Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Агро-Рось» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 28 березня 2018 року близько 10 години 00 хвилин, на а/д Золотоноша-Черкаси-Сміласталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ГАЗ д.н.з. [NUMBER] , власником якого є ТОВ «АГРО - РОСЬ» під керуванням [PERSON] та легкового автомобіля SUZUKI SWIFT д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП належний позивачу автомобіль, зазнав технічних ушкоджень. Згідно постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 3/703/336/18 від 08 травня 2018 року винним в ДТП визнано [PERSON] .. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як співробітника ТОВ «АГРО - РОСЬ», була застрахована в ПАТ НАСК Страхова компанія «ОРАНТА», згідно полісу №АМ/0838894 від 01 листопада 2017 року. 30 березня 2018 року в страхову компанію було надано повідомлення, що підтверджується страховим актом № ОЦВ - 18-23-4094/1. 16 травня 2018 року, ПАТ НАСК Страхова компанія «ОРАНТА» отримала від позивача цінним листом з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення заяву на виплату страхового відшкодування разом з додатками. 22 травня 2018 року страховиком було сплачено на картковий рахунок позивача частину належного страхового відшкодування в розмірі 55986 гривень 60 копійок. Оскільки позивач був не згідний з сумою страхового відшкодування, відтак звернувся із заявою від 07 червня 2018 року та просив надати йому розрахунок суми відновлювального ремонту. Однак, страховик не відповів позивачу та проігнорував його письмове звернення. З позивачем дану суму страхового відшкодування ніхто не погоджував, тобто страховик провів розрахунок та здійснив частину виплати. Оскільки позивач вважав, що належне йому страхове відшкодування було необгрунтовано занижене, тому він вимагав від ПАТ НАСК Страхова компанія «ОРАНТА» взяти за основу висновок автотоварознавчого дослідження №54 від 28 березня 2018 року, який був складений експертом товарознавцем [PERSON] та направлений на адресу страхової компанії разом із вимогою від 27 червня 2018 року. Відповідно до результатів проведеного дослідження № 54 від 17 квітня 2018 року, складеного експертом товарознавцем [PERSON] , сума ремонту транспортного засобу, що належить позивачу, складає - 222 422 гривні 94 копійки. Позивач зазначив, що ринкова вартість автомобіля SUZUKI SWIFT д.н.з. [NUMBER] до ДТП складала - 134 127 гривень, а після - 21 044 гривні 04 копійки. Згідно з договором купівлі - продажу транспортного засобу № 4764 Е. 16.05.2018 року даний транспортний засіб був проданий [PERSON] за 20 700 гривень. Оскільки, даний автомобіль є фізично знищеним і розрахунок нанесених відповідачем матеріальних збитків розраховувався відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», отже вважає, що матеріальний збиток складає 113082 гривні 96копійок. Позивачу ПАТ НАСК «Страхова компанія «Оранта» виплатило страхове відшкодування в розмірі 90000 гривень, а відтак претензії до страхової компанії у позивача відсутні. Дана сума страхового відшкодування є частиною матеріального збитку, який отримав позивач в ДТП, що сталась з вини відповідача та не покриває його повністю. В зв`язку з цим позивач просив суд, стягнути на його користь з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди (113082 гривні 96 копійок ) та страховою виплатою (90000 гривень), яка складає 23082 гривні 96 копійок в рахунок відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням належного йому автомобіля «SUZUKI SWIFT» д.н.з. [NUMBER] . В зв`язку з протиправними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у його душевних стражданнях, що також викликало додаткові незручності, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, а також настанням суттєвих змін в його особистому житті. Просив також, стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20000 гривень, витрати, пов`язані з оплатою висновку спеціаліста в розмірі 1400 гривень, транспортні послуги евакуатора - 960 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 1500 гривень. Представник відповідача надіслав до суду відзив в якому зазначив, що на момент ДТП, 28 березня 2018 року відповідальність ТОВ «Агро-Рось», як страхувальника була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», поліс № АМ/0838894. З п. 4 вказаного полісу вбачається, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: за шкоду завдану життю і здоров`ю - 200000 гривень; за шкоду, заподіяну майну - 100000 гривень. Отже, оскільки на момент ДТП цивільна відповідальність ТОВ «Агро-Рось» була застрахована, тому, за наявності на те усіх підстав та обґрунтованості потерпілим розміру завданої йому шкоди, її відшкодування в межах суми страхової виплати повинно здійснюватися страховиком ТОВ «Агро-Рось», а саме ПАТ "НАСК "ОРАНТА". Вважає, якщо сторони погодили загальну суму страхового відшкодування, то після повної сплати страховиком потерпілому вказаної суми сторони вважають припиненим зобов`язання, яке виникло в результаті ДТП 28 березня 2018 року. Щодо обґрунтованості розміру заявленої шкоди та підтвердження цього відповідними доказами, то, вважає, що в даному випадку відповідальність повинна нести страхова компанія, яка є фахівцем у цій сфері, а тому вважає що саме нею має бути надана відповідна оцінка обґрунтованості розміру заявленої шкоди. Окрім того, звернув увагу на те, що витрати на послуги евакуатора в розмірі 960 гривень, на оплату товарознавчого дослідження у розмірі 1400 гривень та за надання правничої допомоги в розмірі 1500 гривень, які позивач просить стягнути з ТОВ «Агро-Рось» на свою користь не підтверджені належними доказами, в частині понесення їх саме позивачем. Просили у позовних вимогах [PERSON] відмовити у повному обсязі. Позивач надіслав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що відзив на позовну заяву направлено відповідачем з порушенням строку на його подачу та відповідач з вимогою про поновлення строку для його подання, не звертався. Зазначив, що сума страхового відшкодування склала 90000 гривень, про що дійсно свідчить угода від 20 серпня 2018 року, яка укладена між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та позивачем, який дійсно претензій по виплаті страхового відшкодування не має, але дана сума страхового відшкодування не покриває повністю матеріальний збиток, сума якого рівна 113 082 гривні 96 копійок, згідно експертного висновку № 54 від 17 квітня 2018 року. Вартість матеріальних збитків, заподіяних при ДТП позивачу, як власнику транспортного засобу «SUZUKI SWIFT» д.н.з. [NUMBER] , значно перевищує суму виплаченого йому страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА», а саме: 113082 гривень 96 копійок - 90 000 гривень = 23 082 гривні 9б копійок. Щодо витрат на послуги евакуатора у розмірі 960 гривень, на оплату товарознавчого дослідження у розмірі 1400 гривень та за надання юридичних послуг у розмірі 1500 гривень, які він просить стягнути з відповідача, повідомив, що [PERSON] є його сином та саме він проводив оплати за перераховані послуги, підписував договір з ФОП [PERSON] , тобто діяв в його інтересах як представник. Просив стягнути з відповідача 23082 гривні 96 копійок в рахунок відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням належного позивачу автомобіля, моральну шкоду в розмірі 20000 гривень та судові витрати по справі, які складаються з витрат за надання правничої допомоги в розмірі 1500 гривень, витрати за транспортні послуги евакуатора в розмірі 960 гривень та витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 1400 гривень. Представник відповідача надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що 23082 гривні 96 копійок матеріального збитку є сумою понад страхове відшкодування, у зв`язку з чим вона підлягає відшкодуванню ТОВ «Агро-Рось», оскільки: передбачений ліміт відповідальності (страхову суму) за страховим полісом по вказаній ДТП при виплаті страхового відшкодування перевищено не було (невикористаний ліміт по даній пригоді відносно потерпілого [PERSON] складає 100 000 гривень за шкоду заподіяну майну, та 200 000 гривень за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, до якої входить моральна шкода згідно ст. 23 Закону), в зв`язку з чим питання про відшкодування матеріальної шкоди саме ТОВ «Агро-Рось» ставитись не може до того часу, поки не буде використано решту ліміту у розмірі 10 000 гривень.; по-друге, підписавши угоду про припинення зобов`язання переданням відступного від 20 серпня 2018 рокуіз ПАТ "НАСК "ОРАНТА", [PERSON] погодився, що загальна сума страхового відшкодування внаслідок ДТП повинна складати саме 90 000 гривень та що після повної сплати страховиком потерпілому вказаної суми сторони вважають припиненими зобов`язання, які виникли в результаті ДТП 28 березня 2018 року. Вважає, що є незрозумілим, з яких підстав у позивача виникають претензії до «Агро-Рось» як до особи, відповідальність якої застрахована. Щодо відсутності доказів понесення витрат саме позивачем на послуги евакуатора в розмірі 960 гривень, на оплату товарознавчого дослідження у розмірі 1400 гривень та за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1500 гривень, вважає, що то такі докази позивачем не надані, оскільки ці витрати сплачував [PERSON] . При цьому, в жодному з наведених документів не вказується, що [PERSON] , діяв в інтересах та за дорученням від позивача - [PERSON] . Просив у позовних вимогах [PERSON] відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав зазначених у позовній заяві та просили стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди (113082 гривні 96 копійок ) та страховою виплатою (90000 гривень), яка складає 23082 гривні 96 копійок в рахунок відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням належного позивачу автомобіля, моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 20000 гривень та судові витрати по справі, які складаються з витрат за надання правничої допомоги в розмірі 1500 гривень, витрати за транспортні послуги евакуатора в розмірі 960 гривень та витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 1400 гривень. В судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позовних вимогах [PERSON] відмовити з підстав зазначених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 лютого 2020 року до участі в розгляді справи залучено в якості третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Представник 3-ї особи в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників позивача, представника відповідача, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля «SUZUKI SWIFT» , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 7). Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень (а.с. 8). Внаслідок ДТП, з вини [PERSON] , який працює водієм в ТОВ «Агро-Рось», позивачу, як власнику автомобілю «SUZUKI SWIFT» , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заподіяно шкоду. Із страхового акта № ОЦВ-18-23-4094/1 вбачається, що сума страхового відшкодування за страховий випадок, який стався 28 березня 2018 року, становить 55986 гривень (а.с. 9). Відповідно до висновку № 54 автотоварознавчого дослідження складеного 17 квітня 2018 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «SUZUKI SWIFT» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження під час ДТП 28 березня 2018 року складає 134127 гривень (а.а. 12-25). Із вимоги направленої голові правління ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 27 червня 2018 року вбачається, що [PERSON] не погоджуючись із виплатою страхового відшкодування просив провести його доплату в розмірі 43013 гривень 40 копійок та витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 960 гривень (28-29). Згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу №4764 від 16 травня 2018 року вбачається ціна транспортного засобу марки «SUZUKI SWIFT» , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , яка становить 20700 гривень (а.с. 31). Як вбачається із договору комісії №4764 від 16 травня 2018 року узгоджена ціна транспортного засобу марки «SUZUKI SWIFT» , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , 20700 гривень (а.с. 32). 20 серпня 2018 року між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного ( а.с. 33). Із поліса № АМ/0838894 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що страхувальник ТОВ «Агро-Рось» забезпечило страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200000 гривень, за шкоду заподіяну майну - 100000 гривень (а.с. 60). На підставі ст.22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року N 4 роз`яснено, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе,потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справиабо виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак вина відповідача у скоєнні ДТП яка сталася 28 березня 2018 року доведена повністю та доказуванню, в силу ст. 82 ЦПК України не підлягає, щодо розміру завданих збитків в результаті ДТП автомобілю «SUZUKI SWIFT» , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , суд зазначає наступне. В ході розгляду справи представником відповідача зазначалося, що судом не може бути взято до уваги, як на підтвердження заявлених вимог позивачем, щодо визначення матеріальної шкоди автомобілю «SUZUKI SWIFT» , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки страхова компанія відшкодувала страхові збитки за пошкодження зазначеного автомобіля. Однак, суд не погоджується із твердженням представника відповідача, оскільки позивач в якості доказу надав висновок № 5 автотоварознавчого дослідження від 17 квітня 2018 року, яке проводив судовий експерт автотоварознавець, оцінювач СПД [PERSON] , в якому визначена сума матеріальних збитків завданих транспортному засобу «SUZUKI SWIFT» , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Складений висновок № 5 автотоварознавчого дослідження від 17 квітня 2018 року судовим експертом Березовський А.А., є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин та є належним та допустимим доказом, який надав позивач. Окрім того, представником відповідача не надано суду будь-яких належних доказів на спростування висновку експерта на предмет викладеної ним у експертному дослідженні вартості матеріальних збитків спричинених пошкодженням автомобіля. Правом на надання інших висновків чи проведення експертиз в ході розгляду справи представник відповідача не скористався. Враховуючи встановлені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням належного йому автомобіля «SUZUKI SWIFT» , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в заявленому ним розмірі 23082 гривні 96 копійок. Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних з оплатою висновку експерта в розмірі 1400 гривень та за транспортні послуги евакуатора в розмірі 960 гривень, суд зазначає наступне. Як вбачається із квитанції до прибуткового касового ордера № 54 від 17квітня 2018 року [PERSON] сплатив кошти в сумі 1400 гривень за висновок № 54 дослідження експерта від 17 квітня 2018 року визначення розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля SUZUKI SWIFT» , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 27). Згідно акту наданих послуг від 17 квітня 2018 року укладеного між СПД-ФО [PERSON] з однієї сторони та замовником [PERSON] , вбачається, що вартість виконаних експертних послуг складає 1400 гривень(а.с. 27 на звороті). Із квитанції б/н від 28 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] сплатив послуги евакуатора за автомобіль «SUZUKI SWIFT» в сумі 960 гривень (а.с. 33 на звороті). Відповідно до акту виконаних робіт від 28 березня 2018 року укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] транспортні послуги евакуатора складають 960 гривень (а.с. 33 на звороті). Як передбачвено ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представник. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 62 ЦПК України, довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Як вбачається із довіреності від 14 травня 2018 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти інтереси в будь-яких підприємствах організаціях незалежно від форм власності, а також у відділеннях ПАТ КБ «Альфа Банк» з питань розпорядження рахунком № [NUMBER] . Згідно довіреності від 06 березня 2019 року [PERSON] уповноважує [PERSON] та [PERSON] , кожен з яких може діяти самостійно, представляти його інтереси в усіх органах державної влади. Однак, довіреності на право представлення інтересів позивача відповідачами, в тому числі шляхом можливості здійснення платежів, датовані 14 травня 2018 року та 06 березня 2019 року, в той час як квитанції за автопослуги евакуатора, 28 березня 2018 року, за сплату висновку № 54 дослідження експерта в сумі 1400 гривень, 17 квітня 2018 року, що спростовує факт наявності у [PERSON] повноважень на здійснення вищевказаних платежів за позивача [PERSON] . Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Стаття 23 ЦК України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди, завданої особі у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, від 31 березня 1995 року N 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди заявлені позивачем з підстав, визначених п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, відтак її відшкодування позивач правомірно заявляє до відповідача по справі. Суд приймає до уваги доводи представників позивача про завдану [PERSON] моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження транспортного засобу. Також суд враховує і ту обставину, що в зв`язку із пошкодженням транспортного засобу дійсно відбулись вимушені зміни в житті позивача . Однак, на думку суду зазначена сума у розмірі 20000 гривень є дещо завищеною, не відповідає дійсним обставинам справи, глибині та періоду страждань, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому відшкодуванню підлягає сума в розмірі 15 000 гривень. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантованостаттею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правничої допомоги №002/18 від 09 жовтня 2018 року укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , акт № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг від 09 жовтня 2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] , виписку є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських фомувань відносно ФОП [PERSON] , квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» про сплату [PERSON] 1500 гривень за оплату по договору №002/18 від 09 жовтня 2018 року. Статтею 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Однак, позивач не надав суду свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ФОП [PERSON] , ордера адвоката, акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги, попередній орієнтовний розрахунок суми витрат понесених позиачем. Відтак, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про відшкодування 1500 гривень витрат за надання правничої допомоги задоволенню не підлягає. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За таких обставин обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є вірним. Згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 с. 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VІ, відтак з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий зір в сумі 1536 гривень 80 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial