Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач ДП „НЕК „Укренерго" посилається в обґрунтування свого позову на те, що на виконання енергетичної стратегії України на пері од до 2030 року розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 276-р затверджено проект „Повітряна лінія 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська з підстанцією 750 кВ „Каховська" та заходами повітряних ліній 330 кВ, а також розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1026-р затверджено титул будови „Повітряна лінія 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська з підстанцією 750 кВ „Каховська" та заходами повітряних ліній 330 кВ". 10 липня 2012 року за результатами відкритих торгів між ДП „НЕК „Укр енерго" та Командитним товариством Науково-впроваджувальною фірмою „Нові технології" був укладе ний договір № 228-КА на надання послуги з оформлення права обмеженого безоплатного та строкового користування чужими земельними ділянками (їх частинами) на період прокладання (будівництва) та експлуатації повітряної лінії електропередачі ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Ка ховська з ПС 750 кВ Каховська і заходами ПЛ 330 кВ на правах земельного сервітуту. Маршрут траси повітряної лінії електропередачі 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська проходить через земельні ділянки, надані ДП „НЕК „Укр енерго" в постійне користування на підставі державного акту серії ІІ-ХС № 002124 від 09 січня 2001 року, що в обов'язковому порядку перетинає земельну ділянку, належну [PERSON], розташовану на території Горностаївської селищної ради Хер сонської області (державний акт серії І-ХС № 031370, виданий 04 грудня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 114) та потрапляє в охоронну зону ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська. Херсонські магістральні електричні мережі, які знаходяться на території регіонального обслуговування Південної електроенергетичної системи ДП „НЕК „Укренерго", направили відповідачеві [PERSON] пропозицію про укладення договору на встановлення земельного сервітуту, яку останній отримав 27 лютого 2013 року. Однак, відповідач відмовився від укладення договору. Виконати будівельні роботи, а в подальшому експлуатувати вказану ділянку повітряної лі нії електропередачі без використання частини земельної ділянки, що належить [PERSON], неможливо, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться поряд із земельними ділянками, належними ДП „НЕК „Укренерго", на яких заплановано встановлення опор повітряної лінії і про ходження над нею електричних проводів, що тягне за собою встановлення обмежень перед бачених чинним законодавством. Відмова відповідача [PERSON] від укладання договору земельного серві туту є перешкодою для здійснення будівництва та в подальшому експлуатації повітряної лінії ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська. На підставі викладеного, позивач просить суд встановити за ДП „НЕК „Укренерго" право земельного сервітуту відносно земельної ділянки, належної відповідачеві [PERSON], розташованої на території Горностаївської селищної ради Херсонської області, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представники позивача ДП „НЕК „Укренерго" Ярмоленко О.В. та Чаус А.О. підтримали позов. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми „Нові технології" Мацула Є.Б. вважає позовні вимоги обґрунтованими. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області та Відділу Держземагенства у Горностаївському районі Херсонської області в судове засідання не з'явились з причин, невідомих суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області та Відділу Держземагенства у Горностаївському районі Херсонської області, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснили, що запропонований сервітут земельної ділянки не являється єдиним способом задоволення потреб позивача. Вважає, що ДП „НЕК „Укренерго" може задовольнити свої потреби шляхом викупу у нього земельної ділянки, в порядку та на умовах, визначених ст.10 Закону України „Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності". Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,0 га., розташована на території Горностаївської селищної ради Хер сонської області (державний акт серії І-ХС № 031370, виданий 04 грудня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 114). На виконання енергетичної стратегії України на пері од до 2030 року розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 276-р затверджено проект „Повітряна лінія 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська з підстанцією 750 кВ „Каховська" та заходами повітряних ліній 330 кВ, а також розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1026-р затверджено титул будови „Повітряна лінія 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська з підстанцією 750 кВ „Каховська" та заходами повітряних ліній 330 кВ". 10 липня 2012 року за результатами відкритих торгів між ДП „НЕК „Укр енерго" та Командитним товариством Науково-впроваджувальною фірмою „Нові технології" був укладе ний договір № 228-КА на надання послуги з оформлення права обмеженого безоплатного та строкового користування чужими земельними ділянками (їх частинами) на період прокладання (будівництва) та експлуатації повітряної лінії електропередачі ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Ка ховська з ПС 750 кВ Каховська і заходами ПЛ 330 кВ на правах земельного сервітуту. Маршрут траси повітряної лінії електропередачі 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська проходить через земельні ділянки, надані ДП „НЕК „Укр енерго" в постійне користування на підставі державного акту серії ІІ-ХС № 002124 від 09 січня 2001 року, що в обов'язковому порядку перетинає земельну ділянку, належну [PERSON], та потрапляє в охоронну зону ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська. Херсонські магістральні електричні мережі, які знаходяться на території регіонального обслуговування Південної електроенергетичної системи ДП „НЕК „Укренерго", направили відповідачеві [PERSON] пропозицію про укладення договору на встановлення земельного сервітуту, яку останній отримав 27 лютого 2013 року. Однак, відповідач відмовився від укладення договору. Виконати будівельні роботи, а в подальшому експлуатувати вказану ділянку повітряної лі нії електропередачі без використання частини земельної ділянки, що належить [PERSON], неможливо, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться поряд із земельними ділянками, належними ДП „НЕК „Укренерго", на яких заплановано встановлення опор повітряної лінії і про ходження над нею електричних проводів, що тягне за собою встановлення обмежень перед бачених чинним законодавством. Відмова відповідача [PERSON] від укладання договору земельного серві туту є перешкодою для здійснення будівництва та в подальшому експлуатації повітряної лінії ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська. Статтею 16 Закону України „Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів" визначено, що земельні сервітути щодо права будівництва та обслуговування об'єктів передачі електричної енергії встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками та користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітутом) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає в тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, в тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Статтею 404 ЦК України, зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме : право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Спеціальні норми стосовно об'єкта сервітуту, такого як земельна ділянка, викладені у Земельному кодексі України. Згідно ст.98 ЗК України зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною земельною ділянкою з метою усунення недоліків своєї ділянки. Згідно ст.99 ЗК України власник або землекористувач земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту на право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Він повинен звернутися до власника (користувача) суміжної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту. Згідно ст.402 ЦК України сервітуту може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Зі змісту вказаної норми вбачається, що встановлення сервітуту здійснюється у таких правових формах як договір, закон, заповіт або рішення суду. Цей перелік є вичерпним. Таким чином, судове рішення є окремою формою сервітуту. При цьому, підставою для такої форми сервітуту є відсутність домовленості сторін. Вказане кореспондується зі статтею 100 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку. Особа, яка вимагає встановлення сервітуту, має право звернутися з позовною заявою, якщо не було досягнуто домовленості щодо встановлення сервітуту та його умов. В даному випадку позивач має довести в суді, що нормальне господарське використання його земельної ділянки або іншої нерухомості неможливе без обтяжень сервітутом чужого нерухомого майна, зокрема, земельної ділянки. При цьому, необхідною умовою є те, що задоволення потреб сервітурія неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Аналогічні роз'яснення містяться в п.22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справі" від 16 квітня 2004 року № 7, відповідно до якого встановлюючи земельний сервітут суд має враховувати, що метою створення сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання: умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно користування чужим майном. Суд критично оцінює заперечення відповідача [PERSON] проти позову з посиланням на ст.10 Закону України „Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" від 17 листопада 2009 року № 1559-VI. Так, згідно ст.10 Закону № 1559-VI ініціатива щодо викупу земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, для суспільних потреб може належати лише органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування, спеціальним адміністраціям щодо управління територіями та об'єктами природно-заповідного фонду, особам, які отримали спеціальний дозвіл (ліцензію) на користування надрами, і підприємствам, які здійснюють будівництво, капітальний ремонт, реконструкцію, експлуатацію об'єктів транспортної та енергетичної інфраструктури, захисних гідротехнічних споруд і які погодили місце розташування таких об'єктів у випадках та в порядку, визначених статтею 151 ЗК України. За наслідками розгляду пропозицій суб'єктів, зазначених в абзаці першому частини першої цієї статті, відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня надходження такої пропозиції приймає рішення про викуп земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, для суспільних потреб. Сторони по справі не являються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, тому даний спір не може бути вирішений відповідно до вимог ст.10 Закону 1559-VI. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ДП „НЕК „Укренерго" в особі відокремленого підрозділу „Південна електроенергетична система" витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved