Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] , в якому просить: стягнути заборгованість в сумі 36792,78 грн.; стягнути судові витрати по судовому збору в сумі 1921,00 грн. Обгрунтовують вимоги тим, що АКБ "Індустріалбанк" став правонаступником всіх прав та обов"язків АБ "Експрес-банк". Між ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 46746/35/к від 30.01.2013 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит на споживчі цілі в сумі 40000 грн. на строк 36 місяців з 30.01.2013 року по 30.01.2016 року зі сплатою процентної ставки за користування кредитом 28 відсотків річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 40 відсотки річних. Відповідач зобов`язанний щодо повернення кредитних коштів не виконав. Станом на 10.12.2018 року має заборгованість в загальній сумі 36792,78 грн. Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного прозовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання (а.с.59). В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.62). Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.69,71) Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України, розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячі з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа забов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, установлено, що 30.01.2013 року між ПАТ "АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "ЕКСПЕРЕС-БАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № 46746/35/к, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит на споживчі потреби із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 40 000 гривень зі сплатою 28 відсотків за користування кредитом строком на 36 місяців з 30.01.2013 року по 30.01.2016 року (а.с. 5-9). Відповідно до нової редакції статуту АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК" останній є правонаступником зі всіма правами і обов`язками АБ "ЕКСПРЕС-БАНК" (а.с. 35-43). Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, визначені Кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобовязання за Кредитним договором, та повернути кредитодавцю кредит на умовах та в строки визначені Кредитним договором (а.с. 5). Відповідно до умов п. 1.2, 1.3, 1.5 Кредитного договору кредит надається на споживчі цілі в сумі 40000 грн. на строк 36 місяців з 30.01.2013 року по 30.01.2016 року (а.с. 5). Пунк 1.4 Кредитного договору встановлює, що з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання цього Договору, до закінчення строку дії договору, процентка ставка становить 40% річних (а.с.5). Відповідно до п.2.5 Кредитного договору погашення кредиту здійснюється позичальником шляхом безготівкового перерахування на рахунок вказаний в п. 2.3 Кредитного договору зобов`язався погашати кредит в сумах та в терміни, які визначені у Додатку №1, а саме, щомісячно погашати заборгованість за кредитом, за відсотками, комісією (а.с.5). Відповідно до п.4.2 Кредитного договору нараховані проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок у Кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються Кредитодавця в день остаточного погашення кредиту (а.с.6). Відповідно до абз. 2 п. 7.1 Кредитного договору у разі наявності заборгованості Позичальника по договору на 00:00 годину останнього дня дії договору у відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (в рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 (тридцять) календарних днів (а.с.8). Так, відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 40000 грн., але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним, у зв`язку з чим, станом на 10.12.2018 року виникла заборгованість за кредитом. Як вбачається з довідки про стан заборгованості наданої позивачем у відповідача виникла заборгованість за основним боргом в розмірі 12200,00 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам в розмірі 20140,22 грн. (а.с. 30). У відповідності до вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у строк, встановлений договором. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», визначено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Як вбачається з роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року п. 18, за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім цього, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Як видно із розрахунку інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення кредиту наданої позивачем відповідачу нараховані інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту з 01.03.2016 по 31.10.2018 рр. позивачем нараховані відповідачу інфляційні витрати за кредитом в сумі 4452,56 грн. (а.с. 30). Суд приходить до висновку, оскільки відповідачем [PERSON] прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем, то у позивача виникло право, згідно зі ст. 625 ЦК України, вимагати сплатити суму боргу з урахуванням процентів на прострочену заборгованість, індексу інфляції за весь час прострочення. Тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 36792,78 грн. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заяву сплачений судовий збір у сумі 1921,00 грн., враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, сума судового збору, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved