Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Рівненської міської ради, третя особа без самостійних вимог, приватний нотаріус Демиденко Тетяна Миколаївна, в якому просить встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини та факт прийняття спадщини позивачем після померлого [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на договір банківського вкладу SAMDNWFD00072676797100, вклад стандарт ПриватБанку. Вказує, що змушена звертатися до суду за встановленням факту постійного проживання, як спадкоємиці, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Нотаріус, відмовляючи їй у відкритті спадкової справи, вказала, що довідка ОСББ "Набережна-34" від 08.07.2021 року про її проживання з батьком з 01.09.2020 р. не встановлює факту прийняття спадщини, так як не є довідкою органу реєстрації місця проживання, тому відмовила їй у заведенні спадкової справи. Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 вересня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у цивільній справі [PERSON] до Рівненської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини. Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 вересня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні вирішення питання позовних вимог поклала на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він знайомий батька позивачки, яка спільно проживала із померлим на час відкриття спадщини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала аналогічні пояснення. Третя особа в судове засідання не з"явилася, про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1746. Після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , останній присвоєно прізвище " [PERSON] ", що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис №1711. Згідно Довідки від 01.07.2019 №5612-5000150714\~ про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть від 21 січня 2021 року, серії [NUMBER] ,\~ [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 69 років, про що складено відповідний актовий запис №6. Факт проживання позивача та [PERSON] до дня його смерті, за адресою [ADDRESS] підтверджується Актом від 07 липня 2021 року та Довідкою від 08 липня 2021 року, засвідченими головою ОСББ "Набережна" Л.С.Голобож. Як вбачається з матеріалів справи, у [PERSON] був відкритий банківський вклад, який зберігається в АТ КБ "Приватбанк" відповідно до договору № SAMDNWFD0072676797100 Вклад "Стандарт" на 3 місяці від 22 лютого 2020 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов"язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Судом також встановлено, що [PERSON] після смерті батька, [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття після померлого спадщини, однак приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Демиденко Т.М. листом від 20 липня 2021 року відмовлено у зв"язку з пропуском строку для прийняття спадщини, а також відсутністю підтвердження фактичного прийняття спадщини згідно ст.1268 ЦК України, так як на день смерті спадкодавця місце проживання її зареєстровано за іншою адресою. Рекомендовано звернутися з позовом до місцевого суду Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", роз"яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв"язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. Факт постійного проживання позивача достовірно встановлено в судовому засіданні поясненнями, матеріалами справи та показами свідків. Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Вимоги про відшкодування судових витрат не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved