Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду із зазначеним позовом та просив постановити судове рішення, яким зобов'язати Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Автоматика та машинобудування» обчислити та виплатити середній заробіток за весь час затримки з 17 листопада 2013 року по день фактичного розрахунку 30.12.2013 року та стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн. /а.с.1-2/ 23 жовтня 2014 року позивач подав суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6694,70 грн. та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. /а.с. 56/ На підтримання позовних вимог позивач посилався на те, що він в період часу з 15 червня 1996 року по 16 вересня 2013 року перебував у трудових відносинах з ДП "Науково-виробничий комплекс "Автоматика та машинобудування" (далі НВК АтМ), звільнився з підприємства за п. 1 ст. 36 КЗпП України, по згоді сторін, однак при звільненні відповідач остаточно розрахувався з ним тільки 30.12.2013 року. Вважає, що підприємство повинно виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 17.09.2013 року по 30.12.2013 року за 75 робочих днів у розмірі 6694,70 грн. та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1000 грн., яка спричинена тим, що несвоєчасний розрахунок підприємства з ним примусив докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Позивач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився. У письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. У письмовій заяві відповідач просив розглянути справу у відсутності свого представника, надавши свої заперечення в яких частково визнає позовні вимоги, а саме: середній заробіток за час затримки в розмірі 6545,70 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивача (а.с.5-6), встановлено, що перший дійсно до 16.09.2013 року включно перебував у трудових відносинах з ДП НВК АтМ та наказом №106/лс від 10.09.2013 року був звільнений з роботи по п. 1 ст. 36 КЗпП України. Судом також встановлено, що на порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, яка зобов'язує роботодавця при звільненні працівника провести виплату всіх сум, що йому належать від підприємства в день звільнення, відповідач своєчасно не розрахувався з позивачем і зробив це тільки 30.12.2013 року, про що не заперечував сам позивач. Розрахунковий листок, у свою чергу, також підтверджує, що на час звільнення позивача, підприємство мало перед ним заборгованість по сумах, що належали йому при звільненні у розмірі 7527,14 грн. /а.с.34/ Таким чином, безспірно встановлено, що відповідач мав заборгованість перед позивачем по розрахунковим сумам на час звільнення у розмірі 7527,14 грн. і ця заборгованість була остаточно ним виплачена 30.12.2013 року. Далі. Ст.ст. 117 та 237- 1 КЗпП України передбачили, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки передбачені ст 116 цього ж кодексу..., підприємство повинно виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також поклали на роботодавця обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обгрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 6694,70 грн. позивач пояснював, що розрахунок цієї суми ним проводився виходячи із 75 робочих днів затримки розрахунку та його середньоденної заробітної плати, яка складає 89,26 грн. Суд не погоджується із розрахунком середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, що зробив позивач (виходячи з графіку роботи при п'ятиденному робочому тижні), та вважає за необхідне зробити самостійний розрахунок, оскільки на підприємстві діє графік роботи при триденному робочому тижні, в результаті чого кількість затримки в період з 16.09.2013 року по 30.12.2013 року становить 45 робочих днів. Згідно довідки ДП "НВК "АтаМ" (а.с.46) середній заробіток [PERSON] становить 145,46 грн., і відповідно розмір середнього заробітку за весь час затримки становить 6545,70 грн. (виходячи із розрахунку 45 роб. дн. Х 145,46 грн.). Саме тому на користь позивача має бути стягнута зазначена сума. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачу спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля задля організації свого життя. Однак, з урахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та ст. 23 ЦК України, щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просив позивач. Далі. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір". З урахуванням наведеного,

Outcome: partial