Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У серпні 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат 7 775,97 грн. - основний борг, 1500 грн. витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 9 519 грн. 57 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 18 травня 2011 року на Пр. Незалежності у м. Чернівці сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21011, номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21154, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], що підтверджено постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. в дохід держави. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №306/05/11 від 26 травня 2011 року, складеного судовим експертом Павлишиним Я.Д., у результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля ВАЗ 21154 завдано матеріальної шкоди на суму 10 475 грн. 83 коп. Оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 21154 на підставі ст. 35 та п. а ст. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правової відповідальність та виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 7 775,97 грн. Оскільки відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України у МТСБУ після здійснення виплати суми страхового відшкодування виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді особи, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу суму виплаченого [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 7 775,97 грн. Крім того, МТСБУ зазначало, що листом 15 лютого 2012 року, надісланим на адресу відповідача [PERSON], останньому було запропонувало у добровільному порядку відшкодувати понесені ними витрати по виплаті суми страхового відшкодування [PERSON], однак ця пропозиція відповідачем була проігнорована. Також, позивач зазначав, що у зв'язку із зверненням до суду ним були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 грн. та сплачений судовий збір, відшкодування яких передбачено ст. 88 ЦПК України, тому з урахуванням наведених обставин, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, а також вказав на те, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судовий розгляд проводився без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 18 травня 2011 року на Пр. Незалежності у м. Чернівці сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21011, номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21154, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і за його вчинення призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. в дохід держави. (а.с.2). Відповідно до висновку №306/05/11 експертого автотоварознавчого дослідження про оцінку автомобіля ВАЗ 21154 від 26 травня 2011 року, складеного судовим експертом Павлишиним Я.Д., визначено вартість матеріального збитку, завданого у результаті його пошкодження при вказаній дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 10 475 грн. 83 коп. ( а.с. 5-7). Крім того, судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність іншого учасника ДТП - [PERSON] при експлуатації автомобіля ВАЗ 21154, номерний знак [NUMBER], була застрахована за Полісом № ВЕ/ 6254649 від 24 грудня 2010 року (а.с.4), МТСБУ на підставі заяви [PERSON] від 21 червня 2011 року, відповідно до вимог ст. 35 та пп. а) ст. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на підставі наказу від 26 жовтня 2009 року № 2655 здійснило останньому виплату суми страхового відшкодування в розмірі 7 775,97 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 3568 від 16 серпня 2011 року ( а.с. 8). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правової відповідальність. Так, одним із основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинної на час виникнення спірних правовідносин, передбачено випадки, в яких МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема: до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п. 38.2.1 статті 38 цього Закону). Крім того, ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, викладені позивачем обставини щодо розміру витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підтверджуються наявними у справі належними доказами. Будь-яких доказів на спростування визначеного позивачем розміру страхового відшкодування відповідачем [PERSON] суду не надано, як і не надано доказів здійснення вищевказаної виплати у добровільному порядку. Враховуючи наведене, позовні вимоги МТСБУ в частині стягнення з відповідача виплат, пов'язаних із виплатою суми страхового відшкодування в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню фактично сплачена МТСБУ сума страхового відшкодування в розмірі 7 775,97 грн. Крім того, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ також підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати в справі, а саме сума сплаченого позивачем судового збору ( а.с.10) в розмірі 243 грн. 60 коп. Щодо позовних вимог МТСБУ частині позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки 1 500 грн. за послуги адвоката, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 84, 88 ЦПК України, судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи. Так, в обґрунтування вимог про стягнення витрат на отримання правової допомоги позивач посилається на те, що МТСБУ понесло додаткові витрати, пов'язані із замовленням правової допомоги і укладенням Контракту з ТОВ «ВМ» про надання правової допомоги між МТСБУ та товариством. Проте, з матеріалів справи убачається, що підписала позовну заяву фізична особа, уповноважена довіреністю МТСБУ на вчинення певних дій - [PERSON] та надано до суду заяву про розгляд справ у відсутність представника позивача також вказаною особою (а.с. 1,11). Таке представництво інтересів юридичної особи в суді повністю відповідає положенням ст. 42 ЦПК України. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат чи інший фахівець в галузі права по даній справі, а також суду не надано угоди укладеної між адвокатом та МТСБУ про надання правової допомоги, відповідного контракту та доказів того, що [PERSON] є фахівцем у галузі права чи адвокатом, й відповідно не надано доказів на підтвердження сплати коштів за надану правову допомогу, пов'язану саме з розглядом в суді даного спору, зокрема квитанції про оплату вищевказаних послуг, а тому визначена вартість наданих послуг з правової допомоги в сумі 1500 грн. суд вважає недоведеною й відповідно в цій частині вимоги позивача визнає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial