Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) визнати виконавчий напис, вчинений 21.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі № 6333, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості в сумі 26 722,46 грн. таким, що не підлягає виконанню повністю; 2) скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни від 19.01.2021 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 64208760 в частині накладення арешту на грошові кошти у вигляді соціальних виплат, що містяться на рахунку № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» та пенсійних виплат, що містяться на рахунку № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», відкритих на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позову вказував, що 21.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 26 722,46 грн., а 19.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. відкрито виконавче провадження № 64208760 та накладено арешт на рахунки позивача, призначені для зарахування соціальних виплат. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону, тому звернувся до суду за захистом. 10.06.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 17.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В матеріалах справи містяться відомості про отримання учасниками справи копії ухвали про відкриття провадження, а також копії позовної заяви з додатками відповідачем та приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. Надісланий судом на адресу приватного нотаріуса Личук Т.В. повернувся на адресу суду неврученим адресату. 06.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив представника ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» Хоменко О.М. з запереченнями на позов. Вказаний відзив обґрунтований тим, що 15.05.2018 року між позивачем та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», укладено кредитний договір № МФ-1771800000760 на суму 9 627,62 грн., зобов`язання за яким позивачем не виконано, тому 21.12.2020 року на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис № 6333 про стягнення боргу в загальному розмірі 26 722,46 грн. Зазначено про правомірність виконавчого напису та відсутність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15.05.2018 року між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» укладено кредитний договір № МФ-1771800000760, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати грошові кошти в сумі 19 627,62 грн., а позивач зобов`язався повернути вказані кошти, сплатити комісію та проценти. Строк кредиту 15 днів з 15.05.2018 року до 30.05.2018 року (п. 1.1-1.9 договору). 22.08.2018 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого останній отримав право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, вказаних у додатку № 1 до договору. Відповідно до витягу з переліку вимог додатку № 1 до договору факторингу № 1 від 22.08.2018 року, право грошової вимоги за кредитним договором № МФ-1771800000760 до боржника [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». Сума відступленої грошової вимоги становить 25 128,13 грн., у тому числі: 9 627,62 грн. - борг за основним зобов`язанням; 9 435,06 грн. - проценти; 4 717,58 грн. - пеня; 1 347,87 грн. - комісія. 21.12.2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович вчинив виконавчий напис, реєстровий № 6333, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості за кредитним договором № МФ-1771800000760 від 15.05.2018 року за період з 22.08.2018 року по 25.11.2020 року в сумі 26 722,46 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом (основна сума) - 9 627,62 грн.; заборгованості за відсотками - 9 435,06 грн.; пені - 4 717,58 грн.; заборгованості за комісією - 1 347,87 грн.; 3% річних, застосованих до основної суми та відсотків - 1 294,33 грн.; суми плати за вчинення виконавчого напису - 300 грн. На підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2021 року № 64208760 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості за кредитним договором № МФ-1771800000760 від 15.05.2018 року в розмірі 26 722,46 грн. та постанову від 19.01.2021 року про накладення арешту на кошти боржника. Згідно з копією довідки АТ «Державний ощадний банк України» Філія - ГУ по Києву та області № 10040/0888-50/08 від 25.03.2021 року, рахунки № [NUMBER] для зарахування соціальних виплат та № [NUMBER] для зарахування пенсійних виплат, відкритих на ім`я [PERSON] в АТ «Ощадбанк» станом на 25.03.2021 року заблоковані згідно з постановою про арешт коштів боржника № 64208760. Відповідно до наявних в матеріалах справи документів [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, учасником бойових дій та інвалідом третьої групи. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, у якому Главою 16 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1 глави 16 цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). За змістом оскаржуваного виконавчого напису, приватним нотаріусом констатовано про настання строку платежу за кредитним договором та прострочення платежів, період стягнення заборгованості з 22.08.2018 по 25.11.2020 року, при цьому строк кредиту становив 15 днів з 15.05.2018 року до 30.05.2018 року. Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім цього, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в судовому порядку визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні подаватися саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, в оригіналі разом з документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. У постанові від 21.09.2021 року (пункт 83) по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували, тому суд дійшов висновку про доведеність вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Щодо вимоги позивача про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни від 19.01.2021 року про арешт коштів боржника, суд зазначає наступне. Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі, виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення, зокрема, на кошти. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (частина перша статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»). Дії державного виконавця у виконавчому провадженні мають самостійний спосіб оскарження в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Згідно з ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення. Таким чином, на час чинності виконавчого напису нотаріуса, приватний виконавець вправі був вживати заходи щодо його виконання у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі шляхом накладення арешту на грошові рахунки. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також відмови у задоволенні позову в частині скасування постанови про арешт коштів боржника, враховуючи, що визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, унеможливлює подальше проведення виконавчих дій за цим документом, а також тягне за собою вжиття виконавцем відповідних дій згідно Закону України «Про виконавче провадження» в межах вже відкритого виконавчого провадження. В силу вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial