Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Представник позивача, звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить суд визнати прилюдні торги, проведені ПП «НИВА-В.Ш.» Філія 22, переможцем яких визнано гр. [PERSON], з продажу майна транспортного засобу - samand LX, P. № [NUMBER], 2006 р., визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів №2213226 від 09.09.2013 року, виданий ПП «НИВА В.Ш.» Філія22, переможець торгів гр. [PERSON], зобовязання ПП «НИВА-В.Ш.» Філія 22 провести повторні прилюдні торги з додержанням вимог чинного законодавства. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 23.10.2006 р. між Публічим акціонерним товариством "УкрСиббанк" (правонаступник Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11062580000(1). В якості забезпечення виконання зобовязання останнім передано у заставу Банку: транспортний засіб - samand LX, P. № [NUMBER], 2006 р., синього кольору. Постановою від 21.08.2012 р. державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3138 від 21.02.2011 р., виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" боргу в розмірі 104339,80 грн. 28.09.2013 р. АТ "Дельта Банк" стало відомо, що 09.09.2013 р. ПП "Нива-В.Ш." Філія 22 було проведено прилюдні торги по реалізації транспортного засобу - samand LX, P. № [NUMBER], 2006 р., синього кольору. Вважає, що організатором аукціону - ПП "Нива-В.Ш." Філія 22 грубо порушені норми чинного законодавства, яким передбачено порядок проведення аукціонів (прилюдних торгів) по реалізації заставного майна, а саме не повідомивши позивача про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, що вплинуло на права та законні інтереси Банку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Представник ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні. Представник ПП "Нива-В.Ш." Філія 22 в судове засідання не з'явився, одночасно надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі з підстав викладених в запереченні на позовну заяву. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, причину неяви суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, перевіривши відповідність матеріалів справи фактичним обставинам, прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступник ПАТ «УкрСиббанк» в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» слід залишити без задоволення. Судом встановлено, що 23.10.2006 р. між Публічим акціонерним товариством "УкрСиббанк" (правонаступник Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11062580000(1). В якості забезпечення виконання зобовязання останнім передано у заставу Банку: транспортний засіб - samand LX, P. № [NUMBER], 2006 р., синього кольору. Постановою від 21.08.2012 р. державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3138 від 21.02.2011 р., виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" боргу в розмірі 104339,80 грн. 09.09.2013 р. проведено аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, що належить [PERSON], про що складено протокол №2213226 від 09.09.2013 р. відповідно до якого переможцем торгів визначено [PERSON] Оскарження дій державного виконавця в ході виконавчого провадження позивачем не здійснювалось. Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст.ст. 203, 215 ЦК України). У зв'язку з тим, що за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Згідно до ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження", реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Відповідно до п. 1.1., 1.2., 5.2. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15 липня 1999 року, цей Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в частині п'ятій статті 55 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15 липня 1999 року Орган державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота. Організатор аукціону не пізніше ніж за 15 днів до дня проведення аукціону розміщує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про майно, що реалізується. Оголошення про проведення аукціону має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторного аукціону - не пізніше семи днів з моменту складання акта переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації. Згідно із п. 4.8.-4.9 вказаного вище положення під час аукціону ведеться протокол (додаток 4), до якого заносяться такі дані: номер лота, назва лота, стартова ціна та продажна ціна майна; сума сплаченого гарантійного внеску; пропозиції покупців і відомості про покупця, який запропонував у ході аукціону найвищу ціну (переможець аукціону), розмір винагороди спеціалізованої організації, яку покупець повинен додатково сплатити, та реквізити рахунку спеціалізованої організації для її сплати. Протокол підписують ліцитатор та переможець аукціону. Після повного розрахунку за придбане майно, на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведений аукціон і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Відповідно до чинного законодавства торги визнаються недійсними лише в тих випадках, коли під час їх підготовки і проведення були допущені порушення, що могли вплинути на результати торгів. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яки беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідачем по справі здійснено реалізацію спірного майна відповідно до вимог «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15 липня 1999 року. При цьому доказів порушення вимог вказаного порядку при реалізації спірного майна суду не надано та не виявлено під час безпосереднього розгляду справи, в наслідок чого суд не вбачає підстав для задоволення позову. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed