Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 24.06.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала та станом на 12.11.2020 у неї виникла заборгованість в розмірі 20 467,14 грн, яку позивач просить стягнути. Ухвалою суду від 25.01.2021 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24.06.2011 між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 43, 45-48), та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (копія на а.с. 15). З даною анкетою-заявою [PERSON] ) ознайомлено під підпис 24.06.2011. Згідно інформації, викладеній у даній заяві [PERSON] підтвердила, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Згідно наданих банком розрахунків заборгованості (а.с. 6-9), а також виписки за договором (а.с. 10-12) заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.11.2020 становить 20 467,14 гривень, з яких: 16045,47 грн - заборгованість за тілом кредита; 4421,67 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Позивач, окрім заборгованості за тілом кредита - 16 045,47 грн просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками - 4421,67 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Доводи позивача про те, що до спірних правовідносин належить застосовувати правила частини першої статті 634 ЦК України є необґрунтованими, оскільки Умови та Правила, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк" відповідачем не підписані, а розмір відсотків договором не встановлений суд приходить до висновку, про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками - 4421,67 грн. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що відповідач фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку не повернула, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 24.06.2011 на загальну суму - 16 045,47 грн, з яких: 16 045,47 грн - заборгованість за тілом кредита. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд виходить із такого розрахунку: (2102 грн - сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви / 20 467,14 грн - ціна позову х 16 045,47 грн - розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення), що становить 1 647,89 грн і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial