Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

31.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Казанківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у провадженні Казанківського районного відділу ДВС перебувало виконавче провадження №15185148, відкрите 29.09.2009 року на підставі виконавчого листа виданого Казанківським районним судом Миколаївської області по справі №2-193/2009 від 25.08.2009 року про стягнення з нього та [PERSON] в солідарному порядку на користь ВАТ « Райфайзен Банк Аваль» в рахунок відшкодування заборгованості по кредитному договору № 014/08-112/69387 від 01.10.2007 року 204587 грн. 54 коп., судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 13 жовтня 2009 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження. Виконавче провадження №15185148 на підставі п.9 ч. 1 ст. 49 Закону України " Про виконавче провадження " було завершено, у зв`язку з чим 21.12.2010 року начальником відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області Коростиль О.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання на вимогу стягувача. Посилаючись на те, що обтяження належного йому нерухомого майна арештом, позбавляє його правомочностей власника по розпорядженню ним належним йому майном , просив зняти арешт з нерухомого майна, а саме вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 13.10.2009 року про арешт належного йому нерухомого майна за №9143307, накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Казанківського РУЮ від 29.09.2009 року у виконавчому провадженні №15185148. Позивач у судове засідання не з`явився , однак надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності . Відповідач Казанківський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечив, але надав суду відзив на позов в якому зазначив про розгляд справи у відсутності свого представника, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України " Про виконавче провадження " особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. На підставі вимог ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до висновку Верховного суду України у справі №6-26цс 13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Казанківського МРУЮ від 13 жовтня 2009 року, реєстраційний номер обтяжень 9143307, було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , згідно відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Виконавче провадження №15185148 на підставі п.9 ч. 1 ст. 49 Закону України " Про виконавче провадження " було завершено, у зв`язку з чим 21.12.2010 року начальником відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області Коростиль О.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання на вимогу стягувача, оскільки 21.12.2010 року на адресу ВДВС Казанківського РУЮ надійшов лист від стягувача, а саме від Миколаївської обласної дирекції ВАТ « Райфайзен Банк Аваль» від 01.12.2010 року № 12-1/11-8714, в якому стягувач просить повернути виконавчий документ без виконання. Також судом встановлено, що станом на 24.05.2018 рік відділ ДВС не має можливостей вилучити запис про обтяження у зв`язку з тим, що виконавче провадження №15185148, на підставі якого було внесено обтяження було завершено 21.12.2010 року на підставі п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення ВД без виконання на вимогу суду, стягувача або іншого органу). Повторно виконавчий документ, а саме: виконавчий лист від 25.08.2009 року за № 2-193 про стягнення з [PERSON] , на виконання до відділу ДВС не надходив. У зв`язку з завершенням вищевказаного виконавчого провадження 21.12.2010 року виконавче провадження було передано до архіву де зберігалося три роки, та в 2014 році було знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання, акт знищення строк зберігання якого становить три роки був знищений в 2017 році. Так, згідно до ч. 5 ст. 59 Закону України " Про виконавче провадження " підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є у всіх інших випадках, крім передбачених ч. 4 ст. 59 цього закону рішення суду. Оскільки судом встановлено, що підстав для подальшого накладення арешту на майно боржника немає та він створює перешкоди в реалізації права позивачем володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування арешту майна, що обмежує права позивача як власника нерухомого майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає необхідним здійснити захист прав позивача як власника нерухомого майна шляхом зняття арешту з цього майна і оскільки відповідач не має можливості вилучити запис про обтяження, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial