Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

25 квітня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] та на своє утримання до досягнення сином трьох років, вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, син перебуває на її утриманні та вихованні, відповідач проживає окремо, позивач не працює та як перебуває у відпусті по догляду за дитиною до трьох років, відповідач працює механізатором в Маломочульському відділку ТОВ ПК «Зоря Поділля» та отримує заробітну плату, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на сина в розмірі 1626 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн., щомісячно і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1200 гривень, які з них становлять 1000 гривень витратити на правочину допомогу та 200 гривень, які [PERSON] має намір витрати у зв`язку з якою до суду . Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає частково, відповідно до відзиву, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття та на утримання дружини у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] проживає з позивачем, що підтверджується довідкою виконкому Соболівської сільської ради № 674 від 22.04.2019 (а.с. 9), знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст.1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Відповідно до ст. 75 СК України чоловік (дружина) повинні матеріально підтримувати один одного, за умови, якщо одне з подружжя потребує даної допомоги. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини та дружини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання сина на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров`я, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, відповідач являючись батьком дитини, є працездатний, офіційно працює в ТОВ ПК «Зоря Поділля», позовні вимоги визначає частково, тому, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1400 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліттята стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 750 гривень щомісячно починаючи з 25 квітня 2019 року і до [INFO]. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.1 ст.134 ЦПК України, разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) зазначенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Позивач подала до суду договір про надання професійної правочинної допомоги у цивільній справі, розрахунок суми гонорару за надану правочину допомогу та акт приймання передачі наданих послу, що підтверджує сплату гонорару, що підтверджує сплату гонорару в розмірі 1000 гривень, однак не надала жодних підтвердження понесених нею витрат в розмірі 200 гривень у зв`язку з явкою до суду. Таким чином, відповідачем доведено лише понесенні нею витрат на правову допомогу, в розмірі 1000 гривень, що підлягають заводовенню та стягненню з відповідач на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial