overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У травні 2019 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 75 397, 66 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.02.2011 року сплативши 1921 гривні 00 копійок судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2019 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника ПАТ КБ "Приватбанк", проти винесення заочного рішення також не заперечив. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] 27.06.2019 року о 13год. 53хв. керуючи автомобілем "Шевроле Авео" д.н.з. [NUMBER] на перетині вулиць Дніпровська набережна та Здолбунівська в м. Києві, не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який в свою чергу від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Тайота Рав4» під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Внаслідок протиправних дій [PERSON] автомобіль «Ауді А6», д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, чим [PERSON] , як власнику транспортного засобу, завдано матеріальної шкоди. Крім того, оскільки відповідач з часу вчинення ДТП не бажає в добровільному порядку відшкодовувати позивачу завдані збитки, відповідачем було завдано позивачу моральну шкоду. Позивач вважає, що відповідач, зобов`язаний відшкодовувати йому завдану матеріальну шкоду у сумі 447 877,69 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн. в повному обсязі, у зв`язку з чим і звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від18.06.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від21.10.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2016 року (суддя Діденко С.О.) відкрито провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості. Згідно розпорядження Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.10.2016 року № 203, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до пункту 23.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 227/3308/16-ц, за підсумками якого головуючим суддею по справі призначено Притуляка С.А. 19 серпня 2016 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 260/03.1-20 від 21.03.2007 року у розмірі 6013,23 доларів США яка складається з 4688,00 доларів США заборгованості за кредитом, 1046,24 доларів США- заборгованості за відсотками; 278,99 доларів США розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідача є адреса, за місцем реєстрації: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта відповідача серії [NUMBER], виданого Харцизьким МВ УМВС. Вищезазначена адреса, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, знаходиться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 173 від 15.09.2016 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У червні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000грн щомісяця на своє утримання до 23 років, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідач [PERSON] є її батьком, який проживає окремо, по досягненню повноліття вона продовжує навчання в Миколаївському коледжі економіки та харчових технологій, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - проти позову заперечив, посилаючись на можливість за матеріальним станом надавати допомогу дочці у меншому розмірі. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Остання проживає з матір'ю. З вересня 2012р. позивач [PERSON] є студентом денного відділення Миколаївського державного коледжу економіки та харчових технологій, строк навчання в якому закінчується 31.01.2016р. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв органу РАЦС, довідкою навчального закладу. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати до 23 років своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, при умові, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, право на звернення за якими мають як той з батьків, з ким мешкає дочка, син, так і самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено, відповідач працює на посаді оператора заправної станції АЗС№15-04 ТОВ "Персонал-Плюс" - Лукойл-України, з погодинною тарифною ставкою 10,30грн. на годину, що підтверджується відповідною довідкою. За таких обставин суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, але розмір аліментів слід визначити у частці від доходу, а саме, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на час її навчання, тривання якого підтверджено доказами (довідкою) лише до 31.01.2016р. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до Чемеровецької районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай), вказуючи, що вона є власником земельної ділянки, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії ХМ № 022486 виданий Чемеровецькою РДА 24.06.1996 року на території Вільховецької сільської ради, однак даний сертифікат був втрачений, про що було зроблене відповідне оголошення у Чемеровецькій районній газеті Нове життя вважати його недійсним, в звязку із чим звернулася в суд з даним позовом. В судове засідання представник позивача зявився, просив позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача зявилася, проти задоволення позову не заперечила. Судом обєктивно встановлено, що згідно довідки виданої відділом Держземагенства у Чемеровецькому районі Хмельницької області № 2220-0.3-1726/2-15 від 05.06.2015 року про те, що [PERSON]П, дійсно був виданий сертифікат на право на земельну частку ( пай) по Вільховецькій сільській раді серії ХМ № 022486, який зареєстрований в книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 487 від 24.06.1992 року, площею 2.2 умовних кадастрових гектара. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В матеріалах справи міститься оголошення Чемеровецької районної газети Нове життя № 41-42 від 22.05.2015 року про те, що загублений сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ХМ № 022486, за № 487 від 24.06.1996 року виданий Чемеровецькою РДА на імя [PERSON]. вважати недійсним. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання права на земельну частку (пай) так як у позивача відсутні будь-які перешкоди, які б не допускали визнання права на земельну частку (пай), посвідчену втраченим сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 022486, за № 487 від 24.06.1996 року виданого Чемеровецькою РДА на імя [PERSON].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся з позовом до Державного підприємства "Дослідно-експериментальне підприємство управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області" про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що він у відповідача працює інженером електриком з 01 лютого 2013 року. З березня 2015 року йому не виплачується заробітна плата і заборгованість по її виплаті складає 4.489 гривень 62 копійки, які він і просить стягнути з відповідача на його користь. Окрім того, він також просить стягнути з відповідача на користь Об*єднаної Дніпродзержинської державної податкової інспекції 456 гривень 33 копійки єдиного соціального внеску та 4.885 гривень 44 копійки єдиного соціального внеску за основним видом економічної діяльності підприємства /38,54%/, а на користь відділення Державного Казначейства м. Дніпродзержинська 1.833 гривні податку з доходів фізичних осіб та 190 гривень 14 копійок військового збору, які утримуються із його заробітної плати. Відповідач пред*явлений позов визнав та пояснив, що заробітна плата підприємством позивачу не виплачується з тієї підстави, що Державною виконавчою службою арештовані рахунки підприємства. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів». У судовому засіданні було встановлено, що відповідачем позивачу з 10 березня 2015 року не виплачується заробітна. Заборгованість по її виплаті складає 4.489 гривень 62 копійки. Вказана обставина стверджується наданою відповідачем суду довідкою про заборгованість по заробітній платі та поясненнями у судовому засіданні. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, у тій частині, що не виплата заробітної плати пов*язана з арештом рахунків підприємства Державною виконавчою службою. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача коштів на користь Дніпродзержинської об*єднаної державної податкової інспекції та відділення Державного Казначейства м. Дніпродзержинська необхідно відмовити з тих підстав, що позивач на надав суду документів стосовно його повноважень представляти у суді інтереси Дніпродзержинської об*єднаної державної податкової інспекції та відділення Державного Казначейства м. Дніпродзержинська. Оцінюючи всі докази, зібрані по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-26 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, у якому вказав, що відповідачі не вносять плату за централізоване опалення та гаряче водопостачання, внаслідок чого заборгованість складає 2433,35 грн., інфляційні нарахування 1184,35 грн., 3% річних 69,01 грн., а всього 3686,71 грн. Представник позивача в судовому засіданні подала заяву про уточнення позовних вимог, якою зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів 776,71 грн. за послуги теплопостачання, 1184,35 грн. інфляційних нарахувань, 69,01 грн. 3% річних. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду були повідомленні в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідачів в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] як наймачем квартири [ADDRESS] 10.11.2010 року укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 42/10 (обліковий код споживача - 32190). За даним договором позивач зобовязався виробляти і надавати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач [PERSON] як споживач зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги згідно встановлених тарифів. Позивач свої зобовязання за договором виконав, тоді як відповідач [PERSON] не вносив своєчасно плату за централізоване опалення та гаряче водопостачання, внаслідок чого станом на дату розгляду справи утворився борг у сумі 776,71 грн. за послуги теплопостачання. Крім того, позивачем нараховано у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України 1184,35 грн. інфляційних нарахувань за прострочення оплати комунальних послуг в період з 1.08.2013 року по 1.05.2015 року та за цей же період - 69,01 грн. як 3% річних. Зазначені обставини підтверджуються довідкою позивача про заборгованість за особовим рахунком 32190 станом на 1.05.2015 року, договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 42/10 від 10.11.2010 року, повідомленням МКП ЖКК «Будівельник» від 8.09.2015 року за вих. № 380, довідкою Кп "Південно-Західні тепломережі" про стан заборгованості [PERSON] станом на 16.09.2015 року, наявними у справі. Враховуючи, що договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання був укладений тільки з одним з відповідачів, а саме [PERSON], котрий зобовязався сплачувати вартість спожитих послуг за чотирьох членів сімї, тому позов слід задовольнити лише в частині вимог до зазначеного відповідача, в задоволенні вимог до співвідповідача [PERSON] відмовивши. Судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений позивачем, також підлягає стягненню на його користь з відповідача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У червні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до Державного підприємства "Дослідно-експериментальне підприємство управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області" про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказала, що вона у відповідача працює головним бухгалтером з 02 грудня 2013 року. З березня 2015 року їй не виплачується заробітна плата і заборгованість по її виплаті складає 5.698 гривень 83 копійки, які вона і просить стягнути з відповідача на її користь. Окрім того, вона також просить стягнути з відповідача на користь Об*єднаної Дніпродзержинської державної податкової інспекції 590 гривень 22 копійки єдиного соціального внеску та 6.318 гривень 69 копійок єдиного соціального внеску за основним видом економічної діяльності підприємства /38,54%/, а на користь відділення Державного Казначейства м. Дніпродзержинська 2.370 гривень 73 копійки податку з доходів фізичних осіб та 245 гривень 95 копійок військового збору, які утримуються із її заробітної плати. Відповідач пред*явлений позов визнав та пояснив, що заробітна плата підприємством позивачці не виплачується з тієї підстави, що Державною виконавчою службою арештовані рахунки підприємства. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів». У судовому засіданні було встановлено, що відповідачем позивачці з 10 березня 2015 року не виплачується заробітна. Заборгованість по її виплаті складає 5.698 гривень 83 копійки. Вказана обставина стверджується наданою відповідачем суду довідкою про заборгованість по заробітній платі та поясненнями у судовому засіданні. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, у тій частині, що не виплата заробітної плати пов*язана з арештом рахунків підприємства Державною виконавчою службою. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача коштів на користь Дніпродзержинської об*єднаної державної податкової інспекції та відділення Державного Казначейства м. Дніпродзержинська необхідно відмовити з тих підстав, що позивачка на надала суду документів стосовно її повноважень представляти у суді інтереси Дніпродзержинської об*єднаної державної податкової інспекції та відділення Державного Казначейства м. Дніпродзержинська. Оцінюючи всі докази, зібрані по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У червні 2016р. позивач звернулась з позовом до відповідачів, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на товарній біржі «Нерухомість-Центр» 18.03.1999р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купила квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, відповідачі від цього ухиляються. У судовому засіданні представник позивача була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідачі, у встановленому порядку повідомлені про час і місце судового розгляду, до суду не зявились вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що 18 березня 1999р. [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на товарній біржі "Нерухомість-Центр" договір був зареєстрований в БТІ 1999р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається, тому вимоги щодо визнання права власності є зайві.

Outcome: partial