Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що є правонаступником померлої [PERSON], яка [INFO] і її рідна сестра, [PERSON], після смерті їхньої матері - [PERSON] - отримали у спадщину сільську садибу, а саме: жилий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], який розташовано на земельній ділянці загальною площею 0,455 га, про що було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом в рівних частках на них обох. Після прийняття спадщини разом із сестрою вони використовували успадкований будинок та присадибну земельну ділянку для господарських потреб їх сімей та 15.06.1991 року зареєстрували на кожну з них право власності на відповідну частину жилого будинку. Після смерті сестри [PERSON] - [PERSON] права на її частину будинку та земельної ділянки перейшли до її спадкоємців: [PERSON] та [PERSON], які є третіми особами за даним позовом. Спочатку ніяких конфліктів з приводу спільного використання приссадибної земельної ділянки у них не було. Проте, в наступному [PERSON] як співвласника будинку спадкоємці сестри почали обмежувати у використанні її частини земельної ділянки. 31.10.2002 року Мостищанською сільською ради народних депутатів 3 сесії 4 скликання було прийнято рішення № 17/2 про передачу безоплатно у приватну власність [PERSON] усієї присадибної земельної ділянки загальною площею 0,455 га, на підставі якого видано Державний акт на право приватної власності на землю від 29.09.2003 року на ім'я [PERSON] загальною площею 0,455 га, з яких для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,250 га, для ведення особистого селянського господарства 0,205 га, які знаходяться за адресою [ADDRESS], тому за захистом своїх прав вимушена звернутися до суду. В судовому засідання позивач та його представник викладене підтримали, позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Тертя особа, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання представника не направила, поважності причин неявки суду не повідомила, заяв та клопотань не подавала. Заслухавши позивача та його представника, відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.6, 6 зворот) спадкоємцями до майна померлої [PERSON], а саме: жилого будинку в [ADDRESS], яки розташований на земельній ділянці площею 0,455 га є [PERSON] та [PERSON]. Згідно державного акту серії Р2 №369210 (а.с.7, 7 зворот) [PERSON] на підставі рішення Мостищанської сільської ради народних депутатів 3 сесії 4 скликання №17/2 від 31.10.2002 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,455 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,205 га. Правонаступниками померлої [INFO] [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, а.с.8). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно домоволодіння в [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності з часткою ? -[PERSON] та [PERSON] (підтверджується відповідним витягом, а.с.10, 10 зворот). Правонаступником померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, а.с.63). Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02.10.2012 року по справі №1016/1409/12 залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22.07.2012 року у задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] відмовлено з підстав відсутності факту перегляду рішення сільcької ради на предмет його оскарження та скасування. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В той же час, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. У відповідності до ст.ст. 1268 -1269 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття не залежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території. У відповідності із ч.1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно ст. 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад і таких повноважень як скасування прийнятих власних рішень вказаною нормою закону не передбачено. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У відповідності до п. «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 2 ст. 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 Земельного Кодексу УРСР від 18.12.1990 року (в редакція, яка діяла на момент прийняття спадщини), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право володіння або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. В разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у володіння або користування здійснюється в порядку відведення. Частиною 2 ст. 28 Земельного Кодексу УРСР від 18.12.1990 року при переході права власності громадян на жилий будинок та господарські будівлі і споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку, в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне володіння або користування власників будинку і споруд. Частиною 1 ст. 29 Земельного Кодексу УРСР від 18.12.1990 року передбачено, що громадяни, яким жилий будинок і господарські будівлі належать на праві спільної власності, володіють земельною ділянкою спільно. Володіння нею визначається співвласниками жилого будинку і господарських будівель пропорційно розміру часток у спільній власності на цей будинок та будівлі. Крім того, судом встановлено, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] з користування гр. [PERSON] у встановленому законодавством порядку не вилучалась. Враховуючи викладене суд вважає, що рішенням Мостищанської сільської ради народних депутатів 3 сесії 4 скликання №17/2 від 31.10.2002 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,455 га за адресою: [ADDRESS] порушено права [PERSON], як власника ? частина домоволодіння за вищевказаною адресою, як наслідок, рішення сільської ради в цій частині є недійсним, а позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах в розмірі 229,40 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved