Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат, в якому вказує, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею в даний час навчається у Вищому навчальному закладі "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна". Оскільки відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги батька, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 7974, 45 грн., що складають половину вартості навчання сина та вартості ноутбука, придбаного для забезпечення розвитку його здібностей. Позивач [PERSON], третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на недоведеність позивачем того факту, що повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати. Просили в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 31.07.1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER] від 27.11.2009 року, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. З 31 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, син [PERSON] проживає разом з матір'ю. Як вбачається з договору № 12/0142 про навчання від 03.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та Полтавським коледжем ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", [PERSON] прийнятий на перший курс заочної форми навчання, термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] продовжує навчання, та в даний період часу не працює, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач та його представник послалися, зокрема, на те, що повнолітній [PERSON] навчається на заочному відділенні, має можливість працевлаштуватись, й те, що він не працює та не отримує доходу, не пов'язане з навчанням та не тягне обов'язку з його утримання. Разом з тим, чинне законодавство не пов'язує обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, з денною формою навчання та не обмежує право на отримання такої допомоги тих дітей, які навчаються заочно. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] не працює, проживає разом з матір'ю, яка являється інвалідом 3 групи, також не працює і єдиним джерелом її доходу є пенсія. Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи - працює монтером колії ПЧ-11 Полтавської дистанції колії Південної залізниці, отримує стабільний дохід, не має на утриманні інших дітей, а відповідно, має можливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання сина до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON], суд бере до уваги його матеріальне становище та приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] і стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на сина в сумі 7974,45 грн., - вартості 1/2 частини навчання у вищому навчальному закладі та 1/2 частини ноутбука, суд враховує наступне. Питання утримання батьками своїх повнолітніх дітей визначені в Главі 16 СК України. Статтею 201 СК України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Участь батьків у додаткових витратах на дитину урегульовано нормами статті 185 СК України, дія якої, виходячи з положень ст. 201 СК України, не розповсюджується на правовідносини батьків та їхніх повнолітніх дітей. А тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial