Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В подальшому, шлюб між нею та відповідачем було розірвано, їх спільні діти залишились проживати разом з нею та рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.06.2016 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на кожного з дітей щомісячно. Зазначала, що відповідач ухилявся від виконання свого обов`язку матеріально утримувати дітей у зв`язку з чим були внесені відомості в ЄРДР по факту вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і лише після цього почав періодично сплачувати аліменти, розмір яких є недостатнім для забезпечення потреб дітей. Вказувала на суттєве погіршення її матеріального становища в порівняні з тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки на даний час змінились усі соціальні стандарти, збільшився як мінімальний розмір заробітної плати так і прожитковий мінімум для дітей, зросли потреби дітей у зв`язку з їх віком, необхідністю розвитку здібностей, відвідування гуртків. Вона працює в дошкільному навчальному закладі та отримує заробітну плату яка є навіть меншою від законодавчо встановленого мінімуму, а тому немає можливості самостійно забезпечувати дійтей. Крім того, вважає, що також змінилось матеріальне становище відповідача в порівняні з тим, яке існувало на моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки їй відомо, що останній працевлаштований в м.Києві та отримує заробіток. Також, зазначала, що [PERSON] знаходиться на лікування та обстеженні в закладі охорони здоров`я з діагнозом «міопія ока», у зв`язку з чим потребує додаткових коштів на лікування, а також діти відвідують різні гуртки, зокрема [PERSON] займається волейболом, а [PERSON] панкратіоном та футболом, що обумовлює необхідність також стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання дітей. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.06.2016 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожного з дітей, починаючи з часу звернення до суду з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей періодично по 500 грн. для оплати лікування, гуртків та навчання. Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, про що зазначила у вказаній заяві. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась\~у відсутності\~відповідача,\~який \~ \~не з`явився\~ \~в судове\~засідання незважаючи\~на те,\~що \~належним чином\~був \~ повідомлений\~ \~судом про\~час та\~місце розгляду\~справи \~ за\~зареєстрованим місцем\~його \~ проживання.\~ Про\~причини своєї\~неявки \~суд не\~повідомив \~ і\~не подав\~ \~відповідної мотивованої\~ \~заяви про\~відкладення розгляду\~справи або\~про розгляд\~справи \~без його\~ участі,\~а також\~не направив\~ у\~встановлений строк\~відзиву. Згідно ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~ відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~ відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин;\~ відповідач\~не подав\~відзив;\~ позивач\~не заперечує\~проти такого\~вирішення справи.\~ У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а позивач не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24.12.2015 року вказаний шлюб між ними був розірваний (а/с 9-11). На підставі\~ рішення\~ Першотравневого\~ районного\~суду м.\~Чернівці від\~12.07.2016\~року стягнуто\~ \~з відповідача\~ на\~користь позивача\~ \~ аліменти на утримання їх спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26.01.2016 року до досягнення дітьми повноліття (а/с 7). На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. В ході примусового виконання вказаного виконавчого листа у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 01.03.2017 року становила 20800 грн. та відповідні відомості були внесені в ЄРДР №12018260090000080 від 24.03.2017 року та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а/с 14). Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», \~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір аліментів визначений судовим рішенням не вважається незмінним. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З системного аналізу положень ст. 192 СК України вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.\~ Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що позивач працює в ДНЗ №2 на посаді вихователя та її дохід за період з липня 2019 року по грудень 2019 року становить 31085,26 грн., а також вирішуючи даний спір по суті, суд також враховує, що на позивачці лежать усі повсякденні обов`язки та відповідальність по утриманню та вихованню дітей, сплати комунальних послуг, з моменту винесення рішення суду від 12.07.2016 року змінився розмір як мінімального заробітку так і прожитковий мінімум для дітей. Наведені обставини є безумовним підтвердженням погіршення майнового стану позивача як одержувача аліментів в порівняні з тим, яке було у неї на момент визначення розміру аліментів. Оскільки нормами СК України, зокрема положеннями ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи \~об`єктивні \~обставини справи,\~ суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які підлягали стягненню з позивача на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.06.2016 року. Таким чином, враховуючи обставини справи, однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожного з дітей, буде відповідати інтересам дітей та не порушуватиме прав сторін. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача у новому розмірі з моменту звернення до суду з даним позовом задоволенню не підлягає та аліменти слід стягувати у збільшеному розмірі з моменту набрання рішенням суду законної сили. Щодо вимог позивача про періодичне стягнення з відповідача грошової суми в розмірі по 500 грн. в якості додаткових витрат на дійте для оплати лікування і відвідування гуртків та навчання, слід зазначити наступне. Згідно з вимогами частини першої\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З системного аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття. Натомість, позивачем не надано суду доказів розвитку у дітей відповідних здібностей, зокрема відвідування ними спортивних гуртків про які вказано у позовній заяві та розмір витрат, які позивач несе на оплату таких гуртків. Також, з матеріалів справи вбачається, що восени 2019 року [PERSON] було проведено медичне обстеження зору та встановлено діагноз міопія слабкого ступеня обох очей (ас 13). Так, хвороба дитини є безумовною обставиною, яка вказує на наявність додаткових витрат, яких вона потребує у зв`язку з обстеженням та лікуванням, натомість позивачем не надано суду доказів наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 500 грн. у зв`язку з вказаною хворобою доньки, а також не вказано з якою саме періодичністю та в якій сумі вона несе або очкує понести витрати на обстеження чи лікування дитини, а тому суд позбавлений можливості оцінити дану обставину з точки зору принципу розумності та пропорційності, а тому в даному випадку відсутні підстави для задоволення вимог позивача про періодичне стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 500 грн. За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, а відомості про те, що відповідач відноситься до категорії осіб, які звільненні від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial