Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У травні 2015 року позивач, [PERSON] звернулася до суду із позовом про повернення депозитного вкладу, в якому просила стягнути з ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на її користь суму 130 000 грн. депозитного вкладу з нарахування згідно умов договору відсотків, також стягнути витрати на юридичні послуги для відновлення свого порушеного права в сумі 2000 грн. та 4000 грн заподіяної позивачу моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що 21 серпня 2014 року у м. Кривому Розі між позивачем по справі [PERSON] та відповідачем по справі Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Криворізької філії публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та Кредит", було укладено Договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 305835/27127/5-14. Відповідно до п. 1 та п. 2 даного Договору Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 13792, 53 (тринадцять тисяч сімсот дев'яносто два долари США 53 центів) на період до 21 січня 2015 р., з виплатою 12 % річних. Дію Договору було продовжено після його закінчення, строком до 22 червня 2015 року. Позивачем було виконано свої зобов'язання по Договору внесено на депозитний рахунок суму 13792, 53 (тринадцять тисяч сімсот дев'яносто два долари США 53 центів. Відповідно до п. 5 вищезазначеного Договору вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу, що стосується як вкладу повністю, так і будь-якої його частини. Позивачем було повідомлено відповідача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про свій намір дострокового зняття суми вкладеного депозиту, однак їй було неодноразово відмовлено в її вимогах, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду та просить суд задовольнити її заявлені позовні вимоги у повному обсязі та у зв'язку з відмовою Відповідача від дострокового повернення депозиту та повернення депозиту внаслідок закінчення дії договору, позивачу були спричинені фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень , тому у позові вона просить суд стягнути також з відповідача на її користь 4000 грн. заподіяної їй моральної шкоди та понесених витрат на юридичні послуги у розмірі 2000 грн. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, 28.07.2015 року представник позивача подав через канцелярію суду заяву в якій просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.23), через електрону адресу суду подав заперечення від 29.01.2016 року, в яких просив суду відмовити у задоволені позову у повному обсязі . Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 серпня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) в іноземній валюті в розмірі 1372,53 доларів США на строк до 21 січня 2015, з відсотковою ставкою - 12 % річних (а.с. 6 ). Як зазначає у своїй заяві позивач, дію Договору було продовжено після його закінчення, строком до 22 червня 2015 року. Позивачем було виконано свої зобов'язання по Договору, внесено на депозитний рахунок суму 13792, 53 (тринадцять тисяч сімсот дев'яносто два долари США 53 центів), що підтверджується квитанцією банку (а.с.7). 16 квітня 2015 року позивачем було подано до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» письмову заяву з проханням повернути їй суми депозитних вкладів готівкою з нарахованими відсотками, які були вручені представнику Відповідача 16 квітня 2015 р. Відмітка про вручення міститься на заявах (а.с.8) Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом з тим, не зважаючи на невиконання Банком своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне. Постановою Правління Національного Банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» означений банк-відповідач віднесено до категорії неплатоспроможних. Також, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку. Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов'язань. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Згідно з ч.1 ст.49 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Сума позовних вимог щодо стягнення з відповідача коштів за депозитним вкладом в перерахунку в національну валюту України гривню становить 130 000, 00 гривень, що є менше, ніж сума граничного розміру відшкодування Фондом коштів за вкладами. Отже, відшкодування решти коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов'язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку. Тому суд вважає, що відповідачем не було порушено право позивачки на отримання належного їй банківського вкладу, а тому позивачка необґрунтовано звернулася до суду за захистом свого права. Відповідно, вимоги про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу також заявлені необґрунтовано. Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed