Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Корнієнко Н.М. звернулася до суду в інтересах ПАТ "Альфа-Банк" з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Рахівської РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 606 від 04.05.2007 року [PERSON] отримав у Акціонерного товариства промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) кредит у розмірі 25000 доларів США та зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати Кредит, сплачувати проценти за користування Кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком до нього - Графіком платежів. 17.12.2012 року між ПАТ "АКПІБ", який є правонаступником АКПІБ та ПАТ "Альфа-Банк" було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" було відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором №606 від 04.05.2007 року. Первинний кредитор свої зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 25000 доларів США. Однак, позичальником неналежно виконувалися зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим останній має прострочену заборгованість перед банком, яка станом на 03.01.2017 року складає: 15243,81 долара США - заборгованість за кредитом та 2383,74 долара США - заборгованість по відсотках за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та відповідачем, [PERSON], 07.05 2007 року було укладено Іпотечний договір №606/606, за умовами якого відповідач передав Банку в іпотеку будинок, загальною площею 342,66 кв.м., житловою площею 137,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.3 Іпотечного договору - вартість предмету іпотеки становить 300613 гривень. На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору відповідачам було направлено вимогу про усунення порушень, але станом на дату подання позовної заяви вимога залишилася невиконаною. На підставі наведеного, представник ПАТ "Альфа-Банк" Н.М.Корнієнко у позовній заяві просила, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №606 від 04.05.2007 року, яка станом на 03.01.2017 року складає 17627,55 долара США, зокрема за кредитом 15243,81 долара США та по відсотках 2383,74 долара США, звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок, загальною площею 342,66 кв.м., житловою площею 137,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експетром, на стадії оцінки майна. Також, просить виселити без надання іншого житла [PERSON], [INFO], [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2013 року народження, з будинку, загальною площею 342,66 кв.м., житловою площею 137,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також просить стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Рахівського районного суду від 22.06.2017 року за клопотанням представника позивача Грицюка В.П., було залучено орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації до участі у даній справі в статусі третьої особи без самостійних вимог. Представник позивача - ПАТ «Альфа-Банк» Грицюк В.П. 11.10.2017 року надіслав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині тіла кредиту та збільшення позовних вимог в частині відсотків та пені, де зазначив, що враховуючи виконавчий напис №11473 від 07 вересня 2015 року, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 336484,54 грн. та відсотків в розмірі 8582,85 грн. на дату 27 липня 2015 року, позивач зменшує розмір заявлених вимог по тілу кредиту в розмірі 0,00 грн., а в частині відсотків збільшує вимоги на загальну суму 86669,89 грн. на дату 27.09.2017 року, також позивачем збільшуються вимоги в частині стягнення пені в розмірі 37078,00 грн. Таким чином, станом на 27 вересня 2017 року позивач просить стягнути заборгованість по спірному кредитному договору в частині нарахування відсотків в розмірі 86669,89 грн. та пені в розмірі 37078,00 грн. за останній календарний рік. У судове засідання представник позивача не з'явився, 28.11.2017 року Грицюк В.П. надіслав заяву про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує. У судовому засіданні, 20.11.2017 року Грицюк В.П. дав пояснення щодо змінених позовних вимог, зокрема він уточнив, що у зв'язку з тим, що 07.09.2015 року було видано приватним нотаріусом Чуковським В.А. виконавчий напис щодо заборгованості за тілом кредиту в сумі 336484,54 гривні та по відсотках на суму 8582,85 грн. (ця заборгованість на даний час відповідачами не погашена), тому банк змінив свої вимоги в частині зменшення заборгованості на зазначені суми, однак банк не змінював та підтримує свої вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості, що не була сплачена відповідачами станом на 27 вересня 2017 року в частині нарахованих відсотків 86669,898 грн й пені 37078 грн, та виселення відповідачів. Змінені та уточнені позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, пояснив, що на виконанні Рахівського РВ ДВС є виконавчий напис нотаріуса від 07.09.2015 року по якому державним виконавцем описаний та арештований житловий будинок, який являється предметом даного позову. Вважає, що даний будинок не був придбаний за кредитні кошти, оскільки відповідач 60% вартості цього будинку оплатив власними коштами, іншого житла у відповідача немає, цих причин просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина її неявки суду не відома. Заслухавши сторін та вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За умовами Кредитного договору №606 від 04 травня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON], останній отримав кредитні кошти в сумі 25000 доларів США, за користування кредитом встановлено процентну ставку в розмірі 11% річних. Відповідно до п.2.5 кредит надається Позичальнику для придбання ним нерухомості у власність, а саме - будинок, що розміщений за адресою [ADDRESS], загальною площею 342,66 кв.м., житловою площею 137,70 кв.м. Кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 03 травня 2027 року. Пунктом 2.3 зазначеного Договору передбачено, у разі несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом, остаточною датою повернення кредиту - шістдесятий календарний день від дня нарахування відсотків, що не сплачені у встановлений цим Договором строк. Погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно, у відповідності до Графіку (Додатку №1), який є невід'ємною частиною договору. Згідно з Графіком [PERSON] щомісячно повинен був вносити 104,17 долара США на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Розділом 4 даного Договору встановлено, що виконання зобов'язань за цим Договором забезпечується іпотекою, предметом якої є нерухомість - будинок, що придбається першим у власність з використанням кредиту вартістю 300000 гривень. У розділі 6 Кредитного договору передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно з умовами цього договору зобов'язань, де винна Сторона сплачує іншій Стороні суму неустойки та збитків, передбачених цим Договором. За несвоєчасну сплату сум кредиту або відсотків Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення кредиту та нараховується щоденно. Позичальник несе відповідальність за погашення кредиту всім своїм майном, на яке відповідно до законодавства України може бути звернено стягнення. Строк позовної давності сторонами встановлено тривалістю у десять років. Зазначений договір набрав чинності з дня його підписання Сторонами і діє до повного повернення Позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та до повного виконання будь-яких інших грошових зобов'язань, згідно з умовами Договору. 07.05.2007 року, в забезпечення виконання вимог зазначеного Кредитного договору, було укладено Іпотечний договір №606/606 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та іпотекодавцем [PERSON], відповідно до якого іпотекодавець передав у заставу будинок [ADDRESS], житлова площа якого становить 137,7 кв.м., загальна площа 342,66 кв.м., який належить Іпотекодавцю, [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року, його вартість, згідно з висновком експерта від 25.04.2007 року становить 300613 гривень. Термін дії зазначеного договору встановлений до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором від 04.05.2007 року №606. Судом встановлено, що на момент укладення Договору про іпотечний кредит №606 від 04.05.2007 року та Іпотечного договору №606/606 від 04.05.2007 року сім'я відповідачів проживала у будинку [ADDRESS], власником якого був [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №12392929 від 07.05.2007 року та витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №12393002 від 07.05.2007 року. У зв'язку з наявністю житла у сім'ї [PERSON] рада опіки та піклування Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області 27 квітня 2007 року прийняла рішення «Про надання дозволу на здійснення правочинів стосовно нерухомого майна», яким було надано дозвіл [PERSON], мешканцю [ADDRESS] на передачу в іпотеку житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], для отримання кредиту, та виконання дій від імені неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Договором №2 від 01.03.2011 року про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №460 від 04.04.2007 року внесено зміни у назві банку - у зв'язку з припинення діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської області», шляхом реорганізації, позикодавця замінено на «Філію «відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Ужгород». 17 грудня 2012 року було укладено Договір про відступлення прав вимоги та Договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» передав Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» Кредитний портфель, внаслідок передачі якого Новий Кредитор набуває усіх прав вимоги Первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом звернення стягнення за Кредитними договорами на заставлене майно, та іншими правами вимоги за Кредитними договорами та Договорами Забезпечення. Витяг з Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року свідчить про те, що було передано право вимоги новому кредитору у тому числі за кредитним договором 606 від 04.05.2007 року позичальника [PERSON]. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). З розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 27.09.2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 04.05.2007 року становить 21519,17 долара США, що по курсу НБУ станом на 27.09.2017 року становить 567750,19 гривні, з яких за кредитом 15243,81 долара США, що по курсу НБУ станом на 27.09.2017 року становить 402184,47 гривні, по відсотках 3610,32 долара США, що по курсу НБУ станом на 27.09.2017 року становить 95252,74 гривні, та по пені 2665,04 долара США, у тому числі пеня за останній календарний рік 1405,35 долара США, що становить 37078 гривні. Згідно з виконавчим написом від 07 вересня 2015 року №114473, приватний нотаріус Чуловський Володимир Анатолійович пропонує звернути стягнення на житловий будинок №3, житлова площа якого становить 137,7 кв.м., загальна площа 342,66 кв.м., що розташований в [ADDRESS], який належить на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS]. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропонує задовольнити вимоги Стягувача - ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання [PERSON] умов Договору про іпотечний кредит №606 від 04 травня 2007 року, за період з 01 березня 2015 року по 27 липня 2015 року, а саме: заборгованість за кредитом 336484,54 гривні, заборгованість по відсотках за користування кредитом 8582,85 гривні та суми витрат Стягувача за вчинення виконавчого напису 3500 гривень, що разом на 07.09.2015 року становить 348567,39 гривні. В ході розгляду справи було встановлено, що на виконання вказаного виконавчого напису [PERSON] не було сплачено жодних коштів на погашення вказаної у написі суми боргу. З урахуванням зазначеного виконавчого напису сума заборгованості станом на 27 вересня 2017 року, яка заявлена позивачем до стягнення, становить 86669,89 гривні як заборгованість по відсотках та 37078 гривні пеня за останній календарний рік. З матеріалів справи встановлено, що Позивачем 09.09.2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було направлено повідомлення про усунення порушень, зокрема вимогу щодо виконання умов кредитного договору №606 від 04.05.2007 року, де було запропоновано у строк до 30 днів з дня отримання вимоги, сплатити заборгованість по кредиту, сплатити нараховані проценти і нараховані штрафні санкції або, у якості альтернативи, запропоновано добровільно передати предмет іпотеки для подальшої реалізації. Крім того, Позивач поставив вимогу до відповідачів добровільно звільнити всіма мешканцями житлове приміщення, яке є предметом іпотеки, з обов'язковим зняттям всіх мешканців з реєстраційного обліку, у разі неусунення порушення вимог по зобов'язанню у тридцятиденний термін. Про результати вирішення даної Вимоги відповідачі повинні були письмово повідомити ПАТ «Альфа-Банк» упродовж семи днів. В ході розгляду справи було встановлено, що дана вимога залишилася поза увагою відповідачів, оскільки вони жодних повідомлень з цього приводу позивачу не направляли. За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Розділом 5 Іпотечного договору №606/606 від 05.05.2007 року, що являється предметом позову, передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадку порушення строків сплати кредиту, сум відсотків, сум неустойки, що перебачені Договором про іпотечний кредит. Звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися будь-яким способом, у тому числі й шляхом звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя, виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян із приміщення, що було передане в іпотеку, на яке звернено стягнення. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Саме до цього зводиться висновки Верховного Суду України щодо застосування статті 109 ЖК УРСР та положень статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку», в постановах від 18 березня 2015 року в справі № 6-39цс15, 24 червня 2015 року в справі № 6-447цс15, від 1 липня 2015 року в справі № 6-875цс15, який згідно зі статтею 3607 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. (ч.1, ч.2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зі змісту статті 41 Закону України "Про іпотеку" слідує, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, предметом Договору про іпотечний кредит №606 від 04.05.2007 року, укладеного між АКПІБ (закрите акціонерне товариство та [PERSON], виступають грошові кошти, надані позичальнику в іноземній валюті в сумі 25000 доларів США. Кредит наданий на придбання нерухомості у власність, а саме - будинок, що розміщений за адресою [ADDRESS], загальною площею 342,66 кв.м., житловою площею 137,70 кв.м. [PERSON] не виконував взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, зокрема він не сплачував обов'язкові платежі, що визначені Графіком щомісячного погашення кредиту та процентів, який є Додатком до Договору про іпотечний кредит №606 від 04.05.2007 року. Також, встановлено, що предметом договору іпотеки, як забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, є будинок [ADDRESS], який належить відповідачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року. Положеннями статті 16 ЦК України встановлюються способи захисту цивільних прав та інтересів. Заінтересована особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за охороною свого права і захистити його відповідним способом. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміються визначені законом або договором матеріально-правові заходи, спрямовані на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Перелік способів захисту, визначених у ст. 16 ЦК, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як правило, особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем [PERSON] умов Договору про іпотечний кредит, тобто наявності у нього заборгованості за кредитом на загальну суму 567750,19 гривні, з врахуванням виконавчого напису №11473 від 07.09.2015 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., яким запропоновано в рахунок погашення заборгованості за кредитом 336484,54 гривні та заборгованості за відсотками 8582,85 гривні, станом на 27 вересня 2017 року залишається заборгованість 86669,89 гривні за відсотками та пеня за останній календарний рік 37078 гривень, житловий будинок, що переданий [PERSON] в іпотеку, згідно з Договором про іпотечний кредит №606 від 04.05.2007 року, був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів, відповідачам було надіслано повідомленя про наявність заборгованості [PERSON] та вони були попереджені про наслідки невиконання зобов'язань з виплати кредиту, а також були повідомлені про початок процедури зі звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку та про їх виселення, однак вирішення даного питання в добровільному порядку було проігноровано ними, тому суд, за наявності для цього законних підстав, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України, до стягнення в користь ПАТ «Альфа-Банк» з [PERSON] та [PERSON] підлягають судові витрати, які були понесені позивачем по сплаті судового збору, по 4358,99 гривні з кожного.

Outcome: approved