Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про повернення малолітньої дитини, в якому зазначає, що вона є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2018 року у неї відібрано малолітнього сина без позбавлення батьківських прав, так як вона не в повній мірі забезпечувала фізичний, культурний, духовний і соціальний рівень життя своєї дитини, а саме не забезпечувала умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, не забезпечувала необхідні умови для його проживання. Цим же рішенням з неї було стягнуто аліменти на утримання дитини. Згідно рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області від 04.05.2018 р. №161, її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] направлено до Заболотненського дитячого психоневрологічного санаторію ім. Д.К. Заболотного. Згідно рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області від 24.04.2018 року №158 її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] було направлено до КЗ "Жмеринський Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", де проживає на теперішній час. Згідно довідки КЗ "Жмеринський Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" від 07.11.2018 року №230, [PERSON] , [INFO] поступив 07.06.2018 року та знаходиться в закладі на повному державному забезпеченні. Мати [PERSON] відвідує дитину ситематично (мінімум один раз на тиждень), постійно цікавиться його життям та здоров`ям в адміністрації центру особисто та в телефонному режимі. Позов мотивує тим, що вона переоцінила своє життя, змінила спосіб, зробила висновки, а саме влаштувалась на роботу, тобто може утримувати та матеріально забезпечувати дитину, покращила житлові умови, закупила побутову техніку, дитячий одяг, меблі, продукти харчування. Позивачка просить повернути її сина, буде докладати максимум зусиль для того, щоб дитина мала належне виховання, була матеріально забезпечена, а його права захищені. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що вона повністю змінила спосіб життя. Має власне житло, яке облаштувала і створила для сина всі умови для життя та навчання. Вказує, що має можливість матеріально утримувати сина [PERSON] та забезпечувати усім необхідним, оскільки крім отримання соціальної допомоги, неофіційно підробляє і отримує кошти. Тому просить позов задовільнити повністю і повернути її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] адвокат Заєць Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить повернути його довірительці малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона змінила свою поведінку та ставлення до життя. Представник відповідача орган опіки та піклування виконком Хмільницької міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа, відповідно до якого просять судовий розгляд проводити без участі представника. Зазначають, що [PERSON] не надала жодних доказів про те, що відпали причини, які перешкоджали належному вихованню нею дитини, не повідомляє, в яких умовах буде проживати її малолітній син [PERSON] , 2006 р.н., хоча вселилась до квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] ще 02.12.2019 року, а за три місяці можливо облаштувати кімнату, перевізши всі меблі, які вона стверджує, що у неї є. На неодноразові пропозиції щодо складення акту обстеження умов проживання відмовляє. Тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Козятинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Заяв чи клопотань не надходило. На підтвердження зазначених позовних вимог надано наступні докази, які суд оцінивши у їх сукупності, встановив наступні обставини. Із копій довідок "Хмільницької центральної районної лікарні" (а.с.7) [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря-нарклога не знаходилась, за медичною допомогою не зверталась. На диспансерному обліку у лікаря психіатра при Хмільницькій ЦРЛ не знаходилась, за медичною допомогою не зверталась. Із копії виконавчого листа від 22.03.2018 року виданого Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області (а.с.9) [PERSON] , [INFO] відібрано від матері [PERSON] та передано органу опіки та піклування виконкому Хмільницької міської ради. Відповідно до рішення Хмільницької міської ради №161 від 04 травня 2018 р. (а.с.20) малолітню дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] направлено до Заболотенського дитячого психоневрологічного санаторію ім. Д.К.Заболотного. Відповідно до рішення Хмільницької міської ради №158 від 24 квітня 2018 р. (а.с.21) надано малолітньому [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до довідки УПЗСН Хмільницької міської ради №81 від 03.04.2019 р. (а.с.22, 241) [PERSON] перебуває на обліку, отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи. Відповідно до листа КЗ "Жмеринський Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" за №230 від 07.11.2018 р. (а.с.24) [PERSON] , [INFO] поступив 07.06.2018 р. та знаходиться в закладі на повному державному забезпеченні. Мати [PERSON] відвідує дитину ситематично (мінімум один раз на тиждень), постійно цікавиться його життям та здоров`ям в адміністрації центру особисто або в телефонному режимі. Із заяви [PERSON] (86) встановлено, що остання просить припинити дію рішення виконкому №158 з 24.04.2018 та повернути її малолітнього сина [PERSON] у її сім`ю. Із характеристики (а.с.102) виданої на [PERSON] , 1973 року народження, прописану в [ADDRESS] з 1993 року. Була одружена, являється матір`ю 2-х синів, один з них неповнолітній. Дітей виховувала сама без сторонньої підтримки. Проживала з дітьми на найманій квартирі. У спілкуванні з людьми доброзичлива і привітна. Зі всіма людьми знаходить спільну мову. Надійна і готова надати допомогу в скрутній ситуації. Поганих звичок не має. Не стоїть на обліку як алконаркоман. Відповідно до копії довідки КНП "Жмеринської центральної районної лікарні" за №7 від 20.09.2019 р. (а.с.245) [PERSON] знаходилась в педіатричному відділення лікарні по догляду за дитиною [PERSON] , з 13 вересня 2019 року по 20 вересня 2019 року. Із копій фотозображень наданих позивачем [PERSON] (а.с.6-9 т.2) встановлено, що на них зображено зовнішній вид кімнати, яка облаштована шкафом, спальніми ліжками, столом, комп`ютером. Із довідки Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Козятинського району Вінницької області за №75 від 21.02.2020 р. (а.с.10 т.2) [PERSON] , [INFO] про те, що вона систематично (на вихідні дні) відвідує свого сина [PERSON] , [INFO] , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, навчається та проживає в Самгородоцької спецшколі-інтернаті. [PERSON] щодня у телефонному режимі спілкується з сином, вихователями, педагогами, цікавиться навчанням, станом здоров`я та поведінкою дитини. Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, навчання, створити належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини ( статті 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може ухвалити рішення про повернення їм дитини. Дослідвши матеріали справи, заслухавши думку позивача та її представника та врахувавши письмову позицію відповідача, судом враховано, що позивач [PERSON] за період перебування її сина [PERSON] у дитячих закладах постійно цікавилася його життям, здоров`ям, вихованням та розвитком, чим появляла свою материнську любов та турботу про сина. На час розгляду справи позивач має постійне місце проживання, нею створені усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та повернення малолітнього сина [PERSON] позивачці, оскільки це сприятиме гармонійному розвитку його особистості. На підставі ст.ст. ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 141, 247, 259, 263-268 ЦПК України, Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, статей 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 151, ч. 3 ст. 170 СК України, суд, -

Outcome: approved