Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та сільськогосподарського приватного підприємства "Мир" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи та про поновлення на роботі. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що в серпні 1993 року влаштувалася різноробочою в колгосп імені "Шевченка" Сарненського району Рівненської області, де працювала до виходу в декретну відпустку у зв`язку з народженням дочки, [PERSON] , [INFO] . Після цього, [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] народився син, [PERSON] . З народженням кожної наступної дитини, наказами по підприємству позивачці надавалися відпустки по догляду за дитиною до 3-х років. В подальшому у позивачки народилося ще шестеро дітей і всі ці роки вона перебувала у відпустках по догляду за дітьми не звільняючись із колгоспу імені Шевченка, котрий згодом був перейменований в КСП імені Шевченка та в СГПП "Шевченківське", а згодом реорганізоване в СГПП "МИР". [PERSON] мала перебувати у відпустці по їх догляду, до 25 січня 2019 року. Ще до завершення декретної відпустки та після досягнення сином [PERSON] , 2003 року народження чотирнадцятирічного віку, позивачка не один раз зверталася до директора СГПП "МИР" [PERSON] та просила його вирішити питання про подання до Сарненського Об`єднаного Управління Пенсійного Фонду Рівненської області усіх необхідних документів для призначення їй пенсії, як багатодітній матері, яка народила та виховала п`ятеро і більше дітей. Проте [PERSON] , весь цей час відмовляв та наголошував на тому, що нічого він робити не буде і відправляти її на пенсію з очолюваного ним сільськогосподарського підприємства, він не збирається. 24 січня 2019 року позивачка була звернулася до Гощанської центральної районної лікарні за медичною допомогою у зв`язку із захворюванням на гострий трахеобронхіт, де перебувала на амбулаторному лікуванні до 02 лютого 2019 року, про що 24 січня 2019 року в телефонному режимі був особисто повідомлений директор СГПП "МИР" [PERSON] . По завершенню цього лікування, 03 лютого 2019 року позивачці був виданий листок непрацездатності серії АДЖ № 869522, якого вона подала до бухгалтерії СГПП "МИР", шляхом надсилання його рекомендованим поштовим відправленням на офіційну адресу СГПП "МИР". Після цього, в період з 04 по 15 лютого 2019 року, позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Гощанській центральній районній лікарні, про що свідчить листок непрацездатності серії АДЖ № 928045, а з 18 по 27 лютого 2019 року, перебувала у цій же лікарні на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АДЖ № 927637, які було також подано до бухгалтерії СГПП "МИР", та які у позивачки були прийняті. [PERSON] пояснила, що коли перебувала в лікарняній відпустці, 19 лютого 2019 року працівниками поштового відділення с. Андрусіїв Гощанського району Рівненської області, їй було вручене пріоритетне поштове відправлення штрихкодовим ідентифікатором №3453200035416, відправником якого є СГПП "МИР", яким було надіслано письмове повідомлення про те, що наказом директора СГПП "МИР" № 4 від 01 лютого 2019 року [PERSON] було звільнено із СГПП "МИР" за невихід на роботу 26 січня 2019 року без поважних причин. До вказаного письмового повідомлення було також долучено копію акту №1 від 26 січня 2019 року "Про відсутність на робочому місці". Відповідно до тексту цього акту, 26 січня 2019 року директор СГПП "МИР" [PERSON] , та завідувач фермою [PERSON] , засвідчили, що вона, як підсобний робітник, була відсутньою на роботі без попередження і без поважних причин з 26 січня 2019 року по 31 січня 2019 року. Крім того, згідно тексту цього ж акту, [PERSON] не надала відповідачу будь-яких виправдних документів про її відсутність на робочому місці та не надала ніяких письмових пояснень. Позивачка вказує, що це не відповідає дійсності. Вважає вищевказаний акт не належною підставою для прийняття рішення про її звільнення, так як у ньому міститься інформація про 31.01.2019 року, що вказує на його фіктивність. Позивачка та представник позивача [PERSON] , під час судового розгляду позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові та у відповіді на відзив, просять суд його задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача СГПП "Мир" - Ковлева Л.І., позовні вимоги заперечили, посилаючись на викладене у відзиві на позовну заяву, просили суд відмовити в задоволенні позову позивачу за його безпідставністю. Дослідивши наявні у справі матеріали (листа Управління Держпраці у Рівненській області від 21.02.2019 року №18-04/947; листа непрацездатності серії АДЖ №869522: листа непрацездатності серії АДЖ №928045; листа непрацездатності серії АДЖ № 927637; листа непрацездатності серії АДО №032344, епікризу №239; письмового повідомлення СГПП «Мир» про звільнення [PERSON] ; Акту №1 від 26.01.2019 р; поштового конверту штрих кодовим ідентифікатором №453200035416; повідомлення про вручення поштового відправлення штрих кодовим ідентифікатором №453200035416; заяви [PERSON] від 04.03.2019 р.; посвідчення багатодітної сім`ї №007003 від 16.05.2010 р.; посвідчення «Мати-героїня»; архівної довідки №235 від 11.03.2019 року; довідки №236 від 11.03.2019 р.; довідки №237 від 11.03.2019 р.; довідки №238 від 11.03.2019 р.; свідоцтв про народження: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; заяви [PERSON] про видачу копії наказу про звільнення; квитанції про оплату поштового відправлення заяви [PERSON] , договору про надання правничої допомоги; акту про надання правничої допомоги; квитанції про оплату правничої допомоги), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. [PERSON] по 25 січня 2019 року перебувала у відпустці по догляду за дітьми і 26 січня 2019 року мала вийти на роботу у СГПП "МИР", де значилася працівником цього підприємства. Поряд з тим, 24 січня 2019 року вона була змушена звернутися до Гощанської центральної районної лікарні за медичною допомогою, у зв`язку із наявними у неї захворюваннями, де перебувала на лікуванні до 02 лютого 2019 року. При цьому, в цей же день, 24 січня 2019 року про перебування [PERSON] , у лікарняній відпустці, в телефонному режимі був особисто повідомлений директор СГПП "МИР" [PERSON] . Зокрема, до його відома було доведено про те, що [PERSON] , захворіла і що перебуває на лікуванні у Гощанській центральній районній лікарні. При цього, [PERSON] , було висловлене прохання, аби він у зв`язку із захворюванням [PERSON] , не приймав жодних рішень про її звільнення до її виходу із лікарняної відпустки, на що [PERSON] , відповів, що ніяких звільнень не буде. Після цього, по завершенню лікування, [PERSON] був виданий листок непрацездатності серії АДЖ № 869522, згідно з яким остання перебувала на лікарняному з 24 січня по 2 лютого 2019 року. При цьому, згідно цього ж лікарняного листка, [PERSON] , зобов`язана була вийти на роботу 3 лютого 2019 року. Наказ про звільнення [PERSON] , з роботи, датований 1 лютого 2019 року, тобто тим днем, коли вона перебувала у лікарняній відпустці. Перевіркою законності видачі [PERSON] лікарняних листів, яка була проведена Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, за заявою [PERSON] , встановлено, що лікарняний лист [PERSON] , серії [NUMBER] , про перебування її у лікарняній відпустці з 24 січня по 2 лютого 2019 року, виданий обґрунтовано. Тобто, цією перевіркою чітко і однозначно встановлено, що [PERSON] , обґрунтовано перебувала у лікарняній відпустці з 24 січня по 02 лютого 2019 року, а відтак її звільнення у період перебування її у лікарняній відпустці, є незаконним. Вказані обставини повністю підтвердили допитані судом свідки. Так, свідок [PERSON] повідомила суду про те, що 23 січня 2019 року під час телефонної розмови з [PERSON] , їй стало відомо, що остання захворіла та порадила їй негайно звернутися до медичного закладу. При цьому, їй було відомо про те, що 25 січня 2019 року у [PERSON] закінчувалась відпустка по догляду за дитиною і 26 січня 2019 року вона мала вийти на роботу в СГПП "МИР". Тому вона, коли радила [PERSON] звернутися за медичною допомогою, попередила останню про те, що у разі її госпіталізації, вона в обов`язковому порядку має повідомити про це свого роботодавця. Свідок [PERSON] повідомила суду про те, що 24 січня 2019 року до неї звернулася [PERSON] та повідомила їй, що з цього дня вона перебуває у лікарняній відпустці та попросила її особисто повідомити про це директора СГПП "МИР" [PERSON] . Після цього [PERSON] зателефонувала до [PERSON] та повідомила йому про те, що [PERSON] з 24 січня 2019 року перебуває у лікарняній відпустці і що 26 січня вона на роботу не вийде у зв`язку із хворобою. При цьому, під час цієї розмови вона особисто попросила [PERSON] не звільняти [PERSON] , бо її невихід на роботу 26 січня 2019 року обумовлений поважними причинами, а саме лікарняною відпусткою. В своїй показаннях [PERSON] повідомила також, що під час її розмови з [PERSON] була присутня сама [PERSON] та [PERSON] . Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] повідомила суду про те, що 24 січня 2019 року вона була присутньою при тому, коли [PERSON] за проханням [PERSON] телефонувала [PERSON] та повідомляла йому про те, що [PERSON] з 24 січня 2019 року перебуває у лікарняній відпустці і що 26 січня 2019 року на роботу в СГПП "МИР" не вийде з поважних причин. [PERSON] у своїх показаннях також підтвердив те, що 24 січня 2019 року йому був телефонний дзвінок щодо [PERSON] , але з його слів, той хто йому телефонував, не представився. Показання свідків та свідчення [PERSON] , підтверджують те, що до його відома була доведення інформація про невихід [PERSON] , на роботу з поважних причин. Як пояснила суду представник співвідповідача СГПП "МИР" [PERSON] , наказ про звільнення [PERSON] фактично був виданий та підписаний 13 лютого 2019 року, хоч датований він був 1 лютого 2019 року. Тобто, представник співвідповідача [PERSON] підтвердила, що спірний наказ був виданий та підписаний заднім числом, що є грубим порушенням норм діючого законодавства. Так, підпунктом 1 пункту 4 Розділу 2 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, передбачено, що датою документа є відповідно дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення (для актів), засідання колегіального органу (для протоколів). Дату оформляють відповідно до ДСУ 4163-2003 цифровим або словесно-цифровим способом. Відповідно до пункту 5.11 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" Державного стандарту України № 4163-2003, затвердженого наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 07 квітня 2003 року № 55 , дата документа - це дата його підписання, затвердження, зареєстрування, яку оформляють цифровим способом. Під час видання оскаржуваного наказу, відповідачами були порушені норми вказаного вище законодавства, що вказує на його незаконність. Крім цього, пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу без поважних причин. Тобто, підставою для розірвання в такому випадку трудового договору, є відсутність працівника на роботі без поважних причин. Відповідно до вимог частини 3 статті 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним судом в аналогічній справі, у постанові від 12 вересня 2018 року, справа № 127/21890/16-ц, (провадження № 61-10837св18), де Верховний суд зазначає, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Про те, що [PERSON] , перебувала у лікарняній відпустці в період з 24 січня по 2 лютого 2019 року, відповідач знав, адже про її тимчасову непрацездатність він був повідомлений належним чином. Посилання відповідачів на те, що [PERSON] , не повідомила їх письмово про її перебування у лікарняній відпустці, є безпідставними, адже діюче національне законодавство не покладає обов`язку на працівника про надсилання таких повідомлень та ще й у письмовій формі. Жодним нормативним документом не встановлено порядку інформування працівником роботодавця про невихід на роботу, а тому, [PERSON] , повідомляючи відповідача про свій невихід на роботу через свою знайому [PERSON] , діяла у спосіб, який їй був доступним і зручним, аби довести до відома відповідача, що на роботу 26 січня 2019 року вона не вийде, бо перебуває у лікарняній відпустці. Крім цього, підставою для звільнення видання наказу про звільнення [PERSON] з роботи, є акт № 1 від 26 січня 2019 року про відсутність [PERSON] , на робочому місці. В процесі розгляду цієї справи відповідачі підтвердили, що вказаний акт також складався заднім числом, що вказує на його нікчемність. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які він поніс у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем до матеріалів справи долучений договір про надання йому правової допомоги від 12.03.2019 року де відповідно до п.3.1 цього Договору за послуги передбачені п.1.1 цього договору, замовник сплачує Виконавцю винагороду відповідно до Акту про надання правничої допомоги. Також, до матеріалів справи долучений Акт про надання правничої допомоги від 16.03.2019 року, згідно якого вартість усіх послуг за Договором про надання правничої допомоги від 12.03.2019 року, становить 815 грн. без ПДВ, які підлягають оплати у повному розмірі. На підтвердження того, що позивач оплатив послуги правової допомоги суду надана квитанція №68 від 16.03.2019 року згідно якої [PERSON] оплатила юридичні послуги згідно вищевказаного договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 815 грн.

Outcome: approved