Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON] та його донька [PERSON], [INFO]. 19.02.2009 року шлюб між ними було розірвано, а тому більше п'яти років відповідачка в квартирі не проживає, що підтверджується актом не проживання, виданого НК КП ЖЕУ від 18.06.2014 року. Відповідачка разом з донькою мешкає за іншою адресою, при цьому особистих речей [PERSON] в спірній квартирі немає. У зв'язку з реєстрацією відповідачів, він змушений сплачувати зайві комунальні послуги. Просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Херсонська область, [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка по справі разом з донькою після розірвання шлюбу проживають за іншою адресою, у зв'язку з чим він змушений сплачувати зайві комунальні послуги. Відповідач [PERSON], яка також діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої [PERSON], [INFO] не визнала, оскільки це буде порушувати права малолітньої дитини на отримання соціальної допомоги, яка призначується лише при наявності реєстрації батьків. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки на підставі наявних матеріалів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 31.07.2008 року, виданого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцями 1/3 частки майна [PERSON], який помер 30 січня 2008 року є його син: [PERSON], донька - [PERSON] та дружина - [PERSON]; спадкове майно складається з квартири, розташованої за адресою: Херсонська область, [ADDRESS]. Згідно копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира, що розташована за адресою: Херсонська область, [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності, зокрема по 1/3 частці [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до штампу реєстрації та довідки адресного бюро позивач та відповідач зареєстровані за зазначеною адресою відповідно 15 та 13.01.2003 р., тобто, відповідач вселилася у зазначену квартиру після укладання шлюбу з позивачем як член його сім»ї, що не заперечувалося позивачем під час судового розгляду. З копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області вбачається, що [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] 19 лютого 2009 року. Як слідує з копії довідки від 04.06.2014 року, виданої Комунальним підприємством "Новокаховське житлово-експлуатаційне управління" за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та члени його сім'ї [PERSON], [PERSON] Згідно акту КП "НК ЖЕУ" від 18.06.2014 року комісія у складі майстра і майстра дільниці "Новокаховського ЖЕУ" [PERSON], паспортиста [PERSON] склали вказаний акт про те, що за адресою: Херсонська область, [ADDRESS], протягом тривалого часу не проживає [PERSON] Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Згідно ст. 156 Житлового Кодексу УРСР члени сім"ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до с. 162 ЖК УРСР строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. З матеріалів вбачається, що письмової угоди між власником - позивачем у справі та користувачем - відповідачем про порядок користування жилим приміщенням не було, у зв'язку з чим відповідач користується жилим приміщенням та має права та обов'язки, у тому числі, передбачені ст.. с. 156, 162 ЖК УРСР в частині плати за користування жилим приміщенням. В якості доказів в обґрунтування своїх вимог позивачем представлений акт про не проживання від 18.06.2014 року за підписами комісія у складі майстра і майстра дільниці "Новокаховського ЖЕУ" [PERSON], паспортиста [PERSON] про те, що [PERSON] довготривалий час в спірному приміщенні не проживає. Однак, вказаний акт не є належним доказом, що дає підстави на визнання відповідачки та неповнолітньої доньки, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки позивачем в якості доказів не заявлялось клопотання про виклик свідків які б підтвердили чи спростували факт довготривалого не проживання відповідачки в спірному приміщенні. Щодо посилань позивача як на підставу позову про те, що він змушений сплачувати додаткові комунальні послуги за відповідачку, то суд зазначає, що відповідно до ст.. 162 ЖК УРСР у разі наявності заборгованості по сплаті комунальних послуг позивач має право звернутися до суду із відповідним позовом до відповідачки з метою їх стягнення. Таким чином, відповідач та її малолітня донька набула право користування житловим приміщенням та зареєструвала своє місце проживання у спірній квартирі в установленому порядку, тому, виходячи з положень ст. ст. 64, 65 ЖК УРСР користується спірним жилим приміщенням нарівні з співвласником - позивачем [PERSON], маючи рівні права та обов»язки. При цьому, виходячи з положень ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР за нею зберігається жиле приміщення протягом шести місяців в разі тимчасовій відсутності. Оскільки, під час судового розгляду позивачем за первісним позовом не доведені обставини відсутності відповідача [PERSON] понад встановлені строки, позовні вимоги суд знаходить необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, оскільки із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання є похідним від права користування, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв'язку з виселенням, тому, вимоги про зняття з реєстрації відповідача також задоволенню не підлягають. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 р. за № 6-57цс11, яка є обов'язковою для застосування відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Outcome: dismissed