Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі також - позивач) звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «[PERSON] державний центр науково-технічної інформації» (далі ДП "[PERSON] ДЦНТІ"), [PERSON] державного технологічного університету, який обґрунтовувався тим, що з 17.08.1977 року [PERSON] працювала в ДП "[PERSON] ДЦНТІ" та 10.12.2015 р. була звільнена у зв"язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, однак відповідачем не було виплачено при її звільненні заборгованість по заробітній платі у сумі 13307,53 грн., у звязку з чим просила стягнути з ДП "[PERSON] ДЦНТІ" вказану заборгованість по заробітній платі, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2015 р. по 06.06.2016 р. у розмірі 7 250 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов з урахуванням уточнених вимог підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача ДП "[PERSON] ДЦНТІ" в судове засідання не зявився, судові повістки, що направлялись рекомендованими поштовими відправленнями за адресою його місцезнаходження, були повернуті до суду з відміткою поштового відділення "за адресою не проживає" (а.с. 22, 25, 38, 39, 44, 45). Представник відповідача [PERSON] державного технологічного університету у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що реорганізація "[PERSON] ДЦНТІ" шляхом його приєднання до [PERSON] державного технологічного університету фактичного не відбулася, а тому вказувала, що університет не відповідає за наявні борги "[PERSON] ДЦНТІ" та є неналежним відповідачем у справі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 17.08.1977 р. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДП "[PERSON] ДЦНТІ" та 10.12.2015 р. була звільнена за скороченням штату, що стверджується копією трудової книжки серії БТ-І №0429780 від 17 серпня 1977 року (а.с. 4). Відповідно до довідки ДП "[PERSON] ДЦНТІ" від 10.12.2015 р. №3/146 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 10 грудня 2015 року становить 13 307,53 грн., що включає усі податки та обов'язкові платежі (а.с.6). Частиною 1 статті 16 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців N 755-IV від 15.05.2003 р. встановлено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з Єдиного державного реєстру. Статтею 18 Закону N 755-IV врегульовано статус відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відповідно до якої якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи, або її відокремленого підрозділу, фізичної особи - підприємця під час провадження ними господарської діяльності, а також для відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах (частина 4 ст. 18 Закону N 755-IV). Згідно відкритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які знаходяться на веб-сайті «https://usr.minjust.gov.ua» на час розгляду справи - ДП "[PERSON] державний центр науково-технічної інформації", код за ЄДРПОУ 02736484 є юридичною особою, зареєстрованою 14.04.1998, має місцезнаходження за адресою: м.Житомир, вул.. Велика Бердичівська, 31, та з 08.10.2015 перебуває в стані припинення. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами. Згідно із статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Статтею 1 Законом України від "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, враховуючи наявну у ДП "[PERSON] ДЦНТІ", з яким позивач [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах, заборгованості по заробітній платі, що включає усі податки та обов'язкові платежі у розмірі 13 307,53 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 8 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Згідно довідки ДП "[PERSON] ДЦНТІ" дохід [PERSON], що включає усі податки та обов'язкові платежі: за жовтень 2015 р. склав 1218 грн, за листопад 2015 р. - 1218 грн. (а.с.5). Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 56,65 грн. виходячи з розрахунку: (1218 грн + 1218 грн) / (22 р.д. + 21 р.д.); де 2436 грн. заробітна плата позивача за за останні два місяці роботи, що включає податки та обов'язкові платежі; 43 р.д. сумарна кількість робочих днів за жовтень, листопад 2015 р. (згідно листа Мінсоцполітики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік"). Таким чином, середній заробіток [PERSON] за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.12.2015 р. до 06.06.2016 р. складає 6 854 грн. 65 коп., що включає усі податки та обов'язкові платежі, виходячи з розрахунку: 56,65 грн. х 121 р.д.; де 56,65 грн. середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи, що включає усі податки та обов'язкові платежі; 132 р.д. сумарна кількість робочих днів за період з 10.12.2015 р. по 06.06.2016 р. (згідно листів Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. №10196/0/14-14/13, від 20.07.2015 р. № 10846/0/14-15/13). За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з ДП "[PERSON] ДЦНТІ" середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6854 грн 65 коп., що включає усі податки та обов'язкові платежі. При цьому, суд вважає безпідставним позов до [PERSON] державного технологічного університету, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу того, що позивач перебуває з університетом у трудових відносинах, а також те, що останнє несе зобовязання за ДП "[PERSON] ДЦНТІ", процедура припинення якого шляхом приєднання до [PERSON] державного технологічного університету фактично не завершена та на час розгляду справи триває. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial