Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДТЕК "Добропіллявугілля» ВСП "Шахтоуправління «Білозерське" про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що з 1990 року по 27 січня 2014 року він перебував у трудових відносинах з шахтою «Білозерська», яка на теперішній час іменується Виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Білозерське» і входить до складу ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». Працював гірничим, а потім прохідником підземним по день звільнення. 09 червня 2013 року під час виконання трудових обов'язків з ним трапився нещасний випадок: під час включення працівниками дільниці приводу конвеєра його праву ногу затягнуло під риштак конвеєру та травмувало. Внаслідок нещасного випадку він отримав відкритий багатоскільчатий перелом правої п`яточної кістки з пошкодженням гомілковостопного суглоба. Згідно акту №3 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 11.06.2013 року, даний випадок визнано шахтою як виробничий. За результатами розслідування випадку шахтою складено акт за формою Н-5 від 11 червня 2013 року. Відповідно до довідки МСЕК від 28 січня 2014 року, позивачу у зв'язку з травмою встановлено 70% втрати професійної працездатності первинно, і визнаний інвалідом ІІ групи з датою чергового переогляду 01 лютого 2015 року. Звільнений з підприємства у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я з 27 січня 2014 року. Вважає, що з вини підприємства, а саме порушенням з боку його посадових осіб вимог законодавства про охорону праці, йому завдано маральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив 70% працездатності, змушений довгий час, починаючи з 09 червня 2013 року, лікуватися, його здоров'я ніколи не відновиться. Крім того, внаслідок травми порушився звичайний уклад життя: турбує постійно фізичний біль, став інвалідом, пересувається на милицях, втратив високооплачувану роботу, фактично будучи єдиним годувальником в сім"ї, і все це негативно позначається на його нервовій системі, поганий настрій відображається на відносинах із членами сім"ї, та вимагає від нього додаткових зусиль для його нормалізації. Моральну шкоду оцінює в 40000 гривень, яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, і просять його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, вважаючи, що позивач не надав доказів, які б підтвердили його вимоги про завдання шахтою моральної шкоди та не довів розмір цієї шкоди. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: У судовому засіданні встановлено, що починаючи з 09 квітня 1990 року по 27 січня 2014 року позивач перебував у трудових відносинах з шахтою "Білозерська", яка на теперішній час іменується Виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Білозерське» і входить до складу ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». Працював гірничим, а потім прохідником підземним з повним робочим днем у шахті у шкідливих умовах праці (а.с.6-8) 09 червня 2014 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем трапився нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму: відкритий багатоскільчатий перелом правої п`яточної кістки з пошкодженням гомілковостопного суглоба. За результатами спеціального розслідування травми складено акт за формою Н-5, тобто підприємством визнано, що нещасний випадок з [PERSON] пов'язаний із виробництвом (а.с.11-12) Відповідно до довідки МСЕК за наслідками огляду від 28.01.2014 року, йому було встановлено 70% втрати професійної працездатності і визнано інвалідом ІІ групи (а.с.13). Позивач звільнений з підприємства 27 січня 2014 року у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с.8) Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду у зв'язку з втратою 70% працездатності, у позивача звичайно порушився уклад життя, турбує фізичний біль в нозі, пересувається він на милицях, лікується амбулаторно і стаціонарно, починаючи з 09 червня 2013 року і по теперішній час, що суд вбачає із медичних документів (а.с.15-23), із втратою здоров'я втратив високооплачувану роботу, і все це безсумнівно порушило його нормальний спосіб життя, відобразилось на відносинах у сім"ї, та вимагає від нього додаткових зусиль для його нормалізації. Суд вважає хибною позицію представника відповідача, що [PERSON] повинен був та не довів факт заподіяння моральної шкоди, тоді як пунктом 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 визначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні страждання. З урахуванням норм діючого законодавства з охорони праці, вимоги яких порушено посадовими особами відповідача, що потягло травмування позивача, і наявних у справі доказів, суд знаходить доведеним той факт, що саме з вини відповідача заподіяно шкоду здоров'ю позивача.

Outcome: partial