Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

15 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, вихованням синів не займається, діти перебувають на її утриманні та вихованні. Позивач тимчасово безробітна та знаходиться на обліку в районному центрі зайнятості, відповідач займається фермерським господарством, має в обробітку 15 гектарів землі з чого отримує доходи, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2027 гривень щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1626 гривень щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 1200 гривень, які з них становлять 1000 гривень витратити на правочину допомогу та 200 гривень, які [PERSON] має намір витрати у зв`язку з якою до суду . Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання синів в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до їх повноліття. В частині стягнення судових витрат просить відмовити повністю. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 18.01.2013 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 7); сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 9). Сини проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою Маломочульської сільської ради № 477 від 06.05.2019 (а.с. 10), знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На ім`я [PERSON] зареєстровано юридичну особу, а саме селянське (фермерське) господарство, що підтверджується свідоцтвом про держану реєстрацію юридичної особи Сері [NUMBER] (а.с. 11), також у відповідача відповідно до держаного акту на право постійного користування землею Серія ВН (а.с. 12) знаходися земельна ділянка площею 15,00 гектарів. Відповідач, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання синів на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоров`я, позивач на даний час безробітна, відповідач являючись батьком дітей, є працездатний, займається фермерським господарством, має в обробітку 15,00 гектарів землі, позовні вимоги визначає частково, проте жодних доказів щодо своїх заперечень суду не надає, тому, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню і розмір аліментів на [PERSON] необхідно визначити у розмірі 2027 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 15 травня 2019 року і до його повноліття, а на [PERSON] - 1626 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, щомісячно починаючи з 15 травня 2019 року і до його повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) зазначенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Позивач подала до суду договір про надання професійної правочинної допомоги у цивільній справі, розрахунок суми гонорару за надану правочину допомогу та акт приймання передачі наданих послуг, що підтверджує сплату гонорару в розмірі 1000 гривень, однак не надала жодних підтвердження понесених нею витрат в розмірі 200 гривень у зв`язку з явкою до суду. Таким чином, відповідачем доведено лише понесенні нею витрат на правову допомогу, в розмірі 1000 гривень, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідач на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial