Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що є підставою для виключення відомостей про батька із актового запису № 150 від 17 березня 1999 року про народження дитини, зробленого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з 20 листопада 1998 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Через зловживання відповідачем спиртними напоями і його неправомірну поведінку 16 серпня 2000 року шлюб між ними було розірвано. З моменту народження сина відповідач [PERSON] дитиною не опікувався, не цікавився її життям, не приймав участі у вихованні та утриманні сина, повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння різних злочинів. В теперішній час [PERSON] відбуває покарання у вигляді 11 років позбавлення волі, яке призначено йому за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2009 року за ч. 1 ст. 115 КК України. Вона, позивачка, піклується про сина, займається його вихованням, матеріально забезпечує. Участь у вихованні та утриманні сина надає їй чоловік [PERSON], з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2008 року, від якого вони мають двох спільних неповнолітніх дітей. Чоловік відноситься до [PERSON] як до свого рідного сина. В зв'язку з тим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, його належить позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] та стягнути з відповідача на її, позивачки, користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заявлений позов, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просила позов задовольнити. Допитана як свідок, пояснила, що вона після народження дитини стала проживати із своїми батьками, і більше сімейно-шлюбні відносини з відповідачем не відновлювала. 17 березня 1999 року, зі згоди відповідача, прізвище новонародженого сина [PERSON], було змінено на «[PERSON]». Після цього вона не спілкувалася з відповідачем, який був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. [PERSON] ніколи не бачив сина і не бажав з ним зустрічатися. Він ніколи не приймав участь у його вихованні, не допомагав матеріально. 01 листопада 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], і вони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, у своїй заяві від 25 березня 2016 року, яка засвідчена начальником Роменської виправної колонії (№ 56) УДПтСУ в Сумській області, просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання дитини (а.с. 54). Представник органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради Стасенко М.С. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, надала письмовий висновок Органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] Представник органу опіки та піклування - адміністрації Баглійського району Дніпродзержинської міської ради в судовому засіданні пояснила, що сім'я [PERSON] на обліку у службі їх району не перебувала і не перебуває, ніяка робота з ним не проводилась. З урахуванням думки неповнолітнього [PERSON], вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Представник Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився. Начальник відділу Чайковська О.А. звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника зазначеної вище третьої особи. Вислухавши позивачку, представника органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району, представника органу опіки та піклування - адміністрації Баглійського району, свідка [PERSON], думку прокурора, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1998 року до 16 серпня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 709 (а.с. 9), та свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 265 (а.с. 10). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини вказаний [PERSON], актовий запис № 150 від 17 березня 1999 року (а.с. 8). Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON], прізвище дитини у 1999 році, зі згоди відповідача, було змінено з "[PERSON]" на "[PERSON]". З моменту народження дитини відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально дитину не забезпечує, участі у вихованні сина не приймає, що визнано відповідачем у справі. 27 липня 2009 року відповідач [PERSON] за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2009 року засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком на 11 років, що підтверджується вироком суду (а.с.18-23). В теперішній час він відбуває покарання у Роменській виправній колонії УДПтСУ в Сумській області. Неповнолітній [PERSON] з моменту народження постійно проживає разом із своєю матірью [PERSON], знаходиться на її вихованні та утриманні. В теперішній час неповнолітній [PERSON] постійно проживає разом із матірью, її чоловіком [PERSON], та їх неповнолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с. 16). Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає, не цікавиться його життям, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Всі обов'язки по вихованню дитини та утриманню дитини виконує позивачка [PERSON], яка приділяє належну увагу навчанню сина, що підтверджується довідкою директора КЗ "СЗШ № 27" (а.с. 17). Факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків підтвердив в судовому засіданні й неповнолітній [PERSON], який пояснив, що він ніколи не бачив свого батька [PERSON], і він ніякої участі в його житті не приймав. Його виховувала мати, а коли йому виповнилося 9 років, про нього також став піклуватися чоловік матері - [PERSON], який добре до нього ставиться та замінив йому батька. Підтримує позов матері та бажає, щоб [PERSON] позбавили батьківських прав. З урахування зазначеного вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з моменту народження дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належним умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради від 19 травня 2016 року (а.с. 71), є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням того, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, його належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки визнання позову у повному обсязі відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідача батьківських прав та стягувати з нього аліменти у розмірі, зазначеному в позові. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивачки 551,20 грн. сплаченого судового збору, та на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. за вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: approved