Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Негробов Олександр Вікторович звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», [PERSON] про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування Позовні вимоги мотивує тим, що постановою Генічеського районного суду від 05 березня 2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів Шевролет під керуванням [PERSON] та Мерседес під керуванням [PERSON] . Вказує, що 17 квітня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 53679 грн. 54 коп. Разом з тим, позивач вважає, що сума страхового відшкодування виплачена не в повному обсязі та недоплаченою сумою залишається 35204 грн. 80 коп., оскільки страховик здійснив розрахунок не узгодивши його із потерпілою особою та не прийняв до уваги висновок експерта, яким встановлена сума страхового відшкодування. З огляду на це, просить суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» недоплачену суму страхового відшкодування в вищезазначеному розміру, а також неустойку за період з 22 квітня 2020 року по 22 червня 2020 року включно у вигляді пені в розмірі 922 грн. 06 коп., 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 179 грн. 39 коп., індекс інфляції в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 668 грн. 87 коп., а також моральну шкоду за негативні емоції, пов`язані з невиконанням відповідачем зобов`язань, що потягли за собою погіршення самопочуття, розмір якої оцінює в 5000 грн. Також просить суд стягнути з [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 2000 грн., виплата яких передбачена полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а отже відповідач як винна в дорожньо-транспортній пригоді особи повинен компенсувати позивачу суму франшизи згідно умов укладеного договору страхування. Крім цього просить суд стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених вимог, розмір яких становить 21340 грн. 80 коп. та складається з оплати судового збору - 840 грн. 80 коп., оплати за послуги експерта - 4000 грн., оплати за послуги адвоката 16500 грн. В судовому засіданні [PERSON] був відсутнім. Його представник - адвокат Негробов О.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», будучі повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом судових повісток, що були отримані довіреними особами 18 серпня 2020 року та 03 листопада 2020 року, судового засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив не надав. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Пояснили, що не вважають, що [PERSON] повинен щось відшкодовувати позивачу. Суд, вислухавши сторін, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту постанови Генічеського районного суду від 05 березня 2020 року (справа № 653/249/20) вбачається, що [PERSON] 19 січня 2020 року, близько 15 год. 10 хв. на а/д М18 Генічеського район, керуючи т/з автомобілем Chevrolet Aveo, д/н [NUMBER] при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313 СОІ, д/н [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою, що набрала законної сили 16 березня 2020 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ст. 82 ч. 6 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] в порушенні водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, зокрема а/м Mercedes-Benz Sprinter 313 СОІ д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] встановлена та не підлягає доказуванню у даній справі. На момент дорожньо-транспортної пригоди Chevrolet Aveo, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за № АО/11191239. Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що 17 квітня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 53679,54 грн. Разом з тим позивач вважає що сума страхового відшкодування виплачена не в повному обсязі, процедура визначення суми відшкодування здійснена з порушенням, без узгодження суми із позивачем та без врахування наданого ним висновку, в результаті чого, завдані внаслідок ДТП збитки позивачу не відшкодовані в повній мірі. Щодо вимог позивача, пред`явлених до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1- 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Відповідно до пунктів 8.1 та 8.3 Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. За приписами ст. 12 та 36 Закону, сума страхового відшкодування завжди зменшує на розмір франшизи, яка згідно полісу ОСЦПВ АО/1119123 складає 2 000,00 грн. Судом встановлено, що з метою компенсації спричинених в результаті ДТП збитків, позивач, 22 січня 2020 року в порядку визначеним Законом звернувся до страховика із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Отже, страхова виплата, що має попередньо бути узгодженою з потерпілим, мала бути здійснена ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» в строк до 21 квітня 2020 року включно (на протязі 90 календарних днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: з 23 січня 2020 року по 21 квітня 2020 року). З метою визначення розміру матеріального збитку, що був спричинений в результаті ДТП, в тому числі і визначення суми страхового відшкодування, позивач залучив судового експерта Дроздова Юрія Володимировича та отримав висновок експерта № 1702/20/20 від 21 лютого 2020 року, згідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Мерседес з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ складає 90884 грн. 34 коп. 08 квітня 2020 року представник позивача звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» з заявою, разом з якою направив вищевказаний висновок експерта та просив надати інформацію щодо результатів розгляду питання щодо відшкодування, оскільки будь-які повідомлення та узгодження щодо його розміру не надходили, а також просив здійснити виплату страхового відшкодування, прийнявши до уваги висновок експерта. Вказана заява отримана відповідачем 15 квітня 2020 року, що підтверджується відповідним трекінгом відправлень. Так, 17 квітня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» прийняв рішення про виплату та здійснив виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 53 679 грн. 54 коп. 22 квітня 2020 року представник позивача направив відповідачу адвокатський запит, яким просив повідомити коли представником страхової було здійснено огляд пошкодженого автомобіля, перелік документів, на підставі яких був здійснений розрахунок суми сплаченого страхового відшкодування, підстави, на яких не було прийнято до уваги висновок експерта, а також надати детальний розрахунок сплаченого страхового відшкодування та відповідні документи. 04 травня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» надала відповідь на адвокатський запит, де повідомила, що розмір страхового відшкодування визначався на підставі калькуляції "АUDАТЕХ" та Акту огляду транспортного засобу від 03 лютого 2020 року, тобто розрахунок було здійснено працівником страхової компанії. Разом із відповіддю були надані документи: копія полісу ОСЦПВ АО/11191239, копія Акту огляду транспортного засобу від 03.02.2020 року, копія калькуляції "АUDАТЕХ" № 28446 від 17.02.2020 року, копія страхового акту № 28446/20 від 17.04.2020 року, копія розрахунку № 28446/20 суми страхового відшкодування від 03.04.2020 року. Зі змісту вказаної відповіді вбачається, що страховик не прийняв до уваги висновок експерта, оскільки вважає, що право потерпілого на залучення експерта виникає лише у випадку, якщо після повідомлення страховика останній не направив аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження майна. Разом з тим, враховуючи, що страховик направляв оцінювача до пошкодженого автомобіля, зауваження щодо повноти складених актів огляду від потерпілого не надходили, то підстави для врахування висновку відсутні. При цьому, позиція представника позивача зводиться до того, що саме на підставі висновку експерта має бути виплачене страхове відшкодування. Суд вважає, що відповідач здійснив розрахунок та виплату страхового відшкодування з порушенням норм спеціального Закону. Зі змісту акту огляду транспортного засобу від 03 лютого 2020 року вбачається, що графа осіб, які були присутні при огляді автомобіля порожня, а розрахунок був здійснений на підставі калькуляції «АUDАТЕХ». Так, суд виходить з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» направляла позивачу письмове повідомлення про прийняте рішення та узгоджувала розмір страхового відшкодування з позивачем, тобто потерпілий дізнався про відповідний розмір встановленого відшкодування по факту отримання коштів, що за таких обставин, унеможливлювало для нього надавати зауваження щодо повноти розрахунку, тощо. Вказане суперечить п. 34.4 ст. 34 Закону, відповідно до якого для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. При цьому, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна Тобто, діючим Законом передбачені різні варіанти розрахунку суми страхового відшкодування: на підставі висновку експерта або аварійного сертифікату, який може бути складений як за замовленням страховика так і за замовленням постраждалої особи, а також на підставі рахунку СТО чи будь-якого (в т.ч. власного) розрахунку - в разі досягнення згоди між страховиком і потерпілий про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, за умови, що жодна із сторін не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У листі від 04 травня 2020 року № 255-юр ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» зазначає, що розмір страхового відшкодування визначався на підставі калькуляції "АUDАТЕХ" та Акту огляду транспортного засобу від 03 лютого 2020 року, тобто розрахунок було здійснено працівником страхової компанії. З наведеного вбачається, що ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснив розрахунок суми страхового відшкодування у спосіб, який передбачає досягнення згоди між страховиком і потерпілим про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. При цьому, як зазначалось вище, відсутня відповідна письмова згода позивача на даний спосіб розрахунку, як й відсутнє узгодження між страховою та потерпілою особою - позивачем щодо суми страхового відшкодування, а висновок експерта, виконаний на замовлення потерпілої особи не був взятий до уваги при прийнятті рішення щодо встановлення суми страхового відшкодування та відповідної виплати. Таким чином, розрахунок суми страхового відшкодування, який здійснено ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» було здійснено всупереч зазначених вище норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому суд вважає, що наданий позивачем висновок експерта відповідає вимогам ст. 102 та 106 ЦПК України та складений у відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, а можливість його залучення потерпілою особою встановлена Законом., а тому суд приймає вказаний висновок експерта як належний. Таким чином, ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» визначив суму виплати на власний розсуд, на надавши потерпілій стороні направити власні заперечення на визначений страховиком розрахунок страхового відшкодування, не прийнявши до уваги позицію та докази потерпілої особи, тому не можна вважати, що розмір страхового відшкодування узгоджений із ним. Доказів зворотного відповідач не надав. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження виплати йому страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» не в повному обсязі. З огляду на те, що ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» виплатив лише 53 679 грн. 54 коп. замість 88 884 грн. 34 коп., то сума, яка підлягає доплаті становить 35 204 грн. 80 коп. (88 884 грн. 34 коп. (сума встановлена експертом за відрахуванням розміру франшизи) - 53 679 грн. 54 коп. (виплачена сума) = 35 204 грн. 80 коп.). Щодо цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», то суд зазначає наступне. Згідно із положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати пені (штрафу, неустойки), розмір якої визначається законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, оскільки грошове зобов`язання перед позивачем по сплаті страхового відшкодування не виконано відповідачем, то позовні вимоги щодо стягнення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» пені за період з 22 квітня 2020 року по 22 червня 2020 року включно, яка складає 922 грн. 06 коп. з врахуванням визначеної подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом періоду, за який нараховується пеня згідно поданого розрахунку є належно обґрунтованими (38,58 + 756,17 + 127,31 = 922,06). Правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Таким чином, оскільки зобов`язання ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, та відповідно є грошовим та таким, що визнано простроченим щодо виконання, то з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь позивача також підлягають до стягнення в порядку ст. 625 ЦК України за період з 22 квітня 2020 року по 22 червня 2020 року інфляційні втрати на суму заборгованості в розмірі - 668 грн. 87 коп. (281,63 + 281,63 + 105,61) та трьох процентів річних в сумі 179 грн. 39 коп., розмір яких підтверджується відповідним розрахунком. Підсумовуючи, сума цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складає 1770 грн. 32 коп. (922 грн. 06 коп. + 179 грн. 39 коп. + 668 грн. 87 коп.). Вирішуючи позов в частині відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з такого. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настаю правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків моральної шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Позивач розцінює завдання йому моральної шкоди через неналежне виконання ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» взятих на себе зобов`язань, що полягає у тому, що страховиком було не виплачено більше однієї третини суми страхового відшкодування, що є досить значущою сумою для позивача. До того ж, позивач в умовах карантину та нестійкого фінансового положення був змушений вкладати додаткові кошти для вирішення майнового питання, пов`язаного зі страховим випадком. Також наголосив, що позивач фактично не отримав належне йому майно. Вказані обставини завдали йому негативні емоції, страждання що відобразились на його загальному самопочутті та відношеннях з близькими, оскільки позивач перебував в постійній напрузі через те, що переймався та нервував з приводу недоплаченої суми страхового відшкодування, неотримання майна та подальшої необхідності витрачати час на отримання відшкодування, так як отримання повної суми страхового відшкодування стало більш значущим питанням, як для позивача особисто, так і для його родини. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що судом встановлена неправомірна поведінка відповідача, суд вважає, що позивач довів завдання йому вказаними діями відповідача моральної шкоди та приходить до висновку про задоволення вимоги щодо стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» моральної шкоди, завданої позивачу в розмірі 5000 грн. Як зазначалось вище, одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Враховуючи дослідженні в судовому засіданні докази та надавши їм відповідну оцінку суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Негробов О.В. до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» підлягають до повного задоволення та до стягнення підлягаєнедоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 35204 грн. 80 коп.; пеня на суму заборгованості в розмірі 35204 грн. 80 коп. за період з 22 квітня 2020 року по 22 червня 2020 року включно, що складає 922 грн. 06 коп.; 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України на суму заборгованості в розмірі 35204 грн. 80 коп. за період з 22 квітня 2020 року по 22 червня 2020 року включно, що складає 179 грн. 39 коп.; індекс інфляції в порядку статті 625 ЦК України на суму заборгованості в розмірі 35204 грн. 80 коп. за період з 22 квітня 2020 року по 22 червня 2020 року включно, що складає 668 грн. 87коп., а також моральна шкоду в розмірі 5000 грн., що всього дорівнює 41975 грн. 12 коп. (35204 грн. 80 коп. + 1770 грн. 32 коп. + 5000). Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення матеріальних збитків з [PERSON] слід зазначити наступне. Згідно із частинами другою та п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 36.6. ст. 36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. У п. 1.8. ст. 1 Закону зазначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року по справі № 653/249/20 встановлено вину [PERSON] у скоєнні ДТП. Полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/11191239 передбачений розмір франшизи 2 000 грн. Враховуючи викладене, з [PERSON] , як з особи, що є винною у ДТП, підлягає до стягнення на користь позивача компенсація франшизи згідно до умов, укладеного договору страхування між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». Суд під час ухвалення рішення суду вирішує питання щодо того, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд встановив, що позивачем були понесені судові витрати в сумі 21340 грн. 79 коп., що складаються з судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи у вигляді оплати за проведену експертизу в розмірі 4000 грн., що підтверджується квитанцією про оплату наданих експертних послуг від 21 лютого 2020 року, а також за професійну правничу допомогу в розмірі 16500 грн., обґрунтованість та розмір якої підтверджується договором про надання правничої допомоги від 21 січня 2020 року, додатковою угодою № 1 до договору від 21 січня 2020 року, згідно до якої сторони визначили вартість однієї години роботи адвоката в розмірі 1000 грн. Так, за актом приймання-передачі виконаних робіт від 12 жовтня позивачу надана правова допомога на суму 13500 грн. за 13,5 годин роботи за період з 21 січня 2020 року по 12 жовтня 2020 року, сплата якої підтверджується відповідною квитанцією від 12 жовтня, а також за актом від 28 жовтня 2020 року в розмірі 3000 грн. за 3 години роботи за період з 13 жовтня 2020 року по 28 жовтня 2020 року, сплата якої підтверджується відповідною квитанцією від 28 жовтня 2020 року. Слід зазначити, що загальна ціна позову становить 43975 грн. 12 коп., з яких 41975 грн. 12 коп. позивач просить стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», що становить 95,45 % від загальної ціни позову (41975 грн. 12 коп. * 100/ 43975 грн. 12 коп.); 2000 грн. позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , що становить 4,55 % від загальної ціни позову (2000 * 100/ 43975 грн. 12 коп.). Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати пропорційно до заявлених та задоволених вимог, а саме: з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна»на користь [PERSON] судові витрати в сумі 20369 грн. 79 коп., що складаються з судового збору в розмірі 802 грн. 54 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи у вигляді оплати за проведену експертизу в розмірі 3818 грн.; за професійну правничу допомогу в розмірі 15749 грн. 25 коп. та з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 971 грн. 01 коп., що складаються з судового збору в розмірі 38 грн. 26 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи у вигляді оплати за проведену експертизу в розмірі 182 грн. 00 копійок; за професійну правничу допомогу в розмірі 750 грн. 75 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved