Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 61 781, грн. та пеню у розмірі 4 374 грн. 57 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] . Однак, подружнє життя у сторін не слалося, у зв`язку з чим шлюб між ними був розірваний. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2008 року у цивільній справі № 6/22-3348/08 [PERSON] виплачує на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше ніж 30 відсотків ( у зв`язку зі змінами у законодавстві з липня 2017 року 50 відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду 14.01.2009 року Вишгородським районним судом Київської області виданий виконавчий лист № 6/22-3348/08, який на даний час перебуває на виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. З часу відкриття виконавчого провадження аліменти відповідачем сплачувалися нерегулярно та не в повному обсязі у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23.12.2010 року, яке набрало законної сили, з відповідача було стягнуто заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла станом на 01.08.2010 року у розмірі 7 913 грн. 50 коп. Однак, вказане рішення суду залишилось невиконаним у зв`язку з несплатою відповідачем даної заборгованості та відсутністю у нього майна на яке можливо було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Враховуючи той факт, що відповідач був обізнаний про стягнення з нього за рішенням суду на користь [PERSON] аліментів на утримання сина та їх розмір, він повинен був сплачувати аліменти від дня набрання рішенням законної сили. Однак, своїх обов`язків [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість , яка становить 61 781, грн., загальна сума неустойки за період з жовтня 2010 року по жовтень 2018 року становить 4 374, 57 грн. На підставі викладеного, [PERSON] змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Уточнивши зустрічні позовні вимоги, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розстрочення та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в якому просив розстрочити на три роки суму основної заборгованості за аліментами [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що утворилася за період з 01.10.2010 року по 30.11.2018 року, у розмірі 61 781 грн. з виплатою рівними частинами, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з [PERSON] на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200 грн. та судовий збір у розмірі 704, 80 грн. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2008 року у цивільній справі № 6/22-3348/08 [PERSON] виплачує на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше ніж 30 відсотків ( у зв`язку зі змінами у законодавстві з липня 2017 року 50 відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. За 2010-2018 роки [PERSON] офіційно не був працевлаштованим, на обліку у центрі зайнятості не перебував, однак періодично у нього були підробітки. Вказав, що на протязі всього часу з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] , він сплачував аліменти, однак не завжди в повному обсязі, підтвердження сплати аліментів він приносив до виконавчої служби, однак державними виконавцями з невідомих йому причин, не були внесені відомості щодо сплати аліментів. У травні 2018 року, коли [PERSON] офіційно працевлаштувався, він дізнався про наявну в нього заборгованість зі сплати аліментів. [PERSON] зазначив, що бажав в добровільному порядку домовитися з [PERSON] про сплату аліментів та заборгованості зі сплати аліментів, однак вона відмовлялася йти на контакт, повідомляла, що всі питання має намір вирішувати в судовому порядку. Вказав, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, а його дружина та його троє дітей, в тому числі [PERSON] зареєстровані за його адресою проживання, однак, старший син [PERSON] хоча і проживає окремо з матір`ю, проте більшу частину свого часу проводить з батьком та його сім`єю. Вказує, що він однаково ставиться до всіх своїх дітей, розподіляє свою любов, добре ставлення та свій дохід між усіма дітьми. На підставі викладеного, звернувся до суду з даним зустрічним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2018 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розстрочення та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.02.2019 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.06.2019 року прийнято відмову позивача за зустрічним позовом [PERSON] від частини позовних вимог зустрічної позовної заяви щодо часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 33619,60 грн., провадження у справі в частині позовних вимог щодо часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 33619,60 грн. - закрито. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним [PERSON] та її представник - адвокат Березинець К.Г. в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, в якій уточнені позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити, не заперечувала щодо задоволення уточненого зустрічного позову [PERSON] в частині розстрочення заборгованості зі сплати аліментів на три роки у розмірі 61 781 грн., в іншій частині уточнених зустрічних позовних вимог просили відмовити. Крім того, просили понесені [PERSON] судові витрати у розмірі 704, 80 грн. компенсувати за рахунок держави на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним [PERSON] та його адвокат - Глущенко О.Л. в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, в якій у задоволенні уточнених позовних вимог просили відмовити, а уточнену зустрічну позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що первісний уточнений позов підлягає задоволенню, а зустрічний уточнений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини [PERSON] та [PERSON] записані його батьками. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2008 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання їх сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , а також з [PERSON] на користь держави стягнуто державне мито у розмірі 51 грн. Рішення суду набрало законної сили 21.12.2008 року. 14 січня 2009 року Вишгородським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 6/2-3348/2008 р. з виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2008 року. Постановою державного виконавця Гафарової Л.Б. відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 30.09.2015 року ВП № 47856129 було повернуто стягувачу виконавчий лист № 6/2-3348/2008 р. з виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2008 року у зв`язку з відсутністю у [PERSON] офіційних джерел доходу та майна. 25 січня 2011 року Вишгородським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-3418/10 з виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 грудня 2010 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 7 913, 50 грн. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 квітня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів задоволено частково та зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2008 року та стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2300 гривень. Рішення суду набрало законної сили 06.05.2019 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 22 серпня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видане 22.08.2017 року Виконавчим комітетом Староперівської сільської ради Вишгородського району Київської області. 07 серпня 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу прийняла прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видане 07.08.2009 року Виконавчим комітетом Староперівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Від цього шлюбу у [PERSON] народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дітей батьком записаний [PERSON] . З довідки виконавчого комітету Староперівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21.11.2018 року № 1099 видно, що за адресою місця проживання позивача [PERSON] - [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON] - позивач по справі; [PERSON] - дружина позивача; [PERSON] - син позивача від першого шлюбу; [PERSON] - син позивача від другого шлюбу та [PERSON] - донька позивача від другого шлюбу; [PERSON] - бабуся. З довідки - розрахунку заборгованості по аліментам від 30.11.2018 року, виданої Вишгородським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що з виконання виконавчого листа № 6/2-3348 від 22.12.2008 року виданого Вишгородським районним судом Київської області про щомісячне стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] рахується заборгованість за період з 01.10.2010 року по 30.11.2018 рік на загальну суму 61 781 грн. 23.01.2019 року [PERSON] звернувся до Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про приєднання до матеріалів виконавчого провадження довідку про його доходи та копій фіскальних чеків про добровільну часткову сплату аліментів на користь [PERSON] за грудень 2018 року та січень 2019 року на суму 1015 грн. за кожен місяць. З довідки від 22.01.2019 року, яка видана Приватним підприємством «Прометей - Центр» вбачається, що [PERSON] працює у вказаному підприємстві з 16.04.2018 року та займає посаду майстра будівельних та монтажних робіт на умовах повного робочого дня. Дохід останнього за період з 16.04.2018 року по 31.10.2018 рік склав 7 144, 74 грн. З довідки від 22.01.2019 року, яка видана Приватним підприємством «Прометей - Центр» вбачається, що [PERSON] працює у вказаному підприємстві з 16.04.2018 року та займає посаду майстра будівельних та монтажних робіт на умовах повного робочого дня. Дохід останнього за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 рік склав 11 250 грн. З довідки від 22.01.2019 року, яка видана Приватним підприємством «Прометей - Центр» вбачається, що [PERSON] працює у вказаному підприємстві з 16.04.2018 року та займає посаду майстра будівельних та монтажних робіт на умовах повного робочого дня. Дохід останнього за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 рік склав 25 341, 60 грн. З копій фіскальних чеків ПАТ «Укрпошта» від 01.11.2018 року, 19.11.2018 року та 13.11.2018 року видно, що [PERSON] здійснив переказ грошових коштів на користь [PERSON] у розмірі 991, 44 грн. та 948, 60 грн., призначення платежу вказане як аліменти. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України до внесення змін згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017, було визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України зі змінами, внесеним згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц. Право на стягнення неустойки (пені) за прострочення плати аліментів виникає у стягувача в силу наявності факту прострочення платником сплати аліментів, при цьому, розмір пені вираховується за кожен день прострочення. Оскільки, з матеріалів справи видно, що [PERSON] має заборгованість перед [PERSON] зі сплати аліментів за період з 01.10.2010 року по 30.11.2018 року у розмірі 61 781 гривню, яка утворилася з вини [PERSON] що також підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а тому первісна уточнена позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з [PERSON] заборгованості за вказаний період по сплаті аліментів та пені у розмірі 4 374 гривні 57 копійок, яка розрахована [PERSON] та з якою також погоджується суд. Стосовно уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] судом зазначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Отже, враховуючи матеріальний стан [PERSON] та те, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що уточнені зустрічні позовні вимоги в частині розстрочення заборгованості зі сплати аліментів на 3 (три) роки, що утворилася за період з 01.10.2010 року по 30.11.2018 року, у розмірі 61 781 гривню, з виплатою заборгованості рівними частинами, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн., судового збору за подачу зустрічного позову у розмірі 704, 80 грн. судом зазначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Оскільки, [PERSON] не доведено та не надано відповідні докази, які підтверджують здійснення ним витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а лише надано до позову погодинну розшифровку та вартість виконаних робіт (наданих послуг) між адвокатом Глущенко О.Л. та [PERSON] на загальну суму 7 200 грн., а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні уточнених зустрічних позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. У зв`язку з тим, що [PERSON] є звільненою від сплати судового збору за подачу первинного позову, тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн. на користь держави. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial