Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

22.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила позбавити останнього батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що після розірвання шлюбу батько від виховання доньки усунувся, не турбувався про неї та не сплачував аліменти. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши посьмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити в повному обсязі з викладених в ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та вважає за необхідне їх задовольнити з викладених в позові підстав. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7-9). Від шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", встановлено обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 27 лютого 2017 року № 36 виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дочки [PERSON] Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, суд, оцінивши всі докази у їхній сукупності, вважає вимоги позивача законними й обґрунтованими, і вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав, оскільки судом достовірно встановлено, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON], зокрема: не спілкується з дочкою; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; немає авторитету перед дочкою; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про її здоров'я, має заборгованість по сплаті аліментів, що суд оцінює як свідоме ухилення та небажання виконувати відповідачем свої батьківські обов'язки щодо малолітньої дочки [PERSON]

Outcome: approved