Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") про розірвання кредитного договору та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257. 08.05.2014 року згідно виконавчого провадження №35112865 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", позивачем було сплачено заборгованість в розмірі 22379,65 грн., що підтверджується квитанцією №76 від 03.04.2014 року. Таким чином. [PERSON] повністю розрахувався з відповідачем згідно договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257. Однак, згодом ПАТ КБ "ПриватБанк" нарахувало [PERSON] заборгованість, що утворилася за період, коли позивачеві було надано кредит, та до моменту підписання додаткової угоди №1 від 28.07.2014 року. 28.07.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" була підписана додаткова угода №1 до договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257, яка передбачала погашення вказаної заборгованості до 30.07.2014 року. Як стверджує позивач, 30.07.2014 року ним була сплачена вся сума заборгованості у розмірі 43000,00 грн., на підтвердження чого [PERSON] була видана довідка б/н від 31.07.2014 року про погашення заборгованості. Таким чином, [PERSON] вважає, що всі зобов'язання перед відповідачем за договором про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257 він виконав належним чином та в повному обсязі. Позивач зазначив, що 15.01.2015 року він звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257, закриття картрахунку згідно цього договору, припинення зобов'язання сторін, що випливають з умов даного договору, припинення ПАТ КБ "ПриватБанк" використання, збирання та обробки персональних даних та іншої конфіденційної інформації, розкриття банківської таємниці, персональних даних та іншої конфіденційної інформації, отриманої під час укладання договору, видалення ПАТ КБ "ПриватБанк" з бази персональних даних клієнтів [PERSON] та всієї конфіденційної інформації, пов'язаної з ним. Однак, відповідач належним чином не відреагував на звернення [PERSON] З цих підстав позивач просив суд розірвати договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257; припинити зобов'язання сторін, що випливають з умов договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]; заборонити ПАТ КБ "ПриватБанк" використання, збір та обробку персональних даних та іншої конфіденційної інформації, розкриття банківської таємниці, персональних даних та іншої конфіденційної інформації, отриманих під час укладання договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]; зобов'язати ПАТ КБ "ПриватБанк" виключити з бази даних "Клієнти" [PERSON], яка знаходиться у володінні та користуванні ПАТ КБ "ПриватБанк"; стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на його користь 6000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судовий збір у розмірі 487,20 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов свого довірителя та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом, 14.11.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки №SAMDN03000010041257 (а.с.11-12). 28.07.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" була підписана додаткова угода №1 до договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257, яка передбачала погашення заборгованості позивача перед банком у розмірі 43000,00 грн. у строк до 30.07.2014 року (а.с.25). Згідно з вимогами ст.598 ЦК України припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Ст.599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплатив заборгованість у розмірі 43000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 30.07.2014 року (а.с.27) та довідкою, виданою ПАТ КБ "ПриватБанк", про відсутність станом на 31.07.2014 року заборгованості позивача перед відповідачем (а.с.28), що свідчить про виконання [PERSON] зобов'язання за договором в повному обсязі. Відповідно до п.9.3 договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257 цей договір може бути розірваний на підставі заяви клієнта або банк має право розірвати цей договір, письмово повідомивши клієнта. При цьому клієнт повинен не пізніше 21-го дня повідомлення повернути в банк картку та всі інші картки, що надають можливість здійснення операцій з платіжним лімітом на картрахунку (крім інтернет-карток), після чого картка не обслуговується. Клієнт повинен погасити всі види заборгованостей перед банком, у тому числі ті, що виникли протягом 30 днів з моменту повернення карток. Банк закриває картрахунок у термін не раніше 30-ти днів з дня припинення обслуговування картки та всіх інших карток, що надають можливість здійснення операцій з платіжним лімітом картрахунку. П.9.6 договору передбачено, що зобов'язання сторін за цим договором припиняються з моменту належного виконання сторонами зобов'язань. Ст.653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі розірвання договору зобов'язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.654 ЦК України розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно з п.20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою НБУ від 12.11.2003 року №492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття рахунку. Крім того, представник позивача в судовому засіданні звернула увагу суду на те, що відповідно до ч.6 ст.6 Закону України "Про захист персональних даних" не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди. Згода суб'єкта персональних даних - це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Позивач такої згоди ПАТ КБ "ПриватБанк" під час укладання договору не надавав, а отже відповідач ніяким чином не може використовувати, збирати та обробляти отримані ним при укладанні договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки персональні дані [PERSON] Також згідно ст.15 вищевказаного закону персональні дані позивача мають бути видалені та знищені відповідачем, оскільки правовідносини між ними припинились виконанням зобов'язання. У судовому засіданні позивач вказав, що 15.01.2015 року він звертався до ПАТ КБ "ПриватБанк" з заявою розірвання договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257, закриття картрахунку згідно цього договору, припинення зобов'язання сторін, що випливають з умов даного договору, припинення ПАТ КБ "ПриватБанк" використання, збирання та обробки персональних даних та іншої конфіденційної інформації, розкриття банківської таємниці, персональних даних та іншої конфіденційної інформації, отриманої під час укладання договору, видалення ПАТ КБ "ПриватБанк" з бази персональних даних клієнтів [PERSON] та всієї конфіденційної інформації, пов'язаної з ним. Відповідачем 28.01.2015 року було надано відповідь на заяву [PERSON] із зазначенням того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не порушує його права та діє у рамках та на виконання вимог діючого в Україні законодавства, проте жодної відповіді стосовно розірвання кредитного договору надано не було. Більш того, ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі його працівників продовжує телефонувати [PERSON], відволікати його від справ, намагаючись пропонувати нові послуги всупереч обіцянкам відповідача видалити особистий номер телефону позивача з бази даних ПАТ КБ "ПриватБанк" та не турбувати його з будь-яких питань. Судом встановлено, що відповідно до довідки Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області 19.09.2009 року в ЖРЗПЗ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області за №2950 було зареєстровано заяву гр. [PERSON] про те, що 19.09.2009 року він виявив відсутність речей, які належали гр. [PERSON] Згідно матеріалів ЖРЗПЗ №2950 від 19.09.2009 року було встановлено, що серед викрадених речей знаходилась банківська картка SAMDN03000010041257. Крім того, було встановлено, що після зникнення даної банківської картки з нею було проведено операції, після яких гр. [PERSON] виявив нестачу на своєму рахунку суми в розмірі 2239,55 доларів США (а.с.13). Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що виконання вимог п.9.3 договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257 в частині повернення клієнтом платіжної картки не пізніше 21-го дня повідомлення ним банку про бажання розірвати договір було неможливим у зв'язку з втратою картки. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], розірвати договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 14.11.2006 року №SAMDN03000010041257, закрити картрахунок згідно цього договору, припинити зобов'язання сторін, що випливають з умов даного договору, припиненити ПАТ КБ "ПриватБанк" використання, збирання та обробку персональних даних та іншої конфіденційної інформації, розкриття банківської таємниці, персональних даних та іншої конфіденційної інформації, отриманої під час укладання договору, зобов'язати ПАТ КБ "ПриватБанк" видалити з бази персональних даних клієнтів [PERSON] та всю конфіденційну інформацію, пов'язану з ним. Згідно зі ст.22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач зазначеної вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року не дотримався. Так, [PERSON] у своїй позовній заяві просить суд відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн., однак не зазначає, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Отож, у даному випадку підстави для відшкодування [PERSON] моральної шкоди відсутні. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 грн. в дохід держави. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 22, 526, 598, 599, 653, 654, 1075, 1167 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial