Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ним надаються послуги з централізованого теплопостачання до квартири [ADDRESS] . Відповідач свої зобов`язання щодо сплати послуг позивача з теплопостачання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01 листопада 2014 року по 01 серпня 2018 року у розмірі 41713,03 грн. За період з 01 січня 2015 року по 01 серпня 2018 року відповідно до ст.625 ЦК України нараховано індекс інфляції у сумі 7475,05 грн. та 3% річних у сумі 1943,30 грн. Загальна сума заборгованості становить 51031,38 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.16-17). Судом направлений запит в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, та згідно відомостей довідки про реєстрацію місця проживання від 29.01.2019 року вих. №16-20/2314, виданої відділом реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб управління державної реєстрації Полтавської міської ради відомості про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради відсутні (а.с.28, 38). 13.02.2019 року від відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надійшло клопотання, у якому зазначив, що не отримував позов, про судове засідання дізнався з сайту «Судова Влада» та просив направити йому примірник позовної заяви на електронну адресу [INFO], яке судом задоволено та в той же день направлено відповідачу електронною поштою копію позовної заяви. Крім того, у клопотанні відповідач вказав свою адресу: [ADDRESS] (а.с.39, 47). 10.04.2019 р. по справі було постановлено заочне рішення , позов задоволений повністю. 25.11.2019 р. до суду надійшла заява [PERSON] про скасування заочного рішення. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.12.2019 р. заочне рішення скасоване та справа призначена до розгляду повторно. Відповідач 06.12.2019 р. надав заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те , що заборгованість виникла в період з 01.11.2014 р., а позивач звернувся до суду з позовом 23.11.2018 р., тобто пропустивши трирічний строк звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Заперечували проти застосування до даних правовідносин заяви про застосування строку позовної давності , посилаючись на те , що звернення до суду із заявою про видачу судового наказу перериває строк позовної давності. Представник відповідача позовні вимоги вимоги визнала частково, в межах трирічного строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02 липня 2018 року Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання (а.с.4).Вбачається , що із заявою про видачу судового наказу позивач звернувся до суду 11.05.2018 р. Згідно матеріалів справи відповідач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу ВКС/703447 від 09.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. за №83, що підтверджується відомостями витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №17686975 від 11.08.2008 року щодо вказаного об`єкта нерухомого майна (а.с.5, 7). Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання надаються у вказану квартиру Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» . Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з пунктом п`ятим частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції станом на момент правових відносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 6 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Таким чином, обов`язок щодо оплати послуг з теплопостачання покладається на власника - відповідача у справі [PERSON] та саме він зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані комунальні послуги. Проте, відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання щодо сплати послуг позивача з теплопостачання. Як вбачається із розрахунку заборгованості на за період з 01 листопада 2014 року по 01 серпня 2018 року за адресою: [ADDRESS] у відповідача утворилась заборгованість зі сплати послуг позивача з теплопостачання у сумі 41713,03 грн. Позивач просить стягнути індекс інфляції та 3% річних. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунками інфляційні втрати за період з січня 2015 року по липень 2018 року включно становлять 7375,05 грн. (а.с.10), 3% річних - 1943,30 грн. (а.с.11). Відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності, він вважає, що звернення до суду із вимогою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності. З даного приводу суд зазначає таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна даність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До даних правовідносин строк позовної давності встановлений 3 роки. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України ( справа № 6-21цс14 від 21.05.2015 р. ) частиною другою ст. 264 ЦК України визначено , що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги , право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те , що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як в позовному провадженні , так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення , подання кредитором судового наказу , перериває перебіг строку позовної давності. Враховуючи те , що із заявою про видачу судового наказу позивач звернувся до суду 11.05.2018 р. , то позовна давність обчислюється за період з 01.05.2015 р. по 01.08.2018 р. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином не здійснював оплату за послуги позивача з централізованого теплопостачання, що було встановлено під час судового розгляду, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов в межах строку позовної давності та стягнути з відповідача, як власника квартири, до якої надаються послуги з теплопостачання, на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 37554,16 грн., індекс інфляції у сумі 4971,33 грн., 3% річних у сумі 1511,31грн., а всього 44036,80 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial