Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

07 червня 2021 року [PERSON] в порядку окремого провадження звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року по сьогодні. В обґрунтування заяви [PERSON] вказав, що він народився [INFO] в м.Макіївка Донецької області. Його батьки [PERSON] та [PERSON] мали постійне місце проживання в Донецькій області. Також, заявник мав ще двох братів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В 1991 році [PERSON] виповнилося 8 років, він ходив до школи №2 в місті Макіївка, де закінчив 1, 2, 3 та 4 класи, потім до старшої школи перевівся в ЗОШ №5 в м.Макіївці. Закінчив тільки 5 класів. В 1996 році померла його мати [PERSON] . З батьками [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] до 2000 року. Батько працював на шахті "Чайкіно" влаштував і [PERSON] на роботу, але він був працевлаштований не офіційно - вантажником. Під час робочої поїздки на південь заявник втратив паспорт громадянина України. Останнє місце його реєстрації [ADDRESS] . На даний час [PERSON] проживає без реєстрації з 01.05.2011 у домоволодінні [PERSON] по [ADDRESS] . З 2014 року на території Донбасу розпочалися масові акції протесту, на тимчасову окуповану територію ДНР [PERSON] більше не їздив. Тому, він не має змоги звернутися до того органу, який видав йому раніше паспорт. З моменту народження і до сьогодні він постійно проживав на території України. У зв`язку із втратою паспорту, [PERSON] звернувся до Голопристанського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про встановлення особи, та в ході перевірки особу [PERSON] встановлено згідно довідки б/н, але не встановлено належність до громадянства України. Рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року, а тому рекомендовано звернутися до суду. До початку розгляду справи по суті представник заявника [PERSON] уточнила вимоги та просила встановити факт постійного проживання на території України [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року в неповнолітньому віці. Заявник у судовому засіданні підтримав заяву, наполягав на її задоволенні. Представник заінтересованої особи надала письмові пояснення та у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] 12.08.2020 звернувся до Голопристанського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про встановлення особи та видачу паспорта громадянина України. Голопристанським відділом УДМС у Херсонській області було запроваджено процедуру встановлення особи, за результатами якого особу заявника встановлено, проте не встановлено належність до громадянства України та будь-якої держави, внаслідок чого заявнику було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. Таким чином, заявнику необхідно встановити факт свого постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року в неповнолітньому віці, оскільки це має ґрунтовне значення для подальшого проходження процедури встановлення його належності до громадянства України. За результатами проведених УДМС у Херсонській області перевірок, встановлено, що [PERSON] , не має правових підстав для встановлення належності до громадянства України відповідно до ст.3 Закону, оскільки не надано доказів на підтвердження факту постійного проживання особи та його батьків на території України станом на 24.08.1991, а також не встановлено належність батьків до громадянства колишнього СРСР як основну підставу для встановлення належності [PERSON] до громадянства України в порядку ст.3 Закону. Представник заінтересованої особи з доводами та вимогами викладеними у заяві [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення не згоден та вважає, що вони не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001року № 215/2001 (далі Порядок), - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Пунктом 10 Порядку визначено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м.Макіївка Червоногвардійського району Донецької області (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 27.01.2021 №00029354530). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 27.01.2021 №00029354530 вбачається, що батьки заявника [PERSON] , [INFO] , українець, проживає за адресою [ADDRESS] , одружений з 10.05.1980 на [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] постійно мешкає з 1956 в м.Макіївка, працює в шахті "Чайкіно" - проходчиком, освіта середня загальна. Мати [PERSON] , [INFO] , постійно проживала в [ADDRESS] . Згідно актового запису про смерть 478 від 11 квітня 1996 року, мати заявника [PERSON] померла [INFO] , місце смерті м.Макіївка, Гірницький район, Донецька область. Відповідно довідки виданої 27.01.2021 [PERSON] , проживає без реєстрації з 01.05.2011 року у домоволодінні [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] . Згідно довідки від 03.06.2021 адміністрація комунального некомерційного підприємства "Голопристанська районна лікарня" повідомляє, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні , а саме: за направленням дільничного лікаря швидкої допомоги госпіталізовано 29.06.2004 до відділення травматології, виписаний з одужанням 20.07.2004; за направленням лікаря поліклініки госпіталізовано 31.01.2005 до відділення травматології, виписаний з одужанням 11.02.2005; за направленням лікаря поліклініки госпіталізовано 10.10.2019 до хірургічного відділення, виписаний з одужанням 17.10.2019. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. На звернення [PERSON] до Голопристанського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про встановлення особи та документування паспортом громадянина України повідомлено, що його особу встановлено, але не встановлено належності до громадянства України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання [PERSON] у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року, на підставі чого його заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Цей факт має для заявника юридичне значення та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Доказів, які б спростовували викладене, судом не здобуто.

Outcome: approved