Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

01 вересня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1601/0808/71-154, згідно з яким банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 60000 доларів США зі сплатою 11,9% річних за користування кредитом, на строк з 18 серпня 2008 року по 18 серпня 2033 року. Банк свої зобов'язання виконав та надав кретині кошти. 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передав АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та АТ «дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. З метою виконання грошових зобов'язань за вказаним договором [PERSON] за договором іпотеки від 18 серпня 2008 року передала в іпотеку нерухоме майно : квартиру [ADDRESS] яка має загальну площу 55,4 кв.м., житлову площу - 28,2 кв.м. та складається з двох кімнат. Позичальник належним чином умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого станом на 03 серпня 2015 року утворилася заборгованість у сумі 1258537,51 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 999290,25 грн., за відсотками - 178676,45 грн.. пеня - 75856,48 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по тілу - 1607,79 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по відсоткам - 3106,54 грн. В рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ( передачі) предмета іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Позивач просить : в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1601/0808/71-154 від 18 серпня 2008 року у сумі1258537,51 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 999290,25 грн., за відсотками - 178676,45 грн.. пеня - 75856,48 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по тілу - 1607,79 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по відсоткам - 3106,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме : квартиру [ADDRESS] як а має загальну площу 55,4 кв.м., житлову площу - 28,2 кв.м. та складається з двох кімнат у придатному для житла стані, шляхом визнання права власності на нього за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; визнати за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на зазначену квартиру. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують. Відповідач та представник відповідача в судове засіданні не з'явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечують та просять відмовити у його задоволення, оскільки законодавством не передбачено визнання права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, на підставі рішення суду, а тому позивач у даному випадку обрав невірний спосіб захисту своїх прав. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з кредитного договору № 1601/0808/71-154 від 18 серпня 2008 року ( а.с.7-19), укладеному між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 60000 доларів США на строк з 18 серпня 2008 року по 18 серпня 2033 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних на весь строк фактичного користування кредитом. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] з метою придбання квартири під [ADDRESS] Але [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 03 серпня 2015 року у сумі 1258537,51 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 999290,25 грн., за відсотками - 178676,45 грн.. пеня - 75856,48 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по тілу - 1607,79 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по відсоткам - 3106,54 грн., що підтверджується відповідним розрахунком на а.с.24. Відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Належне виконання кредитного договору забезпечено договором іпотеки, укладеному 18 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], за умовами якого остання, як іпотекодавець, передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності майно : квартиру під [ADDRESS] загальною площею 55,4 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., яка складається з двох кімнат в придатному для житла стані ( а.с.20-23). За змістом іпотечного договору, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], сторони узгодили, що звернення на заставне майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору. Так, пунктом 12 іпотечного договору передбачені способи звернення стягнення на передмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя : за рішенням суду (п.п.12.1); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.п.12.2.); згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п.п.12.3.1. та 12.3.2 цього договору ( п.п.12.3.) 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором ( а.с.36-43). Згідно з додатком № 1 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 1601/0808/71-154 від 18 серпня 2008 року, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], забезпеченого договором іпотеки від 18 серпня 2008 року, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] ( а.с.44). Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у обраний позивачем спосіб - шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, не підлягають задоволенню. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив визнати за рішенням суду право власності у спосіб, передбачений ст..37 Закону України «Про іпотеку». У відповідності до ст..37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Викладена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 березня 2016 рок №6-1851цс15, від 28 вересня 2016 року у справі №6-1243цс16 та в силу ст.360-7 ЦПК є обов'язковою для усіх судів. На підставі викладеного, беручи до уваги, що умовами договору іпотеки не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку шляхом визнання за іпотекодержателем права власності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у обраний позивачем спосіб, у зв*язку з чим у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed