Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Херсонський державний аграрно-економічний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача отримані ним допомогу при працевлаштуванні в сумі 11046,00 гривень, 3% річних та інфляційне збільшення боргу, а також документально підтверджені судові витрати, з підстав, викладених в заяві. Ухвалою від11.08.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.09.2021 року. Ухвалою від 15.09.2021 року слухання справи відкладено до 27.10.2021 року. 27.10.2021 року представник позивача адвокат Черевко Н.О. в судове засідання не з`явилася, але відповідно до клопотання (а.с.46), просить суд справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог в уточненому вигляді наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в призначений час 27.10.2021 року в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоч належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи своєчасно та належним чином (а.с. 45, 52,56). Відзив на позов не надано. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процессу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом при вивченні матеріалів справи встановлено, що Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 04.08.2016 року №376/4 «Про зарахування на навчання» [PERSON] зараховано студентом першого курсу денної форми навчання за освітнім ступенем бакалавр спеціальності «Будівництво та цивільна інженерія» за державним замовленням (а.с. 8,9), оскільки при вступі він надав всі документи, що підтверджують присвоєння статусу дитини-сироти (а.с.12-13). Наказом Херсонського державного аграрно-економічного університету від 27.06.2018 року №279/4 «Про завершення навчання» [PERSON] присвоєно ступінь бакалавра за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія» присвоєно кваліфікацію «Фахівець в галузі будівництва» та відраховано з числа студентів закладу вищої освіти у зв`язку із завершенням навчання (а.с. 10,11). Наказом Міністерства освіти і науки України від 4.02.2020 року за №210 Державний вищий навчальний заклад «Херсонський державний аграрний університет» перейменовано у Херсонський державний аграрно-економічний університет (а.с. 7). Наказом по Університету від 10.07.2018 року №296/4 «Про виплату грошової допомоги та компенсації при працевлаштуванні» призначено виплату одноразової грошової допомоги при працевлаштуванні [PERSON] в розмірі шести прожиткових мінімумів (а.с. 14). Відповідно до відомостей зарахування на карткові рахунки студентів від 19.07.2018 №60 відповідачем отримано грошової допомоги на працевлаштування в сумі 11046,00 грн. (а.с. 15). За результатами отриманих відповідей на адвокатські запити, позивачу стало відомо, що зазначену допомогу відповідач вже отримував після завершення навчання у Херсонському політехнічному коледжі Одеського національного політехнічного університету (після перейменування - Відокремлений структурний підрозділ «Херсонський політехнічний фаховий коледж Державного університету «Одеська політехніка»). Так, Наказом від 12.08.2014 року №283 [PERSON] зараховано студентом 3 курсу денної форми навчання за спеціальністю «Монтаж і експлуатація електроустаткування підприємств і цивільних споруд» (а.с. 18). Наказом від 22.06.2016 року №233 наказано надати грошову допомогу сироті на повному державному забезпеченні при працевлаштуванні [PERSON] в сумі 8700 грн. (а.с. 24). Наказом від 30.06.2016 року №246 [PERSON] присвоєно кваліфікацію техніка-електрика за спеціальністю «Монтаж і експлуатація електроустаткування підприємств і цивільних споруд» та видано диплом (а.с. 20-23). Довідкою про доходи, виданою Херсонським політехнічним коледжем Одеського національного політехнічного університету підтверджується факт виплати Відповідачу допомоги при працевлаштуванні (а.с. 25). З метою досудового врегулювання спору, листами-претензіями №29 від 26.04.2021 року №3/331 та №35 від 20.05.2021 року №23/427 відповідачу повідомлено про необхідність повернення зазначених коштів, але адресату не вручені в зв`язку з відсутністю його за зареєстрованим місцем проживаня (а.с. 27,28). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд відповідно до частини 2 вказаної статті може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Статтями 3 та 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» № 2342-IV від 13 січня 2005 року, визначено, що основними засадами державної політики щодо соціального захисту осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування є, зокрема захист їх майнових, житлових та інших прав та інтересів, належне матеріально-технічне забезпечення незалежно від форми влаштування та утримання такої категорії дітей на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Заходи соціального захисту осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються, зокрема, до мінімального стандарту разової державної фінансової допомоги при закінченні такими дітьми виховного, навчального закладу. Статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» № 2342-IV від 13 січня 2005 року закріплено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 13 пп.4 Постанови КМУ №226 від 05.04.1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Тобто, згідно чинного законодавства, випускниками навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, допомога при працевлаштуванні виплачується один раз. А в даному випадку відповідач двічі отримав одноразову допомогу при працевлаштуванні. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) відборжника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. Але, оскільки позивачем в позові не наведено і на дату прийняття рішення не розраховано та не уточнено позовні вимоги щодо інфляційного збільшення боргу та 3% річних, суд вважає за необхідне вказану вимогу залишити без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору. Крім цього на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 грн.00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.00 коп.

Outcome: partial