Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 614,00 гривень, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року. 17 грудня 2011 року у позивачки народилася донька, батьком якої відповідно до свідоцтва про народження є відповідач по справі. З листопада 2015 року між ними припинено шлюбно-сімейні відносини. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач же припинив усяку турботу про матеріальне забезпечення доньки, що і змушує її звернутися до суду з цим позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позов визнав частково посилаючись на те, що він не має наміру надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, а безпосередньо буде купувати доньці речі та солодощі Крім цього він має на утриманні непрацездатних батьків, батька інваліда 2 групи, а тому враховуючі такі обставини обґрунтований, розумний та справедливий розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде становити 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав: Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю (а.с.9, 10). Батько ж дитини добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" 15.05.2006 року N 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Погоджуючись з вимогами позивачки про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що в даному випадку істотною обставиною для призначення аліментів в твердій грошовій сумі є те, що відповідач не працює. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач є працездатною особою, інших дітей та непрацездатних на утриманні не має, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 614 грн. 00 коп., вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. За таких обставин заперечення відповідача про необхідність зменшення розміру аліментів до 400 гривень суд знаходить необґрунтованими. Вимоги позивачки про стягнення аліментів з індексацією є зайвими, оскільки проведення індексації прямо передбачено ч.2 ст.184 СК України і відбувається автоматично у відповідності до ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". А тому,

Outcome: partial