Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. 26 липня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини (по 1/6 частині на кожну дитину) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, та з 01 вересня 2019 року є студенткою денної форми навчання Дніпровського національного університету ім. О.Гончара на контрактній основі, стипендію не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги. Тому, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання до 30 червня 2023 року, але не пізніше досягнення нею 23 років. Ухвалою суду від 30 січня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 квітня 2020 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Зокрема зазначила, що донька наразі навчається на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач як працездатна особа, така, що працює, може надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в якому зазначив про часткове визнання позову, в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання до 30 червня 2023 року, але не пізніше досягнення нею 23 років. Наголосив на тому, що заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей не має, водночас зазначив, що обов`язок утримувати дітей покладається на обох батьків. Також просив врахувати, що він працює, проте отримує недостатню заробітну плату для стягнення з нього аліментів в розмірі, заявленому позивачем. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-юсесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Так,статтею 180 СК Українивизначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198,199цьогоКодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 19 серпня 2000 року, який 14 грудня 2017 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 26 липня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини (по 1/6 частині на кожну дитину) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, та з 01 вересня 2019 року є студенткою денної форми навчання Дніпровського національного університету ім. О.Гончара на контрактній основі, що підтверджується довідкою від 19.11.2019 (а.с. 9), стипендію не отримує. Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також за наявності юридичного факту - наявності у батьків можливості надання такої допомоги. Враховуючи, що [PERSON] навчається на денному відділенні, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько зобов`язаний надавати таку допомогу. Водночас, оцінивши всі надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, оскільки відповідач дійсно є працездатною особою, працює у ТОВ «УКРЕНЕРГОСТАНДАРТ» та отримує постійний дохід, що підтверджується довідкою №12/03 від 12.03.2020 (а.с. 35). Проте, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що щомісячний дохід відповідача є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, зважаючи на те, що з відповідача також стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] за судовим наказом, виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 26.07.2017, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Враховуючи вищевикладене, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, а також ту обставину, що законодавець пов`язує вирішення питання про стягнення аліментів на повнолітню дитину з можливістю батьків надавати таку допомогу, аліменти слід визначити в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09 січня 2020 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , 23 (двадцяти три) - річного віку або закінчення навчання (в залежності від того, яка подія настане раніше). За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 40 коп.

Outcome: partial