Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

03.05.2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 10.02.2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за яким він передав у позику [PERSON] 23760 доларів США у строк до 10.08.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання, 10.02.2016 року [PERSON] передав йому в іпотеку квартиру [ADDRESS] . У встановлений в договорі строку, [PERSON] позику йому не повернув, у зв`язку із чим, він звернувся до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР із заявою про реєстрацію за ним права власності на квартиру. Проте йому було відмовлено у зв`язку із тим, що на квартиру зареєстровано обтяження. Державний виконавець Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Коржакова А.А. 12.08.2016 року постановила накласти арешт на майно [PERSON] в ході виконавчого провадження, в якому виконується рішення суду про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА-БАНК». Просить суд в порядку виконання умови договору позики та договору іпотеки, укладених 10.02.2016 року між ним та [PERSON] , звернути стягнення та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . Звільнити квартиру [ADDRESS] від арешту та заборони на відчуження, які було накладено постановою державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Коржакової А.А. 12.08.2016 року. Стягнути з [PERSON] судові витрати. 23.05.2019 року суддя залишив позовну заяву без руху (а.с. 20). 29.05.2019 року позивача усунув недоліки, вказані в ухвалі (а.с. 22). 01.07.2019 року судді відкрив загальне провадження по справі та призначив по справі підготовче судове засідання (а.с. 23). 12.08.2019 року представник відповідача АТ «Альфа-Банк» Савінський К.В. подав до суду відзив на позов, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] невірно обрав спосіб захисту свого права. У разі задоволення судом вимог іпотекодержателя, суд зазначає про спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, передбаченої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Підставою для реєстрації права власності на квартиру за позивачем може бути лише позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя. Тому у суду відсутні підстави у судовому порядку визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки. Також вважає, що спір щодо зняття арешту належить до юрисдикції адміністративного суду, а тому не може бути розглянутий в даному провадженні (а.с. 38-42). 14.08.2019 року відповідач [PERSON] направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнає у повному обсязі (а.с. 56). 27.08.2019 року суд закрив підготовче провадження по справі та витребував у Хортицького ВДВС м. Запоріжжя матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 16.02.2016 року по справі №2/337/1572/2015 (а.с. 59). 08.10.2019 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя (а.с. 66-68). 04.11.2019 року до суду надійшли матеріали зведеного виконавчого провадження №53483579 щодо боржника [PERSON] (а.с. 76-212). 05.11.2019 року представник Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Дружко А.І. направила до суду письмове заперечення на позовну заяву, в якому вказала, що в межах зведеного виконавчого провадження, за яким боржником є [PERSON] , 11.08.2016 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 224). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Степанова Н.Г. позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] просив справу розглядати за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, свої заперечення проти позову виклав у відзиві на позов. Представник третьої особи Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дружко А.І. заперечила проти позову, оскільки [PERSON] не виконує рішення суду, у нього відсутнє майно, окрім спірної квартири. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони та їх представників, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 10 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] у позику 634 392,00 грн., що на день укладання Договору складало еквівалент 23 760 дол. США. Позика була надана до 10 серпня 2017 року (а.с. 6). З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, 16 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Вказаний Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., реєстровий № 92 (а.с. 7-11). 18.02.2019 року на підставі п. 5.1.2. Договору іпотеки [PERSON] направив [PERSON] заяву, в якій вимагав від [PERSON] повернення суму позики та попередив про наслідки, а саме, у випадку невиконання вимоги про повернення позики протягом 30 днів з моменту отримання заяви, він буде звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за ним права власності на спірну квартиру (а.с. 12). 01.04.2019 року [PERSON] звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру на його ім`я. Рішенням № 46299325 від 04.04.2019 року державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] . в такій реєстрації позивачу було відмовлено у зв`язку із наявністю обтяження (а.с. 14). З матеріалів виконавчого провадження, яке витребував суд, видно, що на виконанні в Хортицькому відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 53483579 щодо примусового виконання 6 виконавчих листів щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 846888,43 грн.: -виконавче провадження № 59889856 з примусового виконання виконавчого листа № 337/3506/17 від 02.11.2018, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 2086,37 грн.; -виконавче провадження № 59889481 з примусового виконання виконавчого листа № 337/169/19 від 19.08.2019, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 1858,15грн.; -виконавче провадження № 59889318 з примусового виконання виконавчого листа № 337/169/19 від 19.08.2019, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 185815,36 грн.; -виконавче провадження № 55273095 з примусового виконання виконавчого листа № 334/801/16-ц від 23.11.2017, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з [PERSON] на користь КП "запоріжринок "боргу 49987,20 грн.; -виконавче провадження № 51849086 з примусового виконання виконавчого листа № 2/337/1572/2015 від 16.02.2016, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ "Альфа банк" боргу 603487,35 грн.; -виконавче провадження № 51848601 з примусового виконання виконавчого листа № 2/337/1572/2015 від 16.02.2016, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з [PERSON] на користь AT "Альфа банк" боргу 3654,00 грн.; 11.08.2016 року державний виконавець Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Коржакова А.А. наклала арешт на все майно боржника [PERSON] та оголосила заборону на його відчуження (а.с. 15). Вимоги [PERSON] про звільнення квартир з-під арешту є законними та обґрунтованими у зв`язку із наступним. Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У частині першій статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено пріоритетність прав іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки переважно перед іншими кредиторами боржника, які не є заставодержателями. Згідно з частиною п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, накладення арешту на квартиру, іпотекодержателем якої є позивач [PERSON] , порушує пріоритетне право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення своїх вимог до [PERSON] . Отже, позовні вимоги [PERSON] у частині зняття накладеного державним виконавцем арешту на квартиру є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.11.2018 року по справі №636/959/16-ц. Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за ним права власності на квартиру задоволенню не підлягають внаслідок наступного. Згідно п.2.1.1 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право у разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань за договором позики, зазначеним у п.1.9 Договору, задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги у порядку зазначеному у п.5 цього договору, у повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, відшкодування збитків, що завдані простроченням виконання, а також витрати на утримання предмету іпотеки, витрати, що пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. Відповідно до п.5.1.3 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право на свій розсуд: - застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог Іпотекодержателя (п. 5.2., 5.3., 5.4. цього Договору), шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем або передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; - звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; - звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Частина перша статті 37 Закону передбачає, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього. Велика Палата Верховного суду в постанові від 21.03.2018 року у справі № 760/14438/15-ц дійшла висновку, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач просив суд покласти судові витрати на відповідача [PERSON] . В судовому засідання представник позивача пояснила це тим, що діями відповідача АТ «Альфа-Банк» права позивача порушені не були, тому судовий збір просить стягнути лише з [PERSON] . Суд вирішив стягнути судові витрати частково за позовну вимогу про зняття арешту з відповідача [PERSON] в сумі 768,40 грн. Документів на підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано не було, тому суд дані судові витрати не стягує.

Outcome: partial