Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом мотивує вимоги тим, що 20.03.2014 року між нею та ТОВ „Грандфінресурс", укладено договір про надання послуг про отримання грошової суми розміром 60000 грн., внесла за додатковою угодою суму яка була обов'язковою для внесення з метою отримання заявлених 4200 грн., однак кошти не отримала просить суд постановити рішення про визнання укладеного договору та додатків до нього недійсними, стягнення завданих матеріальних збитків у вигляді сплаченої винагороди за фактично невиконану роботу у подвійному розмірі в сумі 8400 грн., моральну шкоду 1000 грн., витрати на правову допомогу 1000грн. Також позивачка стверджує, що відповідач ввів її в оману і вона помилялася щодо природи правочину. Укладений договір не відповідає вимогам ст. 19 Закону України " Про захист прав споживачів ", якими заборонена нечесна підприємницька практика, яка вводить споживача в оману, зокрема така, як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, заборонено включення до тексту несправедливих умов договору, крім того, ТОВ " Грандфінресурс " не мав відповідного дозволу ( ліцензії ) на укладення оскаржуваного договору. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Представник відповідача до суду не зявився у відгукові на позов , не згоден з позовом, зазначає, що позивачка усвідомлювала наслідки укладення договору, всі роз'яснення їй надавались. Суд заслухавши сторони по справі вважає, що позов підлягає задоволенню згідно наступного: Як було встановлено під час судового розгляду, що 20.03.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Грандфінресурс» було укладено договір №226989 про надання позики. Згідно з п. 1.1 вищевказаного договору, адміністратор, за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, або відповідної суми у позику, в тому числі : сформувати реєстр учасників, організовувати та здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику. Відповідно до договору, учасник в день підписання договору сплачує одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачує загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми. Відповідно до договору, його укладено у двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Цей договір не є поворотною фінансовою допомогою. Усі додатки до нього є його невід'ємною частиною. Підписання угоди є свідченням того, що сторони повністю розуміють її значення та умови, правові наслідки, що вона не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, і що договірні умови є обов'язковими для виконання ( а.с. а.с. 6-8 ). Згідно з п. 1.3 ст. 1 додатку № 2 до договору, його предметом є послуги з формування реєстру учасників програми, метою яких є придбання відповідної грошової суми. Після вчасної сплати чергового загального платежу учасник набуває право брати участь у найближчому заході, коли фонд реєстру є достатнім . Конкретні умови отримання учасником заявленої суми визначені у додатку. Адміністратор гарантує учаснику надати обумовлену грошову суму за умови виконання останнім всіх умов договору і додатків до нього.Учасник підтверджує, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів умови додатку №2 та правові наслідки, що засвідчує своїм підписом. На виконання умов договору, позивачка сплатила 4200 грн. Із умов договору вбачається, що позивачка сплачувала зазначені кошти не за сам товар, тобто гроші, які вона бажала отримати, а за дозвіл отримати позику. Передбачувана позика сплачується із коштів учасників групи і ні договір, ні умови програми " Альянс Україна " не передбачають залучення власних коштів ТОВ. З наведеного слідує, що предметом оспорюваної угоди є надання учаснику програми Альянс Україна » адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою отримання заявленої до надання грошової суми. Оплатні послуги адміністратора при виконанні споживачем всіх умов договору забезпечують не можливість, а реальне отримання останнім грошової суми за рахунок фонду реєстру, який формується з чистих внесків його та інших учасників, з наступним повним погашенням цієї суми своїми внесками. До того ж при невиконанні цього обов'язку, настає відповідальність, передбачена відповідно до додатку №2. Таким чином, позивачка за оспорюваним договором виявила бажання отримати кошти, добровільно скориставшись наданими їй послугами, і у кінцевому результаті не за рахунок залучення інших споживачів. За наявності наведених вище доказів та обставин, суд вбачає нікчемність укладеного між сторонами договору у зв'язку з тим, що діяльність відповідача носить ознаки пірамідальної схеми, яка є забороненою та тим, що вона вводить споживача в оману. Права на надання фінансових послуг у ТОВ немає. Пунктом 3 частини 1 ст. 9 Закону « Про ліцензування певних видів господарської діяльності » унормовано, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема, із надання фінансових послуг. Згідно з пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг » під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги ( операції ), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Такими фінансовими послугами, як зазначено у пунктах 2, 6, 11 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, вважаються довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Водночас п. 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону передбачено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Здійснення такої діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліценції ( ч. 2 ст. 34 вказаного Закону ). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для укладення договору з позивачкою відповідач повинен був отримати у встановленому законом порядку відповідну ліцензію. Тому вчинення ним цього правочину без відповідного дозволу ( ліцензії ) в силу ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215, ст. 227 ЦК України, є підставою для визнання договору недійсним. Виходячи з правових наслідків недійсності правочину, визначених абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 4200 грн. 00 коп. на повернення внесених нею за договором платежів. Також за рахунок відповідача слід відшкодувати позивачці витрати на правову допомогу. Що стосується вимог пр. стягнення моральної шкоди, слід відмовити оскільки

Outcome: partial