Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 40665,04 грн., вартість проведення експертного дослідження автотоварознавця в розмірі 4000 грн., а всього 44665,04 грн. та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 вересня 2020 року, приблизно о 17 год. 15 хв., [PERSON] , рухаючись в районі перехрестя вул. Светлова та вул. Січових Стрільців в м. Дніпро, керуючи автомобілем «Ford Transit» д/н [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав дороги автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306), та скоїв зіткнення з автомобілем «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , який після зіткнення продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Саmгу» д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та який належить на праві власності [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2020 року (справа №932/11081/20, провадження №3/932/4(042/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивачка є власником транспортного засобу марки «Toyota Саmгу» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 7810 від 01.10.2020 з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ, розмір майнової шкоди, завданої позивачу як власнику автомобіля «Toyota Саmгу» внаслідок його пошкодження при ДТП становить 145236,24 грн. без урахування ВТВ та 164348,93 грн. з урахуванням ВТВ. Витрати на оплату проведення висновку експертного дослідження автотоварознавця №7810 від 01.10.2020 склали в розмірі 4 000,00 грн. На період скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ "Страхова група "Оберіг", яка за наслідками страхового відшкодування 14.12.2020 року здійснила позивачу виплату у розмірі 123683,89 грн. Враховуючи викладене загальні матеріальні збитки спричинені позивачу становлять 44 665,04 грн. Таким чином позивач вважає, що вона має право на відшкодування завданої їй шкоди з боку відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом, та дії якого привели до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження її автомобіля. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу посилається на те, що право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст.15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення Представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Відповідно до постанови КАС ВС від 28.12.2020 № 640/18402/19 (К/9901/27657/20), у разі встановлення у договорі про надання фіксованої суми гонорару надавати детальний опис робіт не потрібно, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. У відповідності до п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи-складається з судового збору у розмірі 908,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Ухвалою суду від 08 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~21 вересня 2021 року від представника відповідача адвоката Чабаненко В.Т. надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначає, що дійсно 14 вересня 2020 року приблизно о 17 год. 15 хв. на перехресті вул. Светлова та вул. Січових Стрільців в м. Дніпро Дніпропетровської області сталося ДТП по вині [PERSON] , який порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів. 24.09.2020 року оцінювачем ТДВ «Страхова група « Оберіг» було здійснено огляд автомобіля «TOYOTA CAMRI» державний номерний знак [NUMBER] . На даному огляді були присутні і [PERSON] , і [PERSON] та відповідно до чого було зроблено відповідний звіт, та складено страховий акт №23288/1 від 14.12.2020 року . Відповідно до страхового акту № 23288/1 від 14.12.2020 року, складеного в рамках страхової справи № 23288 та згідно договору страхування зроблено висновок, що заявлена подія є страховим випадком, сума страхового відшкодування складає 123 683,88 грн. З даним страховим актом відповідач погоджується та вважає, що даний страховий акт є законним та відповідає усім вимогам діючого законодавства, та у зв`язку з тим, що позивачу виплачено суму в повному обсязі. Тобто матеріальні збитки, які завдані автомобілю «TOYOTA CAMRI» дорожньо-транспортною пригодою відшкодовано в повному обсязі. Про те, при подані позовної заяви, позивачем було надано висновок № 7810 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 01.10.2020 року, який був зроблений на підставі заяви [PERSON] датована 24.09.2020 роком. Однак позивач обґрунтовуючи ціну позову посилається на Висновок № 7810 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ [PERSON] від 01 жовтня 2020 року, згідно з яким, вартість матеріального збитку складає 145 236,24 грн., без урахування ВТВ та 164 384,93 з урахуванням ВТВ., вважають, що висновок, який є додатком до позовної заяви, не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний, як доказ. Ціни у висновку є необґрунтованими та викликають сумніви у їх дійсній ринковій вартості. Крім того, експерт-автотоварознавець [PERSON] , не попереджений про кримінальну відповідальність, що може бути підставою в певній однобокості і зацікавленості експерта-автотоварознавеця [PERSON] , та у даному висновку не зазначено, що він зроблений саме для суду та не надано кваліфікаційні документи експерта, які можуть підтвердити його повноваження. Також, позивачем [PERSON] не надано належного доказу виклику відповідача [PERSON] при проведенні огляду КТЗ, саме експертом- автотоварознавецем Крутінь В.І. та не надано документів на підтвердження відновлювальних робіт автомобіля «TOYOTA CAMRI». Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу зазначають, що вони не погоджуються з заявленими вимогами, оскільки дані витрати є завищеними. П.2 акту про прийняття - передачу наданих послуг від 24.05.2021 року, а саме «пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання стратегії представництва інтересів клієнта в судовому засіданні» не є наданням правової допомоги та може лише свідчити про неналежну кваліфікацію адвоката позивача [PERSON] . 18 жовтня 2021 року від позивача [PERSON] надійшли пояснення по справі, згідно яких позивач просила задовільнити позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 7810 від 01.10.2020 з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ, розмір майнової шкоди, завданої позивачу як власнику автомобіля внаслідок його пошкодження при ДТП становить 145236,24 грн. без урахування ВТВ та 164348, 93 гри. з урахуванням ВТВ. Матеріали справи містять копію рахунку № [NUMBER] від 24.09.2020 року ТОВ фірма «Алмаз Мотор Лтд» (офіційного дилера, де безпосередньо і було придбано вказаний автомобіль), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Саmгу», який було пошкоджено саме з вини відповідача складає 176447,85 грн., що значно перевищує загальну суму відновлювального ремонту автомобіля, яку зазначив експерт у своєму висновку №7810 від 01.10.2020. Звертає увагу суду, що при проведенні огляду автомобіля 24.09.2020 року був присутній аварійний комісар третьої особи - ТДВ "Страхова група "ОБЕРІГ", а після складання висновку експертного дослідження автотоварознавця №7810, вищевказаний висновок було направлено на адресу третьої особи, представниками якої його було прийнято без зауважень та враховано під час розрахунку виплати страхового відшкодування та безпосередньо здійснено виплату у граничному розмірі відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової, відповідальності власників наземних транспортних засобів №174423182. Вважає, що висновок автотоварознавця є законним, обґрунтованим та відповідає всім вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Окрім цього [PERSON] має кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, що підтверджується завіреною копією свідоцтва Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України №1382 від 30.10.2009 року, яке дійсне до 30.11.2021 року. Також матеріали справи містять як лист-повідомлення про інформування дати та місця проведення огляду автомобіля, яке було направлено відповідачу [PERSON] , так і безпосередньо саме повідомлення про вручення такого листа. Щодо заперечень відповідача та його представника щодо стягнення судових витрат на правову допомогу зазначає, що сума правової допомоги та ціни позову є співмірною та вказана справа потребує детального вивчення та не є типовою. До матеріалів справи було долучено акт про прийняття-передачі наданих послуг від 24.05.2021 р., копію квитанції від 24.05.2021 до прибуткового касового ордеру №485/21, які підтверджують понесені позивачем витрати на правову допомогу. Позиція представника відповідача, що дані витрати є завищеними ґрунтується лише на її власних припущеннях та є її особистою думкою. 07 грудня 2021 року представником відповідача [PERSON] долучено до матеріалів справи копію відповіді ТДВ «СГ «Оберіг» від 24.11.2021 № 1208 на адвокатський запит, згідно якої розмір відшкодування розраховано наступним чином: 145236,24 грн (вартість матеріального збитку) 19052,35 (ПДВ) 2500,00 грн. (франшиза) = 123683,89 грн. ТДВ «СГ «Оберіг» прийняло рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 123683,89 грн. та перераховано страхове відшкодування на користь потерпілої особи. Зазначили, що висновок № 7810 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 01.10.2020 року було складено на замовлення потерпілої особи, а не ТДВ «СГ «Оберіг» та жодних договорів про співпрацю між ними та [PERSON] не укладалось. Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач та її представник адвокат Голубніченко В.О. надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Федорова О.М. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала та у їх задоволенні просила відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи ТДВ "Страхова група "Оберіг" в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, зміст спірних відносин вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 вересня 2020 року, приблизно о 17 год. 15 хв., [PERSON] , рухаючись в районі перехрестя вул. Светлова та вул. Січових Стрільців в м. Дніпро, керуючи автомобілем «Ford Transit» д/н [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав дороги автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306) та скоїв зіткнення з автомобілем «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який після зіткнення продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Саmrу» д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та який належить на праві власності [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказані обставини встановлені постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП\~та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 (триста сорок) грн., а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. (а.с. 50). На даний час вказана постанова суду ніким не оскаржувана та набрала законної сили. За частиною 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи в чинені вони цією особою. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 1241 власником транспортного засобу марки Toyota модель Camry, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є позивач [PERSON] , дата реєстрації 02.02.2018 (а.с. 68). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів № 174423182 у ТДВ «СГ «Оберіг» (а.с. 47). Згідно матеріалів справи встановлено, що позивач звертався до ТДВ «СГ «Оберіг» з метою отримання відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 7810 від 01.10.2020 з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ, розмір майнової шкоди, завданої позивачу як власнику автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП становить 145 236,24 грн. без урахування ВТВ та 164 348,93 грн. з урахуванням ВТВ (а.с. 14-21, 22-38). Витрати по складанню висновку експертного дослідження автотоварознавця склали 4000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3311 (а.с. 42). Матеріали справи містять копію рахунку № АМ28692 від 24.09.2020 року ТОВ фірма «Алмаз Мотор Лтд» (офіційного дилера), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», який було пошкоджено саме з вини відповідача складає 176 447,85 грн., що значно перевищує загальну суму відновлювального ремонту автомобіля, яку зазначив експерт у своєму висновку № 7810 від 01.10.2020 року (а.с. 49). Повноваження експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. підтверджується свідоцтвом Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 1382 від 30.10.2009 року, яке дійсне до 30.11.2021 року, [PERSON] має кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу (а.с. 135). Відповідач [PERSON] був проінформований про дату та місця проведення огляду автомобіля експертом-автотоварознавцем, що підтверджується запрошенням на огляд та повідомлення про вручення такого листа (а.с. 45,46). Відповідно до виписки АТ КБ «Приват Банк» з особливого рахунку позивача по справі та страхового акту № 23288/1 від 14.12.2020 року, ТДВ «СГ «Оберіг» виплатила позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 123\~683, 89 грн. (а.с. 43, 44). Згідно умов страхового полісу відповідача ЕР-174423182 у ТДВ «СГ «Оберіг» розмір франшизи становить 2500 грн. Окрім цього відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-ІV, оцінену вартість матеріального збитку було зменшено на податок на додану вартість в розмірі 19\~052, 35 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування позвачу розрахований наступним чином: 145236,24 грн (вартість матеріального збитку) 19052,35 (ПДВ) 2500,00 грн. (франшиза) = 123 683,89 грн., що підтверджується листом ТДВ «СГ «Оберіг» (а.с. 112). Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. За\~статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон № 1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Крім того, відповідно до\~ст. 12 Закону № 1961-IV\~розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша\~статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга\~статті 14 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~Закон\~надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначене повністю відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 26.10.2016 у справі № 6-954цс16, від 29.06.2016 у справі № 6-192цс16, від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15 та Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 344/10730/15-ц. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, позивач звернувся до страхової компанії із відповідною вимогою про виплату страхового відшкодування. Однак, у зв`язку з тим, що розмір франшизи за договором страхування, яким забезпечена цивільно-правова відповідальність відповідача, складає 2500 грн. та зменшення збитків на податок на додану вартість, страховою компанією було відшкодовано позивачу 123683,89 гривень. Згідно ст. 1194\~ПК України, особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Велика Палата Верховного Суду\~у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц зазначила, що\~покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування,\~чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Верховний Суд у постановах від\~16.12.2020 р. у справі № 462/1696/15-ц, від 16.12.2020 р. у справі № 757/13525/18-ц з врахуванням позиції ВП ВС зазначив наступне: обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Якщо потерпілому недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Отже різниця матеріальних збитків, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинні бути відшкодовані саме відповідачем, який є винною особою у спричиненні вказаної ДТП. Вартість матеріальної шкоди, визначена позивачем у сумі 44665,04 грн., що складається із: різниці матеріальних збитків у розмірі 40665,04 грн. (164348,93-123683,89) та вартості проведення експертного дослідження автотоварознавця в розмірі 4000 грн., є документально підтвердженими, отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди у вказаному розмірі є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Окрім цього позивачем заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. та судового збору в розмірі 908 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97). Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно понесла судові витрати на сплату правничої допомоги в розмірі 12000 гривень, що підтверджується договором-дорученням про надання правової допомоги від 10 травня 2021 року (а.с. 51-52), актом про прийняття-передачі наданих послуг від 24 травня 2021 року (а.с. 55) та квитанцією до прибуткового касового ордера № 485/21 від 24.05.2021 року на суму 12000 (дванадцять тисяч) гривень (а.с. 56). Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача користь позивача понесених останнім судових витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн., оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а судові витрати обґрунтовані та підтверджуються належними та допустимими доказами. Питання судових витрат на сплату судового збору суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved