Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

29.08.2018р. [PERSON], [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач) з позовом, в якому просять визнати за ними, як за спадкоємцями за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO], право приватної власності за кожним на ? частину земельної ділянки площею 4,2466 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 10.01.2002р. на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Сирівської сільської ради народних депутатів від 07.09.2001р. № 39-р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON], яка є бабусею позивачам, після смерті якої залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 4,2466 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. На момент смерті разом з бабусею був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON], який відмовився від спадкового майна, що складається з вищезазначеної земельної ділянки. Вказане спадкове майно прийняли її онуки [PERSON] та [PERSON] Позивачі звернулись до Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою щодо оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вищезазначену земельну ділянку. Позивачі в підготовче судове засідання не з'явилися, проте 03.09.2018р. звернулися до суду із заявами, в яких підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу за їх відсутності за результатами проведення підготовчого провадження у зв'язку з визнанням відповідачем позову, судовий збір просять залишити за ними. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 31.08.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Третя особа в підготовче судове засідання не з'явився, проте 31.08.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу за його відсутності. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без участі учасників судового розгляду на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Вивчив матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17.05.2017р. З довідки № 390, наданої 10.07.2018р. Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області слідує, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала з чоловіком [PERSON], 1939р.н. по [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], чоловіком померлої [PERSON] з 28.04.1963р. є [PERSON]. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 10.01.2002р. на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Сирівської сільської ради народних депутатів від 07.09.2001р. № 39, [PERSON], яка проживала по [ADDRESS], була власником земельної ділянки площею 4.25 га, розташованої в межах території Сирівської сільської ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4804143722017 від 27.11.2017р. вбачається, що за [PERSON] 27.11.2017р., зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 4,2466 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована в межах Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до довідки Відділу у Врадіївському районі Головного управління Дежгеокадастру у Миколаївській області від 30.07.2018р. № 472/111-18, вартість земельної частки (паю) розміром 4,2466 умовних кадастрових га станом на 30.07.2018р. складає 123 562 грн. 71 коп. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.12.1963р., та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.03.1965р., [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми померлої [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 08.02.1986р., [PERSON], [INFO], перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 16.07.1960р.н., її прізвище після реєстрації шлюбу з дошлюбного "[PERSON]" було змінене на "[PERSON]". Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 28.04.1985р., [PERSON], [INFO], перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 01.05.1962р.н., її прізвище після реєстрації шлюбу з дошлюбного "[PERSON]" було змінене на "[PERSON]". Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 06.12.1986р.). Позивач [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]. видане 16.05.1989р.). Позивачка [PERSON] 24.10.2015р. зареєструвала шлюб з [PERSON] та її прізвище після реєстрації шлюбу з дошлюбного "[PERSON]" було змінено на "[PERSON]" (свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 24.10.2015). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48943021 від 01.09.2017р., після смерті [PERSON], померлої [INFO], відкрито спадкову справу: номер у спадковому реєстрі 61160844, номер у нотаріуса 108//2017. Згідно інформаційної довідки державного нотаріуса Врадіївської державної нотаріальної контори Поплужної К.М. № 310/01-16 від 31.08.2018р. слідує, що після померлої 01.09.2017р. [PERSON] відкрита спадкова справа № 108/2017. Заяву про прийняття спадщини за законом подали онуки спадкодавця [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 447 від 10.10.2017р.) та [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 449 від 10.10.2017р.). Заяву про відмову від прийняття спадщини подали донька спадкодавця [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 387 від 01.09.2017р.), донька спадкодавця [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 424 від 28.09.2017р.), донька спадкодавця [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 448 від 10.10.2017р.), чоловік спадкодавця [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 450 від 10.10.2017р.). Постановами від 23.08.2018р. державний нотаріус Врадіївської районної державної нотаріальної контори Миколаївської області Поплужна К.А. відмовила позивачам у видачі після [PERSON] свідоцтва на спадщину за законом по ? частині земельної ділянки площею 4,2466 га, яка розташована в межах території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи позивачами розміщено оголошення в газеті "Вісник Врадіївщини" № 61 від 04.08.2018р., згідно якого оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], вважати втраченим. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], та в даному випадку не мають іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у них виникло у зв'язку із смертю бабусі [PERSON], з врахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з урахуванням думки позивачів судові витрати, які складаються із судового збору, покладаються на позивачів.

Outcome: approved