Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON] протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось певне нерухоме майно. Вказував, що [PERSON] не склав заповіту на випадок своєї смерті, а позивача будучи у вкрай пригніченому стані, пов'язаному зі смертю батька, важкими хворобами дружини та сина, а також будучи дуже зайнятий на роботі за межами території України, лише у листопаді 2017 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікової О.М. з метою подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка йому повідомила, що строк для подання такої заяви сплинув. Стверджував, що окрім нього спадкоємцем першої черги є ще рідний брат [PERSON], який у встановлений законом строк також не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та не має наміру цього робити в майбутньому. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити частково. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду відзив на позов, у якому просив слухати справу за відсутності представника КМР та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та не заперечував проти його задоволення, вказавши, що не має наміру приймати спадщину після смерті батька. Представник ГТУЮ у Києві до суду не з'явився, направив пояснення у яких просив провести розгляд справи за його відсутності, а розгляд даної справи залишив на розсуд суду. Заслухавши позивача, його представника, третю особу [PERSON] та свідка [PERSON], суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області 16 квітня 2015 року (а.с.5). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його сини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON] Інших спадкоємців майна померлого судом не встановлено. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, який відповідно до ст. 1270 ЦК України становить шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER], виданим 25 грудня 2017 року приватним нотаріусом Толстіковою О.М. (а.с.15). Згідно пояснень позивача, у визначений законом строк він не зміг подати заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, оскільки в цей час у нього важко хворіла дружина та син, у зв'язку з чим позивач багато працював, щоб підтримати родину. Майже два з половиною роки він працював на території Республіки Білорусь. Допитана в якості свідка [PERSON], яка є дружиною позивача, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11), підтвердила твердження останнього та вказала, що через скрутне матеріальне становище, а також необхідність проведення їй операції [PERSON] вимушений був їздити на роботу до Республіки Білорусії у період з 2014 року по листопад 2017 року. Крім того, у судовому засіданні [PERSON] підтвердив той факт, що він є рідним братом позивача, а [PERSON] є їх батьком. Та також підтвердив факт тривалого перебування позивача за межами країни. Вказував, що він не має наміру приймати спадщину після смерті батька та не заперечує, щоб її прийняв позивач. Згідно пояснень позивача, він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікової О.М. з метою подання заяви про прийняття спадщини, однак вона повідомила йому, що строк на звернення з такою заявою позивачем пропущений. Згідно з ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. А частиною 3 даної статті цього Кодексу визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, зокрема її п. 24 роз'яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ потрібно перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що дружина позивача хворіла, перенесла операцію, не працювала, тому позивач в період з 2014 року по листопад 2017 року перебував у постійних робочих поїздках у Республіці Білорусь, був вимушений працювати, щоб підтримати родину, а тому не зміг звернутись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини справи, дійшов до висновку, що причини, з яких позивач пропустив строк, встановлений для прийняття спадщини, можуть бути визнані поважними, оскільки він, маючи намір та бажаючи оформити спадщину, приклав зусилля, однак в силу об'єктивних причин не встиг цього зробити. Суд вважає за можливе задовольнити позов та надати додатковий строк, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При визначенні терміну додаткового строку, який має бути наданий позивачу, суд вважає, що для подання заяви про прийняття спадщини достатньо два місяці, які обчислюватимуться з моменту набрання цим рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: partial