Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

В квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівський хлібозавод». З урахуванням збільшених позовних вимог ( а.с. 143-144, а.с. 192-198), остаточно просив скасувати акт № 45 від 12 жовтня 2012 року про нещасний випадок невиробничого характеру та визнати травму, отриману ним 26.09.2012 року під час дорожньо-транспортної пригоди у м.Чуднові Житомирської області такою, що має виробничий характер. Просить також скасувати висновки комісії із соціального страхування ТОВ «Бердичівський хлібозавод» від 26.12.2013 року та стягнути із ТОВ «Бердичівський хлібозавод» на його користь 17 591 гривню матеріального забезпечення при тимчасовій втраті працездатності за період із 26.09.2012 року по 20.03.2013 року та 40611 гривень компенсації за затримку розрахунку при звільнені за період з 27.03.2013 року по 03.06.2014 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він з 12 червня 2009 року по 27 березня 2013 року працював водієм у ТОВ «Бердичівський хлібозавод». За згодою начальника транспортної дільниці ТОВ «Бердичівський хлібозавод» [PERSON] він написав заяву про відпустку із 25 вересня 2012 року та 26 вересня 2012 року він разом із [PERSON], водієм, якому передав свій автомобіль, поїхав у м. Полонне Хмільницької області з тим, щоб показати йому маршрут руху та торгові точки, куди потрібно доставити хліб. Про це була вказівка [PERSON] Як йому повідомив [PERSON] 26.09.2012 року для нього вважається робочим і він зможе після закінчення відпустки цей день приєднати до відпустки, про що є відповідне розпорядження керівництва заводу. [PERSON] йому повідомив, що дату на заяві про відпустку ставити не буде, а поставить її потім - 27.09.2012 року і здасть заяву у відділ кадрів для видачі наказу. В у подальшому йому стало відомо, що наказ про відпустку було видано лише через декілька днів після отримання ним травми 25-м числом. Під час руху, приблизно о 5 год.30 хв. у м.Чуднові Житомирської області водій [PERSON] керуючи автомобілем МАН д.№ [NUMBER] виїхав на смугу зустрічного руху і скоїв зіткнення із автомобілем під керуванням [PERSON] В результаті ДТП він отримав численні ушкодження. Одразу після ДТП [PERSON], приїхавши у смт. Чуднів, при зустрічі сказав, що наказ про його відпустку ще не виданий і він має отримати усі виплати по соціальному забезпеченню у зв'язку із травмою на виробництві. Вже в лікарні в м. Бердичеві інженер з охорони праці ТОВ «Бердичівський хлібозавод» [PERSON] схиляв його до того, щоб він заявив, що травму отримав уже будучи у відпустці, на що він відмовився. Із 26.09.2012 року по 20.03.2013 року він не працював у зв'язку із травмою. У листках непрацездатності зазначено, що травму він отримав внаслідок нещасного випадку на виробництві. 12 жовтня 2012 року комісією підприємства було складено акт № 45 про нещасний випадок невиробничого характеру, який є повністю сфальшованим. У акті від його імені викривлено події що призвели до отримання мною травми виробничого характеру. Після видачі йому чергового листка непрацездатності він здавав його до відділу кадрів. Однак адміністрацією ТОВ «Бердичівський хлібозавод» йому відмовлено у прийнятті до оплати листків непрацездатності. Адміністрація мотивує це тим, що зазначена у листках непрацездатності причина непрацездатності не відповідає причині непрацездатності зазначеній у висновках комісії по розслідуванню нещасного випадку. Вважає, що цією відмовою порушуються його права передбачені ст. 3, 53 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням ». Інженер з охорони праці [PERSON] неодноразово схиляв його до того, щоб він звернувся у Бердичіську ЦМЛ із заявою, що травму він отримав не внаслідок нещасного випадку на виробництві, а будучи у відпустці, застерігши, що інакше не отримає оплати по листкам непрацездатності. Він відмовився це цього робити, оскільки травму отримав при виконанні службових обов'язків за вказівкою [PERSON] - посадової особи ВАТ «Бердичівський хлібозавод», який безпосередньо керує роботою водіїв. Крім того внаслідок травми отриманої на виробництві він став інвалідом 3-ї групи і не може фізично працювати. Не виплачуючи йому належні суми по листкам непрацездатності, порушуючи при цьому встановлений ст. 52 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими похованням» 10-и денний строк виплат по листкам непрацездатності, адміністрація ВАТ намагалася примусити його погодитись із висновками комісії про нещасний випадок невиробничого характеру. Вважає, що у разі незгоди із отриманням ним травми при виконанні службових обов'язків, адміністрація заводу мала виплатити хоча б ті суми по лікарняним листам, які вона вважає правильними унаслідок отримання травми невиробничого характеру. Відмовою у проведенні йому соціальних виплат по листкам непрацездатності його позбавлено коштів на існування, що є порушенням конституційних та трудових прав, оскільки факт отримання травми та лікування безперечний. Висновки комісії із соціального страхування підприємства у відмові в призначені допомоги по тимчасовій непрацездатності зроблені із порушенням вимог ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими похованням» оскільки такої підстави, як невідповідність причини непрацездатності, зазначеної у листку непрацездатності вказаною статтею закону не передбачено. Не маючи змоги далі працювати водієм внаслідок отриманої травми, він 27.03.2013 подав заяву про звільнення у зв'язку із отриманням травми виробничого характеру, отриманням групи інвалідності і неможливості в подальшому працювати. Згідно наказу № 66-П від 27.03.2013 року його було звільнено по ст. 38 КЗпПУ за власним бажанням без зазначення у наказі причин звільнення. Оскільки при звільнені йому не було виплачено усіх належних сум по листках непрацездатності, відповідачем порушено вимоги ст. 116 КЗпПУ. Відповідно до ст.117 КЗпПУ просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 березня 2013 року по 03 червня 2014 року в сумі 40611 гривень 60 копійок. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 06.09.2014 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Бердичеві ( а.с. 87). В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, з підстав вказаних у запереченні проти позову ( а.с. 25-27). Представник відповідача пояснила, що під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26.09.2012 року [PERSON] перебував у відпустці, тому травма визнана такою, що не пов'язана з виробництвом. [PERSON] призупинено виплату по лікарняним листкам, оскільки причини непрацездатності в лікарняних не відповідали висновкам комісії по розслідуванню нещасного випадку. ТОВ «Бердичівський хлібозавод» не вправі проводи виплату по лікарняним, оскільки жодний фонд би не прийняв їх до оплати. Представник третьої особи вважає, що позов не підлягає до задоволення. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] 11 червня 2009 року був прийнятий на роботу у ТОВ «Бердичівський хлібозавод» на посаду водія ( а.с. 29). Наказом від 04 січня 2011 року за [PERSON] було закріплено автомобіль ИЖ-2717230, д.н. [NUMBER] ( а.с. 32-33). Відповідно до заяви [PERSON] від 24.09.2012 року ( а.с. 35) з проханням надати йому чергову оплачувану відпустку, починаючи з 25.09.2012 по 03.10.2012 року, наказом ТОВ „Бердичівський хлібозавод" від 24.09.2014 року [PERSON] було надано частину оплачуваної щорічної відпустки тривалістю 9 календарних днів, починаючи з 25 вересня 2012 року ( а.с.34, 36-37). Наказ від 24.09.2014 року зареєстрований у журналі обліку щорічних і додаткових відпусток, порядковий № 406 ( а.с. 36-37). 25 вересня 2012 року [PERSON] не був на роботі. Вказана обставина підтверджена сторонами. З акту інвентаризації від 24.09.2012 вбачається, що з автомобіля [PERSON] було проведено зняття фактичного залишку пального в баках, показниках спідометра та передачу автомобіля [PERSON] ( а.с. 38). Наказом ТОВ «Бердичівський хлібозавод» від 25.09.2012 року автомобіль ИЖ-2717230, д.н. [NUMBER] було закріплено за [PERSON] ( а.с. 39, 40). З довідки ТОВ „Бердичівський хлібозавод, платіжного доручення банку вбачається, що [PERSON] відпускні кошти перераховані 26 .09.2013 року ( а.с. 139-186). З витягу з журналу реєстрації приходу водіїв на територію підприємства від 26.09.2012 року вбачається, що [PERSON] на підприємство не заходив ( а.с. 41), рознарядка на використання автомобіля від 26.09.2012 видана на [PERSON] ( а.с. 42). З пояснювальної записки начальника транспортної дільниці ТОВ «Бердичівський хлібозавод» [PERSON] від 02.10.2012 року вбачається, що він не давав вказівки [PERSON] показувати маршрут [PERSON] ( а.с. 45). З протоколу засідання комісії по розслідуванню нещасного випадку з водіям підприємства ТОВ «Бердичівський хлібозавод» від 05.10.2012 року вбачається, що нещасний випадок з водієм [PERSON] визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом ( а.с. 46). 12 жовтня 2012 року комісією з розслідування нещасного випадку, що стався 26.09.2012 року з [PERSON] було складено акт за формою НТ ( невиробничий травматизм) ( а.с. 8). З листа територіального управління Держгірпромнагляду у Житомирській області від 18.12.2012 року вбачається що відсутні підстави для організації розслідування нещасного випадку на виробництві ( а.с. 16-17). Свідок [PERSON], у судовому засіданні показав, що він працює водієм у ТОВ „Бердичівський хлібозавод". 24.09.2012 року йому повідомило керівництво підприємства, що [PERSON] іде у відпустку і він повинен вийти на роботу та прийняти автомобіль, що і було зроблено 24 вересня 2012 року. 25.09.2012 року він відпрацював, розвозячи хліб по місту. [PERSON] йому зателефонував і запитав як він відпрацював, на що він попросив, щоб [PERSON] поїхав з ним та показав торгові точки. Він обіцяв [PERSON], що цей день за нього відпрацює. 26.09.2012 він забрав [PERSON] з дому. Та приблизно о 05-00 год., м. Чуднові вони зіткнулись з автомобілем КАМАЗ. [PERSON] прямих вказівок стосовно того, щоб водії показували один одному маршрут не дає, вони це роблять з власної ініціативи. В лікарні [PERSON] він не обіцяв, що підтримає його в суді; такої розмови не було. Свідок [PERSON], начальник транспортної дільниці ТОВ „Бердичівський хлібозавод" пояснив, що вказівки [PERSON] про те, щоб він в якості інструктора поїхав із [PERSON] у м. Полонне він не давав, так як посади інструктора в них немає і на той момент не було. [PERSON] на той час знаходився у відпустці. Перед тим як отримати шляхові листи водій - спочатку приходить до експедитора, який перевіряє кілометраж, він ставить свій підпис, потім водій йде до лікаря, який його обстежує, і ставить, що водій здоровий, обліковцю транспортної дільниці, після цього путівки збираються і подаються в бухгалтерію. Коли він дізнався, що сталася ДТП, невідкладно прибув на місце. [PERSON]і [PERSON] були вже в лікарні. З [PERSON] і [PERSON] він не розмовляв. Те, що там був [PERSON] його здивувало. Свідок [PERSON], інженер з охорони праці ТОВ „Бердичівський хлібозавод" у судовому засіданні пояснив, що 26.09.2012 року приблизно в 11-00 його викликав директор товариства та повідомив, що десь в районі Чуднова сталося ДТП з двома водіями. Туди поки поїхав начальник транспортної дільниці і він мав дочекатись його. 28.09.2012 року після обіду він навідався в лікарню до [PERSON] і [PERSON]. Коли він спілкувався з [PERSON] в лікарні, він не знав, що той був у відпустці і ні до чого його не схиляв. [PERSON] пояснював, що його направив начальник транспортної дільниці. Потім він зателефонував інспектору відділу кадрів і уточнив чи дійсно [PERSON] у відпустці. Виявилось, що так. Інспектор з кадрів підготував йому наступні документи: заява [PERSON], службова записка начальнику транспортної дільниці про передачу машини [PERSON], наказ про те, що машина закріплена за [PERSON], наказ що [PERSON] з 25.09.2014 у відпустці. В бухгалтерії йому дали акт інвентаризації технічно - матеріальних цінностей в автомобілі. Після цього він звернувся в експедицію де отримав 2 рознарядки. 26.09.2014 року у формі реєстрації приходу водіїв на роботу, на роботі був тільки [PERSON], пропуск і подорожній лист виписаний тільки на [PERSON]. Після того він відібрав пояснення у [PERSON] який пояснив, що сам попросив [PERSON] поїхати з ним. 02.10.2012 року ввечері він зустрів на території заводу начальника транспортної дільниці і попросив його дати пояснення коли і куди він відправив [PERSON] 26.09.2012 року, на що він сказав, що ні в який рейс [PERSON] не відправляв, а відправив додому відпочивати. Ніяких розпоряджень про те, що [PERSON] відзивають із відпустки і направляють в рейс в якості інструктора не було. 05.10.2012 року по рішенню комісії травму [PERSON] було визнано як такою, як пов'язана із виробництвом і було складено відповідний акт форми Н1, травму [PERSON] визнано як такою, що не пов'язана з виробництвом. З метою оскарження рішення, [PERSON] звертався про порушення його трудових прав до територіального управляння Держгірпромнагляду Житомирської області та в інспекцію праці територіального управління Житомирської області, на підприємстві була перевірка. Він пояснював [PERSON], що необхідно переоформити лікарняний тому, що в лікарняному в нього зазначено, виробнича травма, а згідно акту - невиробничий травматизм. Свідок [PERSON], інспектор з кадрів ТОВ "Бердичівський хлібозавод" у судовому засіданні показала, що 24.09.2012 року до неї підійшов [PERSON] та запитав чи може він йти у відпустку. Вона відповіла, щоб той писав заяву, [PERSON] підпише і тоді можна йти у відпустку. Що [PERSON] і зробив. Вона підготувала наказ і це все віднесла директору на підпис. Десь до 17-00 год. 24.09.2012 року наказ вже був в бухгалтерії. З 25.09.2012 року [PERSON] вже був у відпустці. Ніяких розпоряджень [PERSON] вона не чула. [PERSON] їй телефонував пізно ввечері 26 вересня з запитанням чи може вона переробити наказ, змінивши дати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він лежав у лікарні в одній палаті з [PERSON] та [PERSON]. З їх слів він зрозумів, що вони потрапили в ДТП. Михайло повинен був показати маршрут і його направили керівництво з хлібзавода. [PERSON] казав, що він [PERSON] підтримає в тому, що він поїхав з ним показати дорогу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він познайомився з [PERSON] і [PERSON] в лікарні в травматологічному відділення. В Чуднові сталося ДТП. [PERSON] був водієм, а [PERSON] - експедитором, щоб показати йому точки розвозу продукції. [PERSON] заспокоював [PERSON], щоб той не хвилювався, що той підтвердить, що керівництво підприємства поставило завдання [PERSON] показати точки розвозу продукції. Свідок [PERSON], дружина позивача пояснила, що її чоловік 24.09.2012 року прийшов додому і повідомив, що він написав заяву на відпустку. Начальник транспортної дільниці попросив його, щоб він поїхав з [PERSON] 26.09.2012 року в Полонне показати маршрут, а цей день йому зарахують як робочий і він вийде на день пізніше з відпустки. 26.09.2012 за ним заїхав [PERSON] і вони поїхали в Полонне. Близько 10-00 год. зателефонувала племінниця і сказала що чоловік потрапив у ДТП. Потім вона неодноразово спілкувалась з [PERSON] в телефонному режимі і він їй казав, що 26.09.2012 буде рахуватись робочим і чоловік вийде пізніше з відпустки. В останній раз коли вона з ним спілкувалась, він їй повідомив, що не викликав чоловіка на роботу. 27.09.2012 року чоловік телефонував інспектору по кадрам [PERSON] і вона сказала, що той не переживав наказу про відпустку немає і він рахується на роботі, а потім на наступний день чоловік зателефонував ще раз, на що вона сказала що [PERSON] дав розпорядження, щоб наказ про відпустку пустити в хід. [PERSON] неодноразово казав, що [PERSON] говорив, щоб [PERSON] зі ним поїхав. Коли 03.10.2012 року з Житомира приїжджала комісія, чоловік зателефонував до [PERSON] і той сказав, що скаже як було. Однак на наступний день [PERSON] йому повідомив, що свідчив проти нього. Вона чула цю розмову. Свідок [PERSON], племінниця позивача пояснила, що 26.09.2012 року її батько повідомив, що його брат потрапив в ДТП і попросив відвідати його в лікарні. Коли [PERSON] везли на рентген, вона чула розмову дядька з невідомим чоловіком і той сказав, щоб [PERSON] не хвилювався, що заява про відпустку не зареєстрована, наказу про відпустку немає і він буде в цей день рахуватись на роботі. Потім її дядько телефонував у відділ кадрів і там йому повідомили що заява про відпустку не зареєстрована і наказу про відпустку ще немає. Ще вона чула розмови з напарником, що дядька викликало керівництво на роботу, щоб той показав маршрут. Суд не бере за основу покази свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки їх показання спростовуються в повному обсязі дослідженими письмовими доказам, якими підтверджується факт перебування [PERSON] у відпустці з 25 вересня 2012 року. Покази свідків позивача [PERSON] та [PERSON] в тій частині, що керівництво підприємства давало вказівку [PERSON] показати маршрут Шуляру суд не бере за основу, оскільки їх покази спростовуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, та показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Пунктом 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 передбачено обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1. Серед інших обставин вказані такі: виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства* або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні. Позивачем у судовому засіданні не спростовано ту обставину, що він перебував у відпустці з 25 вересня 2012 року відповідно до його заяви. Не доведено також, що йому давалася вказівка керівництва показати маршрут водієві [PERSON]. З досліджених у судовому засіданні доказів не вбачається будь-яких порушень комісії з розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався з [PERSON] 26.09.2012 року. Акт за формою НТ від 12.10.2012 року ґрунтується на законі. А тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині скасування акту про нещасний випадок невиробничого травматизму від 12.10.2012 року та визнання травми такою, що має виробничий характер. Позовна вимога про скасування висновків комісії із соціального страхування ТОВ «Бердичівський хлібозавод» від 26.12.2012 року про відмову ( припинення) допомоги по тимчасовій працездатності [PERSON] по його листах непрацездатності № 720321 від 17.10.2012 року та №721742 від 07 листопада 2012 року ( а.с. 189, 190) підлягає задоволенню, входячи з такого. Як вбачається з лікарняних листів: серії АВЯ № 720321, виданий 17 жовтня 2012 року, серії АВЯ № 721742, виданий 07 листопада 2012 року, серії АВЯ № 765245, виданий 17 грудня 2012 року, в серії АВЯ № 814995, виданий 4 лютого 2013 року [PERSON] в період з 26 вересня 2012 року по 26 березня 2013 року безперервно лікувався (а.с. 9-12). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 26.03.2013 року [PERSON] з 20 березня 2013 року встановлено третю групу інвалідності ( а.с. 13). Рішенням комісії із соціального страхування, оформленим у виді протоколу № 40 від 26.12.2013 року [PERSON] припинено виплату допомоги по лікарняним листам № 720321, виданий 17 жовтня 2012 року та № 721742, виданий 07 листопада 2012 року у повному обсязі через невідповідності причин непрацездатності висновкам комісії ( а.с. 189-190). Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (далі Закон № 2240-ІІІ) матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України). Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб). Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, яке затверджується правлінням Фонду. Так Положенням про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими, затвердженим постановою Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, від 23.06.2008, № 25 ( далі Положення) передбачено наступне. Згідно п. 1.6. Положення Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства підзвітна роботодавцю та представнику застрахованих осіб, а її робота в установленому порядку підлягає перевірці органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд). Пунктом 2.1. Положення передбачено, що Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства має право: - отримувати від органів Фонду безкоштовні консультації з питань застосування законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; - звертатися за необхідності до робочих органів відділень Фонду щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства; - перевіряти дотримання застрахованими особами режиму, визначеного лікарем на період тимчасової непрацездатності; - звертатися до робочих органів відділень Фонду у разі спору між комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства та роботодавцем з питань матеріального забезпечення та надання соціальних послуг застрахованим особам підприємства, а також у випадку невиконання роботодавцем рішень комісії (уповноваженого); Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов'язана: ( п. 2.2. положення): - приймати рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг; - приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення виплати його (повністю або частково), - розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг; - здійснювати контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення застрахованим особам роботодавцем за рахунок коштів Фонду як за власною ініціативою, так і у зв'язку із зверненням застрахованих осіб; - вживати заходів по своєчасному наданню на підприємстві застрахованим особам матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; - брати участь у перевірках, що здійснюються на підприємстві робочими органами відділень Фонду з питань правильності використання страхових коштів, надавати контролюючим органам необхідні документи та пояснення з питань, що виникають під час перевірок. Згідно п. 4.3. Положення, Рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства оформлюються протоколом в день їх прийняття згідно з додатком до цього Положення. Розділом 5 Положення передбачено, що рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення або відмову у призначенні матеріального забезпечення та надання соціальних послуг може бути оскарженим застрахованою особою до робочого органу відділення Фонду, де перебуває на обліку підприємство, протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення про таке призначення або відмову, що не позбавляє права застрахованої особи звернутися з цих питань до суду. Відповідно до ст.. 52 Закону 2240-ІІІ документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п'яти днів після винесення відповідного рішення. Підставами для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності передбачені ст. 36 Закону № 2240-ІІІ. Так, у призначенні допомоги може бути відмовлено у таких випадках: 1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину; 2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби; 3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; 4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; 5) у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням; 6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням. Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з'являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності. Окремо підстав для припинення виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності законом не передбачено. Виходячи з системного аналізу Закону № 2240-ІІІ припинення виплати по листкам непрацездатності припинення зокрема можливе у тому випадку, коли хворий непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з'являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК). Прийнявши рішення про припинення виплати, Комісія із соціального страхування, яка підконтрольна ТОВ «Бердичівський хлібозавод» не повідомила у п'ятиденний строк [PERSON] про своє рішення, та не роз'яснила строку його оскарження. Лише адміністрація ТОВ «Бердичівський хлібозавод» направила листа 08.01.2013 року, якою повідомлено про відмову у прийнятті до оплати лікарняних листів. Вказані лікарняні листи знаходяться на підприємстві. Листом від 05.04.2013 року директор ТОВ „Бердичівський хлібозавод" повідомив [PERSON] про те, що комісія із соціального страхування прийняла рішення про відмову у призначенні допомоги по тимчасовій втраті працездатності по всім листкам непрацездатності ( а.с. 21). Аналогічну відповідь про відмову у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON] було надано Територіальною державною інспекцією з питань праці у Житомирській області від 15.02.2013 року ( а.с. 18). По своїй суті припинення виплати є різновидом відмови у наданні матеріальної допомоги. Припиняючи у повному обсязі виплату згідно рішенні від 26.12.2012 року Комісія із соціального страхування ТОВ „Бердичівський хлібозавод" допустила бездіяльність, не вживши заходів для своєчасного надання на підприємстві застрахованій особі матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. В порушення п.п. 2.1. та 2.2. Положення не розглянула підставу і правильність видачі лікарняних листів та не звернулася до робочих органів відділень Фонду щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства. Відповідно п.п. 1, 3 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 р. N 532/274/136-ос/1406 9 далі Інструкція) Листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Записи в ЛН здійснюються розбірливим почерком, без помарок, синім, фіолетовим або чорним чорнилом. У графі "Причина непрацездатності:" ( далі Інструкція) слід обов'язково підкреслити відповідну причину звільнення від роботи. Пункти 2, 4 виправленню не підлягають. Положеннями п. 4, п.4.6. 4.6. Інструкції передбачено, що у правому нижньому полі листка непрацездатності, у графі "Примітка:" у разі тимчасової непрацездатності ("професійне та його наслідки - 2" або "нещасний випадок на виробництві та його наслідки - 4") слід указати дату встановлення професійного захворювання або нещасного випадку на виробництві. Маючи лікарняні листи, у яких не вказано дати встановлення професійного захворювання, у яких вказано причину непрацездатності, що згідно законодавства виправленню не підлягає, зважаючи на наявний неоспорений акт про невиробничий травматизм від 26.10.2012 року, відсутність підставав, передбачених ст. 36 Закону № 2240-ІІІ комісія зобов'язана була призначити [PERSON] матеріальну допомогу у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Невиконання свого обов'язку забезпечити своєчасну виплату працівнику сум матеріального забезпечення комісія із соціального страхування ТОВ «Бердичівський хлібозавод», підзвітна товариству призвело до того, що водій підприємства [PERSON], який отримав травму, показуючи шлях іншому водієві, хай і з власної ініціативи та на прохання іншого водія, без вказівки керівника а залишився без засобів для існування протягом більше п"яти місяців, оскільки відповідні документи не були спрямовані до відділення Фонду для оплати. А тому рішення Комісії із соціального страхування від 26.12.2012 року про відмову у призначені допомоги у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягає скасуванню, як протиправне. Відповідно до ст. 35 Закону № 2240-ІІІ допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А отже підприємство мало провести оплату перших п'яти днів лікарняного, що складає, виходячи з довідки про середній заробіток та розрахунки сум до виплати згідно копії лікарняного листа - 408 гривень 24 копійки ( а.с. 165, 176, 206 ). А тому суд стягує ці кошти з відповідача. В задоволенні позову про стягнення решти коштів суд відмовляє через безпідставність вимоги, оскільки починаючи з 6 дня матеріальну допомогу виплачує відділення Фонду з тимчасової втрати працездатності. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Оскільки суд позов задовольняє частково, відповідно і задоволенню частково підлягають вимоги про стягнення стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд обраховує виходячи з середньоденного заробітку в розмірі обрахованого згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Так середній заробіток обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Враховуючи, що у вересні 2012 року позивач відпрацював неповний місяць, а з 26 вересня 2012 року по 26 березня 2013 року перебував на лікарняному, повними відпрацьованими місяцями, що передували звільненню є липень та серпень 2012 року. Заробітна плата позивача за липень 2012 року складає 2877,63 грн. та у серпні 2012 - 2785,8 грн. ( а.с. 165). Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 р. № 8515/о/14-11/13 кількість робочих днів у липні 2012 року складало 22 дні та 22 в серпні. Середньоденна заробітна плата, обчислена відповідно до п. 5 розділу 4 цього Порядку складає 128,7 гривень ((2877,63 грн. + 2785,8: 44 дні). Середньомісячне число робочих днів за останні два календарні місяці перед звільненням складає 22 дні. Середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді з 27.03.2013 по року по 18.06.2014 складає 633 дні (22 дні*14 місяців + 3 дні в травні 2014 + 14 днів в червні 2014 року). Таким чином розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні на час ухвалення рішення складає 81 467, 71 грн. ( 128,7 грн. * 633 днів). Позивач просив стягнути 40 611 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Визначаючи розмір середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, які підлягають стягненню, суд зважає на ту обставину, що у судових засіданнях неодноразово оголошувалася перерва за клопотанням сторони позивача. Крім того за клопотанням позивача було зупинено провадження для проведення технічної експертизи документа. Вказана експертиза не була проведена через непроведення її оплати позивачем. Все це призвело до тривалого розгляду справи у суді з вини позивача. Суд зважає на те, що з серпня 2013 року позивач працевлаштований охоронником, про що він пояснив у судовому засіданні. Також суд враховує розмір спірної суми, на яку позивач мав право, виходячи з розміру позовних вимог, на частку, яку вона становить в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком. А тому стягує середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі 1500 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір за задоволені вимоги немайнового та майнового характеру (243,6 + 243,6), а всього 487 гривень 20 копійок. Суд стягує з позивача судові витрати за проведення експертизи на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській в розмірі 450 гривень ( а.с. 131), оскільки ці витрати ухвалою суду були покладені на позивача, а в задоволенні позовних вимог, в частині скасування акта невиробничого травматизму, на підтвердження яких було призначено експертизу, суд відмовив.

Outcome: partial