Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

У лютому 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі - ПрАТ "СК "Уніка" або Страховик) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 49375 грн. 91 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 19 липня 2016 року між ним, ПрАТ "СК "Уніка", та Приватним підприємством "Шериф-Пульт" (далі - ПП "Шериф-Пульт" або Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування № 800001/4100/0000044, за умовами якого застраховано транспортний засіб марки "Renault", реєстраційний номер [NUMBER] . 30 липня 2016 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки "BMW", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля "Renault", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власником якого (автомобіля) є ПП "Шериф-Пульт", внаслідок чого було пошкоджено автомобіль ПП "Шериф-Пульт", який застрахований у ПрАТ "СК "Уніка". Згідно із постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року вказана ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України (ст. 124 КУпАП). На підставі договору страхування від 19 липня 2016 року, заяви Страхувальника про виплату страхового відшкодування, розрахунку суми страхового відшкодування та страхових актів № 0019280 та № 0019280Доплата, ПрАТ "СК "Уніка" виплатило потерпілій особі належне страхове відшкодування в розмірі 49375 грн. 91 коп. (48637 грн. 94 коп. + 737 грн. 97 коп.). Посилаючись на ст. ст. 993, 1166, 1188, 1191 та 1192 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації майнової шкоди, заподіяної власнику застрахованого автомобіля марки "Renault", реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок зазначеної вище ДТП. Представник позивача Білий В.С. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнав, просив у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивач ПрАТ "СК "Уніка", звертаючись до суду з позовом до нього, не врахувало ту обставину, що на час ДТП він мав Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5695145 від 26 червня 2015 року, відповідно до умов якого він застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Україна" (далі - ПрАТ "СК "Україна"). Розмір завданої ним майнової шкоди під час ДТП становить 49375 грн. 91 коп., що ліміту його відповідальності (50000 грн.) не перевищує, у зв`язку з чим він не зобов`язаний сплачувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, тому позовні вимоги ПрАТ "СК "Уніка" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Треті особи: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" та Моторно (транспортне) страхове бюро України у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд вони не повідомили. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 19 липня 2016 року між ПрАТ "СК "Уніка" і ПП "Шериф-Пульт" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту "Каско Corporate" № 800001/4100/0000044, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб марки "Renault", модель "Logan", реєстраційний номер [NUMBER] . 30 липня 2016 року в місті Києві сталася ДТП за участю автомобіля марки "BMW", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля "Renault", реєстраційний номер [NUMBER] , що належить ПП "Шериф-Пульт", під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено застрахований у ПрАТ "СК "Уніка" вказаний вище транспортний засіб. 02 серпня 2016 року до ПрАТ "СК "Уніка" звернувся [PERSON] , водій застрахованого транспортного засобу марки "Renault", реєстраційний номер [NUMBER] , із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: ДТП, що сталася 30 липня 2016 року в місті Києві за участю застрахованого транспортного засобу - автомобіля марки "Renault", реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля марки "BMW, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 755/12372/16-п встановлено, що 30 липня 2015 року близько 21.50 год. [PERSON] у місті Києві по проспекті Возз`єднання, 1, керуючи автомобілем марки "BMW 525?, реєстраційний номер [NUMBER] , у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Renault Logan", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зазначена ДТП, що сталася 30 липня 2016 року в місті Києві з вини [PERSON] , позивачем ПрАТ "СК "Уніка" визнана страховим випадком. Згідно із звітом про оцінку КТС № 03-17/08-01 від 17 серпня 2016 року відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу "Renault Logan", реєстраційний номер [NUMBER] , становить 49602 грн. 25 коп. На підставі заяви Страхувальника про виплату страхового відшкодування від 03 серпня 2016 року, наказів ПрАТ "СК "Уніка" від 30 серпня 2016 року № 00199280 та від 23 вересня 2016 року № 00199280Доплата, страхових актів № 0019280 від 30 серпня 2016 року та № 0019280Доплата від 23 вересня 2016 року, Страховиком було розраховано суму страхового відшкодування ПП "Шериф-Пульт" у розмірі 48637 грн. 94 коп. та 737 грн. 97 коп. (доплата) та здійснено виплату страхового відшкодування Страхувальнику шляхом перерахування цих сум Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Мотив Лтд", відповідно до рахунків № 7658 від 08 серпня 2016 року та № 8739 від 09 вересня 2016 року, що підтверджується копіями платіжних доручень № 030229 від 31 серпня 2016 року та № 033860 від 27 вересня 2016 року про здійснення перерахування коштів у зазначених розмірах. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Позивач ПрАТ "СК "Уніка", звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилалося на те, що після виплати страхового відшкодування ПП "Шериф-Пульт" до нього перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації майнової шкоди в розмірі 49375 грн. 91 коп., заподіяної власнику автомобіля марки "Renault", реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті ДТП, яка мала місце 30 липня 2016 року в місті Києві. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позовних вимог ПрАТ "СК "Уніка", вказував на те, що на момент ДТП, що сталася 30 липня 2016 року, його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ "СК "Україна", на підтвердження чого надав суду оригінал Полісу № АІ/5695145обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 червня 2015 року, тому відповідач вважає, що відшкодовувати позивачу завдану ним під час ДТП майнову шкоду має ПрАТ "СК "Україна". Судом встановлено, що 26 червня 2015 року між ПрАТ "СК "Україна" та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АІ/5695145, строк дії якого з 00.00 год. 31 липня 2015 року по 30 липня 2016 року (включно), ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50000 грн., франшиза - 0 грн., забезпечений транспортний засіб автомобіль марки "BMW 525?, реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач ПрАТ "СК "Уніка" у заяві про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) зазначало, що підставою його звернення до суду з цим позовом до [PERSON] слугувало те, що згідно із запитом до центральної бази даних МТСБУ щодо перевірки чинності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5695145 отримано відповідь про недійсність зазначеного Полісу. Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/842/18 ПрАТ "СК "Україна" визнано банкрутом. Також вказувало, що у разі встановлення судом факту укладання і чинності на момент ДТП Полісу № АІ/5695145 обов`язок по відшкодуванню шкоди виникає в МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. До даної заяви позивачем додано витяг щодо перевірки вказаного Полісу № АІ/5695145, з якого вбачається, що з 01 липня 2015 року ПрАТ "СК "Україна" позбавлене права укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 120). Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. У ст. 17 Закону № 1961-IV визначений порядок укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АІ/5695145) укладений між ПрАТ "СК "Україна" та [PERSON] 26 червня 2015 року, за формою та змістом відповідає вимогам закону, доказів того, що на момент настання ДТП (30 липня 2016 року) він був недійсним, суду не надано, укладений цей договір до 01 липня 2015 року, тобто до часу позбавлення ПрАТ "СК "Україна" права укладати відповідні договори. У ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 цього ж Закону узв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц викладено правовий висновок та зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Також Великою Палатою Верховного Суду у даній постанові вказано, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду також і у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц. Виходячи з наведеного, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що розмір завданої позивачу ПрАТ "СК "Уніка" майнової шкоди (49375 грн. 91 коп.)не перевищує ліміту відповідальності відповідача [PERSON] (50000 грн), суд дійшов висновку, що позов ПрАТ "СК "Уніка" є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed