Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

27 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав. 22 квітня 2019 року зазначена справа на підставі ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2019 року надійшла в провадження Краснолиманського міського суду Донецької області. Позивач мотивує свої вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] з 22 вересня 2007 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . 12 грудня 2011 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу позивач з дитиною стали проживати окремо. Спорів щодо місця проживання дитини між ними не виникало. Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 21 грудня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання його дитини. Однак, відповідач аліменти на дитину не сплачує. Дитина знаходиться на утриманні позивача. У 2014 році в зв"язку з проведенням на території м. Донецька антитерористичної операції позивач з дитиною виїхали до м. Білозерське Добропільського району Донецької області, де на даний час проживають разом з цивільним чоловіком позивача [PERSON] та його малолітньою дочкою [PERSON] , 2007 року народження. Відповідач із сином не спілкується, не цікавиться його станом здоров"я, матеріальної допомоги не надє та взагалі на зв"язок не виходить. [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов"язків. Всі питання щодо виховання дитини позивач вирішує самостійно. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Карамян Е.Ф., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання, про що суду надали відповідні заяви (а. с. 94,95). Заінтересовану особу - орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, надано заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 99), заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України" (а.с. 96), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського рйонного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] та [PERSON] з 22 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 вересня 2007 року Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 13). Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 12 грудня 2011 року шлюб міх [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 15). Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 04 грудня 2007 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження. У зв"язку з проведенням на території м. Донецька антитерористичної операції, позивач [PERSON] разом із сином виїхали до м. Білозерське Добропільського району Донецької області та на даний час проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданою позивачем копією довідки від 27 жовтня 2014 року № 1422000365 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 12) та довідкою про склад сім"ї або перебування у житловому приміщенні/будинку осіб № 1162 від 26 грудня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Білозерської міської ради (а.с. 33). Згідно ордеру на житлове приміщення від 24 квітня 2009 року № 13 наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є цивільний чоловік позивача - [PERSON] (а.с. 30). Батько дитини [PERSON] участі у житті та вхованні малолітнього [PERSON] , 2009 року народження, не приймає, про що складено відповідний акт, завірений депутатом Білозерської міської ради [PERSON] . (а.с. 16). Згідно характеристики з місця навчання [PERSON] , [INFO] , є учнем четвертого класу Білозерської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 15 Добропільської міської ради. Навчається у даній школі з 2014 року. Родина мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом із співмешканцем позивача - [PERSON] , та його малолітньою донькою - [PERSON] , яка також навчається в Білозерській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 15 Добропільської міської ради в шостому класі. Догляд за дитиною, а також контроль за успішністю та відвідуванням навчального закладу здійснює мати дитини - [PERSON] . За час навчання [PERSON] в Маріупольській ЗОШ № 52 батько не приймав участі у вихованні сина, не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами дитини, що також підтверджується довідкою від 25 вересня 2018 року № 112, та інформацію про проведену роботу з сім"єю [PERSON] від 23 листопада 2018 року, виданих директором та в.о. директора Білозерської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 15 Добропільської міської ради (а.с. 17, 19). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області від 15 травня 2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим чи знятим з реєстрації не значиться (а.с. 63). Згідно інформації, наданої начальником Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 26 квітня 2019 року, за даними Сегменту "Облік ВПО" інформація щодо [PERSON] , [INFO] , відсутня (а.с. 67). 21 литопада 2018 року депутатом Білозерської міської ради був складений акт обстеження житлово-побутового та матеріального становища громадянки [PERSON] , а також 11 грудня 2018 року Службою у справах дітей Добропільської міської ради був складений акт обстеження матеріально-побутових умов проживання родини [PERSON] , в яких зазначено, що позивач [PERSON] проживає разом із сином - [PERSON] , цивільним чоловіком - [PERSON] та його донькою [PERSON] , 2007 року народження за адресою: [ADDRESS] . Для дітей створені необхідні умови для проживання (а.с. 23). 16 липня 2019 року виконавчим комітетом Добропільської міської ради до суду був наданий висновок, в якому зазначено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створені необхідні умови для проживання. Мати здійснює належний догляд за дитиною. Батько дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не приймає участі в вихованні дитини. У зв"язку з відсутністю даних та інформації про батька дитини неможливе повне, всебічне та об"єктивне з"ясування обставин справи щодо розв"язання спору про позбавлення батьківських прав. У зв"язку з чим орган опіки та піклування Добропільської міської ради залишає на розсуд суду питання щодо розв"язання спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2009 року народження (а.с. 90-91). Згідно інформації Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби від 10 вересня 2018 року виконавчий лист № 2-2451 від 10 січня 2012 року, виданий Петровським районним судом Донецької області, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , 2009 року народження, повернено стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 року. Подальше проведення виконавчих дій та надання будь-якої інформації щодо зазначеного виконавчого провадження не можливе, оскільки матеріали виконавчого провадження перебувають на тимчасово непідконтрольній державній владі України території (а.с. 27-28, 29) В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] усунувся від виховання сина, не піклується про стан його здоров"я, не цікавиться його успіхами, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дитини, не надає допомоги на її утримання, суд приходить до висновку про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , 2009 року народження, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат суд зазначає наступне. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Відповідно до наданої позивачем квитанції ТВБВ № 10004/01 від 26 грудня 2018 року за № 133 (а.с. 3) при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved