Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка звернулась до Ржищівського міського судуКиївської області із вказаним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] . У вересні 2016 року до неї звернулась [PERSON] з проханням здати їй та членам її сім`ї: синові та чоловікові, з яким вона перебувала у цивільному шлюбі, у найм (оренду) зазначений вище житловий будинок. За усною домовленістю відповідач взяла на себе зобов`язання сплачувати позивачці щомісячно плату за користування будинком в сумі 1100 грн., а також повністю оплачувати за власний рахунок всі комунальні послуги в період свого проживання в цьому будинку. Проте, починаючи з жовтня 2018 року відповідач перестала сплачувати кошти за користування житловим будинком та, як вона дізналася пізніше, [PERSON] повністю перестала оплачувати комунальні послуги, що надавалися їй та членам її сім`ї під час їхнього проживання у цьому будинку. Коли [PERSON] у січні цього року звернулася до відповідача з вимогою оплатити зазначені вище борги, то остання, посилаючись на тимчасову відсутність у неї грошей, попросила, щоб вона за свій рахунок сплатила її борги за комунальні послуги, а вона до 20 травня 2019 року обіцяла повністю повернути сплачені кошти. Борг за газопостачання склав 20 423 грн. (з них: 5 740 грн. - борг станом на 19 січня 2019 року; 14 683 грн - борг, що виник після 19 січня 2018 року по травень 2019 року включно); за електропостачання - 625 грн 40 коп.; за водопостачання та водовідведення - 73 грн 04 коп.; за надання послуг із вивезення сміття від житлового будинку - 93 грн 36 коп. Крім того, відповідачка пообіцяла сплатити позивачці кошти за користування житловим будинком, починаючи з 10 жовтня 2018 року по кінцевий час проживання в цьому будинку - фактично по травень 2019 року включно (всього за 8 місяців) в сумі 8 433 грн, з розрахунку 1 100 грн за кожен повний місяць та 733 грн за 20 днів проживання у жовтні 2018 року. Про визнання відповідачкою грошового боргу перед [PERSON] та взяття на себе зобов`язання щодо його погашення [PERSON] власноручно написала розписку від 19 січня 2019 року. Позивачка за спільною із [PERSON] домовленістю, за власний рахунок сплатила зазначену вище заборгованість за отримані [PERSON] та членами її сім`ї комунальні послуги. Проте відповідачка категорично відмовляється повернути позивачці кошти за ці послуги, як і відмовляється сплатити борг за користування будинком. Таким чином відповідачка заборгувала кошти на загальну суму 29 647 грн 80 коп. Розписка, на яку [PERSON] посилається, як на доказ своїх вимог, підписана відповідачкою [PERSON] , що відповідає вимогам цивільного законодавства. Позивачка просила стягнути із [PERSON] на свою користь кошти внаслідок невиконання грошового зобов`язання у розмірі 29 647 грн 80 коп., та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 768 грн 40 коп., а всього стягнути кошти в сумі 30 416 грн 20 коп. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримували та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні вказувала, що вона після розірвання шлюбу повернула своє дівоче прізвище - [PERSON] . Вона дійсно проживала у будинку по [ADDRESS] по травень 2019 року та має заборгованість перед власницею будинку [PERSON] за комунальні послуги та за оренду будинку, на підтвердження чого написала розписку щодо зобов`язання сплатити заборгованість, оригінал якої надала у судовому засіданні для огляду. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, зобов`язується сплатити заборгованість, але таких коштів вона не має. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 червня 2015 року [PERSON] є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7, 8). Згідно з актом від 31 липня 2019 року, складеним депутатом Ржищівської міської ради Київської області Богданцем О.А. , та громадянами [PERSON] та [PERSON] встановлено таке. У житловому будинку [ADDRESS] , власницею якого є [PERSON] , у період з вересня 2016 року по травень 2019 року на правах найму проживала [PERSON] зі своїм сином та співмешканцем. За період проживання вони користувалися комунальними послугами та обробляли прибудинкову земельну ділянку (а.с. 10). Згідно з копій договорів, укладених між [PERSON] та ТОВ "Київоблгаз збут", ТОВ "Київська обласна ЕК", КП "ККП м. Ржищева" (а.с. 11, 15, 18, 20), встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, електропостачання, водопостачання та вивезення сміття. З наданих копій квитанції (а.с. 12, 13, 14, 16, 17, 19, 21), встановлено, що [PERSON] сплатила заборгованість з наданих комунальних послуг, а також вартість відновлення газопостачання. У судовому засіданні було оглянуто оригінал розписки [PERSON] від 19 січня 2019 року, з якої встановлено, що [PERSON] зобов`язується повернути кошти комунального платежу за газопостачання в сумі 5 740 грн, оплату комунальних платежів з жовтня 2018 року та оплату оренди в сумі 1 100 грн за кожен місяць, починаючи з 10 жовтня 2018 року. Зобов`язувалась погасити протягом чотирьох місяців (до 20 травня) власниці квартири [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується письмовим доказом по справі: копією розписки (а.с. 9). Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 КЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Факти укладення усного договору оренди житлового будинку, проживання відповідачки в будинку [ADDRESS] та виникнення заборгованості зі сплати орендної плати і комунальних платежів не заперечувались відповідачкою, у суду не виникає сумніву у достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому в силу ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідачки перед позивачкою за спожиті комунальні послуги та за користування будинком, у якому проживала відповідачка зі своїм сином та співмешканцем на підставі усного договору оренди. У наданій розписці (а.с. 9) відповідачка зобов`язувалась повернути заборгованість за комунальні послуги та заборгованість по оренді будинку до 20 травня 2019 року. Крім того, відповідачка визнала обставини, вказані у позовній заяві, та визнала позовні вимоги у повному обсязі. На час розгляду справи позивачка сплатила заборгованість за комунальні послуги, що виникла за час проживання у будинку сім`ї [PERSON] . Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved