Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У травні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. У позовній заяві позивачка вказує, що 05.03.2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чубинецький Колос" було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,8939 га, кадастровий номер - 322 4087200:03:013:0003, розташованої на території Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області, строком на 10 років, зареєстрований 28.03.2014 року у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 5216320. Передача земельної ділянки в оренду відбулася на підставі акту приймання-передачі орендованої земельної ділянки від 12.03.2014 року. [INFO][PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняла позивачка [PERSON] .. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] є спадкоємцем земельної ділянки площею 3,8939 га, кадастровий номер - 322 4087200:03:013:0003, розташованої на території Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.33 Договору оренди земельної ділянки від 05.03.2014 року визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов договору або його розірвання. 17.03.2021 року позивач письмово звернулася до відповідача про намір розірвати договір оренди земельної ділянки від 05.03.2014 року, на що відповідач відповіді не надав, земельну ділянку не повернуто. У пункті 32 спірного Договору оренди земельної ділянки передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Разом з тим, згідно з п. 33 спірного Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору. Частиною 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. За таких обставин, позивачка обмежена у правах як власник земельної ділянки, а тому на підставі вимог ст. 158 ЗК України звертається з позовом до суду та просить суд: Розірвати договір оренди від 05 березня 2014 року земельної ділянки площею 3,8939 га, кадастровий номер - 322 4087200:03:013:0003, укладений між [PERSON] , яка померла [INFO] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чубинецький Колос" (код ЄДРПОУ 34232992), зареєстрований 28 березня 2014 року у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 5216320. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує у повному обсязі (а.с. 29,32,33). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю в судове засідання не з`явився і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 24,28). Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку вимог ст. 223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05.03.2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чубинецький Колос" було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 3,8939 га, кадастровий номер - 322 4087200:03:013:0003, розташованої на території Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області, строком на 10 років, зареєстрований 28.03.2014 року у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 5216320, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 10, 11). Передача земельної ділянки в оренду відбулася на підставі акту приймання-передачі орендованої земельної ділянки від 12.03.2014 року (а.с. 14). [INFO] [PERSON], що підтверджується копією повторного Свідоцтва про смерть від 05.08.2020 року Серії [NUMBER] (а.с. 15). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивачка - [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] є спадкоємцем земельної ділянки площею 3,8939 га, кадастровий номер - 322 4087200:03:013:0003, розташованої на території Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6). Відповідно до п.33 Договору оренди земельної ділянки від 05.03.2014 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (а. с. 11 зворотня сторона). 17.03.2021 року позивачка письмово звернулася до відповідача про намір розірвати договір оренди земельної ділянки від 05.03.2014 року, на що відповідач відповіді не надав, земельну ділянку не повернуто (а.с. 16, 17). Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 30 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку, на який його було укладено; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» не передбачено припинення (закінчення) договору оренди у випадку смерті орендодавця, а тому спірний договір оренди землі продовжив свою дію і після смерті орендодавця. Відповідно до змісту ст. 32 Закону України «Про оренду землі», яка регулює питання щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У пункті 32 спірного Договору оренди земельної ділянки передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається (а. с. 11 зворотня сторона). Разом з тим, згідно з п. 33 спірного Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 11 зворотня сторона). Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що оскільки при укладенні Договору оренди землі сторони погодили у пункті 33 Договору таку підставу розірвання договору, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 19.04.2021 року (а.с. 1), тому суд задовольняючи позов стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved