Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" про стягнення на її користь, нарахованих, але не сплачених аліментів у розмірі 1929 (одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять) гривень. У судове засідання для розгляду справи по суті, позивач та відповідач не прибули, але були належним чином повідомлені про день та час судового розгляду. Позивач подала заяву, якою просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідача вказала, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. При цьому зазначила, що правові наслідки проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (у тому числі особливий порядок набрання таким рішенням законної сили та порядок його оскарження) їй відомий та зрозумілий, а додаткового роз'яснення цих наслідків судом не потребує. Відповідач, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 11 грудня 2014 року та 26 грудня 2014 року, у вказані судові засідання не з'явився. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавав і причини неявки не повідомив. А позивач який не з`явився, просив у випадку повторної неявки відповідача розглянути справу у заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Тому розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 ЦПК України занесена до журналу судового засідання. Позивач вказувала на те, що на підставі рішення суду вона має право отримувати з [PERSON] аліменти, на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку. А оскільки [PERSON] працює у відповідача, який і повинен здійснювати безпосереднє стягнення аліментів, але не зробив цього, вона має право стягнути нараховані на її користь, але не сплачені їй аліменти за період з 01 червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року. Суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 29 травня 2003 року, на користь [PERSON] присуджені аліменти з [PERSON], у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку на утримання доньки: [PERSON], [INFO], але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян щомісячно, починаючи з 21 травня 2003 року (а.с.4). За даними відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції, у зв`язку з відсутністю грошових коштів у товариства з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", станом на 01 листопада 2014 року, [PERSON], не було перераховано аліментів на загальну суму: 1929 гривень (а.с.2). За даними товариства з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", [PERSON] працює у вказаному підприємстві. А у період з 01 червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, виходячи із розміру його заробітної плати, на користь [PERSON], нараховувались аліменти у розмірі 385 гривень 80 копійок, щомісячно. Однак, вказані аліменти на суму 1929 гривень не були сплачені (а.с.3). Із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON], як стягувачем аліментів, та товариством з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", як підприємством, що повинно здійснювати їх стягнення з боржника: [PERSON], виникли цивільні правовідносини. В межах яких виник спір щодо права стягувача на стягнення нарахованих, але не сплачених своєчасно з вини підприємства, аліментів. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права та процесуального права: Відповідно до положень частини третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, від дня пред'явлення позову. Згідно з частинами першою та третьою статті 68 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника звертається у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів; про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, за місцем отримання боржником відповідних доходів. Разом з цим частина перша статті 69 названого закону передбачає, що підприємства, установи, організації, здійснюють відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. А частина сьома статті 74 цього ж Закону встановлює, що у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. При цьому суд враховує, що стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи (частина перша статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV). Судом встановлено, що товариство з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", з огляду на положення статей 68, 69 Закону України "Про виконавче провадження" та докази, що є в матеріалах справи (а.с.2-4), являється юридичною особою, яка зобов`язана здійснювати стягнення аліментів з боржника: [PERSON]. Також судом встановлено, що за даними відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції та товариства з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", у період з 01 червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, вказаним підприємством здійснювалось нарахування аліментів виходячи з заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON], на підставі рішення суду. Однак сплата нарахованих аліментів за вказаний період, у сумі 1929 гривень на користь стягувача, станом на 01 листопада 2014 року не відбулась (а.с.2,3). Відповідач, не надав суду будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували, що нараховані аліменти у розмірі 1929 гривень, сплачені стягувачу на день розгляду справи у повному обсязі або частково. Як не надано і доказів відсутності вини відповідача у щомісячній несплаті нарахованих аліментів. Тут суд враховує, що відсутність грошових коштів на підприємстві не являється обставиною, що свідчить про відсутність вини підприємства у несвоєчасній сплаті аліментів. За таких обставин суд вважає, що позивач як стягувач, має право на отримання аліментів з [PERSON], як з боржника, у розмірі 1929 гривень, за період з 01 червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, а також те, що вказане право порушується не боржником, а відповідачем і з його вини. Тому, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Враховуючи те, що позивач на підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року звільнений від сплати судового збору, розмір якого у справах даної категорії виходячи з положень статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" складає 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок, в силу положень частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача вказану суму судового збору в дохід держави, у повному обсязі.

Outcome: approved