Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та відповідачем [PERSON] укладено 18.04.2008 року кредитний договір № ML-017/019/2008, відповідно до якого позичальник отримала кредит в сумі 250 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань між банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки № РML-017/019/2008, за яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS]. Позичальник за умовами кредитного договору зобов'язалася повернути кредитні кошти у визначені строки, сплатити проценти. У зв'язку з невиконанням зобов'язань позичальником, Банком було подано заяву та відповідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки. 02.12.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ОТП Банк" боргу в розмірі 2 175 527,00 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 18.03.2010 року ВДВС дніпровського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження за № 18170787. 05.11.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого Товариство набуло статусу кредитора по відношенню до позичальника [PERSON] В ході виконавчого провадження було з'ясовано, що в спірній квартирі зареєстровано чотири особи: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], та [PERSON] - [INFO]. У зв'язку з реєстрацією неповнолітніх дітей в спірній квартирі предмет іпотеки через державну службу та погасити заборгованість виявилося неможливим. 06.12.2013 року на адресу відповідачів було направлено вимогу № 2923 про добровільне звільнення квартири, але відповіді на вимогу надано не було, квартира не звільнена. У зв'язку з чим вважають, що набули право вимагати виселення мешканців зі спірної квартири у судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи в разі неявки відповідачів в судове засідання. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, що дає підстави суду для прийняття заочного рішення по суті спору за доказами, які містяться в матеріалах справи. В судове засідання представник Головного управління Державної міграційної служби України не з'явився, в матеріалах справи містяться клопотання про розгляд справи без його присутності. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просив відмовити, оскільки це порушує права дітей. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 18.04.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № ML-017/019/2008, відповідно до якого позичальник отримала кредит в сумі 250 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено Договір іпотеки № РML-017/019/2008, за яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS]. Позичальник за умовами кредитного договору зобов'язалася повернути кредитні кошти у визначені строки, сплатити проценти. У зв'язку з невиконанням зобов'язань позичальником, Банком було подано заяву та відповідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки. 02.12.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ОТП Банк" боргу в розмірі 2 175 527,00 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 18.03.2010 року ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження за № 18170787. 05.11.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого Товариство набуло статусу кредитора по відношенню до позичальника [PERSON] У зв'язку з тим, що заборгованість [PERSON] не погашена, 06.12.2013 року на адресу відповідачів було направлено вимогу № 2923 про добровільне звільнення квартири, але відповіді на вимогу надано не було, квартира не звільнена. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів до ст. 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених ст. 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Відповідно до статті 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Як було встановлено в суді, іпотекодержателем квартири [ADDRESS], як правонаступник, є ТОВ "ОТП Факторинг Україна". У зв'язку з невиконанням зобов'язань позичальника, за виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення на предмет іпотеки. З відповіді на запит суду, яка надійшла з ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві встановлено, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 18170787 з виконання виконавчого напису № 11472, виданого 02.12.2009 року приватним нотаріусом про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить [PERSON] Виконавче провадження відкрито 18.03.2010 року. На протязі 2012 року державним виконавцем проводилися певні виконавчі дії. 03.06.2014 року у зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" введено мораторій на примусове відчуження рухомого і нерухомого майна позичальників (боржників), які мають кредитні зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті, державним виконавцем відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Враховуючи обставини по справі, суд дійшов висновку, що позов про виселення та зняття з реєстраційного обліку не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed