Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ СК «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, які в подальшому уточнив в частині анкетних даних відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відносно нього 18.08.2016 року складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 18 серпня 2016 року біля 09 год. 30 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 529 км + 904 м, керуючи транспортним засобом марки «Спринтер 313 СДI", порушив п. 10.4, 2.3.Б Правил дорожнього руху, а саме перед розворотом не з крайнього лівого положення не надав дорогу транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку, а також не був уважним та не стежив за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Опель Астра" державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Протокол про адміністративне правопорушення був направлений на розгляд Богородчанського районного суду і постановою даного суду від 28.09.2016 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що з даної постанови вбачається, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винен відповідач [PERSON]. Зазначає, що відносно відповідача [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення не складався, а тому він змушений звернутися до суду щодо стягнення йому матеріальної шкоди. Вказує, що оскільки автомобіль [PERSON] застрахований відповідачем ПрАТ СК «Арсенал Страхування», то вони повинні нести солідарну матеріальну відповідальність щодо відшкодування йому матеріальних збитків. Позивач зазначає, що загальна сума матеріальних збитків становить 80701 грн. 95 коп., а тому просить стягнути дану суму з відповідачів та судовий збір в розмірі 807 грн. Позивач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його у відсутності, заперечив проти позовних вимог позивача. Представник відповідача ПрАТ СК "Арсенал страхування" в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, від них не надійшло жодних клопотань на адресу суду. Суд вважає, що справу можна розглядати без участі представника ПрАТ СК "Арсенал страхування", оскільки такий не зявився в судове засідання повторно, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. З постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2016 року вбачається, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. З постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2016 року вбачається, що відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 18 серпня 2016 року біля 09 год. 30 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 529 км + 904 м, керуючи транспортним засобом марки "[PERSON] Спринтер 313 СДІ", д.н.з. [NUMBER] порушив п.10.4, 2.3.Б Правил дорожнього руху, а саме: перед розворотом не з крайнього лівого положення не надав дорогу транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку, а також не був уважним та не стежив за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Опель Астра" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказаною постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач стверджує, що у вчиненні дорожньо-транспортної події винен відповідач [PERSON].Я., однак слід зазначити, що ним не подано ні постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ні будь-якого іншого доказу, який би підтвержував вину [PERSON] Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ст. 61 ЦПК України передбачено підстави звільнення від доказування. Згідно ч. 1 даної статті обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Суд вважає, що є надуманими аргументи позивача висловлені в позовній заяві, що оскільки доказів вини позивача у ДТП, що мало місце 18.08.2016 року не встановлено, то з вище вказаного випливає, що у вчиненні ДТП винен відповідач [PERSON]. Позивачем не подано жодного доказу, який би підтверджував факт завдання шкоди за участю відповідача, доказів того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так як постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності позивачем не представлено, суд позбавлений можливості встановити чи шкода про яку зазначає позивач у своїй позовній заяві заподіяна саме відповідачем [PERSON]. Іншого жодного належного доказу на підтвердження своїх позовних вимог позивачем також не представлено. ПрАТ СК "Арсенал страхування" несло б відповідальність тільки у випадку встановлення безпосереднього причинного зв'язку між діяннями [PERSON] та шкодою, яка завдана позивачу, враховуючи те, що між страховою компанією та [PERSON] був укладений договір страхування у вигляді полісу № ЕА/6320660 обовязково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у позовних вимогах слід відмовити в повному обсязі у звязку із недоведеністю таких. З врахуванням того, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно слід відмовити у вимозі про стягнення з відповідачів судового збору.

Outcome: dismissed