Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсотках за кредитним договором б/н від 23.07.2008 року в сумі 5939,44 грн., нараховану на прострочену заборгованість по кредиту за період з 03.10.2012 року по 03.10.2015 року та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 23.07.2008 року між ПАТ "Акцент-Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останньому передано кредитну карту зі строком дії до 07/09 та встановленим початковим кредитним лімітом в розмірі 3000,00 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду на те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому в письмовій формі, отримав інформацію про умови кредитування і підписана ним заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами складає кредитний договір. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за договором виконало, а відповідач свої зобов»язання не виконав, у зв»язку з чим розмір його простроченої заборгованості станом на 03.10.2015 року складає 2633,73 грн. Відповідно до чинного законодавства, закінчення строку договору не звільняє від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення [PERSON] умов договору в частині повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування ними, мало місце ще до настання дати останніх щомісячних платежів. На даний момент відповідач позичені кошти не повернув і так як укладений з ним кредитний договір не є розірваним чи припиненим, відповідно до п.4.8 даного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом. Крім того, відповідно до умов кредитного договору обов»язок повернути борг частинами становить окреме самостійне зобов'язання, за що встановлена самостійна відповідальність. Таким чином, строк позовної давності починається кожного місяця, з моменту порушення строку сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому позовна давність повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вирахування суми заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість за кредитом, проводиться наступним чином: від загального розміру заборгованості за відсотками станом на 03.10.2015 року віднімається розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 03.10.2012 року і таким чином сума заборгованості за період з 03.10.2012 року по 03.10.2015 року складає 5939,44 грн., що й стало підставою для звернення в суд з даним позовом. Представник позивача за довіреністю № 1448-К-О від 02.04.2015 року [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути даний позов без його присутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача за договором № 01-08/14 про надання правової допомоги та юридичних консультаційних послуг від 01.08.2014 року [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що [PERSON] дійсно 23.07.2008 року отримав в позивача кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, строк дії платіжної картки закінчився після спливу 2 років, тобто 23.07.2010 року. [PERSON] платіжну картку не поновлював і більше послугами позивача не користувався. З того часу позивач жодного разу не повідомляв відповідача про існування заборгованості за кредитним договором б/н від 23.07.2008 року, не вимагав сплатити заборгованість, хоч той не змінював місця роботи чи проживання, навіть не змінював номер телефону. Вперше банк звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості лише 07.04.2014 року без будь-якого обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності, а тому рішенням суду від 02.02.2015 року в задоволенні даного позову було відмовлено. Вимога позивача про стягнення заборгованості по відсотках за період з 03.10.2012 року по 03.10.2015 року є безпідставною, оскільки ним також пропущено строк позовної давності на звернення до суду з цією вимогою. Так, згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а не закінченням строку дії договору. Таким чином, враховуючи, що не тільки з часу припинення [PERSON] сплати щомісячних передбачених договором платежів, але й з часу кінцевого строку повного погашення кредиту минуло вже більше 3 років, позивачем без будь-яких поважних причин пропущено встановлений законом 3-річний строк позовної давності, який він просить застосувати і з цих підстав відмовити в позові. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши інші, здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 даного кодексу, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 даного кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. В судовому засіданні встановлено, що 23.07.2008 року між ПАТ "Акцент-Банк"" та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується письмовою заявою відповідача від 23.07.2008 року (а.с. 6), в якій він висловив згоду з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Про те, що строк дії виданої [PERSON] кредитної картки становив 2 роки, ствердив в судовому засіданні представник відповідача. Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2015 року в справі № 343/878/14-ц, яке набрало законної сили, в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.07.2008 року відмовлено в зв'язку зі спливом строку позовної давності. Даним рішенням суду встановлено, що позивач пропустив встановлений законом 3-річний строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, в тому числі і відсотків на прострочену заборгованість, почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто 23.07.2010 року, а позовна заява поступила в суд 10.12.2015 року. При цьому суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що строк позовної давності не пропущений, тому що спірний договір є дійсним і по даний час, оскільки згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14, яка згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою до застосування, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся в суд із вимогою про захист свого порушеного права на стягнення заборгованість по відсотках за кредитним договором, які є щомісячними платежами, з пропуском трьохрічного строку позовної давності, не просить поновити даний строк та не вказує поважних причин його пропуску, в задоволенні його позову слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України в зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі. На підставі викладеного, ст.ст. 256-257, 260-261, 266, 267, 526-527, 530, 625, 629, 1046, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed