Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Лукянівської сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа: Садове товариство «Березовий Гай» про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 вересня 2015 року померла мати позивача [PERSON], яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. За життя спадкового договору та заповіту [PERSON] не складала. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], як її донька. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач звернулася з письмовою завою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Спадкове майно померлого складається з: - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, Лук,янівська сільська рада, С/т "Березовий Гай", ділянка № 490,492, кадастровий № 3220283800:10:069:0490; № - садового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, Лук,янівська сільська рада, С/т "Березовий Гай", № 490,492, будинок побудований в 1992 році. 08 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я позивача було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 371 на вищевказану земельну ділянку. З метою отримання Свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок, [PERSON] 23.09.2016 року звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва, однак у нотаріуса вона отримала Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що її мати, збудувавши будинок в 1992 році на відведеній їй земельній ділянці, не встигла отримати свідоцтво про право власності. Позивач являється спадкоємцем за законом та у встановленому законом порядку спадщину прийняла, в тому числі і на земельну ділянку, на якій побудований садовий будинок та зареєструвала своє право власності на земельну ділянку, а також те, що незаконність набуття права власності померлою не передбачена законом та не встановлена судом, тому просить суд визнати за нею право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, Лук,янівська сільська рада, С/т "Березовий Гай", будинок № 490,492. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на розгляд справи не з,явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заявлений до суду позов підтримують та просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач по справі Лукянівська сільська рада, Баришівського району, Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Подали листа про розгляд справи у їх відсутність. Проти заявленого позову не заперечують. Третя особа без самостійних вимог: Садове товариство «Березовий Гай», що в селі Лук,янівка, Баришівського району, Київської області в судове засідання на розгляд справи свого представника не направили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року). Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. З.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у негосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від І3 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Встановлені судом обставини стверджуються: - ксерокопією паспорта позивача [PERSON], серія СН №165674, виданого 16.04.1996 року; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серія 1-БК №350823, виданого 14.09.2015 року; - ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2016 року, серія 481912; - ксерокопією технічного паспорту на садовий (дачний) будинок в садовому товаристві «Березовий гай» №490,492 в селі Лук,янівка, Баришівського району, Київської області; - ксерокопією спадкової справи №10/2015 до майна померлої 13.09.2015 року - [PERSON]; - іншими матеріалами справи. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем [PERSON] на садовий будинок в садовому товаристві «Березовий гай» №490,492 в селі Лук,янівка, Баришівського району, Київської області.

Outcome: approved