Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 серпня 2016 року Богородчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 92. Ухвалою від 12 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 26 серпня 2016 року Богородчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. За час перебування в шлюбі у них народилось двоє дітей: [INFO] син [PERSON] ; [INFO] дочка [PERSON] . Як зазначає в позовній заяві [PERSON] , спочатку сімейне життя складалось добре, однак впродовж останнього року стосунки між нею та відповідачем погіршились, виникали сварки, що зрештою призвело до припинення подружніх відносин. На даний час вони проживають порізно, шлюб існує формально, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, дітьми не цікавиться. Позивачка вказує, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому просить такий розірвати. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ", понесені судові витрати просить стягнути на її користь з відповідача. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. В позовній заяві наявне клопотання [PERSON] про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу, зазначає, що примирення з позивачкою неможливе, оскільки вона створює нову сім`ю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 серпня 2016 року в Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 92. У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 3). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] - дочка [PERSON] (а.с. 4, 5). Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на взаємини, які склались та існують між позивачкою і відповідачем, враховуючи те, що шлюб існує формально, позивачка не бажає збереження шлюбу, стверджує, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити її інтересам, відповідач позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже позивачці після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 908 грн сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного, ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved