Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач ОСББ "БРАВО" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за утримання та обслуговування будинку. Вказує, що відповідач [PERSON] є власником [ADDRESS], в якому створено ОСББ "БРАВО", та є споживачем житлово-комунальних послуг. Зазначає, що об'єднання є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території. Водночас, відповідач відмовляється підписувати договір про утримання будинку та з лютого 2012 року перестав оплачувати надані ОСББ послуги, а заборгованість становить 3575,28 грн., яку просить стягнути із відповідача разом із судовим збором в розмірі 243,60 грн. та 700 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представники позивача Мамченко І.О. та Гудько А.Н. позовні вимоги збільшили просили стягнути з відповідача заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01 лютого 2012 року по 01 січня 2015 року в розмірі 4315 грн. 20 коп. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив, просив зарахувати витрачені ним кошти в сумі 2588 грн. за проведення ремонту у під'їзді в рахунок погашення боргу за послуги . Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з врахуванням наступного. Судом встановлено, що рішенням Луцької міської ради від 24.02.2010 року № 53/29 "Про передачу житлового будинку [ADDRESS] на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "БРАВО", надано згоду на передачу житлового будинку [ADDRESS] на баланс позивача (а.с.17). Як вбачається із акту приймання-передачі будинку з балансу на баланс, житловий будинок [ADDRESS], був переданий на баланс ОСББ "БРАВО" з балансу ТзОВ "М.Ж.К." (а.с.18). Згідно зі ст. 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та житлової політики. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" власники квартир, приміщень зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Згідно із ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, у якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач відмовляється від укладення договору, оскільки послуги надаються не в повному обсязі. Водночас, відповідач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13. Протоколом загальних зборів від 17.06.2010 року для мешканців будинку було затверджено тарифи за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, а тариф для мешканців будинку вище 2-го поверху становить 1,4716 грн. за 1 м.кв. залежно від загальної площі квартири. Так, загальна площа квартири відповідача становить 83,80 м.кв., а тому розмір плати за послуги з утримання будинку становить 123,32 грн. в місяць. Разом із тим, відповідно до ч.5 ст. 20 Закону України "Про житлово комунальні послуги" споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги у випадку їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Відповідно до ч.4 Статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Браво" органами управління об'єднання є загальні збори його членів, правління та ревізійна комісія об'єднання (а.с.186). До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання належить прийняття рішень про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд. З матеріалів справи, зокрема із протоколу засідання правління від 10 грудня 2013 року вбачається, що на порядку денному засідання правління стояло питання щодо проведення ремонту третього під'їзду. В судовому засіданні представник позивача Гудько А.Н. підтвердила ту обставину, що проведення ремонту в під'їзді, де проживає відповідач, вирішувалося правлінням, оскільки загальні збори зібрати неможливо із за великої кількості людей - власників квартир. Таким чином, питання щодо проведення ремонту в будинках, балансоутримувачем яких є позивач, вирішувалося в порушення вищевказаного статуту, оскільки до виключної компетенції загальних зборів належить прийняття рішень щодо проведення ремонту будинку. Відповідач в судовому засіданні вказував, що питання щодо проведення ремонту вирішено з порушенням вимог статуту, а необхідні роботи по проведенню ремонту на його сходовій клітці проведені не були належної якості, що викликало великі побутові незручності, а тому він був змушений за власні кошти придбати необхідні матеріали та провести ремонт. Це підтверджується актом №ОУ-0000016 здачі прийняття робіт (надання послуг) на суму 2588 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід зарахувати витрачені відповідачем кошти в сумі 2588 грн. на проведення ремонту сходової клітки в рахунок погашення боргу за надані позивачем послуги та стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за утримання та обслуговування будинку в розмірі 1727 грн. 20 коп.( 4315 грн. 20 коп. - 2588 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Додатком до цієї постанови встановлено, що розмір компенсації витрат, пов'язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати. Проте, представником позивача не надано суду розрахунків витрат на правовому допомогу з огляду на витрачений на її надання час, а сама по собі квитанція про сплату гонорару та акт здачі - прийняття робіт не може бути підставою для стягнення цих витрат з іншої сторони. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial