Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] реєстратора Одеської філії КП «Реєстрація майна та бізнесу» [PERSON] , третя особа Одеська філія КП «Реєстрація майна та бізнесу» про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію права та їх обтяжень, скасування реєстрації права власності, - із врахуванням уточнення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником нерухомого майна, а саме ј частки квартири [ADDRESS] на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2018 р. по справі № 522/13179/17. Право власності за нею було зареєстровано державним реєстратором ДП "Центр обслуговування громадян" Ковач В.П. 09 серпня 2018 р., запис про право власності № 27441893. З даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 19 червня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Хоменко Ю.А. за [PERSON] було зареєстровано право власності на Ѕ квартири [ADDRESS] . Позивач обгрунтовує, що [PERSON] всупереч нормам закону вчиняла дії для виділення з квартири [ADDRESS] , співвласниками якої є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , квартиру [ADDRESS] . Для цього до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства "Реєстрація майна та бізнесу" [PERSON] 30.10.2018 р. було неправомірно внесено запис про право власності за [PERSON] на 1/1 квартири [ADDRESS] , за відсутності належних документів, передбачених чинним законодавством. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задовольнити позов, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, за весь час розгляду справи надав одне клопотання від 16.10.2019 р. про перенесення засідання у зв`яку з необхідністю подачі ним відзиву, однак відзив не надав. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником ј частки квартири [ADDRESS] , про що 09 серпня 2018 р. державним реєстратором ДП "Центр обслуговування громадян" Ковач В.П. було внесено запис № 27441893 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 09 липня 2018 р. право власності на ј частку квартири [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] 19 червня 2018 р державним реєстратором КП "Агенція державної реєстрації" Хоменко Ю . А . за [PERSON] було зареєстровано Ѕ частки квартири [ADDRESS] . 30 жовтня 2018 р. державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства "Реєстрація майна та бізнесу" [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/1 частки квартири [ADDRESS] , виділену з квартири [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно матеріалів справи для реєстрації права власності квартири [ADDRESS] за [PERSON] державному реєстратору було надано: - копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 р. в справі № 522/13179/17 про визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частки квартири [ADDRESS] ; - висновок ТОВ "Профпроект" щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна № 06.25 від 29.10.2018 р. На підставі наданих документів реєстатором Одеської філії КП "Реєстрація майна та бізнесу" [PERSON] було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та 30.10.2018 р. проведено реєстрацію права власності за [PERSON] 1/1 частки квартири [ADDRESS] , запис про право власності № 28716106. Однак, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 р. в справі № 522/13179/17, залишене без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 р., не встановлює межі часток власників квартири [ADDRESS] . Тобто квартира [ADDRESS] а не була виділена у відповідності з вимогами законодавства з квартири [ADDRESS] , відповідно, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відсутності належних документів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положенням статті 16 ЦК України права та інтереси особи захищаються, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, позов про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова від 17 квітня 2018 р. у справі № 815/6956/15). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, мотивованим у постанові від 28 листопада 2018 р. у справі № 490/5986/17, в разі оскарження дій державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін (п.57). Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (п. 58). Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру (п. 36). У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 жовтня 2019 р. у справі № 638/18129/16-ц зазначено: "Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 807/137/18." З огляду на позовні вимоги про оскарження рішення реєстратора щодо реєстрації права власності на квартиру вказаний спір є приватноправовим та повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор зобов`язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема встановити наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Також згідно з ч. 1 статті 18 вказаного Закону, одним з етапів державної реєстрації прав є перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 56 Порядку для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. У разі, коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ в натурі частки, змінюється розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. Відповідно до п. 54 Порядку для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: - документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); - документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); - технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; - документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо). З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку про незаконність оскаржуваного рішення державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/1 частку квартири [ADDRESS] , тому як для реэстрацыъ були поданы не належны документи, якы б пыдтверджували подыл майна мыж спыввласниками та присвоэнню об`экту окремоъ адреси. Заявляючи про протиправність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №43830612 від 02.11.2018 р. та необхідність його скасування, позивач просить також задовольнити позов в частині вимог, які є похідними від основної позовної вимоги з тим, щоб відновити становище, яке існувало до порушення його прав. Відтак, позивач просить скасувати вчинений реєстатором Одеської філії КП "Реєстрація майна та бізнесу" [PERSON] на підставі оспорюваного рішення запис про реєстрацію права власності №28716106 від 30.10.2018 року на нерухоме майно - 1/1 квартири [ADDRESS] за [PERSON] . У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 грудня 2019 р. у справі № 752/2151/17-ц зроблено висновок, що скасування запису щодо державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно є способом захисту прав позивача на зазначене майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 р. у справі №1519/2-345/11 зазначив: "Належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування), що визначено частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року № 12-158гс18 № 925/1265/16 ст. 5.17)." Таким чином, суд, встановивши незаконність рішення реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» [PERSON] про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] , вважає за необхідне похідні позовні вимоги задовольнити з метою ефективного судового захисту права власності позивача на спірну квартиру. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved