Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 15 листопада 2017 року уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Енівей Плюс» (далі - ТОВ «Енівей Плюс») уклали договір. Відповідно до умов якого відповідач зобов`язувався надати позивачу послуги з його участі у програмі міжнародного культурного обміну «Work and Travel USA». Вартість послуги складає 1 149 доларів США. На виконання умов договору позивач сплатив 32254 грн. Позивачу було відмовлено у видачі у візі до США у зв`язку з чим він звернувся до відповідача про повернення йому сплачених ним коштів за виключенням 450 доларів США, як це передбачено умовами договору, однак відповідач кошти не повернув. Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідача 19 414 грн та 10 000 грн моральної шкоди. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 13 лютого 2020 року позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не подавав. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15 листопада 2017 року [PERSON] та ТОВ «Енівей Плюс» уклали договір № КВ-1279 про надання послуг, за умовами якого ТОВ «Енівей Плюс» зобов`язувався надати комплекс послуг пов`язаних участю [PERSON] у програмі міжнародного культурного обміну «Work and Travel USA», а позивач зобов`язувався прийняти зазначені послуги, оплатити їх вартість та виконати всі умови цього договору. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 32254 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень. Відповідно до пункту 4 зазначеного договору вартість послуг ТОВ «Енівей Плюс» складає 1149 доларів США. Відповідно до пункту 8.1.1договру у випадку відмови замовнику у видачі візи США вартість послуг передбачених підпунктом 4.1 пункту 4 договору повертається за виключенням 450 доларів США. Згідно з пунктом 4.8 договору за наявності відповідних підстав повернення платежів, сплачених відповідно до умов договору, повернення здійснюється протягом 6 (шести) місяців з моменту отримання від замовника письмової заяви про повернення платежів та оригіналу DS-2019. У зв`язку з відмовою [PERSON] у видачі візи США, 22 жовтня 2018 року позивач звернувся до ТОВ «Енівей Плюс» з претензією про повернення коштів, однак коштів відповідач не повернув. Відповідно частини першої статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною третьою статті 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, це є відсоткова ставка та ціна договору (стаття 638 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ураховуючи те, що умовами договору передбачені підстави повернення сплачених позивачем коштів як замовником за договором про надання послуг від 15 листопада 2017 року, а саме: відмова у видачі візи США, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів в сумі 19 414 грн. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилався на положення статей 23, 1167 ЦК України і просив стягнути з ТОВ «Енівей Плюс» на свою користь грошові кошти на відшкодування моральної шкоди, яка була завдана йому неправомірними діями товариства. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої, частини третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до підпункту 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ураховуючи те, що ні чинним законодавством, ні договором, укладеним [PERSON] та ТОВ «Енівей Плюс», не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок неповернення товариством грошових коштів, сплачених позивачем за надання товариством послуг, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial