Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду вказано, що 25 серпня 2010 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку № 31 по вул. Генкіна в с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області. Позивач зазначає, що спадкоємцями після смерті матері є він та його сестра [PERSON], яка на спадщину не претендує. Була відкрита спадкова справа, позивач фактично прийняв спадщину, користується будинком та присадибною земельною ділянкою, однак не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, так як спадкодавцем за життя не було виготовлено технічного паспорту та не отримано свідоцтва про право власності на будинок. В звязку з неможливістю вирішення спору в позасудовому порядку, [PERSON] змушений звернутися до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок. В судове засідання\~ представник позивача [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Михайлівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суд заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням неявки учасників процесузаяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2010 року померла [PERSON], мати позивача [PERSON] (а.с. 7-9). [PERSON] державного нотаріуса від 01 березня 2016 року № 102/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.10-11). Належність домоволодіння за адресою: вул. Генкіна, 31 в с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області померлій [PERSON] підтверджується довідкою Плодородненської сільської ради від 17 березня 2017 року № 421, в якій зазначено, що згідно архівних даних по господарської книги № 12 2006-2010 років головою домогосподарства, яке знаходить за адресою: с. Плодородне, вул.. Генкіна, 31 записана [PERSON]. Підставою внесення таких даних в погосподарську книгу були: рішення Михайлівської районної ради від 3 грудня 1981 року, яким був наданий дозвіл Михайлівському районному відділу народної освіти продати будинок, що знаходиться в с. Плодородне приватній особі (а.с. 42), а також квитанція до приходного касового ордеру № 19 від 25 березня 1982 року, згідно якої [PERSON] сплатила вартість будинку в сумі 789 рублів (а.с. 43). При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК У PCP 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від\~7 грудня 1990 року № 533-ХІІ\~"Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний\~нотаріат", [PERSON] Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року №\~105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5- 24-26,\~інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах\~міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року,\~інструкцією про порядок вчинення\~нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від М січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державшим\~нотаріальними конторами Української PCP»,\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і\~на підставі\~записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до інструкції, були затверджені зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди - не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цін будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами\~у\~погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснюється Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудуванню зазначався рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови [PERSON] Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №\~105\~у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутата ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах\~міського типу Української PCP,\~затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність\~ні\~підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 5,\~передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межа\\ міст і селищ), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгаг (п. 20 інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право власності. Отже, право власності на будинки у порядку спадкування виникало за наявності таких документів: виписок із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві, технічного паспорту на будинок, висновку спеціалістів що де технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог, рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку, відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності, постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з листа державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23 березня 1999 року, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, при оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан буди (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають держав реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно що виникли до набрання чинні цим Законом, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав діюче законодавство, не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових пра на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарчі (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2)документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. \~\~\~\~\~\~\~\~ Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. Згідно ч. 1 ст. 18 зазначеного вище Закону, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та\~порядок державної реєстрації прав\~визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно до п. 43 [PERSON] Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 [PERSON] (порядку), можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. З положень ст.ст. 2, 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом,\~не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання\~підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на\~збудований до набрання чинності цим Законом об'єкт нерухомого майна виникав порядку, який існував на час його будівництва. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно: житловий будинок № 31 по вул. Генкіна в с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до п. 23 [PERSON] Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю документів на право власності на нерухоме майно - житловий будинок, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07.02.2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Враховуючи, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування перейшло право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Плодородне, вул. Генкіна, буд. 31, яку позивач не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. З наявних матеріалів в справі судом встановлено вчинення позивачем дій, спрямованих на прийняття спадкового майна, а саме звернення до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що житловий будинок дійсно належить спадкодавцю [PERSON], а позивач [PERSON] будучі спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], належним чином прийняв спадщину після її смерті. Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не має можливості в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved