Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

у серпні 2018 року позивач ТОВ "Агрофірма" ім.Довженка" звернулося до суду з позовом до Лютеньської сільської ради Гадяцького району Полтавської області в якому просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] терміном на три місяці з часу набрання рішенням законної сили, при цьому причин поважності пропуску такого строку в позові не наведено. 12 квітня 2019 року позивач надав заяву про зміну підстав позову, в якій зазначив, що в первісному позові представник позивача вказав, що необізнаність уповноважених осіб про наявність заповіту після померлої [PERSON] 0441 є поважною причиною для поновлення строку на прийняття спадщини. Однак, не було зазначено, що нотаріус або\~в\~сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріусом після відкриття спадщини за заявою [PERSON] заведена спадкова справа, але як вбачається з її матеріалів, нотаріусом не вчинялося жодних передбачених законодавством дій, необхідних для розшуку чи виклику спадкоємців за заповітом, що позбавило позивача можливості у встановлений строк звернутися із заявою про прийняття спадщини. 16.08.2018 ухвалою суду відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 29.09.2021 залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . Представник позивача ТОВ "Агрофірма "ім.Довженка" - адвокат Кулик В.О. суду пояснив, що заповіт [PERSON] був виявлений в ході інвентаризації документів у ТОВ "Агрофірма "ім.Довженка", які були передані від СТОВ ім.. Шевченка. Проте строк для прийняття спадщини минув і нотаріальною конторою роз`яснено позивачу про пропуск строку для прийняття спадщини. Просив визнати поважною причиною пропуску строку незнання про існування заповіту та вказав, що [PERSON] не має морального права на отримання спадщини, оскільки не підтримувала та не піклувалася про спадкодавця. Лютенська сільська рада направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечувала. Представник співвідповідача [PERSON] - адвокат Січкар О.С. в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що доводи позивача про необізнаність щодо існування заповіту не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і не можуть слугувати поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки обставини вказують на те, що спадкодавець була поміщена до Лютенського будинку ветеранів під умовою складання заповіту на користь позивача, а документи знаходилися у Лютенському будинку ветеранів, який на час смерті [PERSON] функціонував на правах відокремленого підрозділу ТОВ АФ ім.Довженка. Таким чином, заповіт весь час знаходився у розпорядженні позивача і про його наявність було відомо відповідальним за це особам. Тому просила відмовити в задоволенні позову ТОВ «Агрофірма «Ім.Довженка» про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за померлою [INFO] [PERSON] . Свідок [PERSON] показала суду, що у 2016 році вона працювала секретарем сільської ради і працює по даний час. Особи, зокрема колгоспники, які виявляли бажання жити у інтернаті повідомляли про це керівника підприємства і він вирішував питання їз поселення. По дану особу їхала машина підприємства, їх з дому разом з пожитками везли до сільської ради, де вона складала заповіт на користь місцевого господарства, і потім із заповітом людину відвозили до будинку ветеранів. Складання заповіту було умовою поселення до будинку ветеранів. У грудні 2016 року працівник будинку ветеранів завіз [PERSON] з дому до сільської ради, де нею був складений заповіт на ім`я ВП «ім. Шевченка» ТОВ АФ «ім. Довженка», після чого її відвезли до будинку ветеранів, де вона згодом померла. Свідок [PERSON] показав суду, що він працював сільським головою в період з 2002 по 2020 рік. На території сільської ради функціонував будинок ветеранів, який знаходився на балансі місцевого товариства, яке і вирішувало кого брати до будинку. У деяких випадках він повідомляв про необхідність влаштування осіб до будинку ветеранів. Їх усіх хоронили за кошти підприємства. Судом встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,930 га, що розташована на території Лютенської сільської ради (а.п. 8 т.1) 09 грудня 2016 року у с. Лютенька Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що за законом належатиме їй на день смерті заповіла сільгосппідприємсту ВП «ім. Шевченка», ТОВ АФ «ім. Довженка». [PERSON] (спадкодавець) померла [INFO] в с. Лютенька Гадяцького району.(а.п. 6т.1) Згідно протоколу № 14 від 25 грудня 2008 року загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» вирішено припинити діяльність СТОВ «ім. Шевченка» с. Лютенька Гадяцького району та приєднати до ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка». Відповідно до статуту ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків СТОВ «ім. Шевченка». З доповідної записки юрисконсульта ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» Лубенець В.Ю. на ім`я генерального директора товариства вбачається, що в ході проведення інвентаризації 20 червня 2018 року наявних у ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» документів, які зберігаються в архіві підприємства та підлягають знищенню у зв`язку із закінченням термінів їх зберігання було виявлено папки з документами СТОВ ім. Шевченка. Громадяни, які постійно проживали у будинку ветеранів, який знаходився на повному забезпеченні СТОВ ім. Шевченка заповідали все своє майно товариству. Серед зазначених громадян [PERSON] . Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Антонової Т.В. звернулася [PERSON] , на підставі якої приватним нотаріусом заведена спадкова справа. (а.п. 48т.1) 21 квітня 2021 року рішенням Гадяцького районного суду встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , яка народилася [INFO] та її двоюрідною сестрою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Лютенька, Гадяцького району, Полтавської області. Приватним нотаріусом Антоновою Т.В. відкрито спадкову справу №84/2017 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] . Встановивши вказані обставини, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові\~Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст.\~1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки за весь час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу. Відповідно до ст.\~60\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст.\~58\~ЦПК України є переважно письмові докази - довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, СТОВ «ім. Шевченка» припинило свою діяльність у 2008 році, запис про припинення внесено до реєстру 08.10.2009, заповіт [PERSON] складено у грудні 2016 року та через 17 днів вона померла у будинку ветеранів, належному позивачу. В ході розгляду справи та з матеріалів справи було встановлено, що умовою поміщення мешканців села Лютенька до будинку ветеранів було складання заповіту на ім`я господарства. Вказаний факт був загальновідомим як у даному населеному пункті, так і при здійсненні господарської діяльності позивача, а тому доказуванню не підлягає. Всі документи підопічних будинку ветеранів після їх смерті знаходились у розпорядженні адміністрації цього будинку. Згідно акту прийому передачі від 17 травня 2017 року директор ВП АФ ім. Шевченка Хоменко П.П. передав, а начальник юридичного відділу ТОВ «Агрофірма ім.Довженка» прийняв документи за 2012 2017 роки в кількості 2 коробки по будинку ветеранів, який припинив свою діяльність. Таким чином, позивач надав суду докази про те, що дані про наявність документів по будинку ветеранів, в тому числі і заповіт [PERSON] , перебував у його розпорядженні до спливу шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини (такий строк спливав 26 червня 2017 року). Отже, документи [PERSON] , у тому числі і заповіт, перебували у розпорядженні позивача від часу відкриття спадщини постійно і перебувають до цього часу, про що свідчить засвідчення їх копій позивачем та посилання у позові на те, що оригінали цих документів знаходяться у позивача. Таким чином, неналежна організація роботи на підприємстві та недбале ставлення працівників товариства до своїх обов`язків не може вважатися об`єктивними, непереборними та істотними труднощами і не може слугувати поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Також не можуть заслуговувати на увагу суду доводи позивача про поховання [PERSON] коштом підприємства, так як згідно чинного законодавства на кожну померлу особу видається допомога на поховання у розмірі двох місячних пенсій. Така довідка для отримання допомоги була видана керівнику будинку ветеранів. Суд не приймає в якості поважної причини не вчинення нотаріусом передбачених законодавством дій, необхідних для розшуку чи виклику спадкоємців за заповітом після відкриття спадщини, так як даний факт не підтверджений ніякими доказами, а бездіяльність нотаріуса позивачем не оспорювалася. Оскільки доводи позивача не є переконливими і «поза розумним сумнівом» не свідчать про поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, тому суд не вбачає правових підстав для його поновлення і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed