Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У вересні 2014 року ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА» звернулося до суду з позовом до Благодійної організації «Благодійний фонд «Пацієнти України», [PERSON], [PERSON] про визнання недостовірною та спростування інформації, відшкодування моральної шкоди. 12 листопада 2014 року позивач подав заяву про зміну предмету позову до Благодійної організації «Благодійний фонд «Пацієнти України», [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання недостовірною та спростування інформації, відшкодування моральної шкоди Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА» є заявником медичного імунологічного препарату "Альфапег", виробником якого є ТОВ "Науково-виробнича компанія "Інтерфармбіотик". 04 жовтня 2013 року МОЗ було видано сертифікат № 886/12-300200000 про державну реєстрацію медичного імунобіологічного препарату за ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА». Вказали, що [INFO] на офіційному веб -сайті БО «Благодійний фонд «Пацієнти України» [INFO] було опубліковано статтю під назвою «[INFO]». В даній статті йдеться про препарат «Альфапег», що зареєстрований за ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА», зокрема було зазначено: «За результатами перевірки документів виробників українського препарату «Альфапег» було виявлено, що препарат не пройшов жодних клінічних випробувань на пацієнтах, якими могли його закупити… розказує [PERSON], голова БФ «Пацієнти України»:«Як ми можемо бачити, наші підозри справдилися, адже недарма компанія приховувала від пацієнтів, людей, чиє життя залежить від якості їх препарату, результати його випробувань. Адже їх банально не було». Позивач зазначив, що у даній статті міститься негативна, недостовірна, а також така, що принижує ділову репутацію інформація, а саме інформація, що викладена веб -сайті є аморальною по відношенню до пацієнтів, які могли використовувати препарат «Альфапег». Вказали на те, що поширення неправдивої інформації завдало їм моральної шкоди, яка полягає у дискредитації репутації ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА», способу ведення його господарської діяльності та продукції, що ним випускається. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації, інформацію, поширену Благодійною організацією «Благодійний фонд «Пацієнти України» [INFO] на веб -сайті [INFO] в статті «[INFO]» наступного змісту: «МОЗу хотіли продати препарат, що не пройшов клінічні випробування», «За результатами перевірки документів виробників українського препарату «Альфапег» було виявлено, що препарат не пройшов жодних клінічних випробувань на пацієнтах, якими могли його закупити», «Як ми можемо бачити, наші підозри справдилися, адже недарма компанія приховувала від пацієнтів, людей, чиє життя залежить від якості їх препарату, результати його випробувань. Адже їх банально не було». Зобов'язати Благодійну організацію «Благодійний фонд «Пацієнти України» спростувати вищезазначену не пізніше місяця з дня набрання рішення суду законної сили на веб -сайті [INFO] тим же шрифтом і розміром як шрифт і розмір самої статті під заголовком «Спростування» шляхом повідомлення про ухвалене у даній справі судове рішення, включаючи публікацію тексту резолютивної частини рішення Подільського районного суду міста Києва у даній справі та стягнути з Благодійної організації «Благодійний фонд «Пацієнти України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛАРТІН ФАРМА» моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. 00 коп., з [PERSON] - 1 грн., з [PERSON] - 1 грн. та судовий збір. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідачів та третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав його необґрунтованості. Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] взагалі є неналежними відповідачами по справі, оскільки веб-сайт [INFO] є офіційним сайтом БО «Благодійний фонд «Пацієнти України», для інформування про його роботу, не є засобом масової інформації, наповнення сайту здійснюється не вільно, а за узгодженням посадових осіб фонду, до яких дані відповідачі не належать. Крім того, зазначила, що позивачем не доведено та не підтверджено доказами у чому саме їм була завдана моральна шкода (а.с. 93-97). Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази в справі у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА» є заявником медичного імунологічного препарату "Альфапег", виробником якого є ТОВ "Науково-виробнича компанія "Інтерфармбіотик" (а.с. 11-12). Препарат "Альфапег" наказом МОЗ України № 777 від 05.10.2012 року був зареєстрований як медичний імунобіологічний препарат. 04 жовтня 2013 року МОЗ було видано сертифікат № 886/12-300200000 про державну реєстрацію медичного імунобіологічного препарату за ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА» (а.с. 14). [INFO] на офіційному веб-сайті БО «Благодійний фонд «Пацієнти України» [INFO] було опубліковано статтю під назвою «[INFO]». В даній статті йдеться про препарат «Альфапег», що зареєстрований за ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА», зокрема було зазначено: «За результатами перевірки документів виробників українського препарату «Альфапег» було виявлено, що препарат не пройшов жодних клінічних випробувань на пацієнтах, якими могли його закупити… розказує [PERSON], голова БФ «Пацієнти України»:«Як ми можемо бачити, наші підозри справдилися, адже недарма компанія приховувала від пацієнтів, людей, чиє життя залежить від якості їх препарату, результати його випробувань. Адже їх банально не було». Предметом спору у даній справі є захист ділової репутації юридичної особи - ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА» внаслідок поширення про нього та препарату "Альфапег", що ним випускається, недостовірної інформації. Пунктом 1 ст. 91 ЦК України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Юридична особа, немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. При цьому поширена інформація має бути визнана недостовірною, а спростовує її особа, яка таку інформацію поширила. Особисті немайнові права юридичної особи підлягають захисту відповідно до глави 3 ЦК України. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника (особу, яка порушила ці права). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Оціночними судженнями відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» є висловлювання, які не містять фактичних даних або можуть бути витлумачені як фактичні дані. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а тому не можуть бути предметом судового захисту. Якщо ж інформація містить дані про факти і явища, вона не є оціночним судженням, а є інформацією про факти і явища. У разі, якщо фактів, відомості про які містяться в розповсюдженій інформації, не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, ця інформація є недостовірною і підлягає спростуванню. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1, 2 п. 4 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 5 постанови відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно із ч. 3 ст. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 18 постанови згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Обґрунтовуючи позов у частині визнання інформації недостовірною, позивач зазначав, що недостовірність інформації полягає в тому, що у статті зазначено, що препарат "Альфапег" не пройшов клінічні випробування. Проте, препарат "Альфапег" був розроблений в Україні провідними українськими вченими під керівництвом академіка НАН та члена-кореспондента АМН України, професора [PERSON], пройшов всі необхідні клінічні дослідження. Крім того, негативність інформації полягає в тому, що в ній стверджується про порушення ТОВ «ВАЛАРТІН ФАРМА» правил випуску на фармацевтичний ринок медичного препарату та фактично вимог чинного законодавства, намагання продати препарат, який ніби-то не пройшов клінічні випробування, тобто є неефективним та навіть небезпечним, що є неетичним та аморальним по відношенню до пацієнтів, які могли використовувати даний препарат. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про лікарські засоби» лікарські засоби допускаються до застосування в Україні після їх державної реєстрації, крім випадків, передбачених цим Законом. Державна реєстрація лікарських засобів проводиться на підставі заяви, поданої до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я. У заяві про державну реєстрацію лікарського засобу зазначаються: назва та адреса виробника; адреса його місцезнаходження та виробничих потужностей; назва лікарського засобу і його торговельна назва; назва діючої речовини (латинською мовою); синоніми; форма випуску; повний склад лікарського засобу; показання та протипоказання; дозування; умови відпуску; способи застосування; термін та умови зберігання; інформація про упаковку; дані щодо реєстрації лікарського засобу в інших країнах, у тому числі назва країни, номер і дата реєстрації. До заяви додаються: матеріали доклінічного вивчення, клінічного випробування та їх експертиз; фармакопейна стаття або матеріали щодо методів контролю якості лікарського засобу, проект технологічного регламенту або відомості про технологію виробництва; зразки лікарського засобу; його упаковка; документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору. До заяви про державну реєстрацію лікарського засобу, призначеного виключно для лікування туберкульозу, ВІЛ/СНІД, вірусних гепатитів, онкологічних та рідкісних (орфанних) захворювань, який зареєстрований компетентним органом Сполучених Штатів Америки, Швейцарії, Японії, Австралії, Канади або Європейського Союзу як лікарський засіб, додаються лише матеріали щодо методів контролю якості лікарського засобу, зразки упаковки лікарського засобу з маркуванням, викладеним мовою для маркування лікарських засобів відповідно до вимог цього Закону, та інструкції про застосування лікарського засобу, викладеної мовою відповідно до вимог цього Закону, документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору. За результатами розгляду зазначених матеріалів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я у місячний термін приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації лікарського засобу. Як вбачається з листа Міністерства охорони здоров'я України, препарат «Альфапег» виробництва ТОВ «Науково-виробнича компанія «Інтерфармбіотек», Україна проходив процедуру державної реєстрації відповідно до Положення про контроль за відповідністю імунобіологічних препаратів, що застосовуються в медичній практиці, вимогам державних і міжнародних стандартів, затвердженого постановою КМ України від 15.01.1996 № 73 та Порядку проведення державної реєстрації (перереєстрації) медичних імунобіологічних препаратів в Україні, затвердженого наказом МОЗ України від 06.12.01 р. У реєстровому досьє на вищенаведений препарат наявні документи відповідно до вимог Порядку. Після завершення спеціалізованої експертизи, на підставі умотивованого висновку ДП «Державний експертний центр МОЗ України» наказом МОЗ України від 05.10.2012 року за № 777 препарат «Альфапег» зареєстрований в Україні та внесений до Державного реєстру лікарських засобів (сертифікат про державну реєстрацію № 886/12-300200000 від 05 жовтня 2012 року, дійсний до 05.10.2017 р.). (а.с. 102) У вказаному листі перераховані матеріали до клінічного вивчення вищезазначеного препарату та матеріали клінічного випробування. (а.с.104- 105) На підставі перелічених матеріалів наказом МОЗ України від 15.10.12 року № 777 препарат «Альфапег» був зареєстрований в Україні. З висновку судової лінгвістичної експертизи від 07 квітня 2015 року № 056/266 вбачається, що висловлювання, які є частиною статті під назвою «[INFO]», оприлюдненої [INFO] на веб-сайті БО «Благодійний фонд «Пацієнти України» [INFO], а саме: «[INFO]» (заголовок). «За результатами перевірки документів виробників українського препарату «Альфапег» було виявлено, що препарат не пройшов жодних клінічних випробувань на пацієнтах, якими могли його закупити» «Розказує [PERSON], голова БФ«Пацієнти України»…Тим не менше, зрозумівши, що даних з клінічних досліджень не має на жодному міжнародному ресурсі, де компанії завжди публікують результати випробувань, ми запідозрили махінації. Як ми можемо бачити, наші підозри справдилися, адже недарма компанія приховувала від пацієнтів, людей, чиє життя залежить від якості їх препарату, результати його випробувань. Адже їх банально не було» містять негативну інформацію, яка може завдати шкоди діловій репутації компанії "Валартін фарма" (а.с. 148-173). Ураховуючи вищевикладене та з огляду на характер поширеної інформації, суд вважає, що інформація, яка викладена на веб-сайті не є оцінкою певних фактів, оскільки поширена у формі подачі фактів, первинним джерелом поширення цієї інформації є БО «Благодійний фонд «Пацієнти України», якому належить сайт [INFO]. БО «Благодійний фонд «Пацієнти України» у статті не виражали суб'єктивну думку, тому текст статті неможливо інтерпретувати як оціночні судження. З урахуванням наведеного, беручи до уваги висновок судової лінгвістичної експертизи, суд приходить до висновку, що інформація, оприлюднена [INFO] на веб-сайті БО «Благодійний фонд «Пацієнти України» у статті під назвою [INFO]» є недостовірною, носить в собі образу, порушує особисті немайнові права та ділову репутацію позивача, тому є всі підстави для їх спростування та відновлення порушених прав ТОВ "ВАЛАРТІН ФАРМА" відповідно до вимог ст. 277 ЦК України. Відповідно до роз'яснень у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта. Суд враховує, що оскільки веб -сайт [INFO] є офіційним сайтом БО «Благодійний фонд «Пацієнти України», для інформування про його роботу, не є засобом масової інформації, наповнення сайту здійснюється не вільно, а за узгодженням посадових осіб фонду, до яких [PERSON] та [PERSON] не належать, а тому спростовувати інформацію повинен саме БО «Благодійний фонд «Пацієнти України», а [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами по справі. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідно зобов'язати БО «Благодійний фонд «Пацієнти України» спростувати інформацію, яка викладена у статті: «[INFO]» не пізніше місяця з дня набрання рішення суду законної сили на веб -сайті [INFO] тим же шрифтом і розміром як шрифт і розмір самої статті під заголовком «Спростування» шляхом повідомлення про ухвалене у даній справі судове рішення, включаючи публікацію тексту резолютивної частини рішення Подільського районного суду міста Києва у даній справі. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» удам слід мати на увазі, що у справах про спростування відомостей, поширених засобами масової інформації (в пресі, по радіо і телебаченню), як відповідачі до участі притягаються автор, орган засобу масової інформації, що їх поширив, а у передбачених законом випадках, і відповідна службова особа цього органу, які й несуть обов'язок по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди відповідно до ступеня вини кожного з них. Якщо позивач не бажає притягати когось з них до відповідальності, на решту заподіювачів моральної шкоди покладається обов'язок по відшкодуванню тієї її частини, яка відповідає ступеню їх вини. В разі, коли орган масової інформації не називає автора, суд виходить з того, що вину за поширення зазначених відомостей цей орган взяв на себе. Таким чином, враховуючи ступінь вини БО «Благодійний фонд «Пацієнти України», яка полягає у поширенні відомостей, які принижують та порочать ділову репутацію ТОВ "ВАЛАРТІН ФАРМА", а також,

Outcome: partial