Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 08.09.2011 року між ним та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №401011002, згідно умов якого відповідач надав йому споживчий кредит у сумі 10444,06 грн. для придбання товарів та послуг. Станом на дату подання позову дія кредитного договору закінчилась, тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами ним виплачено у повному обсязі - останній платіж він здійснив у 2013 році. 08.05.2014 р. позивач звернувся до відділення ПАТ «Альфа-банк» у м. Хмельницькому із проханням надати йому інформацію - виписку по рахунку про рух коштів по кредитному рахунку [NUMBER]. Вказаний рахунок було відкрито для зарахування на нього наданих [PERSON] у кредит коштів. Співробітник банку повідомила його, що виписка по рахунку є платною послугою - її вартість становить 75 грн. Оскільки позивач не погодився оплачувати виписку, то звернувся до відповідача із письмовим зверненням (вх. №51579 від 08.05.2014 р.). 14.05.2014 р. йому було надано лист-відповідь, якою відповідач відмовив у наданні виписки за кредитним договором безоплатно, а окрім того у листі вказано, що надання довідок банком здійснюється на платній основі, відповідно до тарифів, затверджених Тарифним Комітетом Банку. Кредитним договором №401011002 від 08.09.2011 р. не передбачено оплату за отримання виписки по рахунку. Окрім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 11 закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, якою затверджені "Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Позивач вважає, що вимога ПАТ «Альфа-банк» щодо оплати за отримання інформації про рух коштів по кредитному рахунку, а також документ (розпорядчий акт) тарифного комітету банку в частині встановлення оплати за отримання виписки по кредитному договору є такою, що суперечить нормам закону. Позивач просить зобов'язати відповідача надати позивачу виписку із повним описом усіх платежів та їх призначення по кредитному договору №401011002 безоплатно. Визнати недійсним документ (розпорядчий акт відповідача), у частині встановлення оплати за надання виписки по кредитному договору про надання споживчого кредиту. У судовому засіданні позивач позовні вимоги у частині зобов'язання відповідача надати йому виписку із повним описом усіх платежів та їх призначення по кредитному договору №401011002 безоплатно, залишив без розгляду. Просив визнати недійним пункт 9.1 документу "Тарифи ПАТ "Альфа Банк" для фізичних осіб, затверджених протоколом тарифного комітету ПАТ "Альфа Банк" від 31.06.2012 року. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав, викладених у позові, просив її задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позов по суті задоволено. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 08.09.2011 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №401011002. Згідно умов означеного договору відповідач надав [PERSON] споживчий кредит у сумі 10444,06 грн. для придбання товарів та послуг. Станом на дату подання даного позову дія кредитного договору закінчилась, тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами ним виплачено у повному обсязі - останній платіж позивач здійснив у 2013 році. 08.05.2014 р. позивач звернувся до відділення ПАТ «Альфа-банк» у м. Хмельницькому із проханням надати йому інформацію - виписку по рахунку про рух коштів по кредитному рахунку [NUMBER]. Вказаний рахунок було відкрито для зарахування на нього наданих [PERSON] у кредит коштів. Співробітник банку повідомила позивача, що виписка по рахунку є платною послугою - її вартість становить 75 грн. Оскільки позивач не погодився оплачувати виписку, то звернувся до відповідача із письмовим зверненням (вх. №51579 від 08.05.2014 р.). 14.05.2014 р. йому було надано лист-відповідь, якою відповідач відмовив йому у наданні виписки за кредитним договором безоплатно. Також у листі вказано, що надання довідок банком здійснюється на платній основі, відповідно до тарифів, затверджених Тарифним Комітетом Банку. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Судом встановлено, що п. в ст. 2.5 кредитного договору № 401011002, укладеного між ПАТ «Альфа-банк» та [PERSON] передбачено, що кредит надається позичальнику для «… оплати комісійної винагороди банку за надання кредиту у розмірі, що визначається згідно з умовами п. 2.8 розділу 1 цього договору шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на рахунок банку № [NUMBER]. П. б ст. 2.8 кредитного договору встановлено, що комісійна винагорода банку за надання (інформації) виписок за рахунком становить 0,99 % від суми кредиту, зазначеної в п.2.1 розділу № 1 договору. Комісійна винагорода сплачується позичальником щомісячно за кожен місяць користування кредитом, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту по дату остаточного повернення кредиту. У відповіді ПАТ «Альфа-банк» № 41196-23.1-б/б від 14.05.2014 року, адресованій [PERSON], повідомляється, що станом на 14.05.2014 р. заборгованість по кредитному договору № 401011002 відсутня. Таким чином, суд приходить до висновку, що оплата за надання (інформації) виписок за рахунком була закладена ПАТ «Альфа-банк» у кредитному договорі як окремий платіж та, як слідує із повідомлення ПАТ «Альфа-банк» № 41196-23.1-б/б від 14.05.2014 р., була здійснена позивачем у повному розмірі, оскільки заборгованість за кредитним договором відсутня. Первинним у правовідносинах, які виникли між ПАТ «Альфа-банк» та [PERSON] є саме кредитний договір № 401011002, а тому підстав керуватися п. 9.1 "Тарифів ПАТ "Альфа Банк" для фізичних осіб, затверджених протоколом тарифного комітету ПАТ "Альфа Банк" від 31.06.2012 року, у відповідача не було. Також суд приходить до висновку, що підстави визнавати недійним пункт 9.1. "Тарифів ПАТ "Альфа Банк" для фізичних осіб, затверджених протоколом тарифного комітету ПАТ "Альфа Банк" від 31.06.2012 року, відсутні, виходячи з наступного. П. 9.1 "Тарифів ПАТ "Альфа Банк" для фізичних осіб встановлено, що плата за надання довідок і дублікатів, які стосуються РКО на запит клієнта становить 75 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Згідно із п. 7 ч. 6 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк, крім надання фінансових послуг, має право здійснювати також діяльність щодо: надання консультаційних та інформаційних послуг щодо банківських та інших фінансових послуг. Відповідно до ч. 12 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Згідно із п. 3.6 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» № 168 від 10.05.2007 року банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд приходить до висновку, що встановлення ПАТ «Альфа-Банк» плати за надання довідок і дублікатів, які стосуються РКО на запит клієнта (за винятком випадків, коли встановлення оплати за надання (інформації) виписок за рахунком передбачено кредитним договором), є його правом, передбаченим ч. 12 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не порушує прав позивача і не є платою за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку, або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин.

Outcome: dismissed