Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 8 липня 2010 року між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 594/1982SFDSP7, предметом якого зазначено грошові кошти у розмірі 5323.19 грн., строк дії договору сторонами узгоджено до 13 березня 2012 року. Між ПАТ "Платинум Банк" та ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному Кредитному договору було відступлене на користь ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС". 08 жовтня 2012 року між ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 2, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК" "БІЗНЕСФІНАНС" відступило Позивачу право вимоги від Відповідача коштів: включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "ФК" "БІЗНЕСФІНАНС", а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Відповідно до Виписки з реєстру боржників від 08.10.2012 року Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 3398,89 грн. На виконання умов Договору факторингу № 2 від 08 жовтня 2012 року, 16 жовтня 2012 року, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" було направлено Відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" по зазначеному в позові Кредитному договору. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов'язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов'язку та перестав повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. У зв'язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору, Позивачем, який набув права грошової вимоги, 16.10.2012 р. на адресу Відповідача було направлено повідомлення про зміну умов Кредитного договору, включення його персональних даних до бази персональних даних та вимогу про погашення загальної суми боргу. Однак всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов'язання. Після відступлення ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № 594/1982SFDSP7 від 8 липня 2010 р. в сумі 3398.89 грн., з яких: 2071.19 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 616 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість по комісії за управління кредитом; 711.7 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, які позивач просив суд стягнути з відповідача у примусовому порядку, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав суду заяву, в якій, просив суд розгляд справи проводити за його відсутності на підставі доказів, що містяться у справі та позов задовольнити у повному обсязі, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання згідно відомостей наданих адресно - довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України у Вінницькій області, однак клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що представник позивача не з'явився в судове засідання, скориставшись своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку відповідача в судове засідання судом визнано неповажною, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України не встановлено, тому суд проводить розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі в загальному порядку. Обмежившись матеріалами справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлені наступні обставини. 8 липня 2010 року між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 594/1982SFDSP7, предметом якого зазначено грошові кошти у розмірі 5323.19 грн., строк дії договору сторонами узгоджено у 36 місяців. Відповідно до умов вказаного договору, Банк зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування з цільовим використанням: на поточні потреби, а Позичальник зобов'язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Як вбачається із меморіального ордера №39673767 від 09 липня 2010 року [PERSON] сплатив за товар грошові кошти у розмірі 4230 гривень 00 коп., тобто отримав певну суму коштів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до Загальних положень про зобов'язання, а саме ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та ЦК України та у встановлений у зобов'язанні строк. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як вбачається із повідомлення направленого на адресу [PERSON] 19.06.2012 року ПАТ "Платинум Банк" довів Позичальника до відома про те, що на підставі Договору про відступлення права вимоги №20120619-Г від 19 червня 2012 року укладеного між ПАТ "Платинум Банк" та ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС", право вимоги щодо заборгованості до нього, [PERSON], відступлено на користь ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС", а сума заборгованості за кредитним договором № 594/1982SFDSP7 від 08.07.2010 року склала 2837,42 грн. Судом також із здобутих у справі доказів встановлено, що 08 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "БІЗНЕСФІНАНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "БІЗНЕСФІНАНС" відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" згідно реєстру Заборгованостей додаток №1, в розмірі портфеля заборгованостей. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права правової грошової вимоги, які належали клієнту за кредитним договором (Право Вимоги), а також права Клієнту як вигодонабувача на страхове відшкодування за договором страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є Боржник. При цьому сторонами даного договору було узгоджено ряд документів, що склали невід'ємну частину договору факторингу, зокрема поміж інших документів: реєстр заборгованостей, акти - прийому передачі документації, реєстру заборгованостей на паперовому та електронних носіях, проте такі додатки, що становили невід'ємну частину договору факторингу, позивачем не додано до матеріалів справи як доказ. Як слідує із повідомлення направленого ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" в адресу відповідача 16 жовтня 2012 року, Відповідача було проінформовано про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" по вищевказаному Кредитному договору із зазначенням суми заборгованості, що на дату відступлення склала 3398,89 грн. Статтею 512 ЦК України, законодавцем унормовано підстави заміни кредитора у зобов'язанні, відповідно до якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок заміни кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Статтею 517 ЦК України, передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження права вимоги до відповідача за кредитним договором № 594/1982SFDSP7 від 8 липня 2010 року, зокрема правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиненого у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання за яким він вимагає виконання, право вимоги за яким передалось позивачеві як новому кредиторові, від попереднього кредитора, документи, які засвідчували б права, що передаються, що були невід'ємною частиною договору факторингу та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а оскільки в позові відмовлено, тому відносить судові витрати за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed