Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

9 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 9 грудня 2005 року у відділі РАЦС Стахановського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 663. Сторони мають спільного сина, [PERSON] [INFO]. У 2013 році рішенням Кіровського міського суду Луганської області від 29 серпня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач кожного місяця надсилав переказом кошти на утримання сина в сумі 300 грн. На неодноразові прохання збільшення суми переказів відповідач не реагував. Зазначених коштів зовсім не вистачало на утримання спільної дитини та забезпечення її належними матеріальними умовами проживання. Починаючи з серпня 2014 відповідач взагалі перестав надавати кошти на утримання сина. В кінці листопада 2014 року позивач зі своїм сином прибули з тимчасово окупованої території в м. Ржищів, де були взяті на облік в УСЗН від 26 листопада 2014 року та проживають [INFO]. Позивач повідомила відповідача про їхнє з сином місце проживання, але до цього часу не отримала від нього коштів на утримання спільної дитини. Позивачці невідомо де працює відповідач, але він перебуває у молодому віці, фізично здоровий, має можливість та зобов'язаний сплачувати кошти на утримання спільної дитини. Посилаючись на ст. ст. 150, 180-182, 191 СК України, [PERSON] просила суд стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, при цьому розмір аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримаувала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Із позовної заяви встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], [ADDRESS], тобто на тимчасово окупованій території України. Тому у суду немає можливості встановити зареєстроване місце проживання чи місце перебування відповідача. Згідно відомостей Управління ДМС України у Луганській області ДМС України № 12/4-9772 від 4 квітня 2017 року встановлено, що за наявними реєстраційними обліками УДМС та його територіальних підрозділів, які знаходяться на підконтрольній українській владі території і працюють у штатному режимі, гр. [PERSON] [INFO], зареєстрованим (знятим) з реєстрації місця проживання (перебування) не значиться. У зв'язку із викладеним відповідача було двічі повідомлено про розгляд справи, шляхом розміщення повістки-повідомлення на офіційному веб-порталі "Судова влада". Причини неявки суду не відомі. Заперечення щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. \~ Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, мають спільного малолітнього сина. Батько матеріально сім'ю не утримує з серпня 2014 року, син перебуває на утриманні матері. Позивач вважає, що відповідач має змогу та повинен сплачувати аліменти на утримання спільного сина. [PERSON] працездатний, перебуває у молодому віці, з пояснень позивача у позовній заяві встановлено, що вів фізично здоровий. Інформації чи має відповідач на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб у суду немає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved