Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

I.ПРОЦЕДУРА: 1.07 вересня 2017 року заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, [PERSON]янської міської ради Черкаської області, Грушківської сільської ради [PERSON]янського району Черкаської області, Жаботинської сільської ради [PERSON]янського району Черкаської області, [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень та наказів, визнання договорів оренди землі недійсними, скасування реєстрації права оренди, в якому просив : -визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.06.2014 року № 1535/14-14-СГ, від 12.06.2014 року № 1536/14-14-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6038/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6036/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6037/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6035/14-15-СГ та рішення Камянської міської ради від 16.04.2015 року № 62-15/VI, рішення Грушківської сільської ради [PERSON]янського району Черкаської області від 31.10.2014 року № 29-5/V, рішення Жаботинської сільської ради [PERSON]янського району Черкаської області від 19.08.2015 року №№ 33-12/VI, 33-13/VI, 33-11/VI; -визнати недійсними договори оренди землі та скасувати державну реєстрацію права оренди за ними, а саме договір оренди землі від 12.06.2014 року на земельну ділянку площею 4,6 га з кадастровим номером 7121882000:04:000:1417 із зареєстрованим правом оренди за № 6377410 від 15.07.2014 року, договір оренди землі від 12.06.2014 року на земельну ділянку площею 13,5 га з кадастровим номером 7121882000:04:000:1418 із зареєстрованим правом оренди за № 6379825 від 15.07.2014 року, договір оренди землі від 27.11.2015 року на земельну ділянку площею 17,1938 га з кадастровим номером 7121810100:02:000:0921 із зареєстрованим правом оренди за № 13156229 від 02.02.2016 року, договір оренди землі від 27.11.2015 року на земельну ділянку площею 2,5162 га з кадастровим номером 7121810100:02:000:0920 із зареєстрованим правом оренди за № 13169618 від 03.02.2016 року, договір оренди землі від 27.11.2015 року на земельну ділянку площею 2,0449 га з кадастровим номером 7121810100:02:000:0919 із зареєстрованим правом оренди за № 13134506 від 02.02.2016 року, договір оренди землі від 27.11.2015 року на земельну ділянку площею 6,4650 га з кадастровим номером 7121810100:02:000:0918 із зареєстрованим правом оренди за № 13155728 від 02.02.2016 року, договір оренди землі від 16.04.2015 року на земельну ділянку площею 11,3381 га з кадастровим номером 7121810100:01:002:2005 із зареєстрованим правом оренди за № 11233643 від 18.09.2015 року, договір оренди землі від 25.08.2015 року на земельну ділянку площею 14,1 га з кадастровим номером 7121881500:01:001:0378 із зареєстрованим правом оренди за № 11036667 від 31.08.2015 року, договір оренди землі від 20.09.2015 року на земельну ділянку площею 4,7 га з кадастровим номером 7121882000:01:001:0504 із зареєстрованим правом оренди за № 11432898 від 28.09.2015 року, договір оренди землі від 20.09.2015 року на земельну ділянку площею 13,8780 га з кадастровим номером 7121882000:01:001:0503 із зареєстрованим правом оренди за № 11465389 від 01.10.2015 року, договір оренди землі від 20.09.2015 року на земельну ділянку площею 11,1983 га з кадастровим номером 7121882000:02:001:0320 із зареєстрованим правом оренди за № 1143389 від 28.09.2015 року. 2. Ухвалою суду від 11 вересня 2017 року провадження по справі відкрито та призначено попереднє судове засідання. 3. Ухвалою суду від 21 листопада 2017 року з Смілянської місцевої прокуратури витребувано докази. 4. Ухвалою суду від 21 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду. 5. Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року встановлено правила провадження судового розгляду у справі, надано учасникам можливість подати в передбачені строки заяви по суті та докази. 6. Ухвалою суду від 14 березня 2018 року витребувано додаткові докази. ІІ. ДОВОДИ СТОРІН ПО СПРАВІ: 7. Прокурор стверджував, що під час проведення вивчення стану законності при розпорядженні землями сільськогосподарського призначення на території [PERSON]янського району Черкаської області було встановлено, що протягом 2014 2015 років [PERSON] отримав від відповідачів для ведення фермерського господарства 11 вищезазначених земельних ділянок державної та комунальної форм власності на загальну площу 101,5343 га. 8. Вказане виділення оформлено шляхом складання вище вказаних рішень та наказів, а також підписання відповідних договорів оренди землі. 9. Після реєстрації права оренди на вказані земельні ділянки відповідач [PERSON] створив фермерське господарство «Агро Рекорд», державну реєстрацію якого було проведено 25 лютого 2016 року. Проте, 18 січня 2017 року [PERSON] прийняв рішення про припинення діяльності цього підприємства, і 16 червня 2017 року відповідні відомості були внесенні до ЄДРПОУ. 10. Прокурор вказував, що відповідачами було використано процедуру створення фермерського господарства для спрощеного і пільгового порядку отримання громадянином земель державної та комунальної власності поза передбаченою законом обовязковою процедурою проведення земельних торгів. Зокрема, прокурор зазначав, що відповідачі безпідставно неодноразово застосували спрощену процедуру надання відповідачу [PERSON] земельних ділянок без проведення земельних торгів, тоді як у відповідності до статей 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України громадянин має право на отримання земельної ділянки державної чи комунальної власності тільки один раз, а додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство може отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. 11. На думку прокурора відсутність відомостей про кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства у заявах [PERSON] про надання дозволів на виготовлення проектів відведення на спірні земельні ділянки являється підставою для скасування відповідних рішень. 12. Крім цього, прокурор звертав увагу на те, що земельні ділянки №№ 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0919 та 7121810100:02:000:0918 загальною площею 28,2199 га в межах [PERSON]янської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту відносяться до земель історико-культурного призначення і зміна їх цільового призначення мала здійснюватись за згодою Кабінету Міністрів України, так як такі погодження у проекті землеустрою на ці земельні ділянки були відсутні, вказане стало підставою для порушення перед судом питання про скасування відповідних рішень відповідачів та визнання недійсними договорів оренди землі. 13. Також, по земельним ділянкам №№ 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0919, 7121810100:02:000:0918, 7121882000:04:000:1417 та 7121882000:04:000:1418 були відсутні технічні документації з нормативної грошової оцінки. Згідно оспорюваних договорів розмір орендної плати по ним було розраховано від середньої вартості ріллі по Черкаській області, тоді як розмір орендної плати повинен був визначатись з огляду на нормативну грошову оцінку земельних ділянок. 14. Відповідачі позовних вимог не визнали, а представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області взагалі до суду не зявився, своєї позиції по суті вимог не надав. 15. 08 жовтня 2017 року відповідач [PERSON] подав суду заяву про застосування строків позовної давності щодо вимог прокурора, які стосувались оспорювання наказів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.06.2014 року №№ 1535/14-14-СГ та 1535/14-14-СГ. 16. Відповідачі заперечували повноважність прокурора подавати вказаний позов. 17. Відповідач [PERSON] зазначав, що маючи на меті ведення фермерського господарства, до виділення йому спірних земельних ділянок він мав плуг, борону, культиватор, трактор, сівалку, дизельне паливо, посівний матеріал та добрива. 18. Спірні земельні ділянки дійсно були задекларовані за фермерським господарством «Агро Рекорд» та це господарство сплачувало плату за орендовані землі. 19. 31 березня 2016 року в Закон України «Про фермерське господарство» були внесені зміни, які вступали в силу з 01 травня 2016 року і дозволяли фізичній особі підприємцю здійснювати фермерську діяльність. 20. У звязку з цим, а не з метою отримання земельних ділянок за спрощеною процедурою як зазначав в позові прокурор, відповідач [PERSON] вирішив змінити організаційно-правову природу фермерського господарства «Агро Рекорд» та перейти на «Фізичну собу підприємця «[PERSON]С.» для можливості застосування спрощеної системи оподаткування, що і зробив 25 липня 2017 року. 21. Через реєстрацію ФОП «[PERSON]С.» було припинено діяльність ФГ «Агро Рекорд». 22. В 2017 року відповідач [PERSON] звертався до [PERSON]янської районної ради Черкаської області з приводу затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки згаданих вище шести земельних ділянок. Проте, цей орган не відразу прийняв рішення по цьому питанню і тільки за його повторним зверненням на даний час така нормативна грошова оцінка затверджена. 23. Жодних заборгованостей зі сплати податків за користування земельними ділянками відповідач [PERSON] не має. 24. Перед закриттям ФГ «Агро Рекорд» по ньому також було проведено перевірку контролюючим органом, порушень законодавства не було встановлено. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 25. Судом встановлено, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.06.2014 року № 1535/14-14-СГ, від 12.06.2014 року № 1536/14-14-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6038/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6036/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6037/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6035/14-15-СГ та рішенням Камянської міської ради від 16.04.2015 року № 62-15/VI, рішенням Грушківської сільської ради [PERSON]янського району Черкаської області від 31.10.2014 року № 29-5/V, рішенням Жаботинської сільської ради [PERSON]янського району Черкаської області від 19.08.2015 року №№ 33-12/VI, 33-13/VI, 33-11/VI протягом 2014 2015 років [PERSON] отримав від відповідачів для ведення фермерського господарства 11 вищезазначених земельних ділянок державної та комунальної форм власності на загальну площу 101,5343 га з кадастровими номерами 7121882000:04:000:1417, 7121882000:04:000:1418, 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0919, 7121810100:02:000:0918, 7121810100:01:002:2005, 7121881500:01:001:0378, 7121882000:01:001:0504, 7121882000:01:001:0503, 7121882000:02:001:0320. 26. В подальшому на вказані земельні ділянки були укладені договори оренди землі, які оскаржуються в судовому порядку та здійснено їх державну реєстрацію. 27. Після реєстрації права оренди на вказані земельні ділянки відповідач [PERSON] створив фермерське господарство «Агро Рекорд», державну реєстрацію якого було проведено 25 лютого 2016 року. 28. З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про фермерське господарство» щодо стимулювання створення та діяльності сімейних фермерських господарств», яким внесенні зміни у вказаний закон та передбачено у статті 1, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа підприємець. 29. 18 січня 2017 року [PERSON] прийняв рішення про припинення діяльності цього підприємства, і 16 червня 2017 року відповідні відомості були внесенні до ЄДРПОУ. Перед закриттям ФГ «Агро Рекорд» по ньому також було проведено перевірку контролюючим органом, порушень законодавства не було встановлено (а.с. 184 - 197). 30. Жаботинська сільська рада [PERSON]янського району Черкаської області, Грушківська сільська рада [PERSON]янського району Черкаської області, [PERSON]янська міська рада Черкаської області зазначали, що прокуратура чи інші правоохоронні органи, громадяни щодо законності укладених з [PERSON] договорів не звертались, порушення умов цих правочинів з його сторони не допускалось (а.с. 97-99 т.1). 31. Станом на 20 липня 2017 року у відділі у [PERSON]янському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області була відсутня документація з нормативної грошової оцінки по земельним ділянкам з кадастровими номерами 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0919, 7121810100:02:000:0918, 7121882000:04:000:1417 та 7121882000:04:000:1418 (а.с. 143 т.1). 32. Ці земельні ділянки являються землями сільськогосподарського призначення. 33. Згідно договорів оренди землі від 12 червня 2014 та 27 листопада 2015 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7121882000:04:000:1418, 7121882000:04:000:1417, 7121810100:02:000:0918, 7121810100:02:000:0919, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0921 сторони погодили, що нормативна грошова оцінка вказаних земельних ділянок підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря на протязі трьох місяців з моменту державної реєстрації права оренди із поданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідному органу місцевого самоврядування та укладанням угоди про внесення змін до договору оренди в частині нормативної грошової оцінки. До моменту набрання чинності рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки, визначення суми орендної плати погоджено здійснювати за даними про середній розмір нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Черкаській області, про що складені додатки до договорів з розрахунком конкретних сум орендної плати за вказаним алгоритмом (а.с. 198 221 т. 1, а.с. 32 99 т. 2). 34. [PERSON]янської районної ради Черкаської області від 23 лютого 2018 року № 29-16/VII по вказаним спірним земельним ділянкам затверджені технічні документації з нормативної грошової оцінки (а.с. 221 т.2). 35. З наданих в судовому засіданні від 22 травня 2018 року прокурором витягів з реєстрів про зареєстровані речові права на ці земельні ділянки вбачається, що по спірним земельним ділянкам додаткові угоди про внесенні змін до вказаних спірних договорів не реєструвались. 36. Станом на 30.08.2017 року заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками за [PERSON] були відсутні (а.с. 145 т.1). 37. Як вбачається з реєстраційних даних спірні земельні ділянки мають цільове призначення для ведення фермерського господарства (а.с. 41 62 т.1). 38. На земельних ділянках №№ 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920 та 7121810100:02:000:0918 були наявні памятки археології 7 насипів із курганої групи, загальною площею 1,0500 га (а.с. 44 49, 76 84, 95 99 т. 2), у звязку з чим між [PERSON] та заступником начальника управління начальником відділу охорони культурної спадщини, музейної справи та з питань релігії управління культури Черкаської обласної державної адміністрації укладено охоронний договір № 29 від 13 червня 2014 року на ці обєкти культурної спадщини (а.с. 100 105, 243 - 245 т. 2). Згідно даних відкритого загальнодоступного реєстру нерухомих памяток України вказані обєкти відсутні в реєстрах памяток місцевого чи національного значення. Слід зазначити, що згідно даних цього ж реєстру, зареєстровані обєкти культурної спадщини на вказаних усіх спірних земельних ділянках також відсутні. 39. Відповідач [PERSON] зазначав, що маючи на меті ведення фермерського господарства, до виділення йому спірних земельних ділянок він мав плуг, борону, культиватор, трактор, сівалку, дизельне паливо, посівний матеріал та добрива, про що надав суду відповідну довідку та платіжні документи (а.с. 222 239 т. 1). Водночас, прокурор надав суду довідку ГУ Держспоживслужби в Черкаській області № Т-157 від 26.03.2018 року про те, що за [PERSON] та ФГ «Агро Рекорд» сільськогосподарська техніка станом на 26.03.2018 року не зареєстрована. Суд вважає, що остання довідка не спростовує довідки відповідача, так як стосується факту наявності зареєстрованої сільськогосподарської техніки станом на 26.03.2018 року, і надана суду інформація не спростовує можливість наявності такої техніки в минулому на час виникнення спірних правовідносин в період 2014 2015 років. Крім цього, суд враховує, що у відповідності до вимог Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних, сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009 року (зі змінами) реєстрація плугу, борони, культиватору, сівалки не є обовязковою і провадиться тільки за бажанням власника. Крім того, навіть у випадку наявності у відповідача незареєстрованої техніки, такий факт ще не свідчить про те, що у відповідача її в природі не було, а може тільки вказувати на порушення порядку її експлуатації. У звязку з вказаним, суд вважав встановленим факт наявності у відповідача вказаних засобів і техніки до реєстрації ФГ «Агро Рекорд» 40. 08 жовтня 2017 року відповідач [PERSON] подав суду заяву про застосування строків позовної давності щодо вимог прокурора, які стосувались оспорювання наказів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.06.2014 року №№ 1535/14-14-СГ та 1535/14-14-СГ. ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА: 41. Відповідно до положень статей 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. 42. Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. 43. Разом з тим відносини, повязані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються крім ЗК України Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України загальним. 44. Так, згідно з абзацом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. 45. Передача в оренду земельних ділянок здійснюється за договором оренди. 46. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 47. Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. 48. Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. 49. Частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обовязково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»). 50. Крім того, за змістом статті 93 ЗК України відповідач набуває право використовувати земельну ділянку та обовязок сплачувати орендну плату не з моменту прийняття рішення компетентним органом про передачу цієї ділянки в оренду, а з моменту укладення договору оренди землі. 51. Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати при укладенні договору оренди. 52. Нормативна грошова оцінка конкретна вартісна характеристика, яка містить низку етапів, передбачених чинним законодавством. Зокрема, це прийняття уповноваженим органом влади рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земель, розробка технічної документації грошової оцінки спеціальною установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації. 53. Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України. 54. За положеннями частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 55. Виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 4 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у звязку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. 56. Таким чином, саме недодержання певних умов у договорі оренди землі, не тягне за собою автотипне визнання такого договору недійсним. 57. Про це йдеться у правовій позиці Верховного Суду України, висловленій у постанові від 25 грудня 2013 року по справі № 6-94цс13. 58. Прокурор повинен з урахуванням змін у правовідносинах сторін, навести суду дані про те, яке право орендодавця було порушена і чи це порушення відповідно до вимог статті 16 ЦК України зумовлює застосування такого способу захисту, як визнання правочину недійсним. 59. Такі висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13 березня 2017 року по справі № 6-2195цс16. 60. Як вказав Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року по справі № 6-94цс13 однією з обовязкових умов визнання договору недійсним є порушення у звязку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а якщо за результати розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову. 61. При вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із статтею 7 Закону № 973-IV як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України. 62. Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону № 973-IV заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону № 973-IV умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. 63. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними субєктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обовязковою процедурою без проведення земельних торгів. 64. Такі висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03 лютого 2016 року по справі № 6-2902цс15. 65. Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. 66. Частиною 1 статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території. 67. Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 68. За змістом пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. 69. Так, у звязку з прийняттям субєктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обовязків фізичних і юридичних осіб приватного права. 70. Отже, розпорядження, згідно з яким передано в оренду земельні ділянки, є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. 71. Враховуючи викладене, позов, предметом якого є визнання недійсним розпорядження органу місцевого самоврядування, яким вирішено питання про передачу в оренду земельних ділянок, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволено, оскільки таке розпорядження органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію внаслідок виконання, а відтак його скасування не породжує наслідків для орендарів земельних ділянок, оскільки у таких осіб виникло право володіння земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. 72. Такі висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 06 липня 2016 року по справі № 3-514гс16, від 19 жовтня 2016 року по справі № 3-806гс16. 73. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 74. Отже, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом предявлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. 75. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 76. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). 77. При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. 78. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. 79. Прокурор, який бере участь у справі, має обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. 80. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. 81. Отже, якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу (підприємства), то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме позивач, а не прокурор. 82. Разом з тим, положеннями статті 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у пункті 4 частини першої цієї статті зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється. 83. Однак зазначена норма за своєю суттю направлена на захист прав власників та інших осіб від держави. 84. Оскільки держава зобовязана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право. 85. Отже, з огляду на статус держави та її органів як субєктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які предявляються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади. 86. На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. 87. Такі висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 12 квітня 2017 року по справі № 6-1852цс16. V. МІЖНАРОДНІ СТАНДАРТИ ТА ПРАКТИКА ЄСПЛ: 88. У пункті в) частини 1 статті 5 Земельного кодексу України передбачено, що одним із принципів земельного законодавства являється невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. 89. Також, для земельних правовідносин характерний принцип сталості землекористування, так як тільки сталість забезпечує зацікавленість землекористувачів у дбайливому, господарському ставленні до землі. 90. Між тим, суд переконаний, що ці принципи повністю нівелюються, коли прокурор або інший державний орган, при відсутності на те підстав, в період існуючого та виконуваного сторонами договору з формальних підстав намагається визнати його недійсним, та здійснити його повернення навіть не власнику (у комунальну власність), а іншій особі (до держави). 91. Про це ж ідеться у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року «Стретч проти Обєднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії», від 31.06.2006 року «Федоренко проти України» та інших рішеннях ЄСПЛ, які згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Так, перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держава має право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». 92. Орган місцевого самоврядування як власник спірної земельної ділянки, та фізична особа з іншої сторони як землекористувач цієї земельної ділянки «правомірно очікували» певний стан речей (у майбутньому), а саме, що їхні правовідносини будуть сталими. 93. Таким чином, визнання договорів оренди спірних земельних ділянок недійсними, буде порушувати право власності органу місцевого самоврядування у вигляді правомірних очікувань порядку використання земельної ділянки. 94. Крім цього, суд констатує, що в певний час спірних правовідносин землекористувач не мав взагалі можливості розробити та ініціювати затвердження нормативної грошової оцінки по ряду спірним земельним ділянкам, так як Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення був затверджений наказом Мінагрополітики України № 262 лише 23 травня 2017 року (набув чинності 23 червня 2017 року. Водночас, прокурор в позові зазначає відсутність такої нормативно грошової оцінки як підставу для визнання договорів недійсними, тоді як землекористувач саме з вини державних органів був позбавлений можливості здійснити такі дії. 95. З цього приводу, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 року «Рисовський проти України» висловився, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. VI. ОЦІНКА СУДУ: 96. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод чи законних інтересів. 97. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 98. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 99. За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 100. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 101. Суд знаходить, що наданими сторонами доказами підтверджено, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.06.2014 року № 1535/14-14-СГ, від 12.06.2014 року № 1536/14-14-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6038/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6036/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6037/14-15-СГ, від 27.11.2015 року № 23-6035/14-15-СГ та рішенням Камянської міської ради від 16.04.2015 року № 62-15/VI, рішенням Грушківської сільської ради [PERSON]янського району Черкаської області від 31.10.2014 року № 29-5/V, рішенням Жаботинської сільської ради [PERSON]янського району Черкаської області від 19.08.2015 року №№ 33-12/VI, 33-13/VI, 33-11/VI протягом 2014 2015 років [PERSON] отримав від відповідачів для ведення фермерського господарства 11 вищезазначених земельних ділянок державної та комунальної форм власності на загальну площу 101,5343 га з кадастровими номерами 7121882000:04:000:1417, 7121882000:04:000:1418, 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0919, 7121810100:02:000:0918, 7121810100:01:002:2005, 7121881500:01:001:0378, 7121882000:01:001:0504, 7121882000:01:001:0503, 7121882000:02:001:0320. 102. Станом на час звернення прокурора до суду минув, передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності щодо оскарження наказів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.06.2014 року № 1535/14-14-СГ, від 12.06.2014 року № 1536/14-14-СГ. 103. Прокурор не клопотав про поновлення пропущеного строку. Будь-яких доказів того, що держава не могла довідатися про порушення чинного законодавства при винесенні Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області спірних наказів, позивачем суду надано не було. 104. [PERSON] клопотав про застосування наслідків сплину позовної давності щодо вказаних вимог. 105. Так як згідно частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що вимоги про скасування вказаних наказів задоволенню не підлягають. 106. Крім цього, на переконання суду оскаржувані накази Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та рішення органів місцевого самоврядування, згідно яких спірні земельні ділянки передавались в оренду, є ненормативними актами цих органів, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. 107. Так як ці накази та рішення застосовувались одноразово і з їх прийняттям виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, вимоги про їх скасування не можуть бути задоволені, оскільки вони дійсно вичерпали свою силу, а відтак їх скасування не породжує жодних наслідків для орендаря, оскільки право володіння земельною ділянкою ґрунтується на правовстановлюючих документах. 108. Крім цього, на переконання суду окремі недоліки заяв [PERSON], які ним подавались до цих органів для оформлення прав оренди спірних земельних ділянок для ведення фермерського господарства не можуть тягнути за собою наслідком скасування прийнятого рішення про виділення земельних ділянок, так як такі наслідки не передбачені в чинному законодавстві і в цілому, як підтверджують зібрані по справі докази, процедура виділення була дотримана. 109. На підтвердження цих висновків суд приймає до уваги, що на час слухання справи стаття 7 Закону України «Про фермерське господарство» суттєво змінилась і вже не містить вимог до заяв, які повинні подаватись для оформлення прав оренди земельних ділянок. 110. За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України. 111. У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. 112. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. 113. Суд вважає, що помякшення законодавчих вимог до заяв на оформлення земельних ділянок для ведення фермерського господарства свідчить про те, що на час розгляду справи не існує законодавчих підстав для застосування будь-яких негативних наслідків неякісно оформлених заяв, а з огляду на наявність принципу зворотної дії в часі законів такі наслідки взагалі виключаються і в разі, коли такі вимоги раніше до зміни законів існували. 114. При цьому доводи прокурора про те, що вказані накази суперечать ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», а тому підлягають скасуванню відповідно до ст. 21 ЦК України, в більшій своїй частині є сумнівними й недоречними та ґрунтуються на довільному тлумаченню наведеної правової норми, оскільки як зазначалося вище, ч. 7 ст. Закону України № 973-IV не містить будь-якої прямої заборони та не виключає можливості щодо надання громадянину для ведення фермерського господарства не однієї, а декількох окремих, відособлених земельних ділянок державної власності, або додаткових земельних ділянок, а відтак оспорювані Накази лише формально не узгоджуються з приписами ч. 7 ст. 7 Закону України № 973-IV. Суд вважає, що відповідачі діяли правомірно при виділенні відповідачу [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства і оформленні договорів на них. 115. Так, прокурор доводив перед судом, що відповідачі безпідставно неодноразово застосували спрощену процедуру надання відповідачу [PERSON] земельних ділянок без проведення земельних торгів, тоді як таке виділення земельних ділянок мало відбуватись шляхом додаткового доділення землі через участь у торгах. 116. З цього приводу суд бажає вказати, що під час судового розгляду було встановлено, що спірні земельні ділянки відповідач [PERSON] отримав в оренду протягом періоду часу 2014 2015 років, тоді як фермерське господарство ним було засноване 25 лютого 2016 року. 117. Таким чином, відповідач [PERSON] отримав в оренду спірні земельні ділянки для ведення фермерського господарства в період, коли таке фермерське господарство ще не існувало, а виділення землі було необхідним для його створення. 118. Відповідно до приписів статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за результатами проведення земельних торгів. Згідно частини 2 статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них, зокрема у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Стаття 31 ЗК України передбачає, що землі фермерського господарства можуть складатися у тому числі із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі. 119. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що фермерське господарство лише після державної реєстрації має право на проведення процедури отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства. При цьому, законодавство не містить кількісних обмежень отриманих земельних ділянок громадянином до створення фермерського господарства, і не містить вимоги надання доказів наявності сільськогосподарської техніки, а тому такі обґрунтування прокурора є безпідставними. 120. Також, суд виходить з того, що дійсно з 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про фермерське господарство» щодо стимулювання створення та діяльності сімейних фермерських господарств», яким внесенні зміни у вказаний Закон та передбачено у статті 1, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа підприємець. 121. З огляду на те, що рішення про припинення ФГ «Агро Рекорд» було прийняте тільки 18 січня 2017 року, а не відразу після отримання спірних земельних ділянок в оренду, а також те, що нові законодавчі норми дозволяли оформлення фермерського господарства на ФОП та сам факт того, що відповідач [PERSON] дійсно організував ФОП «[PERSON]С.», і на час виділення земельних ділянок він мав потужності для ведення фермерського господарства, суд вважає, що доводи прокурора про те, що відповідач [PERSON] 18 січня 2017 року ліквідував ФГ «Агро Рекорд», а тому бажав отримати спірні земельні ділянки в обхід земельних торгів, є надуманими та жодними доказами не підтвердженими. 122. Про вказані висновки суду свідчать і дослідженні матеріали перевірки контролюючого органу, по результатах якої при ліквідації ФГ «Агро Рекорд» порушень не було виявлено. 123. В судовому засіданні підтверджено, що по земельним ділянкам №№ 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0919, 7121810100:02:000:0918, 7121882000:04:000:1417 та 7121882000:04:000:1418 були відсутні технічні документації з нормативної грошової оцінки. 124. Договори оренди по цим земельним ділянкам містили пункти про те, що сторони погодили, що нормативна грошова оцінка вказаних земельних ділянок підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря на протязі трьох місяців з моменту державної реєстрації права оренди із поданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідному органу місцевого самоврядування та укладанням угоди про внесення змін до договору оренди в частині нормативної грошової оцінки. До моменту набрання чинності рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки, визначення суми орендної плати погоджено здійснювати за даними про середній розмір нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Черкаській області, про що складені додатки до договорів з розрахунком конкретних сум орендної плати за вказаним алгоритмом. 125. Дійсно, рішенням [PERSON]янської районної ради Черкаської області від 23 лютого 2018 року № 29-16/VII по вказаним спірним земельним ділянкам затверджені технічні документації з нормативної грошової оцінки. 126. З наданих в судовому засіданні від 22 травня 2018 року прокурором витягів з реєстрів про зареєстровані речові права на ці земельні ділянки вбачається, що по спірним земельним ділянкам додаткові угоди про внесенні змін до вказаних спірних договорів не реєструвались. 127. Станом на 30.08.2017 року заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками за [PERSON] були відсутні. 128. Суд виходить з того, що вищенаведені норми законодавства та практика європейського судочинства передбачають, що недійсність правочину може бути встановлена судом, тільки у разі, коли одна зі сторін допустилась суттєвого порушення законодавства, яке потягло за собою подальше порушення сталих правовідносин і робить їх існування зовсім неможливими. 129. Як вказувалося вище, вирішення питання не оформлення нормативної грошової оцінки загаданих спірних земельних ділянок не залежало від волі відповідача [PERSON], так як тривалий час на законодавчому рівні такий порядок взагалі був відсутній. 130. При цьому суд знаходить, що сторони цих договорів передбачили процедуру оплати користування земельними ділянками і заборгованості по платі за землю були відсутні. 131. Дійсно, сторони не погодили укладання і реєстрацію додаткових угод до спірних договорів після затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок. 132. Разом з тим, прокурор не звертався до суду з позовом про зобовязання сторін укласти такі додаткові угоди. 133. Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурор посилається на формальні порушення закону при підписанні спірних договорів оренди землі, при тому, що виплати по орендній платі були проведені навіть у більших розмірах, а ніж це передбачено після затвердження документації з нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок (а.с. 220 т.1, а.с. 114-115 т.2), як це просив прокурор мотивуючи при цьому імовірність недоотримання коштів бюджетом. Як було виявлено під час судового розгляду, сторонами спірний Договір виконувався, ними визнавались взаємні права та обовязки, орендодавець отримував обумовлену в договорі орендну плату, а через відсутність законодавчого регулювання (що не залежало від волі сторін) в питанні проведення нормативної грошової оцінки землі, орендодавець також отримував додаткові доплати орендної плати. 134. З цього приводу суд приймає до уваги позицію Верховного Суду України, який у постанові від 25 грудня 2013 року по справі № 6-94цс13 вказав, що однією з обовязкових умов визнання договору недійсним є порушення у звязку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а якщо за результати розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням змінених правовідносин між сторонами (укладення додаткової угоди та затвердження нової грошової оцінки землі) доводи прокурора про порушення Відповідачами вимог ст.ст. 5, 20, 23 Закону України "Про оцінку земель" шляхом визначення в договорі розміру орендної плати без проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, оскільки, ст.14 Закону України "Про оцінку земель" передбачає лише необхідність визначення розміру орендної плати, її індексації, форми платежу, строків, порядку внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а, відтак, викладення в договорі розрахунку формування розміру орендної плати є необов'язковим. В розрізі суд вважає за необхідне додатково зазначити, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, не входить до вичерпного переліку істотних умов договору оренди землі, встановленого ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі", а тому невизначеність нормативної грошової оцінки земельних ділянок у спірному договорі не породжує юридичних наслідків та не тягне за собою його недійсність. 135. Стосовно вимог прокурора, що стосуються земельних ділянок за №№ 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0919 та 7121810100:02:000:0918 загальною площею 28,2199 га в межах [PERSON]янської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту суд виходить з наступного. 136. Прокурор зазначав, що вказані земельні ділянки відносяться до земель історико-культурного значення і зміна їх цільового призначення мала здійснюватись за згодою Кабінету Міністрів України, так як такі погодження у проекті землеустрою на ці земельні ділянки були відсутні, вказане стало підставою для порушення перед судом питання про скасування відповідних рішень відповідачів та визнання недійсними договорів оренди землі. 137. Водночас, суду не надано доказів про те, що вказані земельні ділянки являються землями історико-культурного призначення. 138. Як було встановлено судом, на земельних ділянках №№ 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920 та 7121810100:02:000:0918 були наявні памятки археології 7 насипів із курганої групи, загальною площею 1,0500 га (а.с. 44 49, 76 84, 95 99 т. 2), у звязку з чим між [PERSON] та заступником начальника управління начальником відділу охорони культурної спадщини, музейної справи та з питань релігії управління культури Черкаської обласної державної адміністрації укладено охоронний договір № 29 від 13 червня 2014 року на ці обєкти культурної спадщини (а.с. 100 105, 243 - 245 т. 2). Згідно даних відкритого загальнодоступного реєстру нерухомих памяток України вказані обєкти відсутні в реєстрах памяток місцевого чи національного значення. Слід зазначити, що згідно даних цього ж реєстру, зареєстровані обєкти культурної спадщини на вказаних усіх спірних земельних ділянках також відсутні. 139. Таким чином, в оренду кургани відповідачу [PERSON] не передавались, і всі перелічені земельні ділянки за №№ 7121810100:02:000:0921, 7121810100:02:000:0920, 7121810100:02:000:0919 та 7121810100:02:000:0918 загальною площею 28,2199 га в межах [PERSON]янської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту не є повністю землями історико-культурного призначення, а памятками являються тільки кургани на них. 140. Водночас, з приводу курганів відповідач [PERSON] та представник ОДА уклали охоронний договір, а тому в розумінні статті 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» вказані земельні ділянки з такими памятками були передані в оренду за погодженням з уповноваженим органом, яким являється не тільки як це стверджував прокурор Кабінет міністрів України, а й відділу охорони культурної спадщини, музейної справи та з питань релігії управління культури Черкаської обласної державної адміністрації. 141. Під час розгляду справи прокурор намагався надати суду документи про приналежність земельних ділянок до памятки природи «Козацькі майдани», разом з тим судом було відмовлено у прийнятті до розгляду таких документів, так як вони стосувались зовсім інших земельних ділянок, а не тих які були предметом судового розгляду, а вказана памятка природи є суто ботанічною і відноситься до природно-заповідного фонду, а не земель історико-культурного призначення. 142. У звязку з вказаним, в задоволенні вимог в цій частині також слід відмовити, так як доводи про визнання договорів оренди цих земельних ділянок недійсними є неприйнятними та такими, що не відповідають встановленим обставинам справи. 143. З огляду на вище викладене, суд також враховує, що додаткових обставин на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог про визнання недійсними інших договорів оренди землі від 16 квітня 2015, 25 серпня 2015, 20 вересня 2015 року щодо земельних ділянок за №№ 7121810100:01:002:2005, 7121881500:01:001:0378, 7121882000:01:001:0504, 7121882000:01:001:0503, 7121882000:02:001:0320 судом не встановлено, а тому вимоги про це задоволенню не підлягають з вище перелічених підстав та положень законодавства. 144. Слід зазначити, що прокурором в обґрунтування своїх вимог взагалі не зазначено, чиї ж саме та які саме цивільні права або інтереси були порушені оскаржуваними наказами і рішеннями та Договорами оренди, хоча це є обов'язковою складовою для застосування ч. 1 ст. 21 ЦК України, а також не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує свої позовні вимоги. 145. При розгляді цієї справи, суд виходить з того, що прокурором даний позов пред'явлено в інтересах держави, в тому числі, і до органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Тобто, держава в особі уповноважених органів не вбачає порушень законодавства у своїх діях, а тому підставою позову може бути лише правильне застосування законодавства, що саме по собі становить суспільний інтерес, про що у своєму рішенні зазначив ЄСПЛ у справі «Трегубенко проти України». 146. Неоднозначність правових норм Закону України «Про фермерське господарство» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, що допускали у минулому виникнення спірних ситуацій та сумніву у «неправильному застосуванні законодавства» не може виправдовувати порушення згадуваного принципу правової визначеності. 147. У пункті в) частини 1 статті 5 Земельного кодексу України передбачено, що одним із принципів земельного законодавства являється невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. 148. Також, для земельних правовідносин характерний принцип сталості землекористування, так як тільки сталість забезпечує зацікавленість землекористувачів у дбайливому, господарському ставленні до землі. 149. Між тим, суд переконаний, що ці принципи повністю нівелюються, коли прокурор або інший державний орган, при відсутності на те підстав, в період існуючого та виконуваного сторонами договору з формальних підстав намагається визнати його недійсним. 150. Про це ж ідеться у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року «Стретч проти Обєднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії», від 31.06.2006 року «Федоренко проти України» та інших рішеннях ЄСПЛ, які згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Так, перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держава має право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». 151. Органи місцевого самоврядування та орган державної влади як власники спірних земельних ділянок, та фізична особа засновник фермерського господарства з іншої сторони як землекористувач цієї земельної ділянки «правомірно очікували» певний стан речей (у майбутньому), а саме, що їхні правовідносини будуть сталими. 152. Таким чином, визнання договорів оренди спірних земельних ділянок недійсними, буде порушувати право власності органу державної влади та органів місцевого самоврядування у вигляді правомірних очікувань порядку використання земельної ділянки. 153. Суд вважає, що прокурор не довів обґрунтованість заявленого позову та наявність правових підстав для його задоволення, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed