Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказував, що 27 серпня 2017 року, о 00 годині 10 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Українській в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, при виконанні повороту направо на перехресті вул. Української та вул. Соборності, не перестроївшись та не зайнявши завчасно перед виконанням повороту крайнє праве положення на проїзній частині даного напрямку, не переконавшись перед початком зміни напрямку руху у безпеці, та не надавши дорогу мотоциклу Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався в попутному з ним напрямку по смузі, на яку автомобіль мав намір перестроїтися, виїхав на смугу руху, де скоїв зіткнення з мотоциклом позивача. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 5707-17 від 29 грудня 2017 року в діях водія легкового автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , вбачаються невідповідності технічним вимогам Правил дорожнього руху України, а саме п. 10.1, 10.3, 10.4. В даній дорожній обстановці водій легкового автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість уникнути настання дорожньо транспортної пригоди шляхом виконання технічних вимог п. 10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору невідповідності вимогам п. 10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху України в діях водія легкового автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , створювали необхідні умови для настання даної дорожньо транспортної пригоди і перебували з нею в причинному зв`язку. В даній дорожній обстановці водій мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути настання дорожньо транспортної пригоди шляхом зменшення швидкості руху. В даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] причинний зв`язок з настанням дорожньо транспортної пригоди був відсутній. Постановою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2018 року справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно позивача була закрита на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постановою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2018 року справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] була закрита на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку зі спливом встановленого законом строку притягнення до відповідальності. В результаті зіткнення легкового автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, яке, як зазначає позивач, сталося виключно з вини відповідача, з належним позивачу мотоциклом Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , були завдані технічні ушкодження мотоциклу. Згідно звіту № 272 про оцінку мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , від 05 жовтня 2017 року, вартість відновного ремонту без врахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження, складає 23678 гривень 60 копійок. Також позивачу довелося оплатити вартість автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків, в розмірі 2500 гривень. Крім того позивачу було завдано моральну шкоду. Ця шкода для нього полягає у психічних та душевних переживаннях, які він переніс під час дорожньо транспортної пригоди, порушенні звичного стану життя у зв`язку із відсутністю мотоцикла протягом його ремонту. Також він зазнав нервового стресу, дуже сильно переживав у зв`язку з пошкодженням мотоцикла, окрім того був несправедливо притягнутий до адміністративної відповідальності працівниками поліції і вимушений був відстоювати і доводити свою невинуватість. Також, у зв`язку із пошкодженням мотоциклу і до завершення його ремонту, позивач був позбавлений свого улюбленого заняття поїздок до друзів, спілкування з ними. Також, позивач був змушений змінити і порушити хід свого звичного життя, ходити по юридичних консультаціях, витрачати на це свій особистий час та гроші замість того, щоб спокійно працювати. Розмір компенсації моральної шкоди позивач оцінив в 10000 гривень. Відповідач добровільно відшкодувати завдані збитки відмовляється. В позові позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь суму вартості відновлювального ремонту мотоцикла Kawasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 23678 гривень 60 копійок, суму компенсації моральної шкоди в розмірі 10000 гривень та 2500 гривень, в якості компенсації витрат по оплаті звіту з оцінки мотоцикла. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді від 22 травня 2018 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За заявою позивача [PERSON] ухвалою суду від 21 червня 2018 року було постановлено продовжити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач надав\~до суду\~відзив в якому вказав, що відповідно до звіту № 272 про оцінку мотоциклу від 05 жовтня 2017 року, сума в розмірі 23678 гривень 60 копійок це вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових мотоциклу, але мотоцикл позивача 2005 року випуску, отже на момент ДТП вже 12 років перебував в експлуатації, і його складові були фізично зношені. Отже, в даному випадку необхідно враховувати вартість матеріального збитку, яка за висновком експерта становить 9550 гривень 20 копійок. Також відповідач зазначив, що йому не пропонувалося прийняти участь у визначенні експерта, та при проведенні експертизи для визначення вартості нанесеної шкоди, тому він не згоден сплачувати кошти за проведення експертизи, в розмірі 2500 гривень, оскільки ці заходи здійснювалися з власної ініціативи позивача без його погодження. Крім того, зі змісту позовної заяви він зрозумів, що позивач вже відремонтував мотоцикл, але не надав до суду доказів дійсної вартості відновлюваного ремонту, а просить стягнути з нього вартість відновлювального ремонту, визначену експертним шляхом, що наводить його на думку про менший розмір реальних витрат, здійснених позивачем на ремонт мотоцикла. Що стосується моральної шкоди, то, на його думку, вона необґрунтована та документально не підтверджена. Так, несправедливе притягнення позивача до адміністративної відповідальності ніяк не залежить від відповідача, а здійснювалося працівниками поліції. Крім того, мотоцикл не був основним транспортним засобом позивача. Він не використовував його для роботи, а лише для розваг, тому його відсутність не вплинула на звичний стан життя позивача. Він як ходив пішки на роботу, так і ходить, як працював "сам на себе", і в зручному для себе режимі, так і працює. Що був позбавлений свого улюбленого заняття поїздок до друзів, спілкування з ними, позивач не довів ніякими доказами, це лише його слова. Тому відповідач вважає, що позивач не довів факт завдання йому моральної шкоди. Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано гл. 82 ЦК України. Крім того, відповідні роз`яснення дані у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6. Згідно з правовими нормами, при визначенні розміру шкоди, враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров`я тощо). Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, має власник (ч. 3 ст. 386 ЦК України) та/або особа, яка має речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК України). Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід ураховувати, що згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК право на це мають лише фізичні особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат. Також відповідач звертає увагу на те, що його цивільно правова відповідальність застрахована в ПРАТ "СК "Арсенал страхування", відповідно до полісу № АК/7367910 від 23 серпня 2017 року, але страхова компанія не залучена до участі у справі. На його думку, співвідповідачем по справі повинна бути страхова компанія, але позивачем не вжито заходів до її залучення. У відзиві відповідач [PERSON] просив залучити до участі у справі ПРАТ "СК "Арсенал страхування", та відмовити позивачу у задоволенні позову. Як вбачається із наданих суду матеріалів, відзив відповідача був направлений на адресу позивача [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення, разом з тим, позивач [PERSON] відмовився від його отримання, у зв`язку з чим відзив був повернутий на адресу відповідача, і за його клопотанням, долучений до матеріалів справи. З пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що причиною його відмови від отримання відзиву стало його не бажання отримувати поштову кореспонденцію від відповідача, і він бажав, щоб відзив був направлений йому судом, а не відповідачем. Враховуючи, що згідно частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, виконання відповідачем [PERSON] встановленого частиною четвертою статті 178 ЦПК України обов`язку направлення копії відзиву іншим учасникам справи, позивач [PERSON] вважається таким, що отримав копію відзиву. Позивач [PERSON] правом на подання суду відповіді на відзив не скористався. Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 липня 2018 року, враховуючи заперечення позивача [PERSON] щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідача страхової компанії, до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, було залучено Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія" Арсенал Страхування". В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Арсенал Страхування" в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим суд розглянув справу у відсутність представника третьої особи. Вислухавши пояснення сторін, а також вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, у зв`язку із наступним. Судом встановлено, що 27 серпня 2017 року, о 00 годині 10 хвилин, на перехресті вул. Української та вул. Соборності в смт. Новомиколаївського району Запорізької області, сталася дорожньо транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 5707-17 по матеріалам справи про адміністративне правопорушення № 322/1180/17, від 29 грудня 2017 року, в даній дорожній обстановці водій мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] з моменту, коли автомобіль ВАЗ 2106 почав змінювати напрямок руху праворуч, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки, що передбачено вимогами п. 12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] перед поворотом праворуч повинен був завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині даного напрямку, для чого перед перестроюванням йому слід було переконатись у безпеці і надати дорогу мотоциклу, який здійснював рух праворуч від нього в попутному напрямку, що передбачено вимогами п.п. 10.1; 10.3; 10.4 ПДР України. В даній дорожній обстановці водій мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути настання дорожньо транспортної пригоди шляхом зменшення швидкості руху. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість уникнути настання дорожньо транспортної пригоди шляхом виконання технічних вимог п.п. 10.1 і 10.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] причинний зв`язок з настання дорожньо транспортної пригоди був відсутній. З технічної точки зору невідповідності вимогам п.п. 10.1 і 10.3 ПДР України в діях водія [PERSON] створювали необхідні умови для настання даної дорожньо транспортної пригоди і перебували з нею в причинному зв`язку. Суд не приймає як доказ вини [PERSON] у вчиненні вищевказаної дорожньо транспортної пригоди постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2018 року, якою провадження у справі відносно [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, у зв`язку із наступним. Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із постанови судді від 23 квітня 2018 року, відносно [PERSON] поліцейським Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії БР № 048959 від 17 жовтня 2017 року, за порушення останнім вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України. Разом з тим, як вказано у вищевказаному висновку судової автотехнічної експертизи, у причинному зв`язку із настанням дорожньо транспортної пригоди, знаходиться невідповідність його дій вимогам п.п. 10.1 і 10.3 ПДР України, а невідповідність його дій вимогам п.п. 10.4 ПДР України, що було предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , у причинному зв`язку із дорожньо транспортною пригодою не перебуває, як і не перебуває у причинному зв`язку із дорожньо транспортною пригодою невідповідність дій [PERSON] вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Тому вищевказана постанова судді від 23 квітня 2018 року не являється належним доказом у справі, і не береться судом до розгляду. Разом з тим, вина [PERSON] у вчиненні дорожньо транспортної пригоди, доведена під час розгляду справи вищевказаним висновком судової автотехнічної експертизи. Щодо відшкодування матеріальної шкоди. Порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, встановлений ст. 1187 ЦК України. Як встановлено вказаною нормою, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В обґрунтування розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням мотоциклу, позивач посилається на висновок про оцінку мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , від 05 жовтня 2017 року № 272. Разом з тим, вказаний висновок не являється допустимим доказом, у зв`язку з наступним. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтями 102 103 ЦПК України передбачено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Враховуючи, що предметом доказування в цій частині позову є розмір завданих пошкодженням транспортного засобу збитків, для чого потрібні спеціальні знання, єдиним допустимим доказом в цьому випадку є висновок експерта, в даному випадку автотоварознавця. Вищевказаний висновок про оцінку мотоцикла Каwasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , від 05 жовтня 2017 року № 272, не відповідає вимогам, які ставляться до висновку експерта, а саме, він був складений не судовим експертом, а спеціалістом оцінювачем. Також у висновку не зазначено, що оцінювач попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року, за клопотанням позивача [PERSON] , було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені питання про ринкову вартість мотоцикла Kawasaki ZX10r, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату оцінки, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику вказаного мотоцикла [PERSON] , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 серпня 2017 року, на дату оцінки,а також про можливість проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого мотоцикла, їх обсяг, характер і вартість цих робіт на дату оцінки. За згодою позивача [PERSON] обов`язок по оплаті експертизи було покладено на нього. 28 травня 2019 року до суду надійшов лист Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 23 травня 2019 року про зняття експертизи з виконання. Як було зазначено у вказаному листі, 28 лютого 2019 року на адресу суду було направлено акти попереднього розрахунку вартості висновку, та клопотання про надання на дослідження мотоцикла. Станом на 15 березня 2019 року кошти за проведення експертизи до експертної установи не надійшли, транспортний засіб наданий не був. В судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] було встановлено, що він, будучі обізнаним про необхідність оплати експертизи, а також про надання транспортного засобу для проведення експертизи, відмовився це робити у зв`язку з тим, що він не згоден з тим, що проведення експертизи було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а не спеціалісту автотоварознавцю Завгородньому Р.О., а також був не згоден з тим, що вартість збитків було ухвалено встановити на дату оцінки, а не на дату їх спричинення. При цьому суд зазначає, що вказана ухвала суду про призначення експертизи, зокрема із вказаних підстав, була оскаржена позивачем в апеляційному порядку, і, постановою Запорізького апеляційного суду від 09 січня 2019 року, була залишена без змін. Залишаючи в силі ухвалу суду про призначення експертизи, Запорізький апеляційний суд послався на те, що частина 2 ст. 76 ЦПК України передбачає, що одним із доказів є висновки експертів. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.(ч.2 ст.102 ЦПК). Пункт 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України передбачає, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява [PERSON] містить клопотання про призначення у справі авто товарознавчої експертизи у випадку не визнання відповідачем позову. До позовної заяви [PERSON] було додано звіт про оцінку ушкодженого транспортного засобу, складеного автотоварознавцем [PERSON] 05 жовтня 2017 року, який містить як дані про вартість відновлювального ремонту мотоциклу, так і вартість майнової шкоди (а.с.15 38). Проте вказаний висновок спеціаліста не є експертним висновком у розумінні ст. 102 ЦПК України. Зважаючи на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач оспорював вартість відновлювального ремонту мотоциклу, визначену без урахування коефіцієнтів фізичного зносу складових, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом неправильно поставлені питання перед експертом щодо вартості ушкодженого транспортного засобу на час проведення оцінки, є безпідставними. За положенням ч.3, 4 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Як зазначено у п. 14, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Зважаючи на те, що експертиза у справі призначалася судом, сторони не дійшли згоди щодо визначення експертної установи, суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 103 ч. 3, 4 ЦПК України самостійно визначив як експертну установу, так і питання, з яких має бути проведена експертиза. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] ухилився від проведення експертизи. Згідно статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На підставі вищевказаного судом було відмовлено у визнанні факту вартості матеріального збитку (шкоди), завданого позивачу [PERSON] унаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 27 серпня 2017 року. Враховуючи, що складений спеціалістом автотоварознавцем висновок не являється допустимим доказом, а також пропуском без поважних причин позивачем [PERSON] строку для звернення до суду із клопотаннями, судом було відмовлено у задоволенні клопотань позивача [PERSON] про витребування з Укрпошти інформації про те, чи було доставлене відповідачу повідомлення про проведення огляду мотоцикла спеціалістом, та про виклик в якості свідка вищевказаного спеціаліста. Щодо відшкодування моральної шкоди. Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В обґрунтування спричиненої моральної шкоди, позивач [PERSON] посилається на пошкодження його мотоцикла, на перенесені ним психічні та душевні переживання, на порушення звичного стану життя у зв`язку із відсутністю мотоцикла протягом його ремонту, на несправедливе притягнення його до адміністративної відповідальності, на позбавлення його улюбленого заняття поїздок до друзів та спілкування з ними. Проте позивачем [PERSON] , як уже зазначало вище при вирішенні питання про відшкодування майнової шкоди, докази пошкодження мотоцикла суду надані не були. Також позивачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував ступінь пошкодження мотоцикла, та що вказані пошкодження унеможливлювали його використання за призначенням, тривалість неможливості користування мотоциклом, дату його ремонту. Крім того, з пояснень позивача в судовому засіданні було встановлено, що ним, на час ремонту, було взято в оренду інший мотоцикл, яким він користувався, що спростовує його посилання на порушення звичного стану його життя. Покладення на відповідача обов`язку відшкодувати моральну шкоду, пов`язану із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, не ґрунтується на законі, а тому задоволенню також не підлягає. Також суд зазначає, що без встановлення того, наскільки є суттєвими пошкодження мотоцикла, є не можливим визначення розміру компенсації моральної шкоди. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. На підставі вищевказаного суд дійшов до висновку про не обгрунтованість позову. та про відмову у його задоволенні.

Outcome: dismissed