Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

У листопаді 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач 1) та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - ПАТ АКБ "Київ", відповідач 2) про зняття арешту з квартири за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач є внуком [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після своєї померлої баби. 03.04.2019 державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Левицькою І.В. була заведена спадкова справа №40/2019 щодо майна померлої. Водночас нотаріус повідомила позивача, що вона не може видати йому свідоцтво про право на спадщину на квартиру, так як вказана квартира перебуває під арештом. Арешт на квартиру було накладено реєстратором Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2010 у справі №2-336/2010. Вищевказана ухвала була винесена у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" до [PERSON] про стягнення заборгованості (справа №2-336/2010). У вказаній справі були вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на ряд майна, в тому числі на квартиру [ADDRESS] . Однак арешт на квартиру було накладено помилково, так як [PERSON] - баба позивача та [PERSON] - відповідач по справі №2-336/2010, є різними особами, що підтверджується різними реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а саме бабі позивача [PERSON] був присвоєний РНОКПП [NUMBER] , а відповідачу у справі №2-336/2010 [PERSON] присвоєно № [NUMBER] . Таким чином арешт на квартиру накладений помилково, внаслідок чого позивач не може отримати свідоцтво на право власності на квартиру, що порушує його права спадкоємця. Ухвалою від 21.01.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачем було подано заяву відповідно до якої позовні вимоги від підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] була повідомлена про розгляд справи у встановленому законом порядку про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судових документів, проте в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала. Відповідач ПАТ "АКБ "Київ" повідомлявся про розгляд справи в порядку, встановленому частиною 11 статті 128 ЦПК України - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте його представник в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" Караченцева Артема Юрійовича був належним чином повідомлений про розгляд справи, проте до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, пояснення щодо позову не подав. Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслало до суду пояснення щодо позову, та просило проводити розгляд справи за відсутності їхнього представника, а вирішення справи покласти на розсуд суду. Нез`явлення учасників справи є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Квартира за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право власності № 912 від 24.09.1993 (а.с. 15-16). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть №115 від 22.01.2019 (а.с. 17), внаслідок чого відкрилася спадщина, до якої входить вищевказана квартира. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що першу чергу на право спадкування за законом мають діти спадкодавця,.. той з подружжя, який його пережив та батьки. Чоловіком спадкодавця був [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.11.1957 (а.с. 19). Проте він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.08.1998. Сином спадкодавця був [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.09.1960 (а.с.20). Однак від помер ще [INFO] , ще до смерті самого спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2016. Позивач є сином [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.05.1986 (а.с. 22). А відтак позивач [PERSON] є онуком спадкодавця [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином позивач є спадкоємцем тієї частки спадщини, яка б належала його батьку, якби він був живим на час відкриття спадщини. З метою отримання спадщини позивач звернувся до Восьмої Київської нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Левицькою І.В. його було повідомлено про те, що квартира, яка підлягає спадкуванню, перебуває під арештом. Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.11.2019 № 187898511 (а.с. 11-12) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження (арешт) належної позивачу квартири, внесений 10.02.2010 реєстратором Одинадцятої київської державної нотаріальної контори (реєстраційний номер обтяження: 9503700). Підставою внесення відомостей про обтяження нерухомого майна стала ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2010 про забезпечення позову у цивільній справі №2-336/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором (а.с. 10). Водночас судом встановлено, що [PERSON] - баба позивача, та [PERSON] - відповідач по справі №2-336/2010, є різними особами, що підтверджується різними реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а саме: бабі позивача [PERSON] був присвоєний РНОКПП [NUMBER] , а відповідачу у справі №2-336/2010 [PERSON] присвоєно РНОКПП [NUMBER] . З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про те, що спадкодавець не була відповідачем по цивільній справі, в рамках якої було застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а відтак арешт на її квартиру, яка підлягає спадкуванню накладено помилково. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За приписом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 УК України). Судом встановлено, що заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, а відтак спадкування за законом одержали спадкоємці за законом. Спадкоємцем за [PERSON] за правом представлення є її онук спадкодавця [PERSON] . Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна право має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна є підставою для відмови у державній реєстрації прав, щодо такого майна, а обов`язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження. За приписом статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Отже, зважаючи, що позивач [PERSON] успадкував квартиру, яка перебуває під обтяженням у зв`язку з чим він не може отримати правовстановлюючий документ, вимоги про зняття арешту суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved