Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства в порядку суброгації завдану майнову шкоду в розмірі 19565,96 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 04 грудня 2013 року [PERSON], знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, керуючи велосипедом "Україна", на 200 м автошляху Т015123, вчинив зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN Polo, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортний засіб VOLKSWAGEN Polo застрахований ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на умовах договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 022147/4055/0001178 від 15 березня 2013 року. На підставі договору добровільного комплексного страхування, заяви [PERSON] № 00131739 про подію, що має ознаки страхового випадку від 06 грудня 2013 року, рахунку № ЮГАС018521 від 11 грудня 2013 року, висновку № 1415 експертного автотоварознавчого дослідження вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу від 17 грудня 2013 року та страхового акту № 00131739/1 від 23 грудня 2013 року ПрАТ "СК "УНІКА" виплачено страхове відшкодування на загальну суму 19565,96 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 045694 від 24 грудня 2013 року. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати спричинену шкоду, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Враховуючи заяву представника позивача, який клопотав про розгляд справи у його відсутності, розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов наступного висновку. У постанові Жовтневого районного суду від 30 січня 2014 року зазначено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АГ2№006981, 04 грудня 2013 року близько 18-20 години в м. Миколаєві [PERSON], керуючи велосипедом, рухався по проїжджій частині, при цьому в порушення п. 2.3 "б", п. 10.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, перед зміною напрямку руху праворуч, не впевнився в безпеці свого маневру та не надав перевагу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по смузі, на яку повертав [PERSON], внаслідок чого відбулося зіткнення останнього з автомобілем VOLKSWAGEN Polo, державний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, автомобіль механічне пошкодження. Цією Постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрите за спливом строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 4). Питання щодо винності [PERSON] у постанові не вирішене. Відповідно до постанови слідчого СВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 10.12.2013 року кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи 15.03.2013 року між [PERSON] та ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 022147/4055/0001178, автомобіля VOLKSWAGEN Polo, державний знак [NUMBER] (а.с. 6-10). 06.12.2013 року [PERSON] звернулась до ПрАТ "СК "УНІКА" з заявою № 00131739 про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 11). Вартість матеріальних збитків спричинених пошкодженням автомобіля VOLKSWAGEN Polo, державний знак [NUMBER], відповідно до "Висновку №1415 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці автомобіля VOLKSWAGEN Polo, державний знак [NUMBER] від 17.12.2013 року становить 22392,26 грн (а.с. 12-25). Відповідно до страхового акту № 00131739/1 позивачем було нараховане страхове відшкодування [PERSON] в сумі 19565,96 грн. (а.с. 26). Платіжним дорученням № 045694 від 24.12.2013 р. [PERSON] страхове відшкодування було перераховане згідно з заявою страхувальника (а.с.27). Відповідно до з постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30.01.2013 року [PERSON] не був визнаний винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 04.12.2013 р. та провадження по справі за ст. 124 КУпАП закрито, оскільки строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП сплинув. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" якщо шкоди завдано з вини особи, діяльність якої пов'язана з використанням іншого транспортного засобу (наприклад, гужової повозки, велосипеда) або механізму, що не належить до транспортних засобів (сільськогосподарські збиральні машини, косарки тощо), цивільно-правова відповідальність якої не підлягає обов'язковому страхуванню, шкода відшкодовується за загальними правилами, визначеними ЦК України. Положення ч.1 ст.1166 ЦК України, вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі. Стаття 993 ЦК України, на яку позивач посилається у позовній заяві, передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, тобто винної особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 60 ЦПК України також визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні. Проаналізувавши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди не підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відбулось ДТП, відповідач [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, автомобіль [PERSON] - механічне пошкодження. Після чого, їй було виплачено страховою компанією страхове відшкодування на підставі висновку авто товарознавчої експертизи. Вищезазначені норми Цивільного кодексу передбачають, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, позивачем не надані належні та допустимі докази, як це передбачено ст. 60 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в зв'язку з його недоведеністю та необґрунтованістю. Оскільки у задоволенні позову відмолено у повному обсязі, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем при зверненні із цим позовом до суду.

Outcome: dismissed