Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

У лютому 2020 року ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на скою користь майнову шкоду у розмірі 26 502 632,50 дол. США. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Шевченківським районним судом міста Києва здійснено судовий розгляд кримінального провадження № 22013000000000096 щодо [PERSON] за наслідками розгляду якого, щодо обвинуваченого [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, 02.06.2014 року судом першої інстанції було ухвалено вирок, яким обвинуваченого визнано невинним та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Не погодившись з таким вироком прокурором Башловка С.О. було подано апеляційну скаргу. За результатами розгляду апеляційної скарги, 13.03.2017 року Апеляційним судом міста Києва ухвалено вирок, яким апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Башловка С.О. - задоволено, вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 02.06.2014 року у кримінальному провадженні № 22013000000000096 відносно [PERSON] - скасовано та ухвалено новий вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. В обвинувальному вироку Апеляційного суду міста Києва від 2017 року було встановлено, що дії [PERSON] , які виразилися у неналежному виконанні ним, як службовою особою, своїх службових обов"язків, через несумлінне ставлення до них, заподіяло тяжкі наслідки держаним інтересам та завдало майнової шкоди Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі 26 502 632,50 доларів США. Саме тому позивач і звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання. 28.04.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Штокаловим Є.А. подано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на наступне. Дійсно, щодо відповідача було відкрито кримінальне провадження № 22013000000000096, протягом досудового розслідування та судового розгляду представники позивача брали участь в допитах та надавали поянсення, проте жодної вимоги про відшкодування заподіяної шкоди позивачем висутуто не було, в матеріалах справи відсутня позовна заява Фонду про відшкодування шкоди, також відсутнє процесуальне рішення про визнання позивача потерпілою особою та про вручення Фонду пам"ятки потерпілої особи. На думку відповдіача, Фонд є не потерпілою особою у кримінальному провадженні, а тому у нього відсутні правові підстави для відкшодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зазначав про пропущення позивачем строків позовної давності для звернення до суду, оскільки із заявою про вчинення кримінального правопорушення до СБУ представник Фонду звернувся 08.04.2013 року. Разом з відзивом представником відповідача були подані клопотання про повернення позовної заяви, про закриття провадження у справі, про забезпечення судових витрат , які було розглянуті судом та ухвалою суду від 19.05.2020 року у їх задоволенні було відмовлено. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.05.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 03.06.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено про те, що позовна заява подана до суду на підставі ухваленого обвинувального вироку Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2017 року, посилання представника відповідача на норми КПК в даному випадку є недоречними, оскільки вони стосуються правового статусу сторін саме у кримінальному процесі. Факт заподіяння позивачеві шкоди відповідачем було встановлено саме у вироку Апеляційного суду м. Києва 13.03.2017 року, тобто саме з цього часу позивач довідавстя про порушення його права, а тому, враховуючи що позовна заява була подана 14.02.2020 року, строк звернення до суду не буо пропущено. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить подане представником відпоівдача клопотання про відкладення розгляду справ, однак враховуючи те, що доказів поважності причин неявки в судове засіданні не недано, заперечення на відповідь на відзив у встановлений судом строк не подане, тому суд, з урахуванням думки представників позивача, ухвалив розглядати справу у їхню відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової шкоди. Так, судом встановлено, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2017 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Вироком встановлено, що " дії [PERSON] колегія суддів кваліфікує за ч. 2 ст. 367 КК України, як неналежне виконання службовою особою своїх службових обов"язків, через несумлінне ставлення до них, що заподіяло тяжкі наслідки державним інтересам у вигляді завдання майнової шкоди Фодну гарантування вкладів фізичних осіб у сумі 26 502 632,50 дол. США." Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені таким вироком, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Твердження відповідача щодо того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не мав статусу потерпілого у кримінальному провадженні, не має значення для даної справи та не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування завданої шкоди в порядку ст. 1166 ЦК України, виходячи з того, що факт завдання шкоди протиправними діями [PERSON] саме Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, встановлений вироком Апеляційного суду м. Києва. Щодо заяви сторони відповідача про пропуск строків позовної давності суд вважає зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З врахуванням встановлених обставин та вищевикладених норм права, суд вважає, що перебіг позовної давності слід рахувати саме з 13.03.2017 року - дати постановлення та набрання вироком законої сили, яким і було встановлено факт заподіяння шкоди Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діями [PERSON] та визначено її розмір. Твердження представника відповідача про те, що перебіг строку позовної давності за вказаними вимогам почався з моменту звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину 20.03.2013 року уповноваженою особою на ліквідацію АТ "Банк "ТАВРИКА" Соловйовою Н.А., суд вважає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки як вбачається із копії рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 18 від 20.03.2013 року, Соловйова Н.А. виконувала свої функції в межах наданих їй повноважень як ліквідатор АТ "Банк "ТАВРИКА", повноважень на представництво інтересів Фонду вона не мала. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, враховуючи що вироком суду встановлено факт заподіяння шкоди позивачеві діями відповідача та визначено розмір заподіяної шкоди, суд на підставі досліджених доказів прийшов до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача суд стягує на користь держави судові витрати, так як позивач був звільнений від сплати судового збору при звернені до суду з даним позовом.

Outcome: approved