумісним власником квартири [ADDRESS] до 08.09.2010р. В даній квартирі знаходились речі, які ним були придбані за роки проживання в даній квартирі разом з сім'єю. Після одруження його сина [PERSON] з [PERSON], ним було прийнято рішення про дозвіл на проживання відповідачів в даній квартирі і для захисту свого права на квартиру 07.09.2007р. він уклав договір безоплатного користування з додатком, в якому передав відповідачу-2 речі, які були в квартирі на момент передачі. Наразі відповідачі ділять його майно поміж собою, не маючи на це право. Тому використовуючи ст.16 ЦК України змушений звернутися до суду з позовом про визнання право власності на наступні речі, перелік яких зазначено у договорі від 07.09.2007р.: кухонна стінка (8 предметів); м'який кухонний куточок; вбудована прихожа; дивани (2 шт.); комп'ютерний стіл; килим розміром 3*4м. (2 шт.); спальній гарнітур; телевізор LG; холодильник LG; пральна машина Rainford; плита газова Rainford; бойлер qorepse. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом повністю підтримала позовні вимоги та просила задовольнити його. В подальшому подала уточнену позовну заяву, в якій не змінюючи предмета та підстави позову, змінила спосіб розподілу того ж майна. В подальшому просила суд розглядати справу за її відсутності. Зустрічний позов та позов третьої особи з самостійними вимогами не визнала з тих, підстав, що наведені в позовній заяві, просила в їх задоволенні відмовити. Відповідач за первісним позовом в своїй заяві просив справу розглядати за його відсутності первісний позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні, свій позов підтримав та просив задовольнити, також просив задовольнити позов третьої особи. Після подачі представником позивача уточнених позовних вимог, просив залишити їх без розгляду у зв'язку з тим, що судом вже розпочато розгляд справи по суті. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний підтримала та просила задовольнити його. Щодо позову третьої особи - вважала його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Представник третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] підтримав позов [PERSON], та посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити його в повному обсязі. В задоволенні первісного позову просив відмовити, а зустрічний - задовольнити. В останнє судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності з тими ж вимогами, після подачі представником позивача уточнених позовних вимог, просив залишити їх без розгляду у зв'язку з тим, що судом вже розпочато розгляд справи по суті. В останнє судове засідання особи, що брали участь у справі не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності згідно яких позивач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом та [PERSON], кожний окремо, підтримують свої позовні вимоги; позивач за первісним позовом просить відмовити в задоволенні зустрічного позову та позову третьої особи; відповідач за зустрічним позовом просить відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити позов третьої особи; третя особа просить відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов та свій. В зв'язку з неявкою сторін та інших учасників процесу в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано в виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 17. Даний шлюб за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.08.2010 року було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір'ю. [PERSON] за рішенням Новомосковського міськрайонного суду зобов'язаний до сплати аліментів на утримання дітей та дружини. За час проживання у шлюбі сторони придбали за спільні кошти наступне майно: мікрохвильову піч LG вартістю 306 гривень, обігрівач масляний WW-OH-19-9-2, вартістю 302,40 гривень, електроконвектор WI, вартістю 378 гривень, DVD LG вартістю 430,94 гривень, DVD Orion вартістю 439,06 гривень, бойлер вартістю 1148,40 гривень, кухонний куточок вартістю 753,75 гривень, кухонний стіл вартістю 525 гривень, кухонну стінку вартістю 2940 гривень, плиту кухонну газову „Rainford", вартістю 1220,70 гривень, диван вартістю 1824 гривень, вітальню вартістю 2378 гривень, стінку меблеву з 5 предметів вартістю 6003,55 гривень, стінку „горка" вартістю 1900 гривень, комп'ютерний стіл вартістю 524,80 гривень, металопластикові вікна вартістю 6591,75 гривень, вхідні двері вартістю 1350 гривень, холодильник LG вартістю 2925 гривень, пральна машина „Rainford" RWM-1063ND, вартістю 812 гривень, комп'ютер вартістю 900 гривень, телевізор LG вартістю 451,72 гривень, автомобіль FAW CA 1011 CARGO, державний номер [NUMBER], вартістю 12979 гривень, автомобіль МAPLE C52 SMA7151, 2007 року, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], вартістю 31571 гривень, загальна вартість яких становить 78655,07 гривень (т. 1 а.с.13-23, 37-39, 46-49, 118-128, т. 2 а.с.41-48). Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 260-13 від 11 березня 2013 вартість вищезазначеного майна становить 34105,07 грн., також придбано авто: автомобіль FAW CA 1011 CARGO, державний номер [NUMBER], вартістю 12979 гривень, автомобіль МAPLE C52 SMA7151, 2007 року, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], вартістю 31571 гривень, загальна вартість яких становить 78655,07 гривень (т. 2 а.с. 41-48). У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна,спір може бути вирішений судом. У зв'язку з цим, незалежно від того, чий дохід був основним в сім'ї, майно, придбане [PERSON] та [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і вони обидва мають рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно із ст.ст. 69, 79 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснено п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності». А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] за уточненою позовною заявою підлягають задоволенню в повному обсязі. Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача за первісним позовом та представника третьої особи щодо залишення уточненої позовної заяви позивача, поданої 26 червня 2014 року, у зв'язку з тим, що судом було розпочато розгляд справи по суті, тому як позивачем в уточненій позовній заяві не змінюючи предмету та підстав позову було змінено лише спосіб його розподілу. Суд вважає, що зустрічна позовна заяви [PERSON] підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Так відповідно до ст. 60 ЦПК України, з 16.08.2010 року та по теперішній час [PERSON] одноосібно експлуатує транспортні засоби придбані сторонами під час шлюбу, підтверджено позивачем за зустрічним позовом у судовому засіданні. Отже усі витрати пов'язані з ремонтом, амортизацією автомобілів повинна нести та особа у користуванні якої вони перебували без залучення до даних витрат співвласника даних авто. Що стосується розподілу між подружжям автомобілів певним чином, то вони є частково обґрунтованими з огляду на те, що були придбані, як наведено вище в період шлюбу, та враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо їх розподілу, то вони є спільною сумісною власністю та підлягають визнанню права власності за кожним по ? частині. Щодо боргових розписок, наданих [PERSON] до матеріалів справи на суду 34000 грн., то суд ставить до даних доказів критично, т.я. з їх тексту не зрозуміло цільове призначення даних грошових коштів, [PERSON] не надано жодного доказу, що ці грошові кошти були витрачені на користь та в інтересах його сім'ї. Крім того, з розписок не вбачається згода [PERSON], як дружини [PERSON], на отримання даних коштів, що є суттєвим порушенням норм чинного сімейного та цивільного законодавства. А тому в задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] належить відмовити. Що стосується позовної заяви [PERSON] як третьої особи з самостійними вимогами, до [PERSON] та [PERSON] про визнання право власності то суд вважає в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Позивачем, в порушеннях норм ст. 60 ЦПК України, не надано суду жодного доказу в підтвердження обставин, викладених у позові. Так, [PERSON] посилається на те, що між ним та його сином [PERSON] 07.09.2007 року було укладено договір безплатного користування квартирою [ADDRESS]. Окрім квартири за даним договором ним було передано [PERSON] і речі, які в ній знаходилися. На підтвердження того, які речі та на якому праві вони належали [PERSON], позивачем суду не надано. Що ж стосується договору безоплатного користування квартирою [ADDRESS], то суд вважає даний договір нікчемним. Згідно ст. 827 ЦК України, за договором позики одна сторона (позичкодавець) безплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із сутті відносин між ними. До договору позики застосовується положення глави 58 ЦК України. Відповідно до умов договору наданого [PERSON] між сторонами було укладено саме договір позички. Згідно ч. 3 ст. 828 ЦК України, договір позички будівлі, іншої капітальної споруди ( їх окремої споруди) укладається у формі, яка визначена відповідно до ст.. 793 ЦК України, а саме: договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремих частин) укладається у письмовій формі, договір найму будівлі або капітальної споруди ( їх окремих частин) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно умов договору безплатного користування житлом від 07.09.2007 року, був укладений строком на 3 роки ( п. 5.1 Договору), а тому підлягав нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України однією із загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину являється відповідність правочину ЦК України та іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Аналізуючи вищенаведене суд приходить до переконання що первісний позов позивача підлягає задоволенню в повному обсязі, зустрічний позов підлягає задоволенню частково, а в задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами належить відмовити. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України - [PERSON] на користь [PERSON] з урахуванням сплачених ними витрат по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення, підлягають стягненню витрати по проведенню експертизи в розмірі 800 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved