Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" про дострокове розірвання кредитного договору на використання платіжної картки, в якій просив суд достроково розірвати договір про надання та використання платіжної картки №94860096 від 23.01.2012 року, укладений між ним та ПАТ "Банк Форвард". В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 23.01.2012 року між ним та ПАТ "[PERSON] Стандарт" було укладено договір про надання та використання платіжної картки №94860096, згідно якого він отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн. На протязі чотирьох років він користувався цією платіжною карткою. В подальшому ПАТ "[PERSON] Стандарт" закрився та передав всі свої повноваження ПАТ "Банк Форвард". З ПАТ "Банк Форвард" він ніяких договорів не укладав. На даний час у нього скрутне матеріальне становище. У нього народився син [PERSON], [INFO], який постійно хворіє та потребує постійного лікування. На даний час він не працює. Він офіційно звернувся до керівництва ПАТ "Банк Форвард" з офіційною претензією про розірвання вищевказаного кредитного договору, так як фінансово неспроможний сплачувати надалі зазначений кредит. 15.12.2015 року він отримав від банку офіційну відповідь на його претензію, де йому було відмовлено в розірванні кредитного договору. Зважаючи на дуже скрутне матеріальне становище, він змушений звернутися до суду для розірвання кредитного договору. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення на позов, відповідно до змісту яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, так як відсутні підстави для розірвання договору про надання та використання платіжної картки №94860096 від 23.01.2012 року. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне. Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 16.08.2011 року ПАТ "[PERSON] Стандарт" отримав від позивача пропозицію, що викладена в п. 3 заяви № 92500956, про укладення договору про надання та використання платіжної карти, в якій позивач погоджується з тим, що акцептом оферти про укладення договору про надання та використання платіжної карти будуть дії банку по відкриттю позивачу поточного рахунку (п. 4.2. заяви № 92500956), а строк для відповіді банку на оферту позивача про укладення договору становить 18 місяців з дати заяви № 92500956 (п. 6.2. заяви № 92500956). 23.01.2012 року ПАТ "[PERSON] Стандарт" відкрив позивачу поточний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку карти, а отже вчинив дії для прийняття пропозиції, внаслідок чого відбувся факт укладання договору про надання та використання платіжної карти № 9486-0096. Відповідно до п. 3 підписаної позивачем заяви № 92500956 договір про надання та використання платіжної карти № 9486-0096 укладений на умовах, викладених у заяві № 92500956, Тарифах по карткам банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток банку, та які, відповідно до п. 8 підписаної позивачем заяви № 92500956, є складовою та невід'ємною частиною договору про надання та використання платіжної карти № 9486-0096. Позивач зобов'язався (п. 8 заяви № 92500956) у разі встановлення йому банком ліміту кредитування за договором та використання кредитних коштів для власних потреб, повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, банківську комісію та виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі. Банк встановлює клієнту ліміт, при цьому, до моменту активації карти ліміт дорівнює нулю, а при активації карти банк інформує клієнта про розмір ліміту, що буде йому встановлений на розсуд банку в межах суми, обумовленої в заяві, або в момент активації (при цьому ліміт стає доступний клієнту для використання не пізніше дня, що є наступним за днем активації), або в момент здійснення першої видаткової операції, що підтверджують здійснення клієнтом такої видаткової операції (п. 2.7. Умов). ПАТ "[PERSON] Стандарт" встановив позивачу ліміт у розмірі 5 800,00 грн. та в подальшому здійснив кредитування рахунку карти клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку клієнта з 23.01.2012 року по 17.05.2016 року. Отже, позивач після отримання карти здійснив дії щодо проведення її активації, користувався картою, а також отримував кредитні кошти в рамках ліміту з власної ініціативи. ПАТ "[PERSON] Стандарт" змінив назву на ПАТ "Банк Форвард", що підтверджується змінами до статуту ПАТ "[PERSON] Стандарт". Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України\~\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст. 1050 ЦК України. Станом на 17.05.2016 року заборгованість позивача за договором про надання та використання платіжної карти № 9486-0096 перед ПАТ "Банк Форвард" складає 19 203,70 грн. 21.11.2015 року позивач звернувся до ПАТ "Банк Форвард" з претензією про розірвання договору про надання та використання платіжної карти № 9486-0096, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та неможливістю подальшої сплати кредиту. 15.12.2015 року за вих. №14/1-08-13174 ПАТ "Банк Форвард" позивачу було відмовлено в розірванні договору про надання та використання платіжної картки №94860096 від 23.01.2012 року, так як відсутність коштів для погашення кредиту, не є підставою для розірвання кредитного договору. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За правилом ч. 1 ст. 652 ЦПК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. У відповідності до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Таким чином, згідно наведених правил розірвання договору є можливим шляхом досягнення відповідної згоди сторін, або за рішенням суду. При цьому, розірвання спірного договору у судовому порядку є можливим лише за умови доведення істотного порушення договору другою стороною, або з підстав, встановлених ч. 2 ст. 652 ЦК України за умови одночасної наявності наведених у цій частині умов. Втім, позивачем не доведено тих обставин, які могли б бути підставою для розірвання договору у судовому порядку, а саме: істотного порушення кредитного договору банком, або істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання припиненими правовідносини між сторонами шляхом розірвання кредитного договором № 014/0014/74/75123 від 21.05.2007 року, оскільки суду не доведено встановлених чинним цивільним законодавством підстав для розірвання цього договору.

Outcome: dismissed