Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач ЗАТ КБ "Приват Банк", правонаступником, якого є ПАТ КБ "Приват Банк" 11.03.2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № НЕJ0АК10210091 від 28.04.2006 року [PERSON] (далі - відповідач) отримав кредит у розмірі 134081,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,23% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання, не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 122951,60 гривень, з яких 17663,17 гривень - заборгованість за кредитом, 19341,25 гривень - заборгованість за відсотками, 14078,40 гривень - заборгованість за комісією за користування кредитом, 71868,78 гривень - заборгованість з пені. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приват Банк" борг за кредитним договором в сумі 122951,60 гривень та судові витрати. Представник позивача Романенко Т.М. до судового засідання не з'явилася направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала, наполягає на стягненні з відповідача на користь ПАТ КБ "Приват Банк" борг за кредитним договором в сумі 122951,60 гривень та судові витрати в сумі 1229,52 гривень. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 ЦПК України, слухати справу за відсутність представника позивача, оскільки це передбачено чинним законодавством. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився повторно, не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується SMS-повідомленням про отримання судової повістки, а отже вважається належним чином повідомлений. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України, визнати причину неявки відповідача неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторони в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року; Кредитного договору № DNABRX04110032 від 25.09.2007 року, п. 2.1, 2.3.1 Кредитного договору № НЕJ0АК10210091 від 28.04.2006 року. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] - 28.04.2006 року уклав з ЗАТ КБ "Приват Банк" (правонаступником, якого є ПАТ КБ "Приват Банк") кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 134081,00 гривень на придбання автомобіля зі строком погашення не пізніше 28.04.2013 року та зі сплатою 1,23 %річних за користування грошовими коштами. Позичальнику встановлювався відповідний графік погашення кредиту, за яким погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: кожного поточного місяця в період з 21 по 28 число позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в установленій договорами сумі 2919,90 гривень, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди та комісії, згідно п. 1.1, 2.2.3, 3.11 Кредитного договору (а.с. 6-7). Пунктом 2.3.1. укладеного Кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових коштів в Україні. При цьому банк повинен направити позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 20 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Підписання додаткових угод щодо підвищення процентної ставки умовами договору не вимагалося. 08 січня 2009 року позивач направив відповідачу повідомлення про збільшення відсоткової ставки за вищезазначеним договором, а саме до 25,50 % річних, починаючи з 01 лютого 2009 року (а.с. 8-9). У цьому листі також було зазначено, що у разі незгоди позивача з такими змінами умов договору він повинен погасити заборгованість за договором у повному обсязі за попередньою процентною ставкою до 20 січня 2009 року. Відповідач [PERSON] був обізнаний, щодо підвищення процентної ставки та прийняв, таку пропозицію кредитора і сплачував відсотки за новою ставкою, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5). У п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що при вирішенні спорів, щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 10561 ЦК України, у зв'язку з прийняттям ЗУ від 12.12.2008 року №661-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо заборони банкам змінювати умови договори банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки; дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Отже, суд встановивши, що банком рішення про підвищення процентної ставки за кредитним договором було прийнято до набрання чинності законом, який забороняє банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку, та враховуючи те, що повідомлення позивача про таке підвищення здійснено у порядку передбаченому договором, а відповідач в свою чергу прийняв умови підвищення процентної ставки, дійшов висновку про правомірність такого підвищення процентної ставки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити відсотки та комісію. Але позичальником порушився графік погашення кредиту, внаслідок чого станом на 31.12.2014 року відповідач має перед ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованість за кредитом в сумі 122951,60 грн., що складається з 17662,17 гривень заборгованість за кредитом, 19341,25 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14078,40 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 71868,78 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно наданого розрахунку заборгованість нараховується позивачем з 21.06.2009 року. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Як зазначено в правовій позиції судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13 перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання основного зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі піддягають стягненню у межах позовної даності по кожному із платежів. Оскільки позов пред'явлено до суду 11.03.2015 року, то заборгованість з платежів по тілу кредиту та відсотків підлягає стягненню у межах загальної позовної давності 3 роки, тобто з 21.03.2012 року, що становить заборгованість за кредитом 17663,17 грн., заборгованість по відсоткам 8767,89 грн., заборгованість по комісії 4357,60 грн. Згідно з ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають також частковому задоволенню, а саме за останні 12 місяців перед зверненням банку до суду в сумі 16856,79 грн. Отже, дотримуючись чинного законодавства України, ПАТ КБ "Приват Банк" виконав всі зобов'язання перед позичальником в частині надання кредиту в розмірі та на умовах встановлених кредитним договором та видав відповідачеві кредит на придбання автомобіля в сумі 134081,00 гривень, що підтверджується кредитним договором, однак відповідач не сплачував щомісячні платежі за кредит та відсотки за користування ним, тому за ним обліковується борг в сумі 47645,45 гривень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача довів факт неналежного виконання умов кредитного договору відповідачем та факт наявності несплаченого боргу за кредитним договором разом із відсотками за користування кредиту, комісією та пенею, але в меншому розмірі. Отже є підстави для часткового задоволення позову. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає борг за кредитом в сумі - 17663,17 гривень; борг з процентів за користування кредитом в сумі - 8767,89 гривень; борг за пенею в сумі - 16856,79 гривень та борг за комісією в сумі - 4357,60 гривень: всього - 47645,45 гривень. В решті вимог слід відмовити. Оскільки позов задоволено частково, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог і стягнути з нього судовий збір в розмірі 476 гривень, на користь позивача. На підставі зазначеного ст. 61 Конституції України, ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року; Кредитного договору № НЕJ0АК10210091 від 28.04.2006 року і

Outcome: partial