Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

У позовній заяві представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] в порядку регресу 200 000,00 гривень регламентної виплати та 3 000,00 гривень сплаченого за подання позову судового збору. Заявлені вимоги представник обґрунтував тим, що 19 квітня 2019 року приблизно о 21:05 годині на 500 км + 700 м автодороги сполученням Київ-Ягодин неподалік села Старовойтове Любомльського району в напрямку міста Ковель Волинської області, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем "Ауді А4", номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автобусом "Сканіа", номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "Ауді А4" [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Відповідно до вироку Любомльського районного суду від 29 січня 2020 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, представник потерпілих [PERSON] та [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди. На підставі наказів про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ трьома платежами здійснило регламенту виплату потерпілим на загальну суму 200 000,00 гривень. Ці витрати згідно вимог чинного законодавства в порядку регресу зобов`язаний відшкодувати відповідач як такий, що не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На надіслану претензію про відшкодування збитків відповідач жодний дій не вчинив, через що МТСБУ за захистом своїх прав звернулося до суду. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 13 липня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Оскільки на дату відкриття провадження у справі встановлено, що відповідач відбуває покарання в Державній установі "Городоцький виправний центр (№ 131)", суд у відповідності до ч.7 ст.130 ЦПК України доручив цій Державній установі вручити відповідачу копію ухвали від 13 липня 2021 року, примірник позовної заяви з додатками, а також відібрати у нього пояснення і з`ясувати позицію щодо позову. 12 жовтня 2021 року від Державної установи "Городоцький виправний центр (№ 131)" засобами електронного зв`язку надійшла розписка відповідача [PERSON] про отримання ним копії ухвали суду від 13 липня 2021 року та примірника позовної заяви з додатками 25 серпня 2021 року, а також акт працівників цієї установи про відмову відповідача від надання пояснень з приводу заявленого позову. У строк, визначений судом в ухвалі від 13 липня 2021 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 19 квітня 2019 року приблизно о 21:05 годині на 500 км + 700 м автодороги сполученням Київ-Ягодин неподалік села Старовойтове Любомльського району мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Ауді А4", номерний знак [NUMBER] , та автобуса "Сканіа", номерний знак [NUMBER] . У цій дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем "Ауді А4", номерний знак [NUMBER] , в напрямку міста Ковель Волинської області, в порушення п.п.2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не вибрав безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автобусом "Сканія", номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля "Ауді А4", номерний знак [NUMBER] , [PERSON] спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] на 500 км + 700 м автодороги Київ-Ковель-Ягодин. Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 29 січня 2020 року винним у цій дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач [PERSON] , йому призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді шести років позбавлення волі. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року вирок Любомльського районного суду в частині призначеного покарання змінено, призначене [PERSON] покарання зменшено до трьох років позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду залишений без змін. Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на ухвалу Волинського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року відмовлено. Витягом з електронної бази застрахованих транспортних засобів підтверджено відсутність на автомобіль "Ауді А4", номерний знак [NUMBER] , поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Батьки загиблого у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , родинні відносини яких підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , довіреностями від 26 квітня 2019 року уповноважили ТОВ "Центр авто виплат поліс" представляти їх інтереси, пов`язані із загибеллю сина у дорожньо-транспортній пригоді, із правом підпису заяв та інших документів, а також отримання належного їм страхового відшкодування. 11 травня 2019 року ТОВ "Центр авто виплат поліс" в інтересах [PERSON] та [PERSON] подало до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування, яке складається із моральної шкоди, витрат на поховання та відшкодування на утримання. МТСБУ запровадило страхову справу № 59823. 26 лютого 2020 року ТОВ "Центр авто виплат поліс" на підтвердження підстав для виплати відшкодування подало МТСБУ додаткові документи. Підставою для виплати відшкодування на утримання є досягнення [PERSON] , [PERSON] пенсійного віку та їх проживання разом із сином [PERSON] , що підтверджується копіями пенсійних посвідчень серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та довідкою Вишнівської сільської ради Любомльського району про склад сім`ї від 26 квітня 2019 року. Понесені [PERSON] витрати на поховання підтверджені товарним чеком від 20 квітня 2019 року на придбання товарів і послуг, безпосередньо пов`язаних із похованням, в загальній сумі 13 025,00 гривень та товарним чеком і накладною від 12 лютого 2020 року на виготовлення надмогильного пам`ятника з граніту вартістю 43 000,00 гривень. На підставі розрахунку та довідок про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ наказами від 30 березня 2020 року № 3599, № 3600, від 24 червня 2020 року № 6593 визначило до виплати [PERSON] та [PERSON] по 75 114,00 гривень кожному шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, та [PERSON] 49 772,00 гривень у відшкодування витрат на поховання. Загальний розмір відшкодування склав 200 000,00 гривень. МТСБУ здійснило виплату цих сум відшкодування згідно із платіжними дорученнями від 01 квітня 2020 року № 1477123, від 02 квітня 2020 року № 1477225, від 25 червня 2020 року № 1479597. 26 червня 2020 року на адресу відповідача МТСБУ надіслало лист із пропозицією компенсувати понесені витрат в добровільному порядку, у зв`язку із чим одночасно надало банківські реквізити для перерахування коштів. Крім цього, МТСБУ попередило відповідача, що у випадку відмови компенсувати витрати або ненадання відповіді, стягнення буде проводитись у примусовому порядку. За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на встановленні у справі фактичні обставини в силу ч.6 ст.82 ЦПК України суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені вироком Любомльського районного суду від 29 січня 2020 року щодо винуватості відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Спірні правовідносини урегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із п.1.3. ст.1, 3 Закону № 1961-IV (тут і надалі в редакції станом на дату ДТП у цій справі) потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.4 Закону № 1961-IV суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі Стаття 41 Закону № 1961-IV визначає регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ. Відповідно до п.п."а" п.41.1. ст.41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до абз.2 п.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом п.9.1 ст.9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У п.9.3 ст.9 Закону № 1961-IV визначено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Шкода, пов`язана зі смертю потерпілого, відшкодовується на умовах і порядку, визначених ст.27 Закону № 1961-IV. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п.27.1 ст.27 Закону № 1961-IV). Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27 Закону № 1961-IV). У частині 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Згідно із ч.2 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4 ст.27 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст.8 Закон України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 19 квітня 2019 року (дату дорожньо-транспортної пригоди) становив 4 173,00 гривень. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (п.27.5 ст.27 Закону № 1961-IV). Згідно із п/п. 38.2.1. п.38.2. ст.38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За змістом п.13.1 ст.13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. На підставі досліджених у справі доказів судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є винним у дорожньо-транспортній пригоді зі смертельним наслідком. Цивільно-правова відповідальність відповідача на дату ДТП застрахована не була. Після розгляду стосовно відповідача кримінального провадження по факту ДТП та набрання судовими рішеннями законної сили МТСБУ здійснило на користь потерпілих (батьків загиблого у ДТП) регламентну виплату в загальній сумі 200 000,00 гривень, до складу якої входить відшкодування утриманцям та витрати на поховання. Розмір здійсненого відшкодування (регламентної виплати) узгоджується із положення п.9.3 ст.9, п.27.2, п.27.4 ст.27 Закону № 1961-IV, ст.1200 ЦК України). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього п.п."а" п.41.1. ст.41 Закону № 1961-IV обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини відповідача як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв`язку із цим МТСБУ набуло законних підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із регламентною виплатою, в порядку регресу, що відповідає положенням ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону № 1961-IV. До того ж відповідач не надав доказів на підтвердження віднесення його до переліку осіб, визначених у п.13.1 ст.13 Закону № 1961-IV, тим самим не спростував права позивача на подання цього позову. Таким чином, дослідження доказів по справі та аналіз чинного законодавства приводить суд до висновку, що заявлені МТСБУ вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved