Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма імені Чапаєва Диканського району про визнання недійсними договору оренди земельної ділянки № 40 від 19. 06. 2014 року укладеного між сторонами та про зобов"язання ПСП "Агрофірму ім. Чапаєва" повернути позивачу земельну діялянку площею 4.31 га, кадастровий № 332108500:00:007:0068. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,31 га. 01.01.2007 року ним з ПСП "Агрофірма ім. Чапаєва " був підписаний договір оренди землі строком на 10 років. 19. 06. 2014 року без його участі та згоди був укладений інший договір оренди землі, який цього числа був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав. Срок дії цього договору становить 10 років. Позивач вважає, що діями відповідача були порушені його права як орендодавця. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та судовому засіданні, при цьому посилалися на відсутність досягнутої згоди на укладення нового договору оренди земельної ділянки від 19.06. 2014 року у позивача по справі. Представники відповідача судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та просили суд в їх задоволенні відмовити, а суду пояснили, що договір оренди землі між позивачем та ПСП "Агрофірма імені Чапаєва" був укладений 01 січня 2007 року. Один з примірників договору отримав позивач. Вказаний договір сторонами до початку 2015 року виконувався відповідно до його змісту, претензій від позивача не надходило. 19 червня 2014 року на вказаному договорі була проставлена відповідна дата та він був зареєстрований у державному реєстрі речових прав реєстраційною службою Диканського РУЮ. Строк дії цього договору був визначений десять років. Представники відповідача в суді вважали, що договір оренди землі від 01.01.2007 року діє і в даний час до 01.01.2017 року, а тому в зв"язку з цим намагалися в суді справу з позивачем вирішити мирним шляхом, шляхом укладення додаткової угоди. Під час розгляду срави за клопотанням позивача та його представника по справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог судом було залучено - реєстраційну службу Диканського районного управління юстиції Полтавської області та винесено про це ухвалу. В судовому засіданні представник реєстраційнорї служби Диканського районного управління юстиції Полтавської області повідомив суд, що 19.06.2014 року дійсно було проведено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав договору оренди землі №40 укладеного між позивачем [PERSON] та ПСП "Агрофірма ім. Чапаєва "Диканського району. Представник третьої особи вважав спірний договір від 19 червня 2014 року таким, що є зареєстрованим і може бути чинним до його закінчення, а саме до червня 2024 року. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, представника третьої особи, свідка [PERSON] та дослідивши наявні по справі докази,\~ суд приходить до висновку,\~ що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ положень статтей 10 і 11 ЦПК України\~ суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог\~ та зазначених і доведених ним обставин. Судом встановлено, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯГ № 663231 від 15. 01. 2007 року. [PERSON] являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,31 га, розташованої на території Чапаєвської сільської ради Диканського району Полтавської області. Між сторонами по справі 01 січня 2007 року було укладено договір оренди землі строком на десять років, строк дії якого закінчується 31 грудня 2016 року. Позивач 01.01.2007 року передав свою земельну ділянку відповідачу, що підтверджено відповідним актом про передачу та прийом земельної ділянки. Вказаний вище договір оренди землі хоча і виконувався сторонами, але на час розгляду справи в суді зареєстрований у встановленому законом порядку не був. Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За змістом ч. 2 ст. 640 ЦК України в редакції до 01.01.2013р. договір який підлягає державній реєстрації є укладеним з моменту його державної реєстрації. Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Відповідно до ст. 203 ч. 3 ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Відповідно до роз"яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", недійсним може бути визнаний лише укладений договір. Договір оренди землі № 40 від 01. 01. 2007 року на час розгляду справи в суді не пройшов державну реєстрацію, що підтвердив в суді позивач його представник та цього факту не запечечували представники відповідача, тому він відповідно до чинного законодавства є неукладеним. В суді також було встановлено, що між сторонами по справі 19 червня 2014 року був укладений інший договір оренди землі строком на 10 років, який підписаний позивачем не був, бо цей факт в суді категорично заперечув сам позивач та його представник і цього факту не заперечували представники відповідача та допитана в суді свідок [PERSON],вони пояснили суду, що договір оренди землі з позивачем був підписаний лише один раз, а саме 01 січня 2007 року. Договір оренди землі № 40 від 19. 06. 2014 року, який не був підписаний позивачем, чим було порушено його воєвиявлення як одного з учасників правочину, але незважаючи на це він пройшов державну реєстрацію, а тому він є укладеним, а у відповідача з дня державної реєстрації договору виникло право на оренду землі позивача [PERSON] Разом з цим між сторонами по справі не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору оренди землі, а зокрема, строку його дії, бо в суді під час розгляду справи самі представники відповідача неодноразово стверджували, що на час розгляду справи в суді діє договір ореди землі № 40 укладений з позивачем 01 січня 2007 року, термін якого закінчується 31.12.2016 року, а тому вони з метою вирішення спору з позивачем в суді намагалися укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 01.01.2007 року. Також, під час реєстрації договору оренди землі від 19. 06. 2014 року відповідачем по справі були порушені вимоги ст.15 Закону України «Про оренду землі», а саме був відсутній Акт про передачу та прийом земельної ділянки, що належить позивачу, датований 2014 роком. При огляді в судовому засіданні письмових доказів у виді двох договорів оренди землі № 40 від 01.01.2007 року та від 19.06.2014 року, встановлено, що кожен з них складається з двох аркушів, де перша і друга сторінки цих договорів мають відмінності, а саме: в даті укладення договорів, відображення кадастрового номеру, строку дії договору, розміру індексації вартості земельного паю та на останніх сторінках договорів маються різні види печатки Приватного сільськогосподарського підприємства"Агрофірми імені Чапаєва". Вказані відмінності на думку суду свідчать про різний час укладення договорів, а тому ці факти спростовують твердження представників відповідача, що два договори про оренду землі №40 від 01.01.2007 року та від 19.06.2014 року були підписані з позивачем [PERSON] в 01. 01. 2007 році, а тому вони є ідентичні. Встановлення судом факту відсутності волевиявлення власника землі позивача [PERSON]В на укладення договору оренди землі від 19 червня 2014 року, так як він не давав на це згоди, але цей договір пройшов державну реєстрацію, що свідчить про його вчинення, а тому це є підставою для визнання його недійсним відповідно до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України. За вказаних вище обставин суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] законними та обґрунтованими, а тому договір оренди землі № 40 від 19. 06. 2014 року, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 19 червня 2014 року слід визнати недійсним та зобов"язати відповідача повернути позивачу належну йому земельну ділянку кадастровий № 332108500:00:007:0068. Згідно платіжної квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем [PERSON] при пред'явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з ПСП "Агрофірми ім. Чапаєва" на користь позивача судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved