Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

ПАТ КБ "Надра" звернулося до суду з позовною заявою до ВКФ «Украгропродукт», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 23.03.2005 р. між ВКФ «Украгропродукт» та ВАТ КБ "Надра" був укладений кредитний договір №23/03/2005/980/Л-44, відповідно до умов якого банк відкрив безвідзивну кредитну лінію в сумі 230 000 грн. зі сплатою 23,5% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 22.03.2006 р. Крім цього, згідно договору застави від 08.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2382, в забезпечення зобов'язань по договору, які полягають у поверненні кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також у відшкодуванні збитків у зв'язку з порушенням кредитного договору, майновий поручитель - [PERSON] передав в заставу ПАТ КБ "Надра" автомобіль Mercedes-Benz G320, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER]. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак позичальник порушив умови договору, заборгованість за кредитним договором складає 746 672,80 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 230 000 грн., заборгованість по відсотках - 429 901,09 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 86 771,71 грн. Просить в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором стягнути заборгованість з майнового поручителя [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль (легковий універсал В) Mercedes-Benz G320, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER]. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик у пресі. Суд дійшов висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 23.03.2005 р. між ВКФ «Украгропродукт» та ВАТ КБ "Надра" (яке у подальшому змінило назву на ПАТ КБ «Надра») був укладений кредитний договір №23/03/2005/980/Л-44, відповідно до умов якого банк відкрив ВКФ «Украгропродукт» безвідзивну кредитну лінію в сумі 230 000 грн. зі сплатою 23,5% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 22.03.2006 р. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак позичальник порушив умови договору, заборгованість за кредитним договором складає 746 672,80 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 230 000 грн., заборгованість по відсотках - 429 901,09 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 86 771,71 грн. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 11.02.2014р. провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ВКФ «Украгропродукт» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у зв'язку з ліквідацією юридичної особи. Згідно договору застави від 08.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2382, в забезпечення зобов'язань по кредитному договору від 23.03.2005р., які полягають у поверненні кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також у відшкодуванні збитків у зв'язку з порушенням цього договору, майновий поручитель - [PERSON] передав в заставу ПАТ КБ "Надра" автомобіль (легковий універсал В) Mercedes-Benz G320, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 6 Договору застави заставодержатель має право на одержання задоволення своїх вимог за кредитним договором з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами, яке реалізується за вибором заставодержателя. Вказані обставини підтверджується кредитним договором, договором застави, розрахунком заборгованості за кредитним договором та іншими матеріалами справи. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позичальник ВКФ «Украгропродукт» не виконав зобов'язання, забезпеченого заставою, а тому заставодержатель - ПАТ КБ «Надра» набуває право звернення стягнення на предмет застави- автомобіль, що належить заставодавцю [PERSON] Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення па предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги і звернути стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved