Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з вказаним вище позовом, обґрунтовуючи підстави позову тим, що КП Телекомпанія «Прилуки», отримавши від [PERSON] неправдиву інформацію відносно позивачів, перекручуючи факти та спотворюючи їх, оприлюднило в програмі «Перехрестя долі» 04.04.2016 протягом 01 год. 39 хв. 42 сек. інформацію, яка є неправдивою, ображає їх честь і гідність та порушує особисті немайнові права. 05 квітня 2016 року о 20 годині ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» по кабельному телеканалу транслювало програму «Прилуки за племінницю [PERSON]», яка за змістом, часом демонстрування, висловлюванням учасників повністю співпадає з передачею КП Телекомпанія «Прилуки» «Перехрестя долі». При цьому, програма «Прилуки за племінницю [PERSON]» демонструвалася в Чернігівській, Полтавській, Київській області та її було викладено в соціальну мережу Інтернет. Також позивачі вказували на те, що через поширення недостовірних даних та принизливих висловлювань, які були доведені до громадськості шляхом публічної демонстрації відеосюжетів, позивачам було завдано моральних переживань, і як наслідок, спричинено погіршення стосунків з близькими, членами родини, друзями, колегами, суттєво дискредитовано ділову репутацію позивачів за місцем їх роботи та принижена честь та гідність покійного батька позивачів [PERSON] З урахуванням збільшених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] просили визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність позивачів інформацію, що була поширена в програмі «Перехрестя долі» КП телекомпанія «Прилуки» та в програмі «Прилуки за племінницю [PERSON]» ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» щодо позивачів та їх покійного батька [PERSON] наступного змісту: - «Після смерті [PERSON] до будинку по вул. Шевченка 34/1 стали збігатися злі, голодні собаки, які час від часу гавкали брехнею, намагалися кусати [PERSON] та вигнати її з будинку. Та що найстрашніше те, що це робили його діти»; - «Бруд, зневага, образи, приниження та погрози - ось з чим довелося зіткнутися жінці на схилі років. Жахливо, що це все не від сторонніх чужих людей. Ні, [PERSON] не лишають у спокої рідні діти покійного чоловіка...»; - «Представництво прилуцької громади говорить досить, досить, досить знущатися над ні в чому неповинною жінкою!»; - «Ця історія крик про допомогу, останній шанс вгамувати людську жадобу, злість, ненависть та приниження, припинити сімейні чвари, яких за словами жінки, знаючи своїх дітей, так боявся та не хотів [PERSON]»; - «Людина ([PERSON]Г.) знайте, така - пристосувалася, що інколи ми, жінки, робимо те, що не можна. Віримо, любимо, а воно виходить не так...»; - «продали вони ([PERSON] та [PERSON]Г.) цю хату, і купують вони собі півхати. І це все за [PERSON] гроші»; - «Я хочу звернутися до його ([PERSON]Г.) дочки, хай вона схаменеться, якщо вона ще свою совість не втратила, бо в нього не було ні кола, ні двора»; - «Яке відношення дві оцих істоти, яких називають дітьми ([PERSON] та [PERSON]Б.), мають до цього будинку? Так вони ж ніхто». - «Для нас, прилучан, це ([PERSON] та [PERSON]Б.) два моральні виродки, які поклали на плаху свою совість»; - «Озираючись назад [PERSON] розуміє, що постійні стреси, переживання [PERSON] через доньку, могли посприяти прогресуванню хвороби». Зобовязати КП Телекомпанія «Прилуки» спростувати поширені в передачі «Перехрестя долі» відомості, які є недостовірними та принижують честь і гідність [PERSON] та [PERSON], шляхом демонстрації тексту резолютивної частини судового рішення в ефірі телеканалу «Прилуки ТВ». Зобовязати ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» спростувати поширені у телепередачі «Прилуки за племінницю [PERSON]» відомості, які є недостовірними та принижують честь і гідність [PERSON] та [PERSON], шляхом демонстрації тексту резолютивної частини судового рішення в ефірі телеканалу «ТІМ ТV». Стягнути на користь [PERSON] в солідарному порядку з КП Телекомпанія «Прилуки», ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ», [PERSON], [PERSON], [PERSON] 100 000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнути на користь [PERSON] в солідарному порядку з КП Телекомпанія «Прилуки», ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ», [PERSON], [PERSON], [PERSON] 100 000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року позов [PERSON], [PERSON] задоволено. Визнано недостовірною та такою, що принижує честь та гідність [PERSON] та [PERSON] інформацію, що була поширена в програмі «Перехрестя долі» КП Телекомпанія «Прилуки» та в програмі «Прилуки з племінницю [PERSON]» ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» відносно [PERSON] і [PERSON] та їх покійного батька [PERSON], наступного змісту: - «Після смерті [PERSON] до будинку по вул. Шевченка 34/1 стали збігатися злі, голодні собаки, які час від часу гавкали брехнею, намагалися кусати [PERSON] та вигнати її з будинку. Та що найстрашніше те, що це робили його діти»; - «Бруд, зневага, образи, приниження та погрози - ось з чим довелося зіткнутися жінці на схилі років. Жахливо, що це все не від сторонніх чужих людей. Ні, [PERSON] не лишають у спокої рідні діти покійного чоловіка...»; - «Представництво прилуцької громади говорить досить, досить, досить знущатися над ні в чому неповинною жінкою!»; - «Ця історія крик про допомогу, останній шанс вгамувати людську жадобу, злість, ненависть та приниження, припинити сімейні чвари, яких за словами жінки, знаючи своїх дітей, так боявся та не хотів [PERSON]»; - «Людина ([PERSON]Г.) знайте, така-пристосувалася, що інколи ми, жінки, робимо те, що не можна. Віримо, любимо, а воно виходить не так...»; - «продали вони ([PERSON] та [PERSON]Г.) цю хату, і купують вони собі півхати. І це все за [PERSON] гроші»; - «Я хочу звернутися до його ([PERSON]Г.) дочки, хай вона схаменеться, якщо вона ще свою совість не втратила, бо в нього не було ні кола, ні двора»; - «Яке відношення дві оцих істоти, яких називають дітьми ([PERSON] та [PERSON]Б.), мають до цього будинку? Так вони ж ніхто». - «Для нас, прилучан, це ([PERSON] та [PERSON]Б.) два моральні виродки, які поклали на плаху свою совість»; - «Озираючись назад [PERSON] розуміє, що постійні стреси, переживання [PERSON] через доньку, могли посприяти прогресуванню хвороби». Зобовязано КП Телекомпанія «Прилуки», спростувати поширені в передачі «Перехрестя долі» відомості, які є недостовірними та принижують честь і гідність [PERSON] та [PERSON], шляхом демонстрації тексту резолютивної частини судового рішення в ефірі телеканалу «Прилуки ТВ». Зобовязано ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» спростувати поширені у телепередачі «Прилуки за племінницю [PERSON]» відомості, які є недостовірними та принижують честь і гідність [PERSON] та [PERSON], шляхом демонстрації тексту резолютивної частини судового рішення в ефірі телеканалу «ТІМ ТV». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 2000 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 2376 грн. 04 коп. Стягнуто з КП Телекомпанія «Прилуки» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 5376 грн. 04 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 500 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 876 грн. 04 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 500 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 876 грн. 04 коп. Стягнуто з ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 5376 грн. 04 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 2000 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 2376 грн. 04 коп. Стягнуто з КП Телекомпанія «Прилуки» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 5376 грн. 04 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 500 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 876 грн. 04 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 500 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 876 грн. 04 коп. Стягнуто з ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 376 грн. 04 коп., а всього, провівши підрахунки, стягнуто 5376 грн. 04 коп. Рішення оскаржено КП Телекомпанія «Прилуки». Апеляційні скарги ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ухвалами від 29.06.2017 визнані неподаними та повернуті заявникам. В апеляційній скарзі КП Телекомпанія «Прилуки» просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що інформацію, яку просять позивачі визнати недостовірною не містить фактичних даних, тобто таких фактів, які можливо перевірити належними доказами, а є оціночними судженнями поведінки позивачів, висловленої учасниками телепрограми. Заявник вважає, що інформація, яка оспорюється позивачами, не була подана в брутальній, принизливій чи непристойній формі. Заявник наполягає на тому, що в сюжеті «Перехрестя долі» відсутні персональні дані осіб, які б ідентифікували позивачів, а тому судом безпідставно було включено у мотивувальну частину рішення взяті у дужки прізвища позивачів, як дописки, які у сюжеті не звучали. Саме ж висловлювання про «злих, голодних собак, які гавкали брехнею» є оціночним судженням і використано не з метою приниження позивачів, а як художній літературний засіб, що відноситься і до інших спірних висловлювань. У сюжеті відображено думку жителів м. Прилуки про поділ майна між позивачами та [PERSON], їх оціночні судження, які вони висловлювали виходячи зі свого життєвого досвіту, їх думки викладені без нецензурних висловів та без зазначення даних самих позивачів. КП Телекомпанія «Прилуки» зазначає, що ухвалюючи рішення відносно відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ», суд не звернув уваги на відсутність доказів транслювання будь-яких відомостей відносно позивачів чи створення інформаційного продукту (телепередачі), а також його транслювання (доведення до відома). Також заявник вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки такий спосіб захисту немає жодного відношення до поновлення особистого немайнового права фізичної особи та суд при стягненні з відповідачів різних сум моральної шкоди обмежився загальними фразами. В судовому засіданні представники апелянта підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, надавши усні та письмові пояснення. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представники в судовому засіданні підтримали подані ними письмові заперечення, послалися на безпідставність апеляційної скарги та просили в її задоволенні відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проти задоволення апеляційної скарги КП Телекомпанія «Прилуки» не заперечували. Відповідач ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» належним чином було повідомлений про час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення 10.07.2017 та 02.08.2017 поштових відправлень, проте свого представника до суду не направило. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції тільки одним з відповідачів - КП Телекомпанія «Прилуки», суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 303 ч.1 ЦПК та принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо іншої частини рішення відносно відповідачів ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З огляду на це, цивільна справа переглядається в апеляційному порядку тільки щодо задоволених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відносно відповідача КП Телекомпанія «Прилуки». Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте частково відносно апелянта КП Телекомпанія «Прилуки» таким вимогам рішення суду не відповідає. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яка була поширена в програмі «Перехрестя долі» КП Телекомпанія «Прилуки» не відповідає дійсності та була доведена до відома широкого кола осіб і стосується самих позивачів [PERSON] і [PERSON] та їх покійного батька [PERSON], і є такою, що принижує честь та гідність позивачів. Враховуючи положення ст.23 ЦК України, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнали позивачі та виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності судом вирішено питання про стягнення на користь позивачів моральної шкоди. З такими висновками суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне. Судом по даній справі встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] Вказана обставина зазначена в рішенні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.07.2016, зміненого рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11.11.2016 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності (а.с.64, 67 том 1). З 11 жовтня 1996 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.16 т.1). [PERSON] працював головним лікарем санаторію-профілакторію «Нафтовик», який є структурним підрозділом НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», отримував заробітну плату (а.с.104-105 т.1), неодноразово нагороджувався почесними грамотами керівництва (а.с.26-33 т.2) та мав у власності акції даного товариства (а.с.93 т.1). За життя [PERSON] склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що матиме право за законом, заповів [PERSON] 25 квітня 2015 року [PERSON] помер (а.с.18 т.1). 14.03.2016 КП Телекомпанія «Прилуки» направила [PERSON] лист за вих. №57 з повідомленням про те, що журналістами телекомпанії «Прилуки» готуються матеріали для створення нової програми «Перехрестя долі», дата трансляції програми планується на початок квітня 2016 року. Запрошено [PERSON] висловити свою точку зору, адже тема програми безпосередньо стосується родини останньої (а.с.122 т.1). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року в частині визначення частки у праві власності [PERSON] у спадковому майні (а.с.64-66, 67-67), визнано за [PERSON] право власності на 7/24 частин житлового будинку, що знаходиться в м. Прилуки Чернігівської області, вул. Шевченка, буд. 34/1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 25 квітня 2015 року. Визнано за [PERSON] право власності на 7/24 часток земельної ділянки, що знаходиться в м. Прилуки Чернігівської області, вул. Шевченка, буд. 34/2 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 25 квітня 2015 року. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться в м. Прилуки Чернігівської області, вул. Шевченка, буд. 34/1, як на половину спільного майна подружжя, придбаного за час знаходження в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер 25 квітня 2015 року. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться в м. Прилуки Чернігівської області, вул. Шевченка, буд. 34/2 як на половину спільного майна подружжя, придбаного за час знаходження в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер 25 квітня 2015 року. Згідно з інформаційною довідкою КП Телекомпанії «Прилуки» від 10.01.2017 за вих. №2, передача «Перехрестя долі» вийшла в ефір 04.04.2016 по цифровому телебаченню і була підготовлена на підставі інтервю, отриманих від громадян м. Прилуки щодо життєвої ситуації, яка трапилася у сімї [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON], а саме: [PERSON] (сусідка), [PERSON] (лікар), [PERSON] (директор МБК), [PERSON] (сімейний лікар), [PERSON] (директор краєзнавчого музею), [PERSON] (громадська активістка), [PERSON] (сусідка), [PERSON] (подруга), [PERSON] (подругу, приватний підприємець), [PERSON] (подруга), [PERSON]. При підготовці сюжету іншій стороні також було запропоновано висловити свою точку зору, а саме з боку телеканалу [PERSON] в телефонній розмові та поштою пропонувалося, за бажанням, дати інтервю, у тому числі за допомогою skype - звязку, однак ніякої відповіді отримано не було. Відповідно у сюжеті відсутня точка зору [PERSON] Робоча зйомка передачі «Перехрестю долі» до даного часу у КП Телекомпанії «Прилуки» не збереглася і жодній сторонній особі не передавалась. Готова програма була передана лише [PERSON] (а.с.125 т.1). Дані про направлення КП Телекомпанія «Прилуки» пропозиції [PERSON] взяти участь в підготовці передачі «Перехрестя долі» та розяснення йому до виходу програми в ефір (до 04.04.2016) права на відповідь в матеріалах справи відсутні. Таке право було розяснено КП Телекомпанія «Прилуки» в листі від 12.04.2016 за вих. №76 на імя [PERSON] на звернення останнього. В цьому ж листі надана інформація про час виходу програми «Перехрестю долі» та її тривалість (а.с.22 т.1). На виконання ухвали суду від 11 січня 2017 року ТОВ «Телекомпанії «ТІМ» у листі від 23 січня 2017 року за вих. №23-01/2017 повідомила про те, що відсутня інформація щодо дати, часу та тривалості демонстрації сюжету «Прилуки за племінницю [PERSON]» (а.с.181 т.1). Запис програми КП Телекомпанія «Прилуки» «Перехрестя долі» міститься на DVD+R диску на а.с. 27, а її робочі моменти на DVD - R диску на а.с. 107. Скриншоти на а.с.28-29 свідчать про розміщення передачі «Прилуки з племінницею [PERSON]» в мережі Інтернет. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як розяснено у п.15 постанови Пленум Верховного [PERSON] України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з положеннями ч.4 ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Положеннями статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Українська прес-група» проти України» від 29 березня 2005 року зазначено, що преса відіграє суттєву роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема щодо репутації та прав інших осіб, тим не менш її обов'язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов'язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань загального інтересу. На пресу не лише покладено обов'язок поширювати таку інформацію та ідеї: суспільство також має право отримувати їх. Якби було інакше, преса була б неспроможна відігравати свою важливу роль "вартового суспільства". За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії», суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Таким чином, вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Зважаючи на вищенаведені норми, та, оцінивши обставини справи, суд першої інстанції помилково вважав недостовірною та такою, що принижує честь і гідність інформацію, поширену в програмі «Перехрестя долі» КП Телекомпанія «Прилуки» відносно [PERSON] і [PERSON] та їх покійного батька [PERSON], зокрема: - «Бруд, зневага, образи, приниження та погрози -ось з чим довелося зіткнутися жінці на схилі років. Жахливо, що це все не від сторонніх чужих людей. Ні, [PERSON] не лишають у спокої рідні діти покійного чоловіка...»; - «Представництво прилуцької громади говорить досить, досить знущатися над ні в чому неповинною жінкою!»; - «Ця історія крик про допомогу, останній шанс вгамувати людську жадобу, злість, ненависть та приниження, припинити сімейні чвари, яких за словами жінки, знаючи своїх дітей, так боявся та не хотів [PERSON]»; - «Людина ([PERSON]Г.) знайте, така - пристосувалася, що інколи ми, жінки, робимо те, що не можна. Віримо, любимо, а воно виходить не так...»; - «продали вони ([PERSON] та [PERSON]Г.) цю хату, і купують вони собі півхати. І це все за [PERSON] гроші»; - «Я хочу звернутися до його ([PERSON]Г.) дочки, хай вона схаменеться, якщо вона ще свою совість не втратила, бо в нього не було ні кола, ні двора»; - «Яке відношення дві оцих істоти, яких називають дітьми ([PERSON] та [PERSON]Б.), мають до цього будинку? Так вони ж ніхто». - «Озираючись назад [PERSON] розуміє, що постійні стреси, переживання [PERSON] через доньку, могли посприяти прогресуванню хвороби». За змістом та стилістикою викладення зазначені вище висловлювання не містять фактичних тверджень, а є критичною оцінкою громадянами м. Прилуки відносин, які на їх думку та переконання склалися між позивачами та [PERSON] після смерті чоловіка останньої. Зазначені фрази висловлені не в брутальній, принизливій чи непристойній формі. Так, відповідно до академічного тлумачного словника української мови слово «істота» означає живий організм, людини, тварина. Висловлювання «Бруд, зневага, образи, приниження та погрози -ось з чим довелося зіткнутися жінці на схилі років» є алегорією. З огляду на застосовані мовно-стилістичні засоби вищезазначені висловлювання є оціночними судженнями, а відтак не підлягають спростуванню в судовому порядку та доведенню її правдивості. При цьому, відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» якщо позивачі вважають, що вищезазначені оціночні судження принижують їх гідність, честь чи ділову репутацію, вони вправі скористатися наданим їм законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Як вбачається з матеріалів справи, у листі від 14.03.2016 КП Телекомпанія «Прилуки» пропонувала [PERSON] висловити свою точку зору щодо програми «Перехрестя долі» (надати інтервю, у тому числі за допомогою skype - звязку), однак остання таким правом не скористалася. Аналізуючи зміст програми «Перехрестя долі» КП Телекомпанія «Прилуки», колегія суддів вважає, що фрази: - «Він (за змістом - [PERSON]Г.) пішов, і до їх будинку стали збігатися злі, голодні собаки, які час від часу гавкали брехнею, намагалися кусати [PERSON] та вигнати її з будинку. Та що найстрашніше те, що це робили його діти»; - «Для нас, прилучан, це два моральні виродки, які поклали на плаху свою совість» виражені в образливій формі, тобто принижують честь і гідність позивачів з точки зору принципу людської моралі. Фрази «…злі, голодні собаки, які час від часу гавкали брехнею… найстрашніше те, що це робили його діти», висловлені щодо дітей покійного [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], не є алегорією, оскільки не містять порівняння. Не є це ані гіперболою, ані метафорою, ані сатирою. Займенник «це», що вжитий у другому реченні вказаної фрази, виконуючи синтаксичну роль, повязує перше та друге речення та безпосередньо вказує на осіб (дослівно - «його діти») щодо яких були вжиті певні вислови у першому реченні, а саме «злі, голодні собаки, які гавкали брехнею». Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що висловлювання про «злих, голодних собак, які гавкали брехнею» є оціночним судженням і використано не з метою приниження позивачів, а як художній літературний засіб - не заслуговують на увагу. Посилання апелянта на лексико-стилістичний аналіз матеріалу програми «Перехрестя долі», виготовлений викладачем вищої категорії, викладачем-методистом Прилуцького гуманітарно-педагогічного коледжу ім. І.Я.Франка (а.с.204 том 1) колегія суддів до уваги не приймає, оскільки спеціаліст проводив аналіз вирваної з контексту фрази «злі, голодні собаки, гавкали брехнею», без врахування змісту всієї фрази, яке містить наголошення на те, що «найстрашніше те, що це робили його діти». Колегія суддів погоджується з доводами позивачів, що образливим є і оприлюднена відповідачем в передачі «Перехрестя долі» фраза : «Для нас, прилучан, це два моральні виродки, які поклали на плаху свою совість». За змістом інтервю з [PERSON] мова в даному висловлюванні йде про дітей [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до академічного тлумачного словника української мови слово «виродок» означає зовнішньо потворну людину; людину, що втратила кращі якості, недолюдок. В повсякденному житті слово «виродок» сприймається як образа. Твердження заявника про те, що в сюжеті «Перехрестя долі» не вказано та не ідентифіковано дітей [PERSON] апеляційний суд відхиляє, оскільки тема програми «Перехрестя долі» КП Телекомпанія «Прилуки» була присвячена безпосередньо [PERSON], її відносинам з дітьми померлого чоловіка [PERSON] та [PERSON] та їх майнового спору. Про це апелянт вказує сам в апеляційній скарзі. Слід також зауважити, що як [PERSON] так і [PERSON] в силу свого статусу є (були) достатньо відомими в м. Прилуки людьми. Померлий [PERSON] був, як вказувалося вище, головним лікарем санаторію-профілакторію «Нафтовик», який є структурним підрозділом НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», а відповідач [PERSON] позиціонує себе як племінницю народного артиста УРСР. Даних про наявність інших дітей, окрім [PERSON] та [PERSON], у [PERSON] матеріали справи не містять, тому ідентифікація позивачів для широкого кола глядачів не представляла складнощів. Є необґрунтованими посилання заявника на те, що ухвалюючи рішення відносно відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ», суд не звернув уваги на відсутність доказів транслювання будь-яких відомостей відносно позивачів чи створення інформаційного продукту (телепередачі), а також його транслювання (доведення до відома), оскільки доводи позивачів [PERSON], [PERSON] про транслювання ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» 05.04.2016 о 20:00 по кабельному телеканалу передачі «Прилуки за племінницю [PERSON]», яка за змістом та тривалістю повністю співпадає з передачею КП Телекомпанія «Прилуки» «Перехрестя долі», надані ними скриншоти (а.с.28-29 том1 ) жодними доказами ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» не спростовані ні у суді першої інстанції, ні під час перегляду справи в апеляційному порядку, що є процесуальним обовязком останнього в силу ст.10 ЦПК України. Дані про делегування повноважень ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» апелянту КП Телекомпанія «Прилуки» в матеріалах справи відсутні. Довідка №23-01/2017 від 23.01.2017, що надана на запит суду ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ», свідчить лише про відсутність інформації про дату, час та тривалість сюжету «Прилуки за племінницю [PERSON]» (а.с.181 том 1), проте не спростовує факт транслювання цим відповідачем даного сюжету. Крім того, транслювання ТОВ «Телерадіокомпанія «ТІМ» передачі «Прилуки за племінницю [PERSON]» ніяким чином не впливає на відповідальність КП Телекомпанія «Прилуки» і може лише впливати на обсяг глядацької аудиторії. Проте, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, інформація поширена в програмі «Перехрестя долі» КП Телекомпанія «Прилуки» відносно [PERSON] і [PERSON] про те, що: - «Він (за змістом - [PERSON]Г.) пішов, і до їх будинку стали збігатися злі, голодні собаки, які час від часу гавкали брехнею, намагалися кусати [PERSON] та вигнати її з будинку. Та що найстрашніше те, що це робили його діти»; - «Для нас, прилучан, це два моральні виродки, які поклали на плаху свою совість» є такою, що принижує честь та гідність позивачів, оскільки висловлена у принизливій формі. Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо відповідача КП Телекомпанія «Прилуки» підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Вказані вище вислови, що були оприлюднені 04.04.2016 в програмі «Перехрестя долі» слід визнати такими, що принижують честь та гідність позивачів. Як вказувалося вище, за змістом частини 2 статті 30 Закону України «Про інформацію», інформація, яка висловлена в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію спростованню не підлягає, проте позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди. З огляду на це, в задоволенні позову про спростування недостовірної інформації слід відмовити, проте КП Телекомпанія «Прилуки» зобовязана відшкодувати завдану позивачам моральну шкоду. За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачі обґрунтовували свої вимоги немайнового характеру щодо заподіяння їм моральної шкоди тим, що завдяки поширенню недостовірних даних та принизливих висловлювань, а також доведення їх до широких кіл громадськості шляхом публічної демонстрації відео сюжетів, їм було завдано значних моральних переживань, та, як наслідок спричинено погіршення стосунків з близькими, членами родини, друзями та колегами. Поширення недостовірних відомостей створило у людей сприйняття позивачів як людей, що здатні на скоєння кримінально-карних діянь, а також позбавлених базових етичних цінностей, зокрема, здатних погрожувати членам своєї родини та літнім людям. Внаслідок протиправних дій, позивачі вимушені були мінімізувати контакти як з жителями міста Прилуки, так і з жителями міста Вінниця, чим було спричинено порушення їх соціальних звязків та неможливість ведення активного соціального життя. Крім того, вищевказані протиправні дії суттєво дискредитували позитивну ділову репутацію позивачів за місцем їх роботи. Відновлення цієї репутації вимагає значних зусиль та часу. Через оприлюднення відповідачем сюжету, позивач [PERSON] відчув погіршення взаємовідносин із колегами по роботі, що в свою чергу негативно вплинуло на показники його роботи та загальний стан виконання посадових обовязків заступника начальника Прилуцько-Ляляківського цеху з виробництва нафти й газу ПАТ «Укрнафта». Моральну шкоду позивачі сукупно оцінили у 200 000 грн (по 100 000 грн кожному), яку просили стягнути з усіх відповідачів солідарно. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі; враховує характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та інші обставини. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивачів, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, відсутність добровільного спростування інформації засобом масової інформації. Суд враховує також майновий стан відповідача, а також наявність пропозиції 14.03.2016 (а.с.122 т.1) позивачеві [PERSON] від КП Телекомпанія «Прилуки» щодо участі у створенні програми та не направлення до виходу в ефір програми аналогічної пропозиції позивачеві [PERSON] Зважаючи на масовість та доступність засобу масової інформації - КП Телекомпанія «Прилуки», його вплив на формування певних ціннісно-смислових моделей та здатність швидко охоплювати найбільш широкі аудиторії, суд вважає, що допущення образливих висловлювань в програмі, що транслювалася в ефірі, відіграло деструктивну роль, та порушило немайнові права позивачів, вплинувши на їх емоційний та морально-психологічний стан. З огляду на вказане вище, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що з відповідача КП Телекомпанія «Прилуки» на користь кожного з позивачів слід стягнути по 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В цій частині рішення суду підлягає зміні. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги підлягає зміні рішення суду в частині стягнення з відповідача КП Телекомпанія «Прилуки» судових витрат на користь позивачів. Судом першої інстанції було стягнуто з КП Телекомпанія «Прилуки» на користь кожного з позивачів по 376,04 грн на відшкодування судового збору. Дана сума підлягає зменшенню до 368 грн (128 грн 1/5 від 640 грн плюс 240 грн 15% від заявленої суми моральної шкоди щодо одного з пяти відповідачів). На відшкодування судових витрат відповідача, понесених в суді апеляційної інстанції з кожного з позивачів на користь КП Телекомпанія «Прилуки» слід стягнути по 2162 грн (592 грн це 4/5 від 740 грн = 592 за першу вимогу, 740 грн за другу вимогу та по 1496 грн 85% від 1760 грн за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди (592 + 740) :2 +1496 = 2162 ).

Outcome: partial