Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 вересня 1986 року у Луквицькій сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16. Ухвалою від 03 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 27 вересня 1986 року у Луквицькій сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області. Неповнолітніх дітей у них немає. З 2016 року сімейне життя поступово погіршувалось, через ревнощі відповідача постійно виникали сварки, він застосовував фізичну силу. В кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення подружніх відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спільного господарства на даний час не ведуть. Примирення з відповідачем вважає неможливим. За таких обставин позивачка зазначає, що подальше збереження шлюбу з [PERSON] буде суперечити її інтересам, тому просить такий розірвати. Понесені судові витрати просить стягнути з відповідача. Відповідачем у справі 01 квітня 2021 року до канцелярії суду подано відзив, в якому [PERSON] позовні вимоги визнає, разом з тим не погоджується з підставами розірвання шлюбу, наведеними [PERSON] у позовній заяві. Вважає примирення з позивачкою неможливим, зазначає, що сімейне життя не склалось через подружні зради останньої, внаслідок чого вони втратили почуття поваги одне до одного. Тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, на розірванні шлюбу наполягає, зазначає, що примирення з відповідачем неможливе. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище " [PERSON] ", просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, примирення з позивачкою вважає неможливим, погоджується на розірвання шлюбу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задоволити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 вересня 1986 року у Луквицькій сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 3). Неповнолітніх дітей у подружжя немає. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на взаємини, які склались та існують між позивачкою і відповідачем, враховуючи те, що шлюб існує формально, позивачка не бажає збереження шлюбу, стверджує, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити її інтересам, відповідач позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 908 грн сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved