Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс», згідно якої просив: -розірвати договір купівлі-продажу брюк СL1019140 навітрой вош (011) 32-30 від 26 листопада 2017 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс». -cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс» сплачені грошові кошти за договором купівлі-продажу брюк СL1019140 навітрой вош (011) 32-30 від 26 листопада 2017 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс», у сумі 999,00 (девятсот девяносто девять) гривень на користь [PERSON]. -cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс» суму моральної шкоди у розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень на користь [PERSON]. -винести окрему ухвалу щодо керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс» - [PERSON] з приводу порушення нею правил торговельного обслуговування населення. -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс» судові витрати. При цьому посилаючись на те, що 26 листопада 2017 року позивачем, у магазині «Colins», що знаходиться за адресою м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс» (продавець), було придбано брюки CL1019140 навітрой вош (Q11) 32-30, вартість яких становить 999,00 грн., що підтверджується касовим чеком від 26.11.2017 року. 02 грудня 2017 року з огляду на те, що вказаний товар не підійшов позивачу за фасоном, товар ним не використовувався, збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, предявивши відповідний розрахунковий документ - касовий чек від 26.11.2017 року, він звернувся до продавця замінити вказаний товар на аналогічний відповідно до ст.9 закону України «Про захист прав споживачів». Проте в задоволенні його законної вимоги було відмовлено з посиланням на «політику компанії», відповідно до якої товари обміну не підлягають, що є прямим грубим порушенням його прав, що гарантуються законом України «Про захист прав споживачів», у звязку із чим був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.\~655, ч. 1 ст.\~673, ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого має відповідати умовам договору купівлі-продажу, а покупець зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються\~Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів"\~(далі - Закон № 1023-XII). Цим\~Законом\~установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1\~ст. 1 Закону № 1023-XII\~споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. У відповідності до\~ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:\~\~1) захист своїх прав державою;\~\~2) належну якість продукції та обслуговування;\~\~3) безпеку продукції;\~\~4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця);\~\~5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;\~\~6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;\~\~7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Судом встановлено, що 26 листопада 2017 року позивачем у магазині «Colins», що знаходиться за адресою м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс» (продавець), було придбано брюки CL1019140 навітрой вош (Q11) 32-30, вартість яких становить 999,00 грн., що підтверджується касовим чеком від 26.11.2017 року. Позивач зазначив, що 02 грудня 2017 року з огляду на те, що вказаний товар йому не підійшов за фасоном, товар ним не використовувався, збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, предявивши відповідний розрахунковий документ - касовий чек від 26.11.2017 року, звернувся до продавця замінити вказаний товар на аналогічний відповідно до ст.9 закону України «Про захист прав споживачів». Проте в задоволенні його вимоги було відмовлено з посиланням на «політику компанії», відповідно до якої товари обміну не підлягають. Також зазначив, що він звернувся до продавця з вимогою розірвати договір купівлі-продажу та повернути йому грошові кошти в обмін на придбаний товар. У відповідь на його вимогу було повідомлено, що вказані дії магазин може здійснити лише протягом 10 (десяти) днів, тому що оплата за придбаний товар була здійснена в безготівковому виді за допомогою платіжного засобу - банківської платіжної картки. Відповідач у своєму письмову відзиві на позовну заяву зазначив, що на момент звернення позивача в розпорядженні відповідача були в наявності аналогічні джинси, які хотів повернути позивач, підтверджуючи дану обставину довідкою вих.№07/02-2018 від 07.02.2018 року, яка надана суду 08.02.2018 року. Проте на вимогу позивача, обмін товару не був здійснений, що доведено суду позивачем та не спростовано відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача, про що зроблений відповідний запис до Книги відгуків та пропозицій за №9 від 02.12.2017 року, у якому викладені факти порушення прав позивача та суть його вимог до відповідача з цього приводу, що є підтвердженням звернення до відповідача в письмовій формі. Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено, в якій саме формі споживач має звертатися до продавця щодо обміну непродовольчого товару належної якості на аналогічний. Керівник підприємства роздрібної торгівлі (закладу ресторанного господарства) або його заступник зобовязаний в тижневий термін розглянути запис, що внесений до Книги відгуків і пропозицій, розібратися по суті питання та вжити необхідних заходів до усунення недоліків і порушень в роботі підприємства або до реалізації висловлених пропозицій. Керівник підприємства або його заступник за результатами розгляду заяви повинен подати в Книзі відгуків і пропозицій на зворотньому боці заяви споживача інформацію про заходи, яких вжито, та у тижневий термін, в обов'язковому порядку, надіслати письмову відповідь заявнику за вказаною ним адресою (п.7 Інструкції про Книгу відгуків і пропозицій на підприємствах роздрібної торгівлі та у закладах ресторанного господарства, затвердженої Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України №349 від 24.06.96 Як встановлено судом, керівник продавця в тижневий строк не розглянув скаргу Позивача по суті та в тижневий строк не надіслав письмову відповідь на вказану Позивачем у Книзі відгуків і пропозицій адресу, тим самим порушив приписи Інструкції про Книгу відгуків і пропозицій на підприємствах роздрібної торгівлі та у закладах ресторанного господарства, затвердженої Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України №349 від 24.06.96 р.Про зазначене свідчить відсутність відмітки про надіслання відповіді позивачу на зворотньому боці сторінки без нумерації, на якій викладена скарга [PERSON] №9 від 02.12.2017 року. У відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів»: а) споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. б) якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. Споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром (ч.І ст.9 закону України «Про захист прав споживачів»). Якщо на момент обміну аналогічного товару немає в продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару (ч.2 ст.9 закону України «Про захист прав споживачів»). При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві в день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші в день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (ч. 3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів»). З огляду на вищевикладене суд вважає, що матеріалами справи доведено та в судовому засіданні підтверджено факт того, що права [PERSON], як споживача були порушені, у звязку з чим позовні вимоги про розірвання договору купівлі-продажу брюк СL1019140 навітрой вош (011) 32-30 від 26 листопада 2017 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Текс» та cтягнення грошових кошти за вищевказаним договором у сумі 999,00 (девятсот девяносто девять) гривень на користь [PERSON], підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень, суд враховує наступне. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч.2 ст.22 «Про захист прав споживачів»). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема в порушенні прав, наданих споживачам (Відповідно до постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Позивач зазначив, що оскільки його права, як споживача, були порушені продавцем, він зазнав значної моральної шкоди, що полягає у душевних хвилюваннях, викликаних порушенням його прав та протиправною поведінкою продавця. Душевні хвилювання з приводу умисного порушення його прав негативно впливають на стан його здоровя, результатом чого є порушення сну, зниження життєвого тонусу, вимушеній витраті часу та зусиль на те, щоб захистити свої порушені права. Через те, що його права споживача були порушені, він не зміг придбати належний товар у продавця, як наслідок не взяв участь у заході для якого придбавалися брюки. Це призвело до того, що він не зміг налагодити стосунки з потенційними клієнтами та партнерами і відповідно викликало душевні хвилювання, що позначилися на його здоровї, звичайній діловій активності та призвело до зниження престижу, оскільки на вказаному заході його очікували з метою налагодження ділових звязків; вимушеному зверненні до адвоката за правовою допомогою та до суду, що також негативно позначилось на його душевному та майновому стані; зниження престижу та ділової репутації безпосередньо, внаслідок порушення його прав споживача, стали причиною порушення його честі, що формувалася тривалий період часу, оскільки його діяльність носить публічний характер; умисне порушення його прав споживача призвело до порушення гідності тощо. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 1000,00 грн., яка підлягає стягненню. Щодо вимог позивача про винесення окремої ухвали щодо керівника відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом або договором. Суд не може підміняти державний орган, приймати замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог позивача в цій частині. Позовні вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, із матеріалів справи вбачається, що 02.12.2017 р. між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги. У вказаному Договорі міститься орієнтовний перелік послуг погоджений сторонами. Також, визначено вартість за надання погодинної оплати послуг у розмірі 1000,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (надалі - Закон). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. З [PERSON] № 1 наданих послуг від 31.12.2017 року вбачається, що вартість наданих послуг становить 15\~000,00 гривень, а саме: аналіз ситуації, викладеної замовником, аналіз законодавства, аналіз судової практики, вироблення правової позиції та підготовка розяснень і рекомендацій 3000,00 гривень; усне консультування з питань захисту прав споживачів 2000,00 гривень; час проїзду до замовника 2000,00 гривень; підготовка тексту скарги до Головного управління Держспоживслужби в Одеській області 1000,00 гривень; підготовка тексту запиту до ТОВ «Дельта Текс» - 1000,00 гривень; підготовка тексту запиту орендодавцю, що надає в оренду приміщення ТОВ «Дельта Текс» - 2000,00 гривень; підготовка тексту до позовної заяви до ТОВ «Дельта Текс» для подання до Приморського районного суду м. Одеси 3000,00 гривень. З [PERSON] наданих послуг № 2 від 31.01.2018 року, вбачається, що вартість наданих послуг становить 11\~000,00 гривень, а саме: за підготовку текстів заяв до Головного управління Держпраці в Київській області та Одеській області 2000,00 гривень; підготовка та участь у складанні протоколу огляду книги відгуків та пропозицій 1000,00 гривень; час проїзду до замовника та за його дорученням 2000,00 гривень; підготовка текстів скарг на дії ТОВ «Дельта Текс» щодо ненадання відповіді на запити, несвоєчасне надання відповіді на запити; надання неповної інформації на запити 3000,00 гривень; підготовка тексту позовної заяви щодо припинення дій, що порушують права споживача 3000,00 гривень. Так, судом встановлено, що позивачем надано договір про надання послуг у сфері права від 02.12.2017р., акти прийому-передачі наданої допомоги з детальним описом робіт, проте позивачем не надано доказів саме підтвердження факту оплати правової допомоги (платіжні доручення, квитанції тощо), у звязку із чим суд відмовляє в задоволенні вимог у цій частині. Відповідно до ч. 1ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial