Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~В Долинський районний суд Івано-Франківської області поступила позовна заява [PERSON], від імені якої діє представник по довіреності адвокат [PERSON], до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. \~ \~ \~ \~Позивачка просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою с. Вишків, вул. Томинових, 166 Б Долинського району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~Підставою зверення до суду є те, що вона являється власником будинковолодіння в с. Вишків, вул. Томинових, 166 Б Долинського району Івано-Франківської області, в якому зареєстрована її колишня невістка [PERSON]. Відповідачка після розірвання шлюбу з її сином вже 5 років не проживає за вказаною адресою. Її формальна реєстрація створює незручності, оскільки змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та втрачає право на отримання адресної субсидії. Враховуючи вищенаведене, і те що відповідачка не проживає у її будинку без поважних причин понад один рік, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, про причини своєї неявки суду не вказала, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження да надано відповідачці строк для подання відзиву. У зазначений в ухвалі Долинського районного суду від 06.11.2018 року строк, відповіачка своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась. Ухвало Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, задоволено клопотання про виклик свідків. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як на підставу заявлених вимог, позивачка покликається на те, що відповідачка більше року не проживає за місцем реєстрації. Так, з доказів, долучених до позовної заяви, зокрема копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.02.2007 року, технічного паспорта на садибний житловий будинок від 17.02.2015 року та довідки, виданої Вишківською сільською радою №766 від 26.12.2018 року встановлено, що [PERSON] являється власником будинку в с. Вишків по вул. Томинових 166 А Івано-Франківської області, в якому відкрито два погосподарські об"єкти з різними номерами будинку ("А" і "Б") (а.с.6, 31, 32-38 ). Відповідно до довідок про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за №640 від 23.10.2018 року, №766 від 26.12.2018 року та акту обстеження від 22.10.2018 року, виданої виконавчим комітетом Вишківської сільської ради Долинського району, у будинку № 166 Б по вул. Томинових в с. Вишків Долинського району Івано-Франківської області зареєстрована [PERSON] (а.с. 9, 10, 31). З вказаних довідок встановлено, що відповідачка після розлучення з сином позивачки [PERSON] з 2013 року фактично не проживає за місцем своєї реєстрації. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно\~ст.72 ЖК Української РСР \~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, дослідивши докази долучені позивачем до позовної заяви, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено факт непроживання відповідачки за місцем своєї реєстрації понад один рік, оскільки вона виїхала з будику по вул. Томинових,166 Б в с. Вишків з 2013 року, а тому наявні підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Про те, що відповідачка більше року не проживає за місцем своєї реєстрації, в судовому засіданні вказали і свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]І, які є сусідами позивачки. Вони зазначили, що [PERSON] проживає в м. Києві. Відповідно до\~ст. 7 Закону України\~\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~\~зняття\~\~з\~\~реєстрації\~\~місця проживання особи здійснюється на підставі судового\~\~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~\~власності\~\~на\~\~житлове\~\~приміщення\~\~або\~\~права користування житловим\~\~приміщенням,\~\~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі зазначених норм, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, які підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 391, ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved