Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

26 березня 2018 року публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ "КБ "Приватбанк" або Банк) звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 грудня 2010 року в загальній сумі 117000 грн., яка складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 7295 грн. 93 коп., боргу по процентам в сумі 109704 грн. 07 коп. В обґрунтування свого позову зазначало, що 10 грудня 2010 року між Банком та відповідачем був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приватбанк" з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 8000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту, із умовою сплати відсотків за користування ним у розмірі 36,00 % на рік, які нараховувалися на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак позичальник не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв'язку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. В судове засідання представник позивача за позовом не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяви з проханням здійснити розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні та застосувати строки позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2010 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ "КБ "Приватбанк", за змістом якої вона погодилася, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з даним договором до його укладання і погодилася з його умовами. Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримала кредитну карту - з кредитним лімітом в розмірі 8000 грн. На час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинен був сплачувати відсотки за базовою ставкою 36 % на рік на залишок заборгованості. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за умовами останньої банком було видано поновлювальну кредитну карту з пільговим періодом - до 30 днів, зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, базова відсоткова ставка - 3,0% в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році). Розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, проте не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання за договором виконувала не в повному обсязі. З наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 31 січня 2018 року за відповідачкою утворилася заборгованість в загальній сумі 117000 грн., яка складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 7295 грн. 93 коп., боргу по процентам в сумі 109704 грн. 07 коп. Представник відповідача просила застосувати строки позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так наприклад, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. За домовленістю сторін позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена або скорочена, про що повинен бути укладений договір в письмовій формі (ст. 259 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі№ 6-154цс15). Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов'язання. Згідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Оскільки умовами договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, враховуючи, що за умовами наведеного договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, а процентів - кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту(місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Позов про стягнення заборгованості був поданий 26 березня 2018 року. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за умовами останньої строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Таким чином, з 26 числа місяця, наступного за звітнім у Банка починав перебіг трирічний строк позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу. Відповідно до пункту 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, а також відповідно ст. 212 ЦК України при наявності простроченого кредиту (Овердрафту) час повернення кредиту в повному обсязі є 211- й день з моменту виникнення заборгованості. Отже, заборгованість за кредитом виникла у відповідача в травні 2014 року та 211-й день - час повернення кредиту в повному обсязі - січень 2015 року та відповідно пункту 2.1.1.12.6.4. Умов та правил надання банківських послуг в разі непогашення суми простроченого кредиту, кредит вважається простроченим та переходить в статус боргових зобов'язань. Тобто, починаючи з січня 2015 року починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов'язання так і до застосування відсотків за його користування. Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed