Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

у червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути солідарно з Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» матеріальну шкоду у розмірі 455 970,79 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що [PERSON] 12.02.2019 року о 12.56 год. по вул. Полтавське шосе, 212а в м. Харкові, керуючи автомобілем марки «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] , скоїв наїзд на сніжний насип, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.09.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку комплексної комісійної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи № 6221/6222, в даній дорожньо-транспортній ситуації, стан дорожнього покриття та зимове утримання проїзної частини вул. Полтавське шосе 212-а в м. Харкові, станом на 12.02.2019 року, з технічної точки зору не відповідає загальним вимогам Розділу 3 та вимогам п.п. 3.1.14 ДСТУ-3587, а також вимогам п.п. 5.10 та 9.3 «а» Технічних правил і ремонт і утримання вулиць та доріг населених пунктів. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, організація дорожнього руху не забезпечувала безпеку руху транспортних засобів на даній ділянці проїзної частини та не відповідала вимогам п.п. 10.3.10, 10.5.25 ДСТУ 4100 та вимогам п.п. 9.3 «а» та 9.7 Технічних правилах ремонту та утримання вулиць та доріг населених пунктів. Позивач зазначає, що на ділянці автомобільної дороги по вул. Полтавське шосе в м. Києві, на якій сталося дорожньо-транспортна пригода, станом на 12.02.2019 року мав місце сніжний вал на проїзній частині, який зливався з дорожнім покриттям, при цьому будь-яких попереджувальних або забороняючих дорожніх знаків перед зазначеним сніжним валом не було встановлено. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 29.10.2019 року № 18923, розмір шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 405 320 грн. Внаслідок відмови у добровільному порядку відповідачами відшкодувати завдані збитки, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.08.2020 року від відповідача АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Так, представником відповідача вказано, що позивачем не обґрунтовано подання позову саме до АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», оскільки ані працівники, ані автомобілі компанії не мають відношення до дорожньо-транспортної пригоди, відтак, АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не є належним відповідачем у справі. Крім того, представник відповідача зазначає, що компанією не вчинено, а позивачем не доведено вчинення жодного неправомірного винного діяння компанії, які б порушили законні права та інтереси позивача та завдали йому шкоди. 02.09.2020 року до суду від представника відповідача Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Вказує, що винність відповідача у порушенні правил, стандартів, норм при утриманні автомобільних доріг та вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах та вулицях місць проведення робіт може бути встановлена єдиним доказом - постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП. Однак, такий доказ в матеріалах справи відсутній, та в розпорядження суду не наданий. Представник відповідача зазначає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність та ступінь вини відповідача Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у настанні дорожньо-транспортної пригоди та відповідно завдання матеріального збитку позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу. 18.09.2020 року від представника відповідача Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» надійшли до суду письмові заперечення, в яких зазначено про те, що акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги «Під?їзд до м. Харкова з боку м. Києва», де 12.02.2019 року на км 0 + 200 о 05.56 год. сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] , складено комісією у складі інспектора ВБДР УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенантом Таран Р.О. та головним інженером філії Пісочинське ДЕП Копотун С.А., згідно якого протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 с. 140 КУпАП на представників дорожньої організації Пісочинське ДЕП ДП «Харківського облавтодору», яка здійснює експлуатаційне утримання вказаної ділянки дороги, не складався. Сніговий вал був сформований та розташований в межах розділювальної смуги, а твердження експертів у складеному висновку про невідповідність дій відповідача вимогам ДСТУ не відповідають дійсності, оскільки вони ґрунтуються на неповних та неточних даних про розташування на ділянці дороги снігового валу. Представник відповідача зазначає, що невідповідність дій (бездіяльності) відповідача нормам правилам та стандартам по утриманню доріг не доведена, оскільки належних доказів вини та відповідного обов?язку відшкодування шкоди позивачу, останнім до суду не надано. 18.09.2020 року до суду надійшли заперечення АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», в яких зазначено про те, що компанія не є ані органом державного управління автомобільними дорогами загального користування, який відповідальний за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом, ані балансоутримувачем ділянки дороги, на якій сталася дана дорожньо-транспортна пригода, а також до обов?язків компанії не належить виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання автомобільних доріг, мостів, автострад, інших споруд та елементів обстановки доріг та організація функціонування системи інформаційного забезпечення на автомобільних дорогах. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити у повному обсязі, з вказаних у позові підстав. Представники відповідача Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заперечували проти задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на їх недоведеність. Представник відповідача Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заперечував проти задоволення позову, посилаючись його необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.02.2019 року о 05.56 год. по вул. Полтавське шосе, 212-а в м. Харкові водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на сніжний насип, який знаходився на роздільній смузі, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Згідно акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги /вулиці - автомобільна дорога - під?їзд до м. Харків з боку м. Києва км. 0 + 200, складеного 12.02.2019 року о 05.56 год., покриття проїзної частини - асфальтобетон; стан проїзної частини - мокрий; розміщення технічних засобів регулювання дорожнього руху, дорожньої розмітки: праворуч - 2.1, 5.21.1; ліворуч - 3.29 (40 км.), 4.4, 5.21.1, 5.70, 1.13, 7.12, 7.21, 4.7; розмітка - 1.5, 1.8; в місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди відхилень від вимог стандарта ДСТУ 3587-97 комісією не зафіксовано; дорожньо-транспортну пригоду скоєно в зоні дії попереджувальних знаків (т. 1, а.с. 201,202). 12.02.2019 року працівниками поліції відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 188745 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також схему дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.с. 11). Відповідно до даних схеми дорожньо-транспортної пригоди, освітлення місця дорожньо-транспортної пригоди - сутінки; наявність зовнішнього освітлення проїжджої частини в темний час доби - немає; стан покриття проїзної частини - мокре; наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною дорожньо-транспортної пригоди - є (т. 2 а.с. 12). Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.09.2019 року провадження у справі відносно [PERSON] закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т. 1 а.с. 21). 31.07.2019 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса складено висновок експертів за результатами проведення комплексної, комісійної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи № 6221/6222 (т. 2 а.с. 54-69), яким встановлено наступне. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. У зв?язку із відсутністю відповідних вихідних даних, неможливо вирішити питання: чи відповідали дії водія автомобіля Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] , технічних вимогам Правил дорожнього руху? чи були з технічної точки зору дії водія автомобіля Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] , у причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди? чи мав водій [PERSON] технічну можливість уникнути наїзду на сніжний насип? З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, організація дорожнього руху не забезпечувала безпеку руху транспортних засобів на даній ділянці проїзної частини та не відповідала вимогам п.п. 10.3.10, 10.5.25 ДСТУ 4100 та вимогам п.п. 9.3 «а» та 9.7 Технічних правилах ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, стан дорожнього покриття та зимове утримання проїзної частини по вул. Полтавське шосе в м. Харків, станом на 12.02.2019 року, з технічної точки зору, не відповідає загальним вимогам 3 Розділу та вимогам п.п. 3.1.14 ДСТУ 3587, вимогам п.п. 5.10 та 9.3 «а» Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів. Питання, чи дотримані норми та стандарти з безпеки руху службою автомобільних доріг по утриманню доріг та стан дороги на ділянці де сталася дорожньо-транспортна пригода та чи знаходяться дії (бездіяльність) дорожньо-експлуатаційної організації у причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, експертом не вирішувалось, оскільки дані питання пов?язані з юридичною оцінкою посадових інструкцій відповідних служб. Крім того, у дослідницькій частині експертного висновку (питання 1-4) експертами встановлено, що виходячи із даних схеми дорожньо-транспортної пригоди від 12.02.2019 року, дорожні знаки, що обмежували швидкість руху транспорту на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди відсутні (т. 2 а.с. 57). Також, експертами встановлено (питання 5-6), що дорожнє покриття чорного кольору, на якому видно дорожню розмітку 1.5, сніг розташований у вигляді снігового валу, який частково займає ліву смугу руху проїзної частини вул. Полтавське шосе, за напрямком руху автомобіля «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] . Оскільки в даному випадку, водій автомобіля «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] не був попереджений про наявність снігового валу, який значно звужує крайню ліву смугу руху, внаслідок чого учасники дорожнього руху не мають технічної можливості завчасно прийняти відповідні прийоми керування, щоб мати можливість проїхати дану ділянку дороги не створюючи небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, то, з технічної точки зору, організація дорожнього руху не забезпечувала безпеку руху транспортних засобів на даній ділянці проїзної частини. В судовому засіданні експерти Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Фролов А.А. та Ольхов В.С. підтримали висновки вказаного дослідження. 16.07.2021 року експертами Донецького відділення Національного науково-дослідного центру «Інститут судових експертиз ім засл. проф. М.С. Бокаріуса» міністерства юстиції України складено висновок експертів № 2972/3844 за результатами проведення комплексного судового автотехнічного та дорожньо-технічного дослідження за заявою директора ДП «Харківський облавтодор» Мачула В.І. (т. 2 а.с. 113-128), відповідно до змісту якого в даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 11.1, п. 11.2, п. 12.1, п. 12.9 (б), та горизонтальної дорожньої розмітки 1.5, 1.8 та дорожніх знаків 5.21.1 (початок додаткової смуги руху), 3.29 (обмеження швидкості 40 км/год), 4.4 (рух прямо або праворуч), 1.13 (слизька дорога), 7.12 (ожеледиця), 7.2.1 (табличка 1 км) Правил дорожнього руху України. Дії воді автомобіля Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] [PERSON] , які не відповідали вимогам п. 11.1, п. 11.2, п. 12.1, п. 12.9 (б), дорожніх знаків 5.21.1 (початок додаткової смуги руху), 3.29 (обмеження швидкості 40 км/год), 4.4 (рух прямо або праворуч), 1.13 (слизька дорога), 7.12 (ожеледиця), 7.2.1 (табличка 1 км) та горизонтальної дорожньої розмітки 1.5, 1.8 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість уникнення даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] [PERSON] , визначалась виконанням ним вимог п. 11.1, п. 11.2, п. 12.1, п. 12.9 (б), дорожніх знаків 5.21.1 (початок додаткової смуги руху), 3.29 (обмеження швидкості 40 км/год), 4.4 (рух прямо або праворуч), 1.13 (слизька дорога), 7.12 (ожеледиця), 7.2.1 (табличка 1 км) та горизонтальної дорожньої розмітки 1.5, 1.8 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, які б не дозволяли виконати їх та дозволяли уникнути наїзду на сніговий вал. Утримання дороги/вулиці/ а/д під?їзд до Харкова з боку м. Києва км 0 + 200 м та її стан покриття на ділянці, де сталося ДТП станом на 12.02.2019 року відповідає вимогам п.п. 10.5.25, 10.6.25, 10.7.19, 10.9.16, 10.9.21 ДСТУ 4100, та п.п. 4.1.1, 4.2.2, ДСТУ 3587 та не відповідає вимогам п. 4.1.3 ДСТУ 3587. Невідповідність вимогам п. 4.1.3 ДСТУ 3587 по утриманню дороги/вулиці/ а/д під?їзд до Харкова з боку м. Києва км 0 + 200 м та її стан покриття на ділянці, де сталося ДТП станом на 12.02.2019 року в частині обмеження видимості дорожнього знаку 4.7 «Об?їзд перешкоди праворуч» та влаштування снігового валу посередині проїзної частини, з технічної точки зору, не знаходяться у причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні експертами Донецького відділення Національного науково-дослідного центру «Інститут судових експертиз ім засл. проф. М.С. Бокаріуса» міністерства юстиції України Сила Н.В. та Лелет В.М. підтримали висновки вказаного дослідження. Згідно листа Державного агентства автомобільних доріг України від 23.12.2019 року № 7042/1/7.1-7-С-688, вулиця Полтавське шосе у смт. Пісочин суміщається з автомобільною дорогою загального користування державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський. Адреса місця дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на км 472+025 вказаної дороги. Відповідно до договору про закупівлю послуг за державні кошти № Т7-УТР/19, укладеного між Службою автомобільних доріг у Харківській області та ДП «Харківський облавтодор», експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, у тому числі і вказаної вище, виконує ДП «Харківський облавтодор» (т. 1 а.с. 14). Відповідно до листа Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 24.12.2019 року № 3381, за експлуатацію дорожньої інфраструктури (дороги) за адресою: сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 212 а, відповідає філія «П?ятихатське ДЕП» ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (т. 1 а.с. 16). Положеннями Закону України «Про дорожній рух» визначено правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища. Законом врегульовано суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначено права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). За змістом положень ст. 9 Закон, до компетенції власників автомобільних доріг або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання автомобільних доріг в безпечному стані; термінове усунення пошкоджень на автодорогах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Аналогічні положення містить ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги». Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги», орган управління автомобільними дорогами загального користування відповідає, зокрема, за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п. 11 яких власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно- кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху. Згідно п. 38 Правил, основними вимогами до транспортно-експлуатаційного стану дорожніх об`єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об`єктів у цілому ДСТУ 3587. За змістом 3 розділу ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватись у справному стані та забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості. У зимовий період належний стан дорожнього покриття та зимове утримання визначається шляхом своєчасного виконання робіт по боротьбі з зимовою слизькістю з моменту її виявлення до повної ліквідації відповідно до вимог ДСТУ-3587. Відповідно до п. 3.1.20 3 розділу ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», формування снігових валів не допускається, зокрема, на автомобільних дорогах. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.02.2012 року № 54 затверджено Технічні правила ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, відповідно до п. 10.3 яких до основних заходів з удосконалення організації дорожнього руху з метою забезпечення його безпеки належать такі заходи, зокрема, регулярне очищення дорожнього покриття від забруднень, запобігання утворенню та ліквідації зимової слизькості, своєчасне прибирання снігових валів з проїзної частини, забезпечення належного водовідводу з дорожнього покриття. Відповідно до ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. За правилами ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. В силу ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності судом встановлено, що ділянка дороги, на якій сталася 12.02.2019 року дорожньо-транспортна пригода та належний позивачу транспортний засіб тримав механічні пошкодження, - км 472+025 автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський, перебуває на експлуатаційному утриманні у відповідача - Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Відтак, останній в силу вимог Законів України «Про дорожній рух» та «Про автомобільні дороги України» несе відповідальність за утримання автомобільних доріг в безпечному стані; термінове усунення пошкоджень на автодорогах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами. Також, судом встановлено, що зазначений вище елемент дорожньої інфраструктури станом на 12.02.2019 року не відповідав вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», оскільки в даному випадку, водій автомобіля «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] не був попереджений про наявність снігового валу, який частково займав ліву смугу руху проїзної частини вул. Полтавське шосе, за напрямком руху автомобіля «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] , та значно звужував крайню ліву смугу руху, внаслідок чого учасники дорожнього руху не мали технічної можливості завчасно прийняти відповідні прийоми керування, щоб мати можливість проїхати дану ділянку дороги не створюючи небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, у зв?язку із чим, з технічної точки зору, організація дорожнього руху не забезпечувала безпеку руху транспортних засобів на даній ділянці проїзної частини. Вказане визнано експертами причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а позивачу, як власнику майна, завдано збитків. Відсутність відповідних попереджувальних та обмежувальних дорожніх знаків на вказаному дорожньому об?єкті стверджується наступними доказами: схемою дорожньо-транспортної пригоди до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.02.2019 року серії БД № 188745, висновком експертів за результатами проведення комплексної, комісійної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи № 6221/6222 від 31.07.2019 року, а також фотографіями, здійсненими 12.02.2019 року з фото розкадровки з відео ДП «Харківський облавтодор» (т. 2 а.с. 95-100). При цьому, наданий відповідачем акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги /вулиці від 12.02.2019 року має суттєві розбіжності з фотододатками, здійсненими 12.02.2019 року з фото розкадровки з відео ДП «Харківський облавтодор» з місця дорожньо-транспортної пригоди, щодо дорожніх знаків, встановлених на дорожньому об?єкті станом на 12.02.2019 року. Оскільки вказаний вище акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги /вулиці від 12.02.2019 року взято в тому числі в якості вихідних даних для проведення експертного дослідження, за результатами якого в подальшому складено висновок № 2972/3844 від 16.07.2021 року, а судом встановлено наявність суттєвих розбіжностей даних, зафіксованих у зазначеному акті, та фотододатками, здійсненими 12.02.2019 року з фото розкадровки з відео ДП «Харківський облавтодор» з місця дорожньо-транспортної пригоди, щодо дорожніх знаків, встановлених на дорожньому об?єкті станом на 12.02.2019 року, суд не приймає в якості доказу висновок, складений 16.07.2021 року експертами Донецького відділення Національного науково-дослідного центру «Інститут судових експертиз ім засл. проф. М.С. Бокаріуса» міністерства юстиції України за № 2972/3844 за результатами проведення комплексного судового автотехнічного та дорожньо-технічного дослідження за заявою директора ДП «Харківський облавтодор» Мачула В.І. (т. 2 а.с. 113-128). Також суд зазначає, що матеріали цивільної справи не містять належних доказів наявності винних дій позивача [PERSON] у порушенні вимог Правил дорожнього руху України та настанні 12.02.2019 року дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, відповідного судового рішення; не надано таких доказів і відповідачами в розпорядження суду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За змістом положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Разом з тим, така шкода повинна визначатися відповідно до Методики товарознавчої експертизи оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (в редакції Наказу Міністерства юстиції N 1335/5/1159 від 24.07.2009р.). Відповідно до п. 1.4. вказаної Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 18923 від 29.10.2019 року, складеного експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] становить 633 233,06 грн. та перевищує ринкову вартість автомобіля - 405 320 грн., відтак, розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, приймається в розмірі ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження. Таким чином, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки «Nissan X-TRAIL» державний номер [NUMBER] , визначився ринковою вартістю автомобіля та становить 405 320 грн. (т. 2 а.с. 179-183). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) зроблено висновок, що «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди». Отже, оцінка та висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу здійснено повноважною на це особою, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому сумнівів у суду не викликає. Слід зазначити, що іншого розрахунку відповідачами в розпорядження суду не надано, клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи останніми не заявлялося. Відтак, суд приймає як належний та допустимий доказ в обґрунтування розміру завданого матеріального збитку висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 18923 від 29.10.2019 року. За складення висновку та проведення експертного дослідження позивачем понесено витрати у розмірі 2650,79 грн., що стверджується копією квитанції від 12.09.2019 року (т. 1 а.с. 29). Крім того, позивачем понесено витрати на зберігання транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди згідно укладеного 12.02.2019 року договору з ФОП [PERSON] , у розмірі 48 000 грн., що стверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру від 12.02.2019 року № 40373 та № 87491 (т. 1 а.с. 26). Відповідно до ст.29 Закону №1961-ІV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу окрім витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відшкодуванню підлягають також витрати, у зв`язку з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Крім того, якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Встановлено, що 10.02.2021 року між [PERSON] та адвокатом Шурло Р.П. укладено договір про надання правової допомоги № 10/02, згідно умов якого надано наступні юридичні послуги: юридична консультація клієнта, тривалістю 1.30 год., вартістю 1702,50 грн; вивчення всіх наявних документів, аналіз правової позиції попереднього представника та відповідачів, тривалістю 4 год., вартістю 4540 грн.; вивчення судової практики та розробка стратегії поновлення порушених прав клієнта, тривалістю 5,30 год, вартістю 6242,50 грн.; ознайомлення з матеріалами справи, вартістю 2515 грн.; збір доказів, вартістю 3405 грн.; витрати на отримання доказів - 331,25 грн., а всього на суму 18 736,25 грн. Факт оплати [PERSON] вказаних витрат стверджується товарними чеками від 10.02.2021 року та від 21.05.2021 року, а також актом про надані юридичні послуги від 21.05.2021 року (т. 2 а.с. 162-164). За вказаних обставин, з відповідача Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу у розмірі 18 736,25 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4 559,72 грн.

Outcome: partial