Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] в червні 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Аеробуд», в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі на день звільнення в розмірі 144 261,44 грн. Мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що у період з 15.05.2007 року по 05.10.2018 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Аеробуд», працюючи на посаді геодезиста. Після звільнення, відповідач, видавши трудову книжку, не сплатив на користь позивача заборгованість по заробітній платі, яка виникла за період з 01.10.2016 року по 05.10.2018 року в розмірі 144 261,44 грн. При неодноразових зверненнях позивача до ПАТ «Аеробуд» щодо виплати заборгованості по заробітній платі, відповідачем не здійснено повного розрахунку заборгованості на день звільнення. Вказані обставини стали причиною звернення до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 04.11.2020 розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 36-37). 27.11.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. ПрАТ "Аеробуд" позбавлене можливості проводити розрахунки з незалежних від підприємтва обставин, що підтверджується Актом інспекційного відвідування Держпраці від 02.12.2019 року. Зокрема, в акті зазначено, що наразі підприємство позбавлено можливості проводити розрахунки, у тому числі із оплати праці із незалежних від підприємства обставин. Починаючи з серпня 2016 року та по сьогоднішній день банківські рахунки, рухоме та нерухоме майно підприємства арештовані в рамках різних виконавчих проваджень стосовно стягнення із підприємства заборгованості в судовому порядку. Даний факт підтверджується постановами про арешт коштів боржника та іншими документами з виконавчого провадження. Крім того, Святошинським районним судом м. Києва розглянуто адміністративну справу № 759/2004/19 за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порушення вимог законодавства про працю та охорону праці відносно в.о. Голови правління ПрАТ "Аеробуд" [PERSON] . За результатами розгляду адміністративної справи, постановою суду від 06.03.2019 року провадження у справі закрито, у зв"язку з відсутністю в діях в.о. Голови правління ПрАТ "Аеробуд" [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Дана обставина свідчить про те, що ПрАТ "Аеробуд" не вчиняло протиправних дій щодо невчасної виплати заробітної плати [PERSON] . Також, представник відповідача зазначає, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 125 593,67 грн. Оскільки ПрАТ «Аеробуд» не вчиняло протиправну, винну, дію чи бездіяльність щодо невиплати заробітної плати позивачу, просили в задоволенні позову відмовити. (а.с. 41-44) Крім того, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Нормою частини 1 статті 47 Кодексу Законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 2 статті 233 Кодексу Законів про працю України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що у період з 15.05.2007 року по 05.10.2018 року позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Аеробуд», працюючи на посаді механіка спайних робіт, що підтверджується записом у трудовій книжці [PERSON] (а.с. 6-7). 05.10.2018 року позивача звільнено відповідно до пункту 1 ст. 40 КЗпП, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до наказу № 105-к від 05.10.2018 року (а.с. 5). Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Варто зазначити, що твердження представника відповідача щодо того, що ПрАТ "Аеробуд" позбавлений можливості проводити розрахунки з незалежних від підприємства обставин не приймаються судом до уваги як підстава відмови у позові. Відсутність фінансово-господарської діяльності не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності. Згідно з довідки ОК-7 отриманої у Пенсійному фонді України, з 01.10.2016 року по день звільнення - 05.10.2018 року позивачу нараховано 144261,64 грн., (а.с. 9-11). Відповідно до довідки виданої ПАТ «Аеробуд» вбачається, що за даними бухгалтерського обліку заборгованість із виплати заробітної плати перед [PERSON] станом на 25.11.2020 року становить 125 593, 67 грн. (а.с. 45) Приймаючи до уваги те, що довідка ОК -5 містить відомості про суми заробітку для нарахування пенсії і страховий стаж, суд не приймає її як доказ нарахованої але не виплаченої заробітної плати. Суд, погоджується з визнаною відповідачем сумою заборгованості із виплати заробітної плати перед [PERSON] станом на 25.11.2020 року у розмірі 125 593, 67 грн., тому позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягають частковому задоволенню в сумі 125 593, 67 грн. Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та знайшли своє підтвердження, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір стягується пропорційно задоволенню позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial