Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] кооператив Озерний звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилався на те, що рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 11 березня 1994 року №3/1 в постійне користування під гаражно-будівельний кооператив йому виділено земельну ділянку загальною площею 2,0га. Рішенням виконавчого комітету Вишневої міської Ради від 27 липня 1994 року №60 надано дозвіл на реєстрацію автогаражного кооперативу Озерний за адресою: вул.Київська, 1-Б та надано дозвіл на будівництво автогаражів. 10 березня 1995 року автогаражному кооперативу був виданий Державний акт на право постійного користування землею площею 2,0га в с.Софіївська Борщагівка для будівництва гаражів та відкритої стоянки для автомобілів. Рішенням виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради 10 квітня 2001 року №98 вилучено із землекористування Софіївсько-Борщагівської сільської ради земельну ділянку площею 2,7га та надано її в постійне користування АГК Озерний під індивідуальне гаражне будівництво. Таким чином, загальна земельна ділянка, що належить АГК Озерний на праві постійного користування, становить 4,7га. 29 грудня 2012 року на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2012 року про забезпечення доказів Управлінням Держкомзему надано інформаційну довідку про те, що згідно даних Державного земельного кадастру на земельну ділянку [PERSON] кооперативу Озерний з кадастровим №3222486200:03:002:5028 накладається земельна ділянка гр.[PERSON] з кадастровим №3222486200:03:002:5054 площею 0,1661га (хоча із наданої роздруківки з електронної бази Державного земельного кадастру видно, що на земельну ділянку кооперативу накладається також земельна ділянка гр.[PERSON] кадастровим №3222486200:03:002:5055 площею 0,4742га). Вищевказані земельні ділянки були придбані [PERSON] у [PERSON], яка в свою чергу отримала їх безоплатно у власність на підставі розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації №2000 від 12 серпня 2011 року. В своєму позові АГК Озерний просив визнати недійсним і скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №2000 від 12 серпня 2011 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,7501га на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та виданий на імя [PERSON] Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку від 15 вересня 2011 року, оскільки їх чинністю порушуються гарантовані Конституцією України та Законами України майнові права АГК Озерний як користувача земельної ділянки. Також для відновлення порушених прав землекористування просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 березня 2012 року, за яким [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064 на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради, та видані на імя [PERSON] два державні акти від 18 червня 2012 року на право власності на земельні ділянки площею 0,1661га кадастровим №3222486200:03:002:5054 та площею 0,4742га кадастровим №3222486200:03:002:5055, що утворились в результаті поділу земельної ділянки площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064. Крім вищезазначених позовних вимог, посилаючись на ст.152 ЗК України АГК Озерний просив зобовязати [PERSON] звільнити земельну ділянку кадастровим №3222486200:03:002:5028, що належить на праві постійного користування АГК Озерний, та зобовязати її не чинити кооперативу перешкод в користуванні цією земельною ділянкою. В судове засідання представник позивача [PERSON] кооперативу Озерний не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник Києво-Святошинської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] кооперативу Озерний на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 10 березня 1995 року (а.с.12-13) належить на праві користування земельна ділянка площею 4,7га в селі Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області цільовим призначенням для будівництва гаражів та відкритої стоянки для автомобілів. Зазначена земельна ділянка зареєстрована в базі Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового №3222486200:03:002:5028, що підтверджується листом Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області від 29.12.2012 року. Відповідно до ст.23 Земельного кодексу України (редакції 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Статтею 66 ЗК України (редакції 1990 року) передбачено, що житловим, житлово-будівельним, гаражно-будівельним і дачно-будівельним кооперативам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів надаються у постійне користування земельні ділянки для житлового, гаражного і дачного будівництва, розмір яких установлюється відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної документації. Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 12 серпня 2011 року №2000 передано безоплатно у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельні ділянки загальною площею 1,1162га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. На підставі вищевказаного розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації на імя [PERSON] 15-го вересня 2011 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064, розташовану на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За договором купівлі-продажу від 28 березня 2012 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1269, [PERSON] продала, а [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064 на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради. В результаті поділу [PERSON] земельної ділянки площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064 на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради на її імя було видано Державний акт від 18.06.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1097га кадастровий №3222486200:03:002:5057, Державний акт від 18.06.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1661га кадастровий №3222486200:03:002:5054 та Державний акт від 18.06.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,4742га кадастровий №3222486200:03:002:5055 (а.с.19-21). З листа Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області від 29.12.2012 року та доданих до нього графічних матеріалів вбачається, що згідно даних Державного земельного кадастру на земельну ділянку [PERSON] кооперативу Озерний площею 4,7га з кадастровим №3222486200:03:002:5028 накладається земельна ділянка гр.[PERSON] площею 0,1661га кадастровим №3222486200:03:002:5054. Статтею 20 Закону України Про Державний земельний кадастр передбачено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Відповідно до ст.11 названого Закону, відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1661га кадастровим №3222486200:03:002:5054 на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради до її виділу була частиною земельної ділянки площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064, яка відводилась попередньому власнику земельної ділянки [PERSON] на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 12 серпня 2011 року №2000. Відповідно до положень ч.5\~ст.116 ЗК України в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації,\~надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Однак, на момент передачі земельної ділянки площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064 [PERSON] ця ділянка не була вільною, оскільки належала позивачу згідно Державного акту на право постійного користування землею від 10 березня 1995 року. В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, міститься розяснення про те, що розглядаючи позови про захист \~прав \~власників земельних ділянок \~і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними \~тощо), \~суд \~має \~перевіряти \~ законність \~ рішення \~ органу виконавчої \~влади \~чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку \~і \~за \~наявності \~для \~цього \~підстав ухвалювати рішення про його незаконність. \~ Відповідно до ч.1\~ст. 155 Земельного кодексу України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації від 12.08.2011 року в частині передачі у власність земельної ділянки [PERSON], а також виданий 15 вересня 2011 року на її імя Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064 на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради є незаконними і підлягають визнанню недійсними. Відповідно до ст.210 ЗК України, угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. З цих підстав підлягає визнанню недійсним також договір купівлі-продажу від 28 березня 2012 року, за яким [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,7501га кадастровим №3222486200:03:002:0064 на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради. Вирішуючи питання про визнання недійсними правовстановлюючих документів відповідача [PERSON], які посвідчують її право власності на спірні земельні ділянки, суд приходить до висновку, що підлягає визнанню недійсним лише виданий на імя [PERSON] 18 червня 2012 року Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1661га кадастровим №3222486200:03:002:5054, оскільки відповідно до листа Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області від 29.12.2012 року лише ця земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивача АГК Озерний. Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом: а)визнання прав; б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. В той же час, позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що на його земельну ділянку накладається також належна [PERSON] на праві власності земельна ділянка площею 0,4742га кадастровим №3222486200:03:002:5055, на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.11\~та ст.\~60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: partial