Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

20 червня 2019 року [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що наказом № 38-К від 19 листопада 2012 року [PERSON] було призначено на посаду головного енергетика Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» з 20 листопада 2012 року. Наказом в.о. директора Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» № 14-к від 03 червня 2019 року позивач був звільнений з роботи з 04 червня 2019 року за власним бажанням згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України в зв`язку з систематичною невиплатою заробітної плати та невиконанням адміністрацією заводу умов колективного договору по виплаті заробітної плати, з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку. В звязку з невиплатою заробітної плати та вихідної допомоги, відповідач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог у визначеному позивачем розмірі, надав розрахунок заборгованості по виплаті заробітної плати та вихідної допомоги Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів» про стягнення заробітної плати закрито. Постановою Черкаського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2019 року скасовано, цивільну справу за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів» про стягнення заробітної плати направлено для продовження розгляду до Соснівського районного суду м. Черкаси. 04 листопада 2019 року вищевказана цивільна справа надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси та в цей же день автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у даній справі обрано суддю Борєйко О.М. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2019 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів» про стягнення заробітної плати прийнято до провадження та призначено судове засідання. 20 листопада 2019 року позивач звернувся з завою про збільшення позовних вимог, виклавши пункт 4 заявлених позовних вимог в наступній редакції: «Стягнути з Державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» на користь [PERSON] середній заробіток, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за час затримки розрахунку на момент ухвалення рішення в розмірі 24607 гривень копійок». 25 листопада 2019 року відповідач надав відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог у визначеному позивачем розмірі. Згідно наданого відповідачем розрахунку, заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати станом на 03 червня 2019 року становить 53646 гривень 68 копійок, по виплаті вихідної допомоги - 743 гривні 10 копійок. 27 листопада 2019 року позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що з 03 червня 2019 року з ним не проведений розрахунок по виплаті заробітної плати та вихідної допомоги. Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 133813 гривень 13 копійок. 28 травня 2021 року [PERSON] уточнив заявлені позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 91887 гривень 05 копійок, 12511 гривень вихідної допомоги та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 24607 гривень 46 копійок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача - Валова Ю.В. позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог з урахуванням наданих позивачем уточнень. Заслухавши учасників справи та свідка, дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 3 та ст. 4 Кодексу законів про працю України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16 жовтня 2009 року порушено провадження у справі №05/14/2617 про банкрутство Підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів". Ухвалою господарського суду Черкаської області від 29 серпня 2012 року введено процедуру санації боржника. Наказом № 38-К від 19 листопада 2012 року [PERSON] було призначено на посаду головного енергетика Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» з 20 листопада 2012 року. Ухвалами господарського суду Черкаської області строк процедури санації боржника та повноважень керуючого санацією неодноразово продовжувався. Постановою господарського суду Черкаської області від 04 травня 2017 року у справі №05/14/2617 відмовлено у задоволенні клопотання керуючого санацією боржника про продовження строку процедури санації боржника та його повноважень; припинено процедуру санації Підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів"; припинено повноваження керуючого санацією Онищенка В.Д.; задоволено клопотання ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області про припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Звєздічева М.О.; визнано підприємство "Черкаський державний завод хімічних реактивів" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Звєздічева М.О.; вирішено інші процесуальні питання. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 року постанову господарського суду Черкаської області від 04.05.2017 року залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 року у справі №05/14/2617 постанову КАГС від 04.10.2017 року та постанову господарського суду Черкаської області від 04.05.2017 року скасовано, справу №05/14/2617 направлено на новий розгляд до господарського суду Черкаської області. Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року провадження у справі №05/14/2617 було закрито. Наказом Державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» № 14-к від 03 червня 2019 року [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням з підстав, передбачених ч.3 ст. 38 КЗпП України. До господарького суду Черкаської області від Державної інноваційної фінансово-кредитної установи надійшла заява від 18 червня 2019 року про перегляд ухвали суду від 08 квітня 2019 року за нововиявленими обставинами. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 29 липня 2019 року заяву Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про перегляд ухвали суду від 08.04.2019 року за нововиявленими обставинами задоволено, ухвалу господарського суду Черкаської області від 08 квітня 2019 року про закриття провадження у справі №05/14/2617 скасовано. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 року, ухвалу господарського суду Черкаської області від 29 липня 2019 року у справі №05/14/2617 залишено без змін. 23 серпня 2019 року від Фонду державного майна України надійшло клопотання №10-52-14945 від 16.08.2019 року про припинення провадження у справі №05/14/2617 про банкрутство підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів». Згідно клопотання №10-52-14945 від 16.08.2019 року ФДМУ, на виконання наказу Фонду державного майна України від 27.12.2018 року №1637 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2019 році» виданий наказ Фонду від 23.07.2019 №728 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.12.2018 року №1637 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2019 році (із змінами)», яким внесено зміни в додаток 2 «Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, які підлягають приватизації в 2019 році», затвердженого наказом Фонду від 27.12.2018 року №1637 (із змінами) а саме: в розділі «Регіональне відділення Фонду по Черкаській області» міститься позиція - державне підприємство «Черкаський завод хімічних реактивів» код за ЄДРПОУ 00205104 ( м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21). Наказом Регіонального відділення Фонду по Черкаській області від 05 серпня 2019 року №82-МП прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації державної власності - Державного підприємства «Черкаський завод хімічних реактивів» (код ЄДРПОУ 00205104) та визначено спосіб приватизації даного об`єкта шляхом продажу єдиного майнового комплексу на аукціоні. Вказане рішення про приватизацію опубліковано у газеті «Відомості приватизації» від 07 серпня 2019 року №32(1260). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 року №2269-ХШ справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення. Провадження у справах про банкрутство таких підприємств/господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника. Враховуючи викладене, ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року провадження у справі № 05/14/2617 було закрито. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 3 статті 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. В порушення вимог ст.44, ч.1 ст. 47,ч.1 ст. 116 КЗпП України, відповідачем не проведено розрахунок з позивачем в день звільнення останнього, тобто 04 червня 2019 року. В ході судового розгляду справи між сторонами було проведено звірку взаєморозрахунків, за результатами якого було встановлено, що заборгованість відповідача з виплати заробітної плати позивачу становить 91887 гривень 05 копійок без урахування вихідної допомоги. Відповідачем позовні вимоги про стягненні заробітної плати в сумі 91887 гривень 05 копійок визнані повністю. 28 травня 2021 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 91887 гривень 05 копійок без урахування вихідної допомоги. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 3 статті 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (надалі по тексту - «Порядок»), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Позивачем надано довідку з розрахунком вихідної допомоги позивачу, відповідно до якої, згідно графіку, встановленого наказом № 18 від 01 квітня 2019 року, позивач відпрацював за в квітні 2019 року - 12 годин. Згідно графіку, встановленого наказом № 20 від 25 квітня 2019 року, позивач відпрацював в травні 2019 року 4 години. Всього за період квітень - травень 2019 року позивач відпрацював 16 годин, що дорівнює двом робочим дням. Згідно наданого відповідачем розрахунку, середня місячна заробітна плата за останні два місяці роботи позивача, що передують звільненню останнього, становить 247 гривень 70 копійок; розмір вихідної допомоги становить 743 гривні 10 копійок ( 247 гривень 70 копійок х 3). Позивач в позовній заяві просив стягнути з позивачу заборгованість з виплати вихідної допомоги в розмірі 12519 гривень, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на день звільнення останнього. Згідно п. 7.26 Колективного договору Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів», працівники мають право розірвати трудовий договір за власним бажанням з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше трьохмісячного зробітку, якщо адміністрація підприємства не виконує вимоги чинного законодавства про охорону праці, не дотримується умов коллективного договору з цих питань. 02 червня 2019 року відповідач звернувся до суду з заявою, в якій визнав заявлені позовні вимоги в частині стягнення вихідної допомоги в розмірі 12519 гривень. Згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01 січня 2019 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 4173 гривні. Враховуючи викладене, розмір вихідної допомоги позивача, виходячи з розміру мініальної заробітної плати станом на 04 червня 2019 року, становить 12519 гривень (4173 гривні х 3). Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача середній розрахунок за час затримки при звльненні в розмірі 24 607 гривень. 02 червня 2021 року відповідач звернувсч ядо суду з заявою, в якій заявлені позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача в розмірі 24607 гривень визнав повністю. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд рзглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі вищевикладеного, враховуючи що позивачем, з урахуванням заяви про збільшення розміру заявлених позовних вимог, заявлено вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача в розмірі 24607 гривень, оскільки позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача в розмірі 24607 гривень визнані відповідачем повністю, відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, поозвні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача в розмірі 24607 гривень підлягають задоволенню. За результатами звірки, проведеної сторонами на вимогу суду в ході розгляду справи, встановлено, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 91 887 гривень 05 копійок. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив стягнути з позивача заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 91 887 гривень 05 копійок. Представник відповідача звернувся до суду з заявою, в якій заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 91887 гривень 05 копійок визнав в повному обсязі. Наданий відповідачем розрахунок загального розміру заборгованості по виплаті заробітної плати позивачу в розмірі 91887 гривень 05 копійок перевірений судом і є вірним. Крім того, в позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача вихідну допомогу в сумі 12519 гривень та середній заробіток за час затримки розрахнку при звільненні в розмірі 24607 гривень. 02 червня 2021 року представник відповідача звернувся до суду з заявою, в якій заявлені позовні вимоги в частині стягнення вихідної допомоги в сумі 12519 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахнку при звільненні в розмірі 24607 гривень - визнав повністю. Враховуючи викладене, відповідачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 91 887 гривень 05 копійок, вихідної допомоги в сумі 12519 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахнку при звільненні в розмірі 24607 гривень - визнані в повному обсязі. Сума, яку суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року (справа № 817/893/17). Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 122 від 01 липня 2019 року позивачем при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. Крім того, згідно квитанції № 1020431549 від 28 травня 2021 року позивачем при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси сплачено судовий збір в сумі 471 гривня 60 копійок. Згідно п.1) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Позивач при звернення з вказаною позовною заявою звільнений від сплати судового збору в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 91 887 гривень 05 копійок, вихідної допомоги в сумі 12519 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахнку при звільненні в розмірі 24607 гривень підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 38, 44, 116, 117, 232, 233 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», пп. 1) п.1 ч.2 ст.4, п.1) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та

Outcome: partial