Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

18.03.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, в якій він просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки с. Васильків, Шполянського району, Черкаської області, громадянки України, в смт. Пелагіївка м. Чистякове Донецької області, [INFO] року. Свою заяву заявник мотивує тим, що мати позивача - [PERSON], [INFO], вийшла на пенсію за віком 17.12.2002 року, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] та перебувала на обліку в УПФ України в м. Торез (нині - Чистякове) за місцем свого постійного проживання, де відповідно і отримувала пенсію по віку. Уже після початку антитерористичної операції (надалі -АТО), що проводиться на сході України в зону якої увійшла і територія м. Торез (нині - Чистякове), мати одержувала пенсію на підконтрольній території України. [INFO] мати позивача, [PERSON], померла в смт Пелагіївка м. Чистякове Донецької області. Факт її смерті може підтверджуватися лікарським свідоцтвом про смерть № 14 складеним 04.02.2019 лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Торез Донецької Народної Республіки (надалі - лікарське свідоцтво) та Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Торезьким міським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР 05.02.2019. В свою чергу родинний зв'язок між позивачем, [PERSON] та його матір'ю - [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження. Вищезазначене свідоцтво про смерть містить інформацію і про місце смерті померлої - м. Торез, смт. Пелагіївка. Крім цього, відмітка про реєстрацію місця проживання зроблена в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого Торезьким МВ УМВС України 28.08.1997 на ім'я [PERSON] підтверджує останнє місце проживання померлої за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу, згідно з п.1.3 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при відкритті спадкової справи - факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану. Водночас пунктом 1 частини 1 статті 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Так, у березні 2019 року позивач звернувся до Шполянського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (за місцем свого перебування, яке підтверджується Довідкою від 17.11.2014 № 7125000144 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) з метою зареєструвати смерть матері та відповідно отримати свідоцтво про її смерть на підставі лікарського свідоцтва про смерть виданого медичною установою «невизнаної» Донецької Народної Республіки, проте йому у цьому було відмовлено з посиланням на ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та рекомендовано вирішити це питання у судовому порядку. Отже, враховуючи, що Лікарське свідоцтво про смерть матері позивача було видане органами, які здійснюють свою діяльність на тимчасово окупованій території, воно вважається недійсним та не є підставою для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Разом з тим, частиною 2 Статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення факту смерті в судовому порядку [PERSON] на тимчасово окупованій території України необхідно з метою отримання на підставі рішення суду свідоцтва про її смерть, яке необхідне йому для оформлення спадщини, що складається із недоотриманої пенсії нарахованої Управлінням пенсійного фонду України на ім'я [PERSON]. Встановити факт смерті інакше як судовому порядку заявник не може. В судове засідання заявник не з'явився, подав заяву що свої вимоги підтримує повністю та просив справу розглянути без його участі. Представник заінтересованої особи - Шполянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - в судове засідання не з'явився, про дату час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 19.03.2019 року було відкрито провадження по справі. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне. [PERSON] народився [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] зроблено відповідний запис № 450. Батьками заявника записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.04.1960 року Радянським районним РАЦС м. Макіївка, Сталінської області. (а.с.14). [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа 05 серпня 2014 року, фактичне місце проживання: [ADDRESS]. Зареєстроване місце проживання : [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 17.11.2014 року № 7125000144 виданої Управлінням соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації (а.с.10). Згідно посвідчення серія [NUMBER] виданого Управлінням пенсійного фонду України в м. Торез 17.12.2002 [PERSON] було призначено пенсію довічно з 01.04.2002 за віком (а.с.11). Згідно довідки про причину смерті №14 від 04.02.2019 форма 106/у, виданої амбулаторією №4 Центр первинної медико санітарної допомоги м. Торецьк, так званої «Донецької Народної республіки», [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років, причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця. (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане 05.02.2019 Торезьким міським відділом запису актів цивільного стану, так званої «Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної Республіки», міститься інформація про те, що [PERSON], [INFO], померла [INFO], про що 05.02.2019 було зроблено запис про смерть №150. Місце смерті вказане так звана «Донецька Народна Республіка», смт. Пелагіївка м. Торез. (а.с.13). Відповідно до паспорту громадянина України серії ВА №986510, виданого Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області 28.08.1997 [PERSON], [INFO], місце народження с.Васильків Шполянського району Черкаської області, зареєстрована по [ADDRESS] з 28.06.1988 року (а.с.15). Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Згідно з розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Чистякове (у тому числі смт. Пелагіївка, смт Розсипне). Згідно постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12 травня 2016 року № 1351-VIII, місто Торез було перейменовано на місто Чистякове. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. У разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. За ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З наданих до суду доказів (копії свідоцтва про народження) судом встановлено, що заявник [PERSON], являється сином померлої [INFO] року, [PERSON], яка померла у смт. Пелагіївка м.Торез нині м. Чистякове. Даний населений пункт є територією на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, оскільки він являється тимчасово окупованою територією України, в наслідок чого, видані документи органами, їх посадовими та службовими особами на вказаній території, та їх діяльність вважаються незаконними. У зв'язку з чим заявнику не можливо отримати в законному порядку свідоцтво про смерть його матері. У той же час, відповідності до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», свідоцтво про смерть яке видане так званою «Донецькою Народною Республікою» від 02 лютого 2019 року, серії [NUMBER], є документом для якого встановлені певні особливості, оскільки згідно із ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», не вважається не дійсним, а отже підтверджує факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території у Донецькій області, а саме у смт. Пелагіївка, м. Торез (Чистякове), що дає змогу суду встановити факт смерті особи. Факт смерті також підтверджується довідкою про причину смерті №14 від 04 лютого 2019 за формою №106/у , виданою амбулаторією №4 Центр первинної медико санітарної допомоги м. Тореза (а.с.12). Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України наказано тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області та Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Звернення в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Пунктом 3 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України №9-1130/0/4-16 з розгляду цивільних і кримінальних справ, передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257 1 ЦПК України. Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла [INFO] в смт. Пелагіївка м.Торез (Чистякове) Донецької області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявника. Заявник є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Рішення підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 4 ст. 317 та п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України. На підставі, ст.ст.3, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», ст.17 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану», постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.05.2016 № 1351-VIII, ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved