Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, шляхом направлення 16.07.2019 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 01.08.2019. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є рідним братом [PERSON] , яка померла [INFO] . 05 червня 1999 року між [PERSON] та відповідачем було укладено шлюб. Позивач зазначає, що [INFO] у [PERSON] та відповідача народився [PERSON] (племінник позивача), який є інвалідом та має захворювання «дитячий церебральний параліч». Позивач вказує, що відповідач характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, що супроводжується агресивною поведінкою, вихованням та лікуванням сина не займався, на зауваження не реагував. Після чергової сварки вигнав свою дружину [PERSON] з дитиною на вулицю, які вимушені були ночувати у позивача, після чого поїхали до матері [PERSON] - [PERSON] в с. Крутеньке Голованівського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] з 19.04.2019 малолітній [PERSON] проживає в сім`ї позивача. Відповідач дитиною не цікавиться, крім того, згідно заяви від 30.05.2019, останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Позивач зазначає, що він, як особа в сім`ї якої проживає дитина, має право на звернення до суду з вказаним позовом. Відповідач не цікавиться дитиною, не піклується про неї, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться її розвитком та здоров`ям, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та лікуванню дитини, протягом тривалого часу проживає окремо від дитини, тобто не бажає брати участь у вихованні свого сина, який потребує в першу чергу термінового і безперервного лікування, догляду та турботи, тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 02.08.2019 позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 09 серпня 2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 12.08.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання, залучено до участі в справі в якості органу опіки та піклування виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області. 12 вересня 2019 року проведено підготовче засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, разом з позовною заявою подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про отримання 17.09.2019 рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 54), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло, відзив чи заперечення на позов не подав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, заступник міської ради Лозінська Ж.П. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника органу опіки і піклування. Зазначила, що висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради щодо порушення клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] підтримують та при розгляді справи просить врахувати права та інтереси дитини (а.с. 56). За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.07.2016 Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю значиться [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.04.2019 виконавчим комітетом Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 05.06.1999 Крутеньківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області між відповідачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після чого остання змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 11). Позивач є рідним братом матері малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 11.06.1988 Крутеньківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданого 17.08.1983 Крутеньківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, де їх батьками значаться [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 9). Відповідно копії довідки про склад сім`ї, виданої 10.07.2019 Садівницьким товариством «Олександрівське», позивач проживає у власному [ADDRESS] і має наступний склад сім`ї: дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , племінник - [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Відповідно до копії корінця медичного висновку №55 на дитину-інваліда до 18 років від 26.07.2017, оформленого Уманською дитячою поліклінікою Черкаської області, [PERSON] має захворювання "дитячий церебральний параліч" (а.с. 13). Відповідно до копії характеристики з місця проживання, виданої 10.07.2019 Садівницьким товариством «Олександрівське», [PERSON] проживає з 2015 року в [ADDRESS] . За період проживання неодноразово був у нетверезому стані, мав агресивну поведінку, з його помешкання було чути гучні скандали і сварки в присутності малолітнього сина. Вихованням та лікуванням сина [PERSON] не займався, на зауваження сусідів не реагував. Після смерті дружини [PERSON] практично на вулиці не з`являється, дитиною не цікавиться. Після чергової сварки увечері [PERSON] вигнав хвору дружину з дитиною з дому на вулицю, остання змушена була ночувати у брата [PERSON] , а вранці - поїхала в с. Крутеньке Голованівського району Кіровоградської області до своєї матері, де доживала свої дні та померла. Після смерті [PERSON] дитина залишилась в селі з бабусею [PERSON] . З 19.04.2019 [PERSON] та [PERSON] проживають в сім`ї [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] до даного часу дитиною не цікавиться (а.с. 16). Як вбачається із копії заяви [PERSON] від 30.05.2019, посвідченої приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Карайкоза Г.І. та зареєстрованої 30.05.2019 в реєстрі за №2160, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , просить розгляд справи проводити у його відсутність (а.с 15). Відповідно до копії висновку органу опіки і піклування Уманської міської ради Черкаської області від 03.07.2019 №4487/01/01-35, доцільно в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , оскільки батько дитини не надає допомогу на утримання дитини, не спілкується з ним, не підтримує ніяких родинних стосунків, не цікавиться життям та здоров`ям сина, тобто ухилився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина (а.с. 23). Із письмових пояснень сусідів відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, часто вчиняв сварки та скандали вдома при синові, внаслідок чого дружина та дитина плакали, на зауваження не реагував (а.с. 17-20). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990, ратифікованої Україною 27.09.1991 (набрала чинність для України 27.09.1991) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] з квітня 2019 року і по день розгляду справи (більше 6-ти місяців) не виявляв щодо дитини [PERSON] батьківського піклування, оскільки не провідував сина, не цікавився його життям та здоров`ям, і таких дій вчиняти не намагався. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом шести місяців не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до сина, після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявив уваги до сина, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відзив на позов та заперечення до суду не подав, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи про позбавлення його батьківських прав в судове засідання не з`явився, крім того, 30.05.2019 (до звернення позивача з позовом до суду) посвідчив заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій [PERSON] щодо невиконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини. Також, судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає у позивача - рідного дядька, а тому відповідач зобов`язаний утримувати сина до досягнення його повноліття та сплачувати аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, доказів про наявність інших утриманців суду не подав. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За нормами п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнялись позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України), а тому з відповідача [PERSON] має бути стягнутий судовий збір на користь держави за позовні вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі, встановленому пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 1536 грн. 80 коп. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved