Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У лютому 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 24 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 858782/ФЛ, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 197876 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №858782/ФЛ-П1 від 24 липня 2008 року, відповідно до умов яких вона зобов'язувалась солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №858782/ФЛ-П2 від 24 липня 2008 року, відповідно до умов яких він зобов'язувався солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, станом на 04 лютого 2010 року виникла заборгованість в розмірі 1842012,26 грн. Позичальнику та поручителям направлялися досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, але ці вимоги до теперішнього часу не виконані. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2011 року позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2013 року рішення суду від 19 квітня 2011 року скасовано та справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача Шляхтіна А.В. надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що кредитний договір підписувала вона, але кошти вона не отримувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. За змістом рішення Констуційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі; Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], а також представник останнього [PERSON] обізнані про існування цивільної справи на розгляді у суді (а.с.35,37,38,40,51,57,65), а тому повинні цікавитися рухом по справі. Разом з тим, до суду не з'являються, рухом по справі не цікавляться, а тому з урахуванням строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали кримінальної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 858782/ФЛ, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 197876 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % річних строком до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань в повному обсязі. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється за графіком повернення кредиту і сплати відсотків, що встановлено частиною 1 кредитного договору № 858782/ФЛ від 24 липня 2008 року. Згідно п.5.2. частини 5 кредитного договору № 858782/ФЛ від 24 липня 2008 року за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за нею станом на 04 лютого 2010 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 1842012,26 грн., яка складається з наступного: 1562558,19 грн. - залишок заборгованості за кредитом, 250950,76 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 28503,31 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 24 серпня 2008 року був укладений договір поруки № 858782/ФЛ-П1, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов'язувалась відповідати перед банком в повному обсязі за повне та своєчасне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 24 серпня 2008 року був укладений договір поруки № 858782/ФЛ-П2, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов'язувався відповідати перед банком в повному обсязі за повне та своєчасне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. За ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ст.556 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При солідарному обов'язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника. Поручитель відповідає перед кредитором у тому є обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК України). Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.3 ст.554 ЦК України). Відповідно до аналізу зазначеної правової норми поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення декількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання ч.3 ст.554 ЦК України не застосовується. Таким чином, оскільки кожен з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] уклали з позивачем окремі договори поруки щодо виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON], то з кожного з поручителів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором та договорами поруки в розмірі 1 842 012,26 грн., а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір по 566 грн. 67 коп. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 40 грн. з кожного, а всього в сумі по 606 (шістсот шість) грн. 67 коп. з кожного.

Outcome: partial