Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] міської ради Рівненської області та просять: - визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину будівлі складу, яка розташована по вул.Залізнична,7а в м.Дубровиця Рівненської області; - визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину будівлі складу, яка розташована по вул.Залізнична,7а в м.Дубровиця Рівненської області. Свої вимоги мотивує тим, що 03 лютого 2009 року вони купили у Фермерського господарства "Вікторія" будівлю складу, яка знаходиться по вул.Залізнична,7а в м.Дубровиця Рівненської області. За дану будівлю вони заплатили по 9936 грн. кожен. Факт передачі будівлі складу від попереднього власника Фермерського господарства "Вікторія" до них підтверджується актами прийому-передачі основних засобів від 03.02.2009 року. У реєстрації права приватної спільної часткової власності по 1/2 частині кожному на вказану будівлю складу реєстратором Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Рівненської області було відмовлено в державній реєстрації. У відповідності до цивільного законодавства України, однією з умов виникнення прав і обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви просить розгляд справи провести без участі представника міської ради за наявними у справі матеріалами. Вислухавши позивачів, оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. З акту №1 та №2 прийому-передачі основних засобів (а.с.13, 14) вбачається, що 03 лютого 2009 року ФГ "Вікторія" було продано будівлю складу ст.Дубровиця за готівку по 1/2 [PERSON] та [PERSON] вартістю 19872 грн. Квитанціями до прибуткового касового ордера №47 та №48 та накладними №1 та №2 (а.с.9, 10, 11, 12) підтверджується, що від позивачів отримані гроші по 9936 грн. з кожного за будівлю складу. Як зазначено позивачами, місцезнаходження купленої ними будівлі складу є м.Дубровиця вул.Залізнична,7а Рівненської області. Як вбачається із вказаних вище актів прийому-передачі основних засобів (а.с.13, 14) продана будівля складу, яка знаходиться в ст.Дубровиця, без зазначення поштової адреси, а рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння поштової адреси приміщенню будівлі складу, не надано.. Із зазначених відомостей, суд не може з достовірністю ствердити, що будівля складу, що знаходиться в ст.Дубровиця, вказана в актах прийому-передачі основних засобів від 03.02.2009 року та будівлі складу про яку йде мова у позовній заяві, що знаходиться в м.Дубровиця по вул.Залізнична,7а Рівненської області, є одна і та ж будівля. Будь-яких доказів, які стверджували б зворотне позивачами не надано. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, Фермерське господарство "Вікторія" не має правовстановлюючих документів на спірну будівлю складу, що, відповідно, ставить під сумнів про належність цього майна Фермерському господарству "Вікторія", як законному власнику. У судовому засіданні позивачами не спростовано, що у ФГ "Вікторія", яке виступило продавцем будівлі складу, зазначеному у актах прийому-передачі основних засобів, відсутні правовстановлюючі документи на вказану будівлю складу, яке є предметом спору. За положенням ст.317 ЦК України права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові. Докази того, що спірна будівля складу до її продажу належала ФГ "Вікторія" як власнику, в матеріалах справи відсутні та не долучені у ході судового розгляду. Як передбачено ст.319 ЦК України лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, слід наголосити на тому, що згідно норм цивільного законодавства, купівля нерухомого майна здійснюється на підставі договору купівлі-продажу, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст.657 ЦК України). Зі змісту ст.658 ЦК України вбачається, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, аналізуючи чинне законодавство і встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що через розбіжність у наданих документах щодо нерухомого майна, а також через відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно на його попереднього власника, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed