Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

11 березня 2016 року ТзОВ «Мрія- Підгайці» звернувся до суду з указаним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20 травня 2008 року між ним, ТзОВ «Мрія Підгайці», та [PERSON] укладено договір оренди землі, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,59 гастроком на п'ять років , який зареєстрований у Підгаєцькому реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП» Центру ДЗК» 30 травня 2008 року за № 040865800277. 15 квітня 2013 року позивач повідомив відповідача [PERSON] про свій намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі та до вказаного повідомлення було долучено проект додаткової угоди №1 від 15.04.2013 року до договору оренди землі. 15.04.2013 року між позивачем та [PERSON]( сторонами) було підписано додаткову угоду, якою продовжено оренду земельної ділянки терміном на 7 років. Позивач вважає, що вказаний договір є поновленим та чинним, а земельна ділянка до сьогодні використовується позивачем для вирощування сільськогосподарських культур. Орендна плата сплачується відповідачеві [PERSON] в повному обсязі. Власником спірної земельної ділянки є відповідач [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю .15 листопада 2015 року при зверненні позивача до Реєстраційної служби Підгаєцького районного управління юстиції зясувалося, що між [PERSON] та ТзОВ «Мрія Агро Підгайці», було укладено договір оренди земельної ділянки від 20.03. 2015р. Посилалось на те, що оспорюваний договір укладено у період дії договору оренди земельної ділянки, укладеному між ТзОВ « Мрія- Підгайці» з [PERSON] від 20.05.2008 року і з урахуванням додаткової угоди від 15.04.2013 року, тому є недійсним,атакі дії відповідачів суперечать вимогам законодавства та порушують права позивача. Спірна земельна ділянка на той момент знаходилася в користуванні позивача та не передана по даний час. Позивач вважає, що даний договір суперечить вимогам ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та підлягає визнанню недійсним судом, так як по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Позивач як Орендар, скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, з дотриманням всіх необхідних та передбачених законом вимог, а тому договір має бути поновленим на той строк який визначений в додатковій угоді і на тих самих умовах, які передбачені попереднім договором оренди землі. Посилаючись на ст. ст.11, 15, 16, 203, 215, 216 ЦК України,ст. ст. 2, 15, 33 Закону України «Про оренду землі», , позивач просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], укладений 20 березня 2015 року між [PERSON] та ТзОВ «Мрія Агро Підгайці»; визнати поновленим договір оренди землі від 20 травня 2008 року, укладений між ТзОВ «Мрія Підгайці» та [PERSON], зареєстрований у Підгаєцькому реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП» Центру Державного земельного кадастру» 30 травня 2008 року за № 040865800277 на збільшений строк ( 7 р.) і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та визнати укладеною додаткову угоду №1 від 15.04.2013 року до договору оренди землі б/н від 20.05.2008 року про поновлення та продовження терміну дії договору укладену між ТзОВ «Мрія Підгайці» та [PERSON] з 15.04.2013 року Не погодившись з первинним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Агро Підгайці » звернулися до суду з позов до ТзОВ «Мрія Підгайці» та [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі від 20.05.2008 року та додаткової угоди до договору оренди землі № 1 від 15.04.2013 року, який був об»єднаний з первинним позовом. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 20.05.2008 року між відповідачами [PERSON] та ТзОВ «Мрія Підгайці» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на п'ять років та 15 квітня 2013 року по вказаному договору між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди. , якою передбачалось поновлення попереднього договору та відповідно продовження строку його дії на 7 років, починаючи з 30 травня 2013 року. Відповідач- Позивач 2 вважає, що вищезазначені спірний договір оренди землі та додаткова угода до нього є недійсними, враховуючи, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки укладений договорів оренди земельної ділянки та додаткові до нього документи , так само як і додаткова угода№ 1 до договору оренди не підписував директор «ТзОВ Мрія- Підгайці», яким на той час був [PERSON], а їх підписантом від імені ТОВ «Мрія Підгайці» був [PERSON], який згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, осіб- підприємців, громадських формувань не був ні директором вказаного товариства , ні підписантом. Також,позивач ТзОВ» Мрія-Агро- Підгайці» ставить під сумнів підпис відповідача [PERSON] та час його виконання на листі- повідомлені про поновлення договору оренди укладеного між відповідачами. Вважають що відповідач «ТзОВ Мрія- Підгайці» не повідомляли орендодавця, відповідача [PERSON]» про свій намір укласти договір оренди землі на новий строк, а лист повідомлення та додаткова угода не були підписані його сторонами у вказаній в них даті 15 квітня 2013 року, а значно пізніше. На їх думку підписання цих документів відбулося в кінці листопада- грудня 2015 року, тобто після отримання відповідачем, орендарем, земельної ділянки відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, належної [PERSON] Вважаючи, що з моменту укладення договору оренди землі та додаткової угоди до цього договору відповідачем не дотримано вимог ч. 1 ст.203 та ч.2 ст. 207 ЦК України, а сааме договір не підписаний його стороною чи уповноваженою особою ТзОВ» Мрія-Агро- Підгайці» просили визнати договори оренди недійсними. При судовому розгляді справи представник ТзОВ» Мрія- Підгайці» Дубно І. зазначає, що 20 травня 2008 року між їх товариством та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки на площу 0.59 га, який зареєстровано 30.05.2008 року в Підгаєцькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК». Вказаний договір оренди земельної ділянки діяв до 30.05.2013 року, що підтверджується відміткою на договорі про державну реєстрацію. Представник позивача посилається на те, що відповідно до ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року N 161-XIV ТзОВ» Мрія- Підгайці» має переважне право перед іншими орендарями, зокрема, ТзОВ» Мрія- Агро-Підгайці», на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), оскільки на лист -повідомлення про поновлення договору оренди землі від 15.04.2013 року не отримав від [PERSON] заперечення на пропозицію укласти додаткову угоду, орендодавець [PERSON] погодилась із запропонованими умовами та нею було підписано додаткову угоду №1 до договору оренди землі від 15.04.2013 року . Товариство продовжував користуватися і по даний час користується спірною земельною ділянкою, однак вищезазначена додаткова угода не була зареєстрована. Тому укладення [PERSON] 20.03..2015 року договору оренди землі з відповідачем ТзОВ» Мрія- Агро-Підгайці», на думку представника позивача, порушує їх ,товариства «Мрія- Підгайці» переважне право. Представник позивача зазначила, через відсутність будь- яких претензій до них зі сторони відповідача [PERSON] та підписання додаткової угоди №1 ,відсутності акту повернення земельної ділянки вважали поновленим поновленим та продовженим договір оренди землі, а умови вищевказаного договору є аналогічними до умов, зазначених в додатковій угоді ТзОВ «Мрія Підгайці», тому товариство продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, з цих підстав у відповідності до ЗУ № Про оренду землі» договір є пролонгований, та поновленим. А додаткова угода № 1 до договору оренди є чинноюі такою що укладена між сторонами, підписана і волевиявлення на її укладення було у сторін. Крім того, представник позивача вказує, на те, що на даний час ТзОВ «Мрія Підгайці»,не може зареєструвати додаткову угоду укладеною з [PERSON] 15.04.2013 р. , тому що договір оренди земельної ділянки від 20.03.2015 року, укладений між відповідачами, [PERSON] та ТзОВ « Мрія Агро Підгайці» був зареєстрований у Реєстраційній службі Зборівського районного управління юстиції 07.07.2015 року,тобто на момент дії договору укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] що є порушення прав позивача в частині переважного права на поновлення договору оренди землі від 20.08.2008 року та не дає практичної можливості реалізувати його. Представник позивача- відповідача ТзОВ» Мрія- Підгайці» Дубно І. повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, а в задоволенні позову ТзОВ» Мрія-Агро Підгайці» просила відмовити за його безпідставністю. Представник позивача- відповідача вказала,що повноваження [PERSON] на укладення договорів оренди землі та їх підписання від імені товариства були законними . так як останній діяв від імені товариства на підставі довіреності, правомірність якої ніким не оспорена, в тому числі і відповідачем -позивачем ТзОВ» Мрія-Агро Підгайці» Також, представник позивача-відповідача вказала, що укладення спірного договору оренди землі від 20.03.2015 р. створило товариству « Мрія- Підгайці» перешкоди в реалізації переважного права на поновлення договору оренду землі. При укладенні спірного договору оренди землі були порушені також приписи ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» та ст.ст. 13, 525 ЦК України. Тому вважає, що спірний договір оренди землі необхідно визнати недійсним, оскільки на момент його укладення існував договір оренди землі, який не був розірваний та земельна ділянка не була витребувана із володіння позивача товариства « Мрія- Підгайці», укладення спірного договору оренди землі створило позивачу перешкоди в реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі шляхом його реєстрації. Представник відповідача -позивача ТзОВ» Мрія-Агро- Підгайці» Лозінський М.В. заперечує проти позову ТзОВ» Мрія Підгайці» вказав, що будь-яких прав позивача ТзОВ» Мрія- Підгайці» відповідачем порушено не було, оскільки сам факт надіслання орендарем повідомлення про намір поновити договір оренди та укладення додаткової угоди №1 до договору оренди від 15.04. 2013 року , не були відомі ТзОВ» Мрія-Агро- Підгайці» на час укладення в 2015 році їх договору оренди землі із відповідачем [PERSON]. У звязку з чим були замовчені вказані обставини відповідачем [PERSON] їм невідомо. Разом з цим , вважає, що укладення оспорених ними договорів порушує їх право на укладення із землевласником договору оренди землі. Що стосується заявленого ними позову вказані вимоги представник відповідача -позивача Лозінський М.В.підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні . які викладені в змісті позову. Також, вказав, що укладення спірного договору оренди землі в 2008 році а в подальшому додаткову угоду до договору оренди землі між відповідачами створило товариству» Мрія-Агро- Підгайці» перешкоди в реалізації їх права по договору оренду землі, укладеного між ними та відповідачем [PERSON] При укладенні спірного договору оренди землі та додаткової угоди №1 були порушені приписи.1 ст.203 та ч.2 ст.207 ЦК України, а частині того, що договір не був підписаний його стороною чи уповноваженою особою, а був підписаний гр.-ном [PERSON] який немав права на його підписання від іменті ТзОВ « Мрія- Підгайці» Тому вважає, що спірний договір оренди землі від 20.05.2008 року та додаткову угоду до договору оренди землі від 15.04.2013 року укладені між відповідачами «ТзОВ Мрія- Підгайці» від імені якого діяв і підписав [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати недійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча неодноразово була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Проте подала до суду письмові заяви від 23.03.2016 р. та від 10 .06.2016 р.( а.с. 58 )про розгляд справи у її відсутності та визнання позову пред'явленого до неї позивачем ТзОВ «Мрія- Підгайці». На позов ТзОВ «Мрія- Агро Підгайці» відповідачем [PERSON] подано заперечення в яких відповідач зазначила, що доводи викладені в змісті їх позовних вимог є безпідставними, так як вона, особисто підписувала договір оренди землі укладений між нею [PERSON] та товариством « Мрія- Підгайці». Також нею була підписана додаткова угода до договору оренди землі в 2013 р. та вона була своєчасно повідомлена товариством про наміри та його бажання й надалі користуватись її земельною ділянкою. Заперечень та зауважень вона неподаваладо товариства « Мрія- підгайці» щодо поновлення договору оренди землі так як погодилась із запропонованими умовами. Орендну плату їй ТзОВ «Мрія- Підгайці», виплатили в 2014 р. та 2015 р. Прохала відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Мрія- Агро Підгайці» Брати участь у цивільній справі особисто або через представника є правом особи, а не її обовязком На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності особи, яка бере участь у справі. Задоволивши клопотання в цій частині відповідача [PERSON] Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України,Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 0,59 га в адміністративних межах Шумлянської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]( а.с.9) 20 травня 2008 року між ТзОВ «Мрія Підгайці» та [PERSON] строком на п'ять років, на умовах платності був укладений договір оренди цієї земельної ділянки, який зареєстрований у Підгаєцькому реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП « Центр державного земельного кадастру» 30 травня 2008 року за № 040865800277 (а.с.7). 20 травня 2008 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт прийому передачі зазначеного нерухомого майна, про що наявна копія акту (а.с. 10). Згідно до ч.1 ст.638 ЦК України та ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції чинній до 01.01.2013 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди земельної ділянки вважається укладеним з моменту його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. За змістом статей 18, 20 Закону України Про оренду землі (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, сторони договору скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.Наведена правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 19.02.2014 року , справа №6-162ц13. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що сторонами договору визначено обєкт оренди,строки оренди ,інші умови , будь-яких спорів з цього приводу починаючи з моменту укладення договору оренди у сторін договору не виникало,скріпивши 20 травня 2008 року договір своїми підписами, між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умові, і ці обставини ними не заперечуються і на даний час та не оспорюються відповідачем-позивачем товариством « Мрія-Агро Підгайці»в ціій частині. Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку,що при укладенні вказаного договору оренди земельної ділянки від 20 травня 2008 року та зареєстрованого в Підгаєцькому реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП « Центр державного земельного кадастру» 30 травня 2008 року, сторонами дотримано всіх вимог передбачених ст. 15 Закону України "Про оренду землі", чинною на момент його укладення.. Згідно правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних справах ВСУ 25 грудня 2013 року (справа № 6-118цс13): договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України). Окрім того, вказаний договір оренди зареєстрований державним реєстратором відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему від 02.07.2003 року № 174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за 3641/7962, при цьому здійснено перевірку наявності істотних умов та невідємних частин договору, вчинено необхідні реєстраційні дії, які ніким не оспорювалися та не визнані протиправними. Підписання договору оренди та його державна реєстрація можуть не збігатися у часі. Про що також зазначає ВССУ в рішенні від 06.11.2011 року по справі № 6-33168св13. Слід зазначити, що сторонами було також визначено, що договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації (п. 36. Договору). Також суд враховує той факт, що даний договір оренди виконується сторонами з часу його укладення, тобто з 20.05.2008 року (майже вісім років) і до теперішнього часу 2016 року , відповідач, орендодавець [PERSON] жодних претензій щодо цього договору (форми, змісту, умов, тощо) чи його виконання до відповідача орендаря ТзОВ « Мрія-Підгайці» не мала. По закінченню строку дії цього договору позивач 1 - відповідач ТзОВ « Мрія-Підгайці», за їх твердженням, мав намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбачений ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст.ст.319,626 ЦК України реалізація права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки. У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір. Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду. Так, частинами першою-п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Дана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 23.03.2016 року у справі №6-146цс16. На виконання ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» Позивачем ТзОВ « Мрія-Підгайці» 15 квітня 2013 року направив [PERSON] лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди №1 про поновлення договору оренди, яку відповідач отримала 15 квітня 2013 року (а.с. 11). Факт отримання цих документів ніким із сторін угоди не оспорюється. 15 квітня 2013 року була укладена додаткова угода сторін до вищезазначеного договору оренди землі (а.с.12), якою було змінено термін його дії на 7 років. Вказана угода підписана сторонами, про що підтвердила і сама [PERSON] в своїй письмовій заяві. Суд, вважає доведеним, при розгляді справи , що ТзОВ «Мрія-Підгайці» дотримано строк, в межах якого він мав право використати своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк, повідомивши про це орендодавця за 30 днів до спливу строку дії договору оренди землі, відсутність заперечення у поновленні договору зі сторони орендодавця [PERSON] До того ж у п. 3 Додаткової угоди зазначено, що вона вступає в силу з моменту підписання її сторонами, тобто із 15.04.2013 р. У такому випадку дія договору була продовжена ще на 7 років, тобто до 15.04.2020 р. Крім того представник позивача-відповідача ТзОВ «Мрія-Підгайці» вказала що ними належно виконувались умови договору оренди землі. При цьому надала докази, які були предметом судового дослідженя щодо обробітку землі в тому числі на площі де є земельна ділянка орендодавця [PERSON] Суд бере до уваги, що відповідачем-позивачем ТзОВ «Мрія-Агро Підгайці до суду не надано доказів, які б спростовували вказану інформацію . При цьому заслуговує на увагу суду і особиста позиція відповідача [PERSON] щодо визнання нею позову ТзОВ «Мрія-Підгайці», а тому суд у відповідності до вимог ч. 4 ст..174 ЦПК України приймає їх. Відтак, суд приходить до переконання що,ТзОВ «Мрія-Підгайці» дотримано встановленої ч.1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» процедури, за яких можливе було застосування преважного права на поновлення договору оренди землі. Як встановлено судом, ТзОВ «Мрія-Підгайці» не вважає укладений між ним і відповідачем [PERSON] договір оренди землі припиненим, а навпаки вважаючи договір поновленим на підставі досягнутого волевиявлення сторін даної угоди та підписання додаткової угоди № 1 до договору оренди землі, та продовжує користуватись земельною ділянкою орендодавця [PERSON] на території Шумлянської сільської ради проводячи останній виплату орендної плати. Згідно відомості про виплату грошей, відповідач регулярно отримувала грошові кошти в якості оплати товариством «Мрія-Підгайці» оренди земельної ділянки , зокрема в 2014 році за 2013 р. в сумі 254.37 грн, в така ж сума була виплачена за 2014 р. ( а.с.72-73) Вказані обставини ніким із сторін не спростовано. В матеріалах справи відсутні докази на спростування доводів представника позивача- відповідача ТзОВ «Мрія-Підгайці» Дубно І. того, що спірною земельною ділянкою після закінчення дії договору продовжував і користується по даний час саме товариство «Мрія-Підгайці». Також, суд звертає увагу, що на підтвердження своїх доводів, відповідач - позивач ТзОВ «Мрія-Агро-Підгайці» не надали суду доказів, які б свідчили. що спірна земельна ділянка була повернута землевласнику [PERSON] в 2013 році та в подальшому в 2015 році передана в користування відповідачу- позивачу ТзОВ «Мрія-Агро-Підгайці». На поставлене судом запитання, представник відповідача- позивача ТзОВ «Мрія-Агро-Підгайці» Лозінський М.В. повідомив що не володіє інформацією в який спосіб було передано земельну ділянку даному товариству в оренду та в подальшому відповіді на нього не надав так само як і не представив належних доказів щодо передачі спірної земельної ділянки в оренду товариства « Мрія Агро Підгайці». З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 07.07.2015 року зареєстровано договір оренди землі б/н від 20.03.2015 року укладений між ТзОВ «Мрія Агро Підгайці» та [PERSON] . Строк дії на 7 років. Встановивши, у справі, факт належного виконання орендарем товариство «Мрія-Підгайці» умов договору оренди від 20.05.2008 року; дотримання ним строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; ненадіслання орендодавцем [PERSON].у встановлений законом строк відмови у поновленні договору на новий строк; волевиявлення сторін угоди на продовження оренди землі у зв'язку з цим в квітні 2013 році укладення орендодавцем [PERSON] додаткової угоди №1 до договору оренди з орендатором ТзОВ «Мрія- Підгайці». яка фактично сторонами цієї угоди не оспорюється, а згодом укладення в березні 2015 року орендодавцем [PERSON] договору оренди цієї ж земельної ділянки з іншим орендатором ТзОВ «Мрія-Агро-Підгайці» суд на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» приходить висновку про наявність у позивача ТзОВ «Мрія- Підгайці», переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк та порушення цього права у звязку з укладенням орендодавцем [PERSON] 20 березні 2015 року договору про оренду землі із іншою юридичною особою, в даному випадку ТзОВ «Мрія Агро Підгайці», що узгоджується із правовою позицією ВСУ від 23.03.2016 року у справі №6-146цс16. Яка є обов'язковою при її застосуванні у відповідності вимог ст.. 360-7 ЦПК України. У звязку з цим, договір оренди землі був поновлений на той визначений строк і на тих самих умовах на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». відповідно до додаткової угоди №1 до договору оренди землі. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи на час ухвалення рішення судом у цій справі відсутні. Оскільки судом встановлено, що договір між [PERSON] та ТзОВ « Мрія Агро Підгаці» був укладений 20 березня 2015 року (а.с.63) та зареєстрований 07.07. 2015, тобто ще під час дії вищезазначеного договору оренди землі, укладеного 20.05.2008 року та поновленого додатковою угодою №1 15.04.2013 року між [PERSON] та ТзОВ « Мрія Підгайці» тому суд визнає встановленим факт порушення прав позивача ТзОВ « Мрія Підгайці» зі сторони відповідачів, фактично виходячи з обставин, наведених представником позивача у позовній заяві, які суд вважає доведеними здобутими у справі доказами та які відповідачем не були спростовані, в частині порушенного преважного права ТзОВ « Мрія Підгайці» на поновлення договору оренди землі від 20.05.2008 року. Тому, дії відповідача [PERSON] щодо укладення договору оренди землі із ТзОВ « Мрія Агро Підгайці» суперечать закону, а вказана спірна угода є недійсною з моменту її укладення Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-55цс15 (постанова від 15.04.2015 року) в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст.33 Закону України «Про оренду землі» на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п. 2 ч.2 ст. 16 ЦК України. За вказаних обставин. суд приймає до уваги доводи представника позивача-відповідача ТзОВ «Мрія Агро Підгайці» проте. що при укладенні угоди про оренду земельної ділянки з власником [PERSON] питання перебування у користуванні в інших осіб зясовувалось, проте відповіді не отримано, таким чином відповідач [PERSON] замовчив дані обставини. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання. що товариство «Мрія Підгайці» вважалось законним землекористувачем спірної земельної ділянки і мало право в установленому законом порядку вимагати захисту свого порушеного права у відповідності з приписами ст.16 ЦК України,ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», в тому числі у обраний ним спосіб у цій справі шляхом визнання недійсним договору оренди від 20.03.2015 року, укладеного між відповідачами [PERSON] та ТзОВ «Мрія Агро Підгайці», предметом якого є земельна ділянка, що на законних підставах перебувала в оренді ТзОВ «Мрія Підгайці». При цьому суд враховує те, що орендодавець [PERSON] підписавши 20 березня 2015 року з ТзОВ ««Мрія Агро Підгайці», договір оренди земельної ділянки не припинила у встановленому законом порядку користування по договору оренди товариства « Мрія Підгайці» та договір не було розірвано, тим самим передала в користування дану земельну ділянку без припинення права попереднього користувача, що дають підстави для визнання такого договору недійсним та задоволення позову в цій частині. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач ТзОВ "Мрія-Агро Підгайці" вказували, що договір оренди земельної ділянки, підписаний не директором ТзОВ "Мрія- Підгайці" [PERSON], а іншою особою, яким є [PERSON], який не був директором та ні підписантом від імені цього товариства, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України , Законом України «Про оренду землі» тощо. Суд вважає, що представник позивача- відповідача ТзОВ "Мрія-Агро Підгайці" зробив безпідставний висновок про невизначеність у оспорюваному ними договорі сторони, оскільки така сторона визначена безпосередньо законом і такою стороною є орендар ТзОВ "Мрія- Підгайці" Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Для констатації наявності дійсного письмового правочину слід встановити наявність відносин між сторонами правочину, які оформлені письмово. Такі правовідносини між сторонами по цій справі є в наявності і виражені вони у підписаній ними оспорюваній угоді. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу с. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України ). Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що договір оренди землів від 20 травня 2008 році від імені орендара був підписаний не директором товариства ТзОВ «Мрія- Підгайці» , а іншою особою - [PERSON], як орендар, що діє на підставі довіреності № 424 від 25.10.2007 року. Також додаткова угода №1 до договору оренди від 15.04.2013 року підписана орендарем ТОВ « Мрія _ Підгайці» в особі [PERSON] Відповідачем ТзОВ «Мрія- Підгайці» визнається той факт, що підписи договорах, які оспорює товариство"Мрія-Агро Підгайці", від імені орендаря ТзОВ «Мрія- Підгайці» виконані [PERSON] , а тому такий факт не підлягає доказуванню (ч.1ст.61 ЦПК України). Разом з тим на підтвердження повноважень [PERSON], вчиняти від імені ТзОВ ««Мрія- Підгайці» правочини надано довіреність № 9 від 12 вересня 2012 року видана ТзОВ «Мрія Підгайці» в особі її директора [PERSON]., відповідно якої [PERSON] надано право підпису та укладення договорів оренди землі, додаткових угод до договорів оренди землі від імені даного товариства. Згідно зі ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник має право діяти від імені і за рахунок особи, яку він представляє. Повноваження, надані представнику, на підставі довіреності, повинні виконуватися у відповідності до змісту цієї довіреності та у її межах. Отже, [PERSON] у передбаченому законом порядку, отримав права на здійснення правочину від імені „ ТзОВ «Мрія- Підгайці»", оскільки діяв на підставі довіреності № 424 від 25.10.2007 року та довіреність № 9 від 12 вересня 2012 року наданих йому ТзОВ «Мрія Підгайці». Бездоказовим є і твердження представника позивача-відповідача товариство"Мрія-Агро Підгайці", про те, що вони сумніваються у проставленому підписі відповідачем [PERSON] у листі-повідомленні про поновлення договору оренди землі та додатковій угоді до договору. Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Суд, враховує що сторонами договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди є відповідачі, [PERSON] та ТзОВ «Мрія Підгайці», кожна із сторін угоди, не заперечили факт підписання ними цих договорів, а також наявність права у [PERSON] при укладені ним договорів, в тому числі щодо їх підписання, підпис якого крім того скріплювався гербовою печаткою товариства, у передбаченому законом порядку, та відсутність належних та допустимих доказів на спростування цих обставин, тому позовні вимоги товариство"Мрія-Агро Підгайці" в частині визнання спірних договорів недійсними, з підстав не підписання його однією із сторін суд вважає не обгрунтованими і такими що не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді. Не є доказом наявності порушення прав товариство"Мрія-Агро Підгайці « його посилання на підписання договору від імені ТзОВ"Мрія- Підгайці» особою за відсутності наявних повноважень, оскільки зазначена обставина стосується безпосередньо прав і обовязків останнього , а ТзОВ "Мрія-Агро Підгайці не був учасником вказаних правовідносин На підставі викладеного та системного аналізу правових норм, суд приходить до висновку, що на час підписання договору оренди та додаткової угоди до договору оренди волевиявлення орендодавця та орендаря відповідало їх внутрішній волі, а тому відсутні підстави для визнання недійсним оскаржуваного договору оренди землі від 20.05.2008 року, та додаткової угоди до договору оренди землі від 14.04.2013 року , укладених між [PERSON] та ТзОВ «Мрія_ Підгайці» на підставі ч.1 ст.203, ч.2 ст. 207 , ч.3 ст.215 ЦК України, Також, суд враховує правову позицію ВСУ у справі № 6-94 цс 13 у спорі про визнання договору недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Правова позиція ВСУ вказує, що однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову. В задоволенні позову ТзОВ "Мрія-Агро Підгайці « слід відмовити з тих підстав, що на час укладення договорів оренди земельних ділянок між ТзОВ"Мрія- Підгайці» та землевласником [PERSON], будь-які права ТзОВ"Мрія-Агро- Підгайці» не були порушені. При цьому , суд керується презумпцією правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»). При прийнятті такого рішення суд виходить з того, що чинним законодавством закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, ніхто не може бути протиправно позбавлений усього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до вказаної Конвенції, ст. ст. 13-14 Конституції України, ст. ст. 316-317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 16,19, 21, 23 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ст.. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки обставини, за наявності яких правочин підлягає визнанню недійсним, не встановлені, суд немає правових підстав до застосування до спірних правовідносин норми статей 203, 207, 215 ЦК України, у зв'язку з чим оскаржувані договори оренди землі від 20.05.2015 року та додаткова угода №1 до договору оренди землі від 15.04.2013 року не підлягають визнанню їх недійсними з тих підстав . які заявлені позивачемТзОВ « Мрія Агро Підгайці», тому в задоволенні їх позову слід відмовити. Відповідно до матеріалів справи, оспорювані позивачем ТзОВ « Мрія Підгайці», договір оренди земельної ділянки від 20 березня 2015 року був укладений між відповідачами [PERSON] та ТзОВ « Мрія Агро Підгайці» на час перебування ( спірної земельної ділянки) в оренді у ТзОВ «Мрія Підгайці» на підставі діючих та чинних договорів оренди цієї ж земелі між ТзОВ «Мрія Підгайці» та відповідачем - [PERSON]. Оскільки укладенням договору оренди між фізичною особою [PERSON] та ТзОВ « Мрія Агро Підгайці» були порушені законні права та інтереси ТзОВ « Мрія Підгайці», то позовні вимоги ТзОВ « Мрія Підгайці» є обґрунтованими та, на думку суду, підлягають задоволенню. Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed