Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

21.06.2018р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.07.1999 року відділом РАГС м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис №176,\~вказуючи, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, що призводило до постійних сварок між ними, в зв'язку з чим вони в 2013 році припинили шлюбні відносини. Від шлюбу мають сина [PERSON], 03.07.2002р.н., який проживає з нею, та є інвалідом з дитинства. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно, а шлюб носить формальний характер. Просить розірвати шлюб, оскільки його збереження суперечить їхнім інтересам, а також просить залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу "Гундеріч". Позивач на судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його, розглянувши справу в її відсутність. Відповідач на судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 17.07.1999 року відділом РАГС м. Первомайська Миколаївської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 176. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "Катран" на прізвище чоловіка - "Гундеріч" (а.с.3). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], 03.07.2002р.н. (а.с.4), який проживає з позивачем (а.с.8), та є інвалідом з дитинства (а.с.5). Відповідач проживає окремо. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, є підстави для розірвання шлюбу сторін, при цьому позивачу, після розірвання шлюбу, слід залишити прізвище "Гундеріч". Крім того, оскільки позивача на підставі п. 9. ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", як законного представника дитини з інвалідністю (посвідчення ААБ № 074646, видане 03.04.2008р.) звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved