Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулась до [PERSON], третя особа на стороні позивача: [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою особою, який обгрунтовує наступним: Комісія з питань захисту прав дитини Голопристанської районної державної адміністрації розглянувши заяву [PERSON] та представлені документи щодо доцільності позбавлення батьківських прав її колишнього зятя [PERSON], [INFO] відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] з'ясувала , що у шлюбі між [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народився син - [PERSON] . Згідно рішення Голопристанського районного суду від 06.06.2013 року (справа № 654/1475/13-ц) шлюб між подружжям було розірвано. Дитина залишилася проживати з матір'ю. [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на "[PERSON]". [INFO] року матір хлопця померла, після чого дитина залишилася проживати у родині [PERSON] (дідусь по матері) та [PERSON] (бабуся по матері) з якими у нього склалися родинні стосунки. Згідно заяви написаної власноручно 22.03.2018 року [PERSON] проти позбавлення його батьківських прав не заперечує, не проти щоб опікуном над [PERSON] призначили його бабусю чи дідуся. Згідно висновку служби у справах дітей Голопристанської районної державної адміністрації від 27.06.2018 року № 02-05/306 [PERSON] може бути призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Просять суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], призначити опікуном над малолітнім [PERSON] - [PERSON], стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 23.10.2018 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Від позивача до суду надійшла заява, в якій просять суд розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі, просив позбавити його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів від сторін, у тому числі і клопотань про призначення експертизи клопотань від сторін не надходило. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У зв'язку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані позивачем обставини такими, що не підлягають доказуванню. Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, викладені Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за якими, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що комісією з питань захисту прав дитини Голопристанської районної державної адміністрації розглянуто заяву [PERSON] та представлені документи щодо доцільності позбавлення батьківських прав її колишнього зятя [PERSON], [INFO] відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 07.04.2018 року Малокопанівською сільською радою Херсонської області, [INFO] року народився [PERSON], батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 4). Відповідно до характеристики від 06.04.2018 року [PERSON] навчається в 1 класі Малокопанівської ЗОШ 1-111 ступенів, учень має хороший фізичний і розумовий розвиток, надає перевагу предметам математичного циклу, має хороший кругозір, добре розвинуте логічне мислення. Дитина емоційна, вразлива, товариська, має багато друзів, батьки розлучені, вихованням дитини займалася мама. (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 02.10.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції 02.10.2010 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Позивач в позовній заяві зазначив, що згідно рішення Голопристанського районного суду від 06.06.2013 року (справа № 654/1475/13-ц) шлюб між подружжям було розірвано. Олександр залишився проживати з матір'ю. [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на "[PERSON]". [INFO] року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно позовної заяви після смерті матері, дитина залишилася проживати у родині [PERSON] (дідусь по матері) та [PERSON] (бабуся по матері) з якими у нього склалися родинні стосунки (довідка про скалад сім'ї від 02.04.2018 року № 552 -а.с. 12). Згідно характеристики наданої Дудчанською сільською радою Бериславського району, [PERSON] .проживає на території села з 2012 року разом зі співмешканкою та її двома дітьми, утриманням та вихованням яких і займається. Працює посезонно без офіційного працевлаштування. Працелюбний. Характер спокійний. З сусідами не конфліктує. Алкоголем не зловживає. (а.с. 7). Згідно заяви написаної власноручно [PERSON] 22.03.2018 року, останній проти позбавлення його батьківських прав не заперечує, не проти щоб опікуном над [PERSON] призначили його бабусю чи дідуся (а.с. 7). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов потенційного опікуна від 22.06.2018 року [PERSON], [INFO] проживає у власному будинку разом з чоловіком [PERSON] та онуком - [PERSON]. Будинок складається з 4-х кімнат, коридору. Окремо літня кухня. Необхідною побутовою технікою та меблями забезпечені. Для виховання, розвитку та проживання дитини створені всі необхідні умови. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Продуктами харчування та одягом забезпечені. Опалення пічне. (а.с.10) Згідно характеристики наданої адміністрацією Херсонської дирекції ПАТ "Укрпошта" [PERSON] працює у галузі зв'язку з 18 квітня 1998 року листоношею (поштарем) 2 класу відділення поштового зв'язку Малі Копані Поштамту по теперішній час. За період роботи на займаній посаді зарекомендувала себе сумлінним працівником. Має досвід практичної роботи. [PERSON] - людина незвичайна. Напрочуд гармонійно поєдналися в стилі її життя жіноча слабкість, відкритість та м'якість із наполегливістю та вмінням вимогливо ставитись до себе та підлеглих при вирішенні виробничих питань (а.с. 11). Згідно довідок відділу Інформаційних технологій при УМВС України в Херсонській області [PERSON] засудженою не значиться. (а.с. 14). Відповідно висновку про стан здоров'я особи від 18.04.2018 року, [PERSON] «здорова». (а.с.13). Відповідно до висновку медичної установи про стань здоров'я члена сім'ї опікуна/піклувальника/усиновителя від 11.04.2018 року, [PERSON] у лікаря - психотерапевта та у лікаря -нарколога на обліку не перебуває, у лікаря фтизіатра на обліку також не перебуває (а.с.14). Згідно довідок про доходи [PERSON] має постійний заробіток(а.с.15). Згідно висновку органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 02.07.2018 року № 01-30/309, орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації вважає позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. (а.с.18). Згідно висновку служби у справах дітей Голопристанської районної державної адміністрації від 27.06.2018 № 02-05/306 [PERSON] може бути призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO].(а.с.17). У відповідності до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст.166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідачем [PERSON] до суду було подано письмову заяву про визнання позовних вимог Органу опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини [PERSON] у повному обсязі. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача, не вбачає підстав вважати, що визнання відповідачем позову не є добровільним чи умовним, суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи те, що відповідач позов визнав, приймаючи до уваги конкретні обставини справи,органи опіки та піклування надали висновки поро доцільність позбавлення батька дитини батьківських прав та можливість призначення опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] [PERSON] на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дитині гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України, а тому позов підлягає задоволенню. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору на користь держави. Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved