Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

30.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на автомобіль марки Nissan Pathfinder SE, 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER] шасі, р/н [NUMBER]; звільнити автомобіль з-під арешту. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Прохорова П.А. від 30.12.2016 року провадження по справі відкрито. В зв'язку з закінченням повноважень судді Прохорова П.А. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В. Ухвалою від 11.04.2017 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В. 19.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, уточненою в порядку ст. 197 ЦПК України, в якій просить: - визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Nissan Pathfinder SE, 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER], красного кольору, р/н [NUMBER], таким, що є укладеним 20.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб, а саме автомобіль марки марки Nissan Pathfinder SE, 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER], красного кольору, р/н [NUMBER]; - зняти арешт з майна, а саме автомобіля марки Nissan Pathfinder SE, 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER], красного кольору, р/н [NUMBER], накладений Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 07.08.2016 року, Постановою 2-го Київського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції від 02.12.2016 року. При цьому позивач посилається на те, що 20.12.2003 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, за яким позивач передав відповідачу 10000 доларів США та отримав від відповідача довіреність та автомобіль. Вказані обставини підтверджуються розпискою, підписаною відповідачем в присутності свідків. В звязку з відїздом позивача належним чином угоду оформити не вдалось. На теперішній час позивач мав намір переоформити автомобіль на себе, однак зясував, що автомобіль знаходиться під арештом в звязку з невиконанням відповідачем кредитним зобовязань. На підставі викладеного позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 06.09.2018 року до суду надані письмові пояснення третьої особи ПАТ «Універсал Банк», в яких представник просить відмовити в задоволенні уточненої позовної заяви [PERSON] При цьому представник третьої особи Пижик В.В. посилається на те, що на підтвердження наявності у позивача субєктивного права, на захист якого подано позов, тобто права власності, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів. При цьому представник зазначає, що автомобіль відноситься до майна, момент набуття власності на який передбачено ч. 4 ст. 334 ЦК України, оскільки право власності на автомобіль має бути зареєстровано у встановленому порядку в державних органах. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ і сторони не вжили жодних заходів щодо переоформлення автомобіля у порядку, визначеному Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів. Також представник зазначає, що арешт на спірний автомобіль був накладений правомірно при процедурі виконавчого провадження, оскільки власником автомобіля є відповідач [PERSON] 14.09.2018 року до суду надані письмові пояснення третьої особи ПАТ «Дельта Банк», в яких представник просить відмовити в задоволенні уточненої позовної заяви [PERSON] При цьому представник третьої особи Бойко А.В. посилається на те, що позивач не надав належних доказів про досягнення домовленості про істотні умови договору купівлі-продажу автомобіля, та вказує, що видача довіреності не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Також представник третьої особи зазначає, що позивач не зазначив підстав належності йому права власності на спірний автомобіль, його права як власника в даному провадженні не порушено, тому позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні позивач позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, 19.09.2018 року надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. При цьому відповідач [PERSON] зазначила, що позовні вимоги, уточнені заявою від 18.06.2018 року, визнає та претензій до [PERSON] не має. Представники третіх осіб до судового засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09.04.2002 року, актовий запис №59 відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 09.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м .Одеси /а.с.127/. З Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 09.12.2003 року МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області, вбачається, що власником автомобіля NISSAN PATHFINDER SE, 1996 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. Особливі відмітки: біржова угода -13990 22.09.2003, має право керувати [PERSON] /а.с.40/. На підтвердження позовних вимог суду надано розписку від 20.12.2003 року, з якої вбачається, що [PERSON] продала [PERSON] автомобіль NISSAN PATHFINDER SE 1996 року випуску, двигун-кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] за 10000,00 доларів США. Гроші повністю отримала в повному обсязі за автомобіль, ніяких матеріальних та моральних претензій до нього не має /а.с.4/. Також позивачем суду надано Акт передачі машини від 20.17.2003 року, в якому зазначено, що [PERSON] в доповнення до договору купівлі-продажу між нею та [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв в своє постійне користування спірний автомобіль, ключі, брелок сигналізації та інші речі. В акті зазначено, що [PERSON] не має ніяких претензій до [PERSON] Акт підписали: [PERSON], [PERSON], свідки [PERSON] та [PERSON] /а.с.121/. Таким чином, з наданих стороною позивача суду доказів вбачається, що позивач [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти та отримав спірний автомобіль в постійне користування. Вказані розписка та акт не мають посилань на перехід права власності на автомобіль. Відповідач [PERSON] 20.12.2003 року оформила доручення, посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П., яким уповноважила позивача [PERSON] управляти належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] легковим автомобілем марки NISSAN PATHFINDER SE 1996 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з правом тимчасового виїзду за кордон /а.с.15/. З довіреності, посвідченої 07.09.2006 року приватним нотаріусом ОМНО Шевиріною А.О., вбачається, що [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси перед усіма третіми особами, в тому числі ДАІ, СТО, АЗС, з питань експлуатації та обслуговування без права відчуження належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] легкового автомобіля марки NISSAN PATHFINDER SE 1996 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак - [NUMBER], для чого надала право укладати відповідні договори, керувати з правом тимчасового виїзду за кордон вищезазначеним автомобілем, проходити технічний огляд, техобслуговування, ремонт автомобілю, представляти її інтереси в усіх компетентних органах у випадках ДТП за участю згаданого автомобіля, в тому числі укладати угоди про відшкодування заподіяної шкоди, розписуватися за неї в цих угодах, та вчиняти інші дії, необхідні для експлуатації цього автомобілю /а.с.123/. 15.04.2009 року [PERSON] оформила довіреність, посвідчену приватним нотаріусом ОМНО Юрченко І.П., якою уповноважила [PERSON] розпоряджатися з правом продажу, міни, страхування, зняття з обліку в органах ДАІ, проходження техогляду, заміни вузлів та агрегатів спірним автомобілем. Для чого надала [PERSON] право користуватися, керувати вищезгаданим транспортним засобом, підписувати за неї, подавати та одержувати заяви, в тому числі заяву про належність автомобіля на праві приватної особистої власності, довідки та інші необхідні документи, підписати правочини, договори відчуження і інші угоди, сплатити податки, інші обовязкові платежі, одержати належні їй гроші, а також виконувати всі інші дії, звязані з цією довіреністю, з правом подальшого передоручення та тимчасового виїзду за кордон /а.с.124/. 08.10.2010 року [PERSON] оформила довіреність, посвідчену приватним нотаріусом ОМНО Тітаренко О.С., якою на підставі усного договору доручення уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в усіх необхідних установах і організаціях незалежно від форм власності, галузевої належності та підпорядкування, в тому числі в органах Державтоінспекції, перед фізичними особами з усіх без винятку питань, повязаних з розпорядженням та експлуатуванням, в тому числі за кордоном належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] легкового автомобіля марки NISSAN PATHFINDER SE 1996 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак - [NUMBER] /а.с.125/. Таким чином, суд погоджується з доводами представника ПАТ «Дельта Банк» щодо того, що вказані довіреності не відображають намір [PERSON] відчужувати автомобіль та не підтверджують факту його продажу відповідачем, в звязку з чим не є належними доказами в сенсі ст. 77 ЦПК України. У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів судом 27.11.2018 року отримано відповідь Регіонального сервісного центру в Одеській області від 17.11.2017 року №31/15-6115, з якої вбачається, що згідно бази даних АІС «Автомобіль» в Одеській області станом на 15.11.2017 року автомобіль NISSAN PATHFINDER SE, н/з [NUMBER], кузов № [NUMBER], 1996 р.в., зареєстровано за гр. [PERSON], [INFO] /а.с.56/. Відповідно до вимог ст. ст. 328, 210 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід'ємно пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2016 року у справі № 6-688цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 15.02.2018 року по справі № 640/7052/16-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль задоволенню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що на спірний автомобіль в межах виконавчих проваджень ВП №51590898 та ВП 50977356 накладені обтяження у вигляді арешту, розшуку майна та заборони його відчуження /а.с.57-60/, що вчинено на виконання виконавчих листів про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості на користь ПАТ "Дельта-Банк", ПАТ "Сбербанк", ПАТ "Універсалбанк". Боржником в зазначених виконавчих провадженнях є [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 09.12.2003 року МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області є власником автомобіля NISSAN PATHFINDER SE, 1996 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], в звязку з чим суд, з урахуванням безпідставності позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на вказаний транспортний засіб, приходить до висновку про правомірність накладення зазначених обтяжень та недоведеність вимог позивача [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. Повний текст рішення суду відповідно до ст.259 ЦПК України має бути складено протягом десяти днів. Однак, з урахуванням відпустки головуючого по справі з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року, повний текст рішення суду складено в перший робочий день після повернення з відпустки.

Outcome: dismissed