Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернувся з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, [PERSON] про дострокове припинення свідоцтва України на знак для товарів та послуг № [NUMBER] «[INFO]», що зареєстровано для послуг 35, 43, 44 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг (надалі - «МКТП»), а саме: - 35 клас: демонстрування товарів; імпортно-експортні агентства; послуги постачання для інших (закуповування товарів та надавання постачальницьких послуг іншим фірмам); розміщування в одному місці, на користь іншим особам, товарів (одягу, білизни, взуття, наголовних уборів, сумок, ремнів, біжутерії, аксесуарів), яке дає змогу покупцям зручно оглядати і купувати ці товари у магазинах роздрібної торгівлі; сприяння продажеві (посередництво); - 43 клас: їдальні; кав'ярні; кафе; кафетерії; ресторани; ресторани самообслуговування; послуги барів; постачання харчів та напоїв; шинки чи буфети (заклади швидкого і повсякчасного обслуговування); - 44 клас: ароматерапія; вживляння волосся; зуболікування; клініки; салони краси; лазні громадські; лазні турецькі; лікарні; лікарні приватні; лікарська (медична) допомога; масаж; оздоровниці; послуги окулістів (очників); перукарні; пластична хірургія; послуги щодо манікюру; послуги психологів; татуювання; фізіотерапія. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що торговельна марка «[INFO]» за оспорюваним свідоцтвом не використовується відповідачем [PERSON] понад 3 роки на території України без поважних причин, а тому в силу п.4 ст.18 ЗУ "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дія оспорюваного свідоцтва має бути достроково припинена відносно товарів 35, 43, 44 класу МКТП. В обґрунтування права на звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що невикористання [PERSON] знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України [NUMBER] порушує право та охоронюваний законом інтерес позивача, так-як він позбавлений можливості використовувати схоже позначення. На підтвердження чого позивач наводить доводи про те, що Лє Публікасьйон Конде наст С.А. є загально відомою видавничою корпорацією, що випускає велику кількість журналів, газет та інформаційних матеріалів, та є власником всесвітньо відомого журналу для жінок VOGUE. Крім того, за ліценцією та під контролем Клієнта у різних країнах світу працюють ексклюзивні ресторани, кафе і бари, що відповідають найвищим стандартам якості у ресторанному бізнесі, під брендом VOGUE CAFE. До того ж, позивач вказує на те, що в Україні він має низку реєстрацій свого знаку для товарів і послуг VOGUE, який діє в Україні згідно із міжнародної реєстрації №№ 872166, та свідоцтв України №№ 162523, 165978, 162522, 162696. Також, позивач звертав увагу суду на те, що його знак VOGUE рішенням Апеляційної палати від 12.09.2013 року затвердженого наказом Держслужби від 23.12.2013 року №556-Н було визнано в Україні добре відомим на 01.12.2009, що відповідно ст. 25 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідчить про надання цьому знаку особливого режиму правової охорони. Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник Державної служби інтелектуальної власності України в судовому засіданні проти позову заперечував. Надав письмові заперечення, та зазначає, що позовні вимоги не обґрунтовані позивачем належними доказами у справі, а його твердження ґрунтуються лише на припущеннях, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила. Заслухавши пояснення представника позивача та представника Державної служби інтелектуальної власності України, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 травня 2008 року відповідач-1 - Державна служба інтелектуальної власності України зареєстрував словесну торговельну марку «[INFO]» для товарів 35, 43, 44 класу МКТП, про що видав свідоцтво України [NUMBER] на ім'я відповідача-2 - [PERSON]. Наведене підтверджується випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг станом на 01 липня 2014 року № 687 (а.с. 11). Відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" [PERSON] належить право на використання торговельної марки за свідоцтвом України [NUMBER] та інші права, надані законом. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Комплексний аналіз положень п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дозволяє стверджувати, що підставою для дострокового припинення дії свідоцтва України є невикористання торговельної марки в Україні протягом трьох років від дати її реєстрації або від іншої дати після такої реєстрації. Статтею 17 Закону встановлено, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва. Отже, за змістом наведених норм підставою для дострокового припинення свідоцтва України на торговельну марку є відсутність на ринку України товарів та/або послуг, маркованих нею, невикористання зареєстрованої торговельної марки її власником або іншою особою, що здійснює таке використання під контролем з боку власника, протягом визначеного законом трирічного строку та відсутність поважних причин такого невикористання. При цьому обов'язок з доказування наявності поважних причин невикористання торговельної марки покладено на власника торговельної марки. Водночас, згідно з пунктом 4 статті 18 Закону підставами для відмови в достроковому припиненні дії свідоцтва є: фактична наявність на ринку України спірних товарів і послуг; невикористання зареєстрованої торговельної марки менше визначеного законом трирічного строку; наявність поважних причин такого невикористання. У своєму позові позивач посилається, що відповідач-2 без поважних причин не використовує торгівельну марку «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] у спосіб передбачений статтею 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» протягом останніх трьох років, оскільки на території України не виявлено жодних відомостей про використання торговельної марки «[INFO]» для товарів 35, 43, 44 класу МКТП його власником, тобто [PERSON] та/або особою, яка здійснює використання при умові контролю з боку власника. Таким чином, для правильного вирішення спору по суті в ході розгляду справи має бути доведено факт використання чи невикористання торговельної марки «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] протягом останніх 3-х років, що передує даті звернення до суду. Згідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. В процесі розгляду спору суд дійшов висновку, що належними у справі доказами позивачем доведено, що словесний знак «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] для товарів 35, 43, 44 класу МКТП не використовувався в Україні протягом останніх трьох років, що вбачається з наступного. Так, у якості належного доказу на підтвердження своєї позиції позивачем було надано роздруківки з мережі Інтернет, з якої вбачається, що у своїй господарській діяльності відповідач - 2 використовує тільки позначення [INFO], та лише для частини послуг 35 класу, а саме для послуг: ''Демонстрування товарів; розміщування в одному місці, на користь іншим особам, товарів (одягу, білизни, взуття, наголовних уборів, сумок, ремнів, біжутерії, аксесуарів), яке дає змогу покупцям зручно оглядати і купувати ці товари у магазинах роздрібної торгівлі;" у діяльності магазину роздрібної торгівлі одягом під назвою [INFO], що знаходиться за адресою [ADDRESS], Дніпропетровської обл., однак не використовує саме зареєстрований словесний знак «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] (а.с. 20-21). До того ж, у якості належного доказу на підтвердження того, що ліцензії на використання словесного знаку «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] для товарів 35, 43, 44 класу МКТП станом на 24.07.2015 року не видавались та відповідні відомості до Реєстру ліцензійних договорів не вносились, суд бере до уваги лист Державної служби інтелектуальної власності України від 24.07.2014 р. №1417/24. Тобто відсутні будь-які відомості щодо використання в Україні знака «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] іншими особами під контролем відповідача-2 (а.с. 22). Суд також бере до уваги відповідь спеціалізованої організації, що займається моніторингом медіа, ТОВ «Агентство корпоративних новин» від 12.05.2015 року № 15, з якої вбачається, що знак «[INFO]», а також словосполучення «[INFO]» не були згадані у друкованих виданнях, телебаченні, радіо, або Інтернет - виданнях, в контексті послуг їдальні; кав'ярні; кафетерії; ресторани; ресторани самообслуговування; послуги барів; постачання харчів та напоїв; шинки чи буфети (заклади швидкого і повсякчасного обслуговування) (а.с. 23). Враховуючи викладене вище та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що використання відповідачем -2 тільки позначення [INFO] і тільки для частини товарів 35 класу МКТП, не може бути прийнято судом до уваги, як належне підтвердження використання ним з моменту реєстрації права власності на знак і відповідної публікації знаку для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] для товарів і послуг 35, 43, 44 класу МКТП, протягом останніх трьох років, в зв'язку з тим, що відсутність позначення V.I.P. значно змінює відмінність знаку в цілому, а тому не є належним доказом в розумінні ст. 57, 58, 64 ЦПК України та не може бути прийнятий судом як такий, що доводить безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог. Викладене дозволяє суду дійти висновку про те, що в Україні відповідачем 2- [PERSON] словесне позначення «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] для товарів і послуг 35, 43, 44 класу МКТП не використовувалось протягом останніх трьох років, а відповідач-2 протягом останніх трьох років не здійснював жодної з дій, які визнавалися і визнаються використанням знака відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», оскільки, виходячи з аналізу норм законодавства, що стосуються знаків для товарів і послуг, та з правової сутності знака для товарів і послуг, умовою його використання є використання саме стосовно товарів і послуг, для яких знак було зареєстровано, та використання його особою, на ім'я якої знак зареєстровано або під її контролем іншою особою. В порушення вимог ст.60 ЦПК України, відповідач-2 не подав належних доказів на підтвердження протилежного, а саме факту використання словесного знаку «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] для визначених у позовній заяві товарів та послуг 35, 43, 44 класу МКТП на території України протягом останніх трьох років, як і не надав відомостей щодо поважних причин такого невикористання. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналізуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає, що з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва України на торговельну марку може звернутися лише особа, яка, подаючи такий позов, має намір захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Тобто, обов'язковою передумовою звернення до суду має бути наявність у особи порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу, яке (порушене право) вона намагається захистити у судовому порядку, та таке порушене право має бути наявне саме на момент звернення особи до суду. Встановлено, що позивач в Україні має низку реєстрацій свого знаку для товарів і послуг VOGUE, який діє в Україні згідно із міжнародної реєстрації №№ 872166, та свідоцтв України №№ 162523, 165978, 162522, 162696. До того ж, належний позивачу знак VOGUE рішенням Апеляційної палати від 12.09.2013 року затвердженого наказом Держслужби від 23.12.2013 року №556-Н було визнано в Україні добре відомим на 01.12.2009, що відповідно ст. 25 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідчить про надання цьому знаку особливого режиму правової охорони. Частиною 4 ст. 25 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" визначено, що з дати, на яку за визначенням Апеляційної палати чи суду знак став добре відомим в Україні, йому надається правова охорона така сама, якби цей знак був заявлений на реєстрацію в Україні. При цьому вона поширюється також на товари і послуги, що не споріднені з тими, для яких знак визнано добре відомим в Україні, якщо використання цього знака іншою особою стосовно таких товарів і послуг вказуватиме на зв'язок між ними та власником добре відомого знака і його інтересам, ймовірно, буде завдано шкоди таким використанням. Суд звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник знаку для товарів і послуг повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із даної реєстрації. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» одним із основних прав власника знаку є право на використання торговельної марки. Отже, за змістом ст. 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», власник спірного знаку зобов'язаний використовувати торговельну марку. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй актами цивільного законодавства. Відтак зловживаючи правами, які випливають з національної реєстрації торговельної марки «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER], а саме не використовуючи торговельну марку за спірним свідоцтвом для товарів і послуг 35, 43, 44 класу МКТП, протягом більш як дозволеного законом трирічного строку без поважних причин, відповідач-2, [PERSON], створює перешкоди позивачу у набутті ним права на використання позначення [INFO] у своїй господарській діяльності, а також у діяльності його ліцензіатів на території України. Таким чином, порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до суду відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, полягає в тому, що належний позивачу знак VOGUE відповідно ст. 25 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" підлягає особливому режиму правової охорони. За таких обставин, суд вважає, що у розумінні вимог ст. 3 ЦПК України у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом для поновлення порушеного права та охоронюваного законом інтересу. Враховуючи те, що підставою для припинення дії свідоцтва України [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]» є невикористання останньої, а також те, що належними у справі доказами доведено факт невикористання відповідачем-2 торговельної марки «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] на території України, суд, виходячи з меж заявлених вимог, приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з чинним законодавством України, зокрема, п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 року № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково та дострокового припинення його дії, і такі відомості в силу п. 1.3. вказаного положення Державна служба публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність». З огляду на це суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення дії свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved