Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області звернулося ТОВ «Українська факторингова компанія» з позовом в якому просить\~ в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення\~ на предмет іпотеки двохкімнатну квартиру. В своєму позові позивач вказує, що 08 серпня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11026198000 на суму 60000 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 09 серпня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №18184, відповідно до п.1.1 якого в іпотеку було передано двохкімнатну квартиру, загальною площею 45,5 кв.м., жилою площею 29,2 кв.м., що знаходиться [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності. 17 листопада 2016 року між ТОВ "Українська факторингова компанія" та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено договір факторингу № 49, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №11026198000. 24 листопада 2016 року ТОВ "Українська факторингова компанія" та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено договір про право відступлення вимоги № 1 за договорами забезпечення до Договору факторингу № 49 від 17 листопада 2016 року, відповідно до якого позивач набув право вимоги за договором іпотеки від 09 серпня 2006 року №18184. В зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх обов'язків за кредитним договором, виникла заборгованість у сумі 113728 грн. 33 коп. (з яких: сума основного боргу - 20133 грн. 90 коп.; сума простроченого основного боргу - 23241 грн. 79 коп.; сума нарахованих процентів- 1744 грн. 50 коп.; сума прострочених процентів- 54119 грн. 02 коп.; 3 % річних 2381 грн. 74 коп., збитки завдані інфляцією 12107 грн. 19 коп.) Враховуючи те, що за боржником мається заборгованість за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити з підстав наведених у позові, справу просив розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не зявились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. 08 серпня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" (далі-Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11026198000 на суму 60000 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09 серпня 2006 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №18184, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] 09 серпня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №5289. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору в іпотеку було передано двохкімнатну квартиру, загальною площею 45,5 кв.м., жилою площею 29,2 кв.м., що знаходиться [ADDRESS], що належать іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 08 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] 09 серпня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №5260. 17 листопада 2016 року між ТОВ "Українська факторингова компанія" та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено договір факторингу № 49, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №11026198000. 24 листопада 2016 року ТОВ "Українська факторингова компанія" та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено договір про право відступлення вимоги № 1 за договорами забезпечення до Договору факторингу № 49 від 17 листопада 2016 року, відповідно до якого позивач набув право вимоги за договором іпотеки від 09 серпня 2006 року №18184. В цей же день, було й складено акт приймання-передачі прав вимоги. В зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх обов'язків за кредитним договором, виникла заборгованість у сумі 113728 грн. 33 коп. (з яких: сума основного боргу - 20133 грн. 90 коп.; сума простроченого основного боргу - 23241 грн. 79 коп.; сума нарахованих процентів- 1744 грн. 50 коп.; сума прострочених процентів- 54119 грн. 02 коп.; 3 % річних 2381 грн. 74 коп., збитки завдані інфляцією 12107 грн. 19 коп.) 04 січня 2017 року на адресу іпотекодателя та боржника було надіслано вимогу-повідомлення в якій повідомлено про зміну кредитора та про необхідність виконання вимог договору. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №49 від 17 листопада 2016 року, позивачу було передано право вимоги за кредитним договором № 11026198000 укладеним між банком та [PERSON] Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України). Отже, у разі неповідомлення боржника про зміну кредитора, боржник повинен належним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором первісному кредиторові. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частина 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушенням основного зобов'язання та\\або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Така вимога була надіслана іподекодавцю та боржнику 04 січня 2017 року, проте залишена ним без задоволення. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Враховуючи те, що кредитний договір, умови якого не виконуються боржником, забезпечено іпотекою, позивачем доведено наявність заборгованості на кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved