Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 02.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області, третя особа без самостійних вимог [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити певні дії. Підтримуючи в судовому засіданні позовні вимоги, представник [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким витребувати із незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] транспортний засіб, тип ТЗ - легковий седан - В , SKODASUPERB, 2004 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1798 куб см., номер кузову [NUMBER] ; зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області скасувати державну реєстрацію права власності на транспортний засіб марки SKODASUPERB, 2004 року випуску, проведену 15.03.2018 року Територіальним сервісним центром №5147 на підставі Договору № 5147/2018/859919 на ім`я [PERSON] та зобов`язати Регіональний сервісний центр провести державну реєстрацію права власності на вищевказаний транспортний засіб за [PERSON] та видати [PERSON] реєстраційні документи і номерні знаки на цей транспортний засіб. Сторона позивача на обґрунтування своїх вимог посилається на наступне: 19.03.2018 року невстановлена особа на стояночному місці за адресою: [ADDRESS] , незаконно заволоділа ТЗ SKODASUPERB, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Разом з транспортним засобом у позивача викрали технічний паспорт на ТЗ (свідоцтво про реєстрацію), водійське посвідчення, паспорт громадянина України, ІПН, грошові кошти та ключі від ТЗ. За вказаним фактом відомості про кримінальне правопорушення Овідіопольським ВП ГУНП в Одеській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2018 року, за правовою кваліфікацією ч.3 ст.289 КК України. Під час здійснення слідчих дій виявлено, що після викрадення невстановленими особами транспортного засобу,належного [PERSON] , [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Юшиним А.Ю., зареєстрованої в реєстрі за №539, здійснив відчуження вищевказаного ТЗ [PERSON] , який на підставі укладеного 15.03.2018 року договору купівлі-продажу №5147/2018/859919, провів реєстрацію ТЗ на своє ім`я. Представник позивача стверджує, що позивач [PERSON] не уповноважував жодну фізичну особу довіреністю вчиняти будь-які дії щодо свого ТЗ,в тому числі і відчуження. Довіреність [PERSON] не підписував, до нотаріуса Юшина А.Ю. не звертався з питання засвідчення довіреності. Тобто, [PERSON] не мав права відчужувати майно [PERSON] . За захистом порушеного права власності [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. Представник відповідача [PERSON] і третьої особи [PERSON] позов [PERSON] не визнав і стверджував, що при укладанні договору купівлі-продажу транспортного засобу SKODASUPERB, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] і [PERSON] і [PERSON] діяли у відповідності до вимог закону, про викрадення спірного транспортного засобу у власника [PERSON] їм не було відомо. Представник відповідача Регіонального сервісного центру позов [PERSON] не заперечувала проти задоволення вимог [PERSON] в частині витребування транспортного засобу із незаконного володіння [PERSON] , а вимоги в частині зобов`язання РСЦ МВС в Одеській області вважає такими, що не містяться на вимогах закону і тому не підлягають задоволенню. Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали справи і встановив наступне: На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 29.03.2017 року Територіальним сервісним центром № 5142, [PERSON] , є власником легкового седану -В, SKODASUPERB, 2004 р/в, чорного кольору,об`єм двигуна 1798 куб см., д/з [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . 19.03.2018 року невстановленою особою у [PERSON] було викрадено транспортний засіб марки SKODASUPERB, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Разом з транспортним засобом у позивача викрали свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, водійське посвідчення, паспорт громадянина України, ІПН, грошові кошти та ключі від ТЗ. За вказаним фактом відомості про кримінальне правопорушення Овідіопольським ВП ГУНП в Одеській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2018 року, за правовою кваліфікацією ч.3 ст.289 КК України. У вищевказаному кримінальному провадженні [PERSON] визнано потерпілим. Під час здійснення слідчих дій виявлено, що після викрадення невстановленими особами транспортного засобу,належного [PERSON] , [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Юшиним А.Ю., зареєстрованої в реєстрі за №539, здійснив відчуження вищевказаного ТЗ [PERSON] , який на підставі укладеного 15.0 3.2018 року договору купівлі-продажу №5147/2018/859919, провів реєстрацію ТЗ на своє ім`я. В рамках досудового слідства у кримінальному провадженні проведено почеркознавчу експертизу. Згідно з висновком почеркознавчої експертизи №19-111 від 29.07.2019 року на довіреності , що була видана 14.03.2018 року від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Юшиним А.Ю., підпис від імені [PERSON] вчинено не [PERSON] , а іншою особою. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних правових підстав: Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності є непорушним (ч.2,3 ст.321 ЦК України). Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено і визнано сторонами, що [PERSON] - власник транспортного засобу SKODASUPERB, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] не видавав довіреність [PERSON] і не уповноважував його - [PERSON] продавати транспортний засіб [PERSON] . За таких обставин, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину. шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Наведені норми кореспондуються з роз`ясненнями, викладеними в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до яких, спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Зазначена правова позиція також узгоджується із правозастосовною практикою Верховного Суду України відображеною зокрема у справах № 6-107цс12, № 6-53цс12, № 6-140ЦСІ4, № 6-164ЦСІ4, № 6-348цс15 тощо. Тобто витребування майна шляхом віндикації (ст. 388 ЦУ України) застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно, як у даному випадку, перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Пунктом 3 ч.1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі, а іншим шляхом. Враховуючи зазначені норми матеріального права, а також фактичні обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] не здійснював дій для відчуження автомобіля - не видавав довіреність на відчуження належного йому транспортного засобу SKODASUPERB, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , а автомобіль із володіння [PERSON] вибув не з його волі, а іншим шляхом, спірний автомобіль підлягає витребуванню у [PERSON] на користь [PERSON] на підставі ст. 388 ЦК України. За викладених обставин підлягає скасуванню і реєстрація транспортного засобу SKODASUPERB, 2004 року випуску на ім`я [PERSON] . Щодо вимог позивача про зобов`язання Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області провести державну реєстрацію права власності на вказаний транспортний засіб на ім`я позивача з видачею [PERSON] реєстраційних документів та номерних знаків на цей транспортний засіб суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п. 3, 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджено постановою КМУ від 07 вересня 1998р. №1388 в редакції, яка діяла на момент відчуження автомобіля), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Відповідно до п.40,41 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (в редакції, чинній на дату винесення рішення), зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. З огляду на викладене ця частина позову [PERSON] не міститься на вимогах Закону, тому не підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2578 грн.

Outcome: partial