Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В заяві вказав, що 16 травня 2006 року його батьком [PERSON] було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори, відповідно якого все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що спадкодавець за законом матиме право заповів позивачу. [INFO] помер батько позивача [PERSON], який за життя був членом житлово-будівельного кооперативу "Чайка", сплатив повністю внески за квартиру [ADDRESS] та отримав у Бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя реєстраційне посвідчення на вказану квартиру, яке зареєстроване за реєстровим №36584, проте свідоцтво про право власності на квартиру батько позивача не отримав. Позивач є спадкоємцем за заповітом, у вересні 2013р. звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте, оскільки у спадкоємця відсутній документ, що підтверджує право власності на спірну квартиру за спадкодавцем, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру після померлого батька. З метою захисту своїх прав, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], що залишилося після смерті батька, як за спадкоємцем за заповітом. В судове засідання позивач надіслав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Від представника відповідача Житлово-будівельного кооперативу "Чайка" та відповідача [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №404. (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 квітня 1974 року відділом записів актів громадського стану Приморської районної адміністрації м. Маріуполя позивач [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON]. (а.с.9). З копії спадкової справи №385/2013, вбачається, що [PERSON] 16.09.2013р. звернувся до Другої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою за №1046 про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька - [PERSON] як спадкоємець, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с.41). Відповідно заповіту від 16.05.2006р., посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори, все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що спадкодавець за законом матиме право [PERSON] заповів - [PERSON] (а.с.44). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріусу Другої маріупольської державної нотаріальної контори Старостенко Л.Г. від 29.10.2013р. за №1859 позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON], в зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності спадкодавця на конкретний вид нерухомого майна, зареєстрованого у відповідному органі у встановленому законом порядку. (а.с.4) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна № 16819450 від 27.01.2014р., відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] відсутні. (а.с.61). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] був членом житлово-будівельного кооперативу "Чайка", був зареєстрований та мешкав з 10.10.1966 року по день смерті [INFO] в [ADDRESS]. (а.с.7,63). Згідно довідки голови житлово-будівельного кооперативу "Чайка" №367 від 18.02.2014р., [PERSON] у грудні 1979 року сплатив у повному обсязі внески за [ADDRESS]. (а.с.64). Відповідно реєстраційного посвідчення, виданого начальником Маріупольського бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого за реєстровим № 36584 кооперативна квартира [ADDRESS] належить на праві власності на підставі довідки ЖБК "Чайка" про сплату внесків [PERSON]. (а.с.5). Відповідно до частини 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухвалена від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної ресторації прав на нерухомість та підстава відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до п.3 розд.2 (Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України" до 01 січня 2013 року, державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках проводилась реєстраторами Бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки за життя спадкодавець набув право власності на спірну квартиру, однак у встановленому законом порядку не здійснив його державну реєстрацію, позивач, як спадкоємець позбавлений можливості у повному обсязі реалізувати своє право спадкоємця за заповітом та оформити належним чином своє право власності на нерухоме майно, яке ним прийнято у спадщину фактично. Враховуючи, що позивач, відповідно до ст. 1234 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом після смерті батька - [PERSON], постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину, звернувся за прийняттям спадщини, шляхом подання заяви до нотаріуса, однак реалізувати свої права щодо оформлення спадкового нерухомого майна не має можливості, суд вважає що його невизнане право підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved