Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з позовом , в якому просила зобов`язати відповідачку усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] , шляхом визначення такого способу участі бабусі у спілкуванні та вихованні онуки: систематичні побачення бабусі з онукою першого та третього тижня кожного місяця з 10.00 години суботи до 16.00 години неділі без присутності матері. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачка, яка є її невісткою, чинить їй перешкоди у спілкуванні з її онукою після припиненя шлюбних відносин з її сином [PERSON] . Останнім часом через погрішення стосунків між сином та відповідачкою, остання почала перешкоджати їй у вільному спілкуванні з онукою, не дає онуку на побачення, мотивуючи тим, що батько дитини не н7аадає належних коштів на утримання дитини, взагалі почала погрожувати,що не буде давати дитину ні їй, ни її синові.Таким чином, через напружені стосунки між колишнм подружжям, відповідачка почалал обмежувати її права як бабусі дитини, через негативне відношення до їхї сина вона позбавлена совїх невід`ємних прав, які встановлені та грантовані Сімейним Кодексом України. Відповдіачка навіть не інформує її про життя дитини, її здоров`я та її потреби .Разом з тим не існує жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування з бабаусею може зашкодити дитині. Софія - це її єдинка онука, між ними склалаися дуже теплі родинні стосунки , отже позбавлення такого спілкування може негативно вплинути і на дитину. 02 березня 2021 року надійшов відзив на позов від представника відповідача адвоктата Рудь О.А., в якому позовні вимоги визнають частково, не заперечують проти наступного графіку спілкування з дитиною: кожної першої та третьої неділі місяця з 09.00 до 12.00 годин за місцем проживання дитини у присутності матері з можливістю здійснювати прогулянки по місту, відвідувати дитячі майданчики, дитячі розважальні заклади, враховуючи стан здоров`я та бажання дитини; можливість відвідування дитини в дошкільному навчальному закладі під час проведення свят для дітей. просить врахувати малолітній вік дитини, потребу у догляді за станом здоров`я, врахувати щотижневий розпорядок дня та занять дитини, особисту прихильність дитини, проживання баби в іншій місцевості , обтяжливість для дитини частих поїздок за межі міста проживання та можливість позивачки забезпечити онуку належними умовами перебування. В обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що позивакчою не надано суду жодного достиеменного доказу наявності перешкод з її боку у спілкуванні з дитиною. Вирвані з контексту скріншоти листування у Вайбер не можуть слугувати таким доказом. З квітня по липень 2020 року, кодли фактично батько дитини, син позивачки, пішов з сім`ї, позивачка не намагалася бачитися з дитиною. Потім, коли бабуся вирішила навідатися до онуки, вона зі свого боку не чинила в цьому ніяких перешкод. Спілкування бабусі з онукою відбувається майже щотижня за їх попередньою домовленістю за умов дотримання режиму дитини у її (відповідакчи,) присутності. [PERSON] у зручний для неї час відвідувала онуку, водила її на прогулянки , при цьому відповідачкою в цьому не чинилося жодних преешкод ( за умови відсутності карантинних обмежень по Ковід-19). Такий порядок відповідає віку дитини, її режиму дня та графіку відвідування дошкільного закладу та розвиваючих гуртків. Жодних неприязнених стосунків до позивачки вона не відчуває, проте не розуміє, чому позивачка бажає бачитися з онукою виключно без присутності матері.Адже дитина у 3,5 роки потребує присутності матері, перебування її без матері у незвичній обстановці з відривом від звичних умов проживання та відпочинку може негативно вплинути на дитину. Крім того , дитина має особливості харчування , отже перебування її тривалий час з ночівлею без матері є суперечливим та таким, що не відповідає інтересам маленької дитини. Крім того позивачка проживає у іншому населеному пункті в с.Лупарево за 36 км від місця проживання дитини, і тривала дорога (майже 1 година) є обтяжливою для маленької дитини та є загрозливою для неї. Заявляючи такі вимоги, позивачка не враховує інтереми дитини, а керується лише власними інтересами та амбіціями , намагаючись лише завдати болю відповідачці через розлучення з її сином та стягненням аліментів. Позивачка - бабуся, але не мати дитини, вона дійсно має право на спілкування та виховання онуки, але не на розлучення маленької дитини з матір`ю на дві доби., чим ставить свої інтерес над інтересами малолітньої дитини. Ухвалою судді Гуденко О.А. від 24.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання на 10.03.2021 року . \~02.03.2021 року надійшов від відповідача відзив на позов з доданими доказами. Також в межах підготовчого провадження представниками сторін долучені до матеріалів справи додаткові письмові докази та заявлені клопотання про виклик свідків. Ухвалою суду від 10 березня 2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 червня 2021 року об 11.00 год. у приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва . В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з викладених підстав. Позивачка суду пояснила, що відповідака ніколи не залишала дитину з нею саму, без неї, ав она бажає српілкуватися з онукою сама, без присутності відповідачкаи., щоб вільно спілкуватися без нагляду.За вісім років, що невістка прожила з її сином, обличчя невістки їй вже надоїло, дуже добре, що вони нарешті розвелися. Вона звернулася до суду не від того, що їй гнема чого робити, ачерез те, що з невсткою внеї склалаися конфліктні відносини і вона вже просто не хоче її бачити. Проте з єдиною онучкою вона дуже хоче бачитися та особисто спілкуватися . Вона дуже люббить свою онуку, у них склалася теплі родинні стосунки, онука її також дуже любить і з радістю іде до неї вона виховала власну доньку і знає, як слід поводися з маленькою дівчинкою З харчуванням також не буде жодних проблем, вона знає, як приготувати дієтичну їжу, ніколи ніяких похибок в їжі онучки вона не допускала. У них власний будинок в с.Лупарево з усіма зручностями, хороше подвір`я. За весь час після припинення спільного проживання з її сином вона зустрічалася з онукою в присутності невістки. Визнала, що бід час цих зустрічей відповідачка дійсно не чинила їй перешкод у спілкуванні з онучкою , проте вона хоче бачитися з онукою без того, щоб стороння людина втручалася в її особистий простір. Щодо перебування дитини в с.Лупарево, то дорогу туди з Миколаєва не така далека, всього 25 км, у них є власний автомобіль ВАЗ, у сина автомобіль БМВ Х5, отже перевезення дитини на такому хорошому авто є безпечним. До того ж, як пояснила позивачка, до села йде рейсовий автобус , і на ньому її односельчани прекрасно їздять з дітьми. Представник позивача адвокат Іванова Т.В. просила про задволення позову з викладених підстав. Зазначила, що пд час розгляду справи не встановлено жожних обставин, які б свідчили, що позивачка коли-небудь завдавала шкоди дитини чи може її завдати. Між бабаою та онукою склалися теплі родинні стосунки, що н заперечувала і відповідачка. Проте відповідачка надає перевагу лише бабусям зі своого боку , обмежив тим самим спілкуванн онуки з бабусею з боку батька. Позивачка надавала кошти дитині, бажає приймати участь і в її забезпеченні. Бажає бачити онуку вільно і без перешкод, бо в присутності [PERSON] , відчуває тиск, її спілкування з дитиною не може бути вільним. Позивачка має позитивні характеристики, забезпечена належними умовами проживання та має хороший матеріальний стан. Софія її єдина онука , отже має законне право мати свій час на участь у її вихованні та спілкуванні без нав`язливої присутності матері. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що жодним чином не створює перешкоди у спілкувнні бабусі з онукою, зщавжди готова домовлятися і ніколи ен прешкожала, щоб бабуся приїзджала до дитини брала її гуляти, спілкувалася з нею і ввечері після садочка і у вихдні дні. Проте вона не погоджується, щоб ці зузстрічі проходили без її присутності та за мсіцем проживання бабусі у с.Лупарево. Вона боїться за дитину, яка вона перенесе тривалу дорогу автомобілем , тим біьше без дитячого автокрісла. У дитини є свій окремий раціон та режим харчування через особливості травлення , отже вона ще ніколи не залишала дитину без свого контролю. у дитин зараз особливий період, коли у віці 3-4 роки дівчинці постійно потрібна поруч мама. Тривала розлука з мамаою може негативно вплинути на псиологічний стан дитини. Весь свій вільний від роботи час вона проводить з донькою, коли вона на роботі дівчинкою займається її бабуся, яка допомогала їй в догляді та вихованні дитини одразу після пологів і весь цей час. Донька до 16.30 перебуває у дитячому садочку, ввечері відвідує заняття з англійської мови та танцювальний гурток, по суботах з 12.00 до 13.00 заняття дитячої ритмікою. Вона ще ніколи не залишала доньку без свого нагляду, вона не може довіряти таку маленьку дитину бабусі з ночівлею, е і поза межами міста, бабуся не знає всіх нюансів догляду за нею, адитинка ще дуже мала, щоб самостійно контролюати себе. До досягнення донькою щонайменше 5-6 років, вважає, що [PERSON] не може перебувати без мами з ночівлею. При цьому вона не має жодних заперечень, щоб бабуся спілкувалася з онукою без обмежень , коли їй зручно після садочка чи у вихідний день, але в присутності мами. При дитині у них ніколи не буває конфліктів, вона знає, що свекров до неї неприязнено відноситься, проте на дитині це жодним чином не відображається, вони нормально всі разом спілкуються, [PERSON] дійсно дуже добре відноситься до бабусі і радо з нею гуляє. Представник відповідача адвокат Рудь О.А. зазначила, що вони визнають позов частково з підстав , викладених у відзиві. Зазначає, що позов обгрунтовано лише наявністю конфліктних відносин між невісткою та свекров`ю, а жодних доказів створення відповідачкою перешкод у спілкування з онукою - суду не надано. Крім того, проводити 4 вихідні на місяць без матері може завдати шкоди психологічному розвитку дитини, зважаючи на її вік - лише 3 роки. Зауважують, що перевезення маленької дитини до с.Лупарево за межі міста може бути небезпечним, до того ж в автомобілі , який не обладананий спеціальним дитячим автокріслом, та який перебуває в не дуже задволіьному технічному стані. Представник третьої особи - органу опіки та піклування надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримали раніше наданий суду висновок. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлені про дату, місце та час слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень по суті позову не надав. Явку свідків в судове засідання сторона позиваа не забезпечила, повідомила про причини неможливості явки свідків в судове засідання, які визнані судом поважними, про повторний їх виклик клопотання суду не заявили. Вивчивши доводи позову та заслухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є рідною бабою малолітньої [PERSON] , [INFO] (3 роки), що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про народження дитини та свідоцтва про народження [PERSON] (батька дитини). Шлюб між батьками дитини на теперішній час розірвано рішенням суду від 10.11.2020 року у справі /№ 490/4142/20. Дитина відвідує додаткові заняття по вівторкам та четвергам з 18.00 до 19.00 та по суботам з 12.00 до 13.00 годин, по понеділкам та середам з 17.00 до 17.45 годин, вдідвідує дитячий дошкільний навчальний заклад № 20. Згідно інформації лікаря-педіатра, має хронічні захворювання органів травлення, часто хворіє на простудні захворювання, потребує збалансованого харчування, спостерігається дерматологом. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Правовідносини, які є предметом спору у даній справі, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. За положеннями статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до положень статті 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. Стаття 18 Декларації проголошує, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах «Хокканен проти Фінляндії», «Фуска проти Румунії») наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. За приписом статті 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Приписи статті 159 Сімейного кодексу України вказують на те, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Даною нормою передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Із наведених норм слідує, що відповідно до чинного законодавства баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Даних про те, що спілкування [PERSON] з позтивачкою може зашкодити дитині - судом не встановлено. Статтею 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пріоритети основного піклування держави та батьків закріплені у статтях 8 та 27 Конвенції. Такими пріоритетами є найкращі інтереси дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Частина перша статті 8 Конвенції визначає, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Положення\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (постанова Верховного Суду від 08 квітня 2020 року № 635/2771/17). Чинним законодавством України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій\~статті 7 СК України\~та у\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року № 635/2771/17 вказав на те, що під час вирішення спорів щодо визначення порядку спілкування діда або баби з онуком наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їх участь у судових засіданнях є обов`язковою, а також необхідним є встановлення з ким із батьків проживає дитина. Судом встановлено, що на час розгляду справи малолітня онука позивача [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , батько дитини проживає окремо. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] , від 04 березня 2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі позивача [PERSON] у вихованні онуки: першу та третю неділю місяця з 10.00 до 18.00 без присутності матері; зміна графіку за домовленістю , враховуючи інтереси дитини. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , складеного працівниками Галицинівської сільської ради, умови проживання позивача належні для перебування в сім`ї малолітньої дитини. [PERSON] цікавиться здоров`ям та розвитком онуки, прагне брати участь в житті дитини, але через неприязні стосунки із матір`ю дитини, спілкування з малолітнім є дуже обмеженим. У зв`язку із цим вона звернулася до суду з позовом про визначення способу його участі у вихованні онуки. За місцем проживання та роботи позивакча характеризується позитивно . У зв`язку з неприязними стосунками позивача та її колишньої невістки [PERSON] , остання чинить перешкоди позивачці у спілкуванні з дитиною без своєї присутності та за умови ночівлі дитини за місцем проживання позивачки. При цьому, як не заперечували сторони в судовому засіданні , у своїй присутності відповідачки перешкоди у побаченні бабусі з онукою [PERSON] не чинить. Враховуючи наявність перешкод у спілкуванні позивача з її онучкою, позитивну характеристику позивача за місцем проживання та роботи, наявність висновку органу опіки та піклування про доцільність визначити порядку визначити порядку спілкування позивача з онучкою, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. На підставі оцінки сукупності досліджених доказів і пояснень сторін в судовому засіданні суд дійшов до переконання, що незважаючи на складні стосунки між сторонами, регулярне спілкування позивачки з онучкою не лише не перешкоджатиме її нормальному розвитку і вихованню, а і буде сприяти цьому, оскільки роль родичів старшого покоління у вихованні дітей є надзвичайно важливою. Більше того суд вважає, що залученість до конфлікту між сторонами дітей може негативно вплинути на їх розвиток як особистостей, а відтак відсутність діда та баби в житті дитини не відповідає її інтересам. Відповідачку [PERSON] слід зобов`язати не чинити перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] . Визначити участь [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою , встановивши наступний порядок участі у вихованні дитини: - побачення з дитиною кожну першу та третю неділю місяця з 10.00 години до 16.00 години перші п`ятнадцять місяців у присутності матері, в подальшому без присутності матері. Надати право сторонаму змінювати порядок побачень з малолітньою колос [PERSON] за їх взаємною згодою та з врахуванням інтересів дитини, завчасно попередивши один одного. Зважаючи на викладене, суд приймає до уваги і покладає в обґрунтування рішення висновок органу опіки та піклування щодо доцільності встановлення позивачці графіку спілкування з дитиною як такий, що в цілому відповідає інтересам дітей. Водночас при ухваленні рішення суд ураховує, що в силу віку дитини та особливостями етапу розвитку та становлення дитини як особистості у трьох- та чотирирічному віці, необхідність у такому віці дотримуватися усталеного режиму дня та відпочинку, важливість відчуття у дитини захищеності та стабільності звичайного ритму життя , а тому на даному етапі перебування два дні з ночівлею дитини в житловому приміщенні позивача, а також з урахуванням тривалості часу на дорогу до с.Лупарево - може негативно вплинути на її емоційний стан. До того ж суд має забезпечити батькам переважне право на особисте виховання дітей (стаття 151 Сімейного кодексу України) та дотримання дітьми звичного для них розпорядку дня, що на думку суду виключає можливість безперервного спілкування дитини до досягнення нею щонайменше 5-тирічного віку з позивачкою двічі на місяць з ранку суботиі до вечора неділі без пристуності матері. За таких обставин суд вбачає підстави для встановлення іншого, відмінного від запропонованого органом опіки та піклування, графіку спілкування позивачки з онукою. Відповідно до цього графіку упродовж перших п`ятнадцяти місяців від дня набрання рішенням законної сили зустрічі позивачки з онукою мають відбуватися двічі на місяць по неділях протягом шести годин в присутності матері , оскільки позивачка в судовому засіданні фактично не заперечила, що відповідачка не чинить перешкоди у вільному спілкуванні баби з онукою в той час, коли вони гуляють чи спілкуються разом, жодна зі сторні не посилалася на відсутність між ними діалогу та вкрай конфліктних стосунків. Таке відповідатиме інтересам малолітньої дитини у віці від д трьох до п`яти років . При цьому суд враховує, що на неприязнений та складний характер відносин між сторонами, та міжособистісні непорозуміння - посилалася виключно позивачка, неодноразово під час судового засідання зауважуючи на своє особисте неприйняття невістки та її методів виховання дитини, свою особисте неприязнене ставлення до невістки та " втому від спілкування з людиною, яка їй просто вже набридла". Проте таке ставлення позивачки до ідповідачки, яка є матір`ю малолітньої [PERSON] , не повинно шкодити інтересам дитини і не може мати переважне значення для суду та превалювати над інтересами дитини. При визначенні відповідного графіку суд також враховує віддаленість місця проживання позивача від місця проживання дитини, малолітній вік онучки, необхідніий час на спілкування дитини з іншими родичами, переважне значення матері у житті дитини малолітнього віку. Після закінчення цього перехідного періоду та з урахуванням досягнення дитиною 5-річного вкіу суд надає можливість позивачці бачитися з онукою без присутності матері. На думку суду такий графік відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки при регулярних зустрічах впродовж цих місяців дитина подорослішає, звикне до такого ритму життя і зможе спокійно проводити тривале перебування з позивачкою в подальшому. Аналіз практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків та інших родичів дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків/родичів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, § 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків. На думку суду такий порядок спілкування відновить порушене право позивача на участь у вихованні онучки, відповідатиме найкращим інтересам малолітньої дитини та сприятиме збереженню сімейного зв`язку [PERSON] з родичами по лінії батька. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Окрім цього, з урахування вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені у майбутньому права звернутися до суду із позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини. При цьому суд зауважує , що сторони мають можливість зміни способу участі у спілкуванні та вихованні бабусею дитини [PERSON] , [INFO] , в тому числі часу та місця побачень - за взаємною згодою та врахуванням інтересів дитини, що максимально враховує інтереси дитини та неприязні стосунки сторін у справі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений нею за подачу позовної заяви у сумі 420 грн 40 коп.

Outcome: partial