Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

08 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт", про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Ухвалою суду від 11.01.2016 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по цивільній справі залучена [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.06.2015 року о 18.30 годин водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вулиці Дніпропетровське шосе у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, проявила неуважність до дорожньої обстановки, не вибрала межі безпечної швидкості, не витримала безпечної дистанції та допустила наїзд на автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який зупинився у крайній лівій смузі для здійснення маневру розвороту. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.п. 2.3 б, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 16.07.2015 року постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та її притягнуто до відповідальності. Постанова набрала законної сили 28.07.2015 року. Автомобіль "Daewoo Lanos" р/н [NUMBER] належить на праві приватної власності громадянці [PERSON], згідно свідоцтва про держану реєстрацію транспортного засобу. Позивач має право користуватися транспортним засобом та вписаний в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та в день ДТП він керував транспортним засобом. Відповідно до полісу АІ/0900519 цивільна - правова відповідальність будь-якого водія, що керує забезпеченим транспортним засобом "Renault Fluence" 2.0 державний реєстраційний номер [NUMBER] є застрахованою у ПрАТ СК "Український страховий стандарт" з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 гривень. Договір страхування укладено на ім'я [PERSON]. Мати позивача, як власник транспортного засобу звернулася до ПРАТ СК "Український страховий стандарт", подала повідомлення про настання страхового випадку та заяву про страхове відшкодування та 25.05.2015 року отримала частину страхового відшкодування у сумі 26781,72 гривні. Згідно пункту 1.5 висновку експертного дослідження вартість відновлювального ремонту складає 38862,51 гривня. Враховуюче вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на його користь за вирахуванням частини страхового відшкодування, що була сплачена раніше та суми франшизи - 5456,25 гривень та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою та сумою франшизи у розмірі 6624,44 гривні. Крім того, позивач [PERSON] вказує, що в результаті пошкодження автомобіля "Daewoo Lanos", йому була спричинена моральна шкода, він пережив важкий стрес та дуже нервував коди попав в ДТП. Певний час він не міг спокійно спати, пасажир, який знаходився у нього в автомобілі отримав тілесні ушкодження. Також, йому довелося нести витрати на ремонт автомобіля самостійно, бо він розумів, що повністю на страхову компанія розраховувати не може, він витратив останні кошти, що були розраховані на сімейні потреби. У зв'язку з чим, просить стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 8000 гривень та судові витрати по справі. Та судові витрати понесені по справі. У судове засідання 02.07.2016 року сторони не з'явилися, позивач, його представник, відповідач [PERSON] та її представник надали заяви про продовження розгляду справи за їх відсутності. Будучи присутніми в судовому засіданні 23.02.2016 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази, що підтверджують отримання позивачем певних виплат від страхової компанії, відсутній акт виконаних робіт, на який позивач посилається в обґрунтуванні суми у розмірі 38862,51 грн., експерт при проведенні дослідження не попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, суперечливість та неоднозначність висновків дослідження та неможливість прийняття вказаного документу в якості судової експертизи, вважали що сума позову нічим не обґрунтована та не підлягає стягненню. Крім того, позивачем не надано ніяких належних та допустимих розрахунків для підтвердження суми моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував, просив врахувати, що виплата страхового відшкодування була здійснена не на СТО-виконавця ремонтних робіт, а на особистий рахунок [PERSON]. страховиком було прийнято рішення про утримання з суми страхового відшкодування розміру ПДВ. Таким чином сума виплати склала 32738,07 грн. -5456,34 грн. -500 грн. = 26781,72 грн., де 32738,07 грн. - розмір матеріального збитку, 5456,34 грн. - ПДВ, 500 грн. - франшиза, 26781,72 грн. - страхове відшкодування. Вказує, що у разі надання [PERSON] до страховика доказів проведення відновлювального ремонту її автомобіля та доказів оплати даного ремонту, страховиком буде здійснено доплату до страхового відшкодування в розмірі ПДВ - 5456, 34 грн. Крім того, вказує, що [PERSON] не є власником автомобіля, а має право тільки користуватися ним, тому він не є належним позивачем по справі і не може висувати до страховика вимоги про відшкодування шкоди (а.с. 44-45). Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити повністю ( а.с. 136). 23.02.2016 року після оголошення перерви по справі, позивачем [PERSON] надано заяву про уточнення позовних вимог в яких від просив суд стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в рахунок відшкодування спричиненої йому шкоди пошкодженням автомобіля 5347, 49 гривень, а з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди 8000 гривень та 500 гривень франшизи. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги пояснення сторін в судовому засіданні 23.02.2016 року, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.07.2015 року відповідач [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Згідно вказаної постанови 11.06.2015 року близько о 18.30 годин водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вулиці Дніпропетровське шосе у м. Кривому Розі Дніпропетровської області в крайній лівій смузі проявила неуважність до дорожньої обстановки, не вибрала межі безпечної швидкості, не витримала безпечної дистанції та допустила наїзд на автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який зупинився у крайній лівій смузі для здійснення маневру розвороту. Внаслідок наїзду автомобілі отримали механічні пошкодження, при ДТП постраждала пасажир автомобіля "Daewoo Lanos" [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.п. 2.3 б, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху. Постанова набрала законної сили (а.с. 7- копія постанови). 14.06.2014 року між страхувальником [PERSON] та страховиком [PERSON] акціонерним товариством "Страхова компанія "Український страховий стандарт" укладений поліс № АІ/0900519 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 15.06.2014 року по 14.06.2015 року, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 50,000 гривень, розмір франшизи - 500 гривень (а.с.8- копія полісу). Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № Д/24/07/15 по визначенню матеріального збитку від 17.07.2015 року сума матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю складає 32738,07 гривень, сума відновлювального ремонту складає 38862, 51 гривня ( а.с. 10 - 23 копія висновку та 115-122 - докази понесених позивачем витрат проведення відновлювального ремонту ). 28 липня 2015 року надійшла заява [PERSON] про виплату страхового відшкодування (а.с. 98- копія заяви) та 25 серпня 2015 року відповідачем перераховано на користь [PERSON] - 26781,72 гривні (а.с.102- платіжне доручення). З наданих позивачем доказів, та в межах уточнених позовних вимог, суд приходить висновку, що позивач [PERSON], як титульний володілець транспортного засобу має право на звернення до суду з вимогами про відшкодування саме йому спричиненої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля (в розмірі , що зазначений в уточненому позові) та моральної шкоди, оскільки експлуатує автотранспортний засіб за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та керував ним на час дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6- копія свідоцтва). В той же час, за змістом ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду в повному обсязі. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Положеннями Закону визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладання такого договору. Згідно зі ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно зі ст. 22.1 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року зі змінами, внесеними згідно з Постановами ПВСУ № 7 від 08.07.1994р., № 11 від 30.09.1994р., № 15 від 25.05.1998р., № 9 від 24.10.2003р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем [NUMBER]. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в рахунок відшкодування спричиненої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної та моральної шкоди, однак що стосується розміру понесених позивачем немайнових втрат, суд виходить з наступного. Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я (роз'яснення Пленуму Верховного Суду України дані у п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р.). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль, яким позивач керував та користувався, він вимушений був нести незаплановані витрати на його поновлення, що звичайно потягло за собою душевні хвилювання. Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг душевних страждань позивача та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди - 2000 грн., оскільки саме такий розподіл відшкодування моральної шкоди буде відповідати вимогам ч.4 ст. 1187 ЦК України. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд виходячи з пропорційності до розміру задоволених позовних вимог відносно кожного відповідача та мінімального розміру судового збору, передбаченого Законом України «Про судовий збір», вважає за необхідне стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування понесених ним витрат на сплату судового збору: з відповідача [PERSON] - 598,32 грн ( 47,12 грн. ( 8,55% - від вимог майнового характеру) + 551,20 грн. ( вимоги немайнового характеру)) та [PERSON] акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" - 504,08 грн. ( 91,45% від вимог майнового характеру). На підставі викладеного,

Outcome: partial