Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

31.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив позбавити останню батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та в разі позбавлення батьківських прав передати малолітню дитину органу опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради для подальшого її влаштування. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, схильна до вживання алкогольних напоїв до батьківських обов'язків відноситься безвідповідально, вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, часто не ночує вдома, не працює. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника, позов просив задовольнити. Відповідач подала заяву про визнання нею позову та просила розглянути справи без її участі. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. У [ADDRESS], зареєстрована малолітня [PERSON], [INFO], (на даний час перебуває в Чернігівському центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відомості про батька [PERSON] записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, від 17.01.2017 року, № 00017547003 (а.с.9). З січня 2017 року малолітня [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей районної у місті ради як така, мати якої ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У вересні 2016 року мати, разом з дочкою, переїхала до свого співмешканця та проживали [ADDRESS], після чого [PERSON] стала пропускати навчання в школі без поважних причин. 06.12.2016 року дитина попросила класного керівника допомогти звернутись до організації із захисту прав дитини. У розмові [PERSON] пояснила, що мати та її співмешканець часто перебувають у стані алкогольного сп'яніння та ображають її. Зі слів [PERSON], вона часто буває голодною, додому йти боїться тому і блукає вулицями міста (а.с.11-12). В характеристиці ЗНЗ 33 зазначено, що [PERSON] ззовні буває недоглянутою, одяг буває несвіжим та не по сезону, мати дівчини має алкогольну залежність, вона байдужа до життя і навчання дитини, ухиляється від обов'язків щодо виховання й не виявляє батьківського піклування (а.с.13). За інформацією ГУНП в Чернігівській області, від 26.05.2017 року, відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1, ст. 184 КУпАП та ч.І, ст. 178 КУпАП (а.с.10). 12.01.2017 року службою у справах дітей [PERSON] було влаштовано до Чернігівського центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації. 16.02.2017 року матір дівчинки було заслухано на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та винесено рішення повторно заслухати в травні поточного року, а також попереджено про необхідність виконання батьківських обов'язків належним чином (а.с.16). [PERSON] на повторне засідання комісії не з'явилась. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", встановлено обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 22.05.2017 року № 99 виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дочки. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, суд, оцінивши всі докази у їхній сукупності, вважає вимоги позивача законними й обґрунтованими, і вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав, оскільки судом достовірно встановлено, що матір свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON], зокрема: не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; немає авторитету перед дочкою; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про її здоров'я, що суд оцінює як свідоме ухилення та небажання виконувати відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дочки [PERSON] Малолітню [PERSON], [INFO] необхідно передати на піклування органів опіки і піклування.

Outcome: approved