Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог посилався на те, що 22 червня 2009 року відповідач [PERSON] уклала з Кредитною спілкою кредитний договір №143С, згідно якого одержала кредит в сумі 8000 грн. терміном на 18 місяців під 55% річних з наступного дня після надання кредиту до повного погашення заборгованості. 22 червня 2009 року між Кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору кредитної лінії від 22 червня 2009 року №143С. Оскільки позичальник порушив умови договору, позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь Полтавської філії КС "Турбота" при міжнародній організації "Жіноча громада" суму заборгованість в розмірі 51731,72 грн., що складається з залишку несплаченого тіла кредиту в розмірі 7146,77 грн., заборгованості по процентах 398,46 грн., подвійних відсотків згідно п.4.6. договору в розмірі 39716,46 грн., 3% річних - 1083,18 грн., інфляційних втрат спілки у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання - 3386,85 грн. Також просив стягнути з відповідачів на його користь 517,32 грн. на відшкодування понесених судових витрат. Представник позивача Діткевич Н.І. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково: не заперечували проти стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту в сумі 7146,77 грн. та відсотків без подвоєння їх розміру в сумі 18825,92 грн. В задоволенні решти вимог просили відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 червня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії №143С, за умовами якого позивач видав відповідачу кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 8000 грн. терміном на 18 місяців з 22 червня 2009 року по 22 грудня 2010 року зі сплатою 55% річних (а.с.7-8). 22 червня 2009 року між КС "Турбота", [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки до кредитного договору №143С від 22 червня 2009 року, за умовами якого відповідач [PERSON] зобов'язалась перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору кредитної лінії від 22 червня 2009 року №143С (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов'язання перед відповідачем [PERSON] по договору №143С від 22 червня 2009 року виконано, але відповідач взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконала. На час розгляду справи судом заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 7146,77 грн. Обраховуючи розмір відсотків за користування кредитом, що не сплачені відповідачем, суд виходить з положень п.1.1. договору кредитної лінії №143С, укладеного 22 червня 2009 року позивачем та відповідачем [PERSON], який передбачає сплату відсотків в розмірі 55% річних. Враховуючи останнє погашення відповідачем заборгованості за тілом за кредиту, яка відбулася 15 грудня 2009 року, заборгованість по процентах суд обраховує в межах позовних вимог за період з 16 грудня 2009 року по 09 лютого 2015 року за наступним розрахунком: строк користування кредитними коштами з 16 грудня 2009 року по 09 лютого 2015 року - 5 років 56 днів; сума, з якої обраховуються проценти - 7146,77 грн. (несплачений залишок тіла кредиту), 7146,77 грн./100 х 55 = 3930,72 грн. - 55% річних за повний рік; 3930,72 грн. х 5 = 19653,60 грн. - 55% річних, нарахованих за 5 років; 3930,72 грн./365 х 56 = 603,07 грн. - 55% річних, нарахованих за 56 днів; 19653,60 грн. + 603,07 грн. = 20256,67 грн. - всього сума відсотків за період з 16 грудня 2009 року по 09 лютого 2015 року. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні втрати кредитора обраховуються лише з простроченої суми боргу. Позивач же вказані суми обраховує за період з 16 грудня 2009 року по 09 лютого 2015 року, виходячи із загальної заборгованості по тілу кредиту 7146,77 грн., в той час, як кредитним договором повернення кредиту в повному обсязі було передбачено до 22 грудня 2010 року. Тобто, загальна сума заборгованості за тілом кредиту 7146,77 грн. в період з 16 грудня 2009 року по 22 грудня 2010 року мала б бути розподілена на прострочене тіло, на яке згідно ч.2 ст.625 ЦК України нараховується індекс інфляції та три відсотки річних, та на поточну заборгованість за кредитом, на яку такі нарахування не здійснюються. Але підтримуючи позов в повному обсязі, представник позивача даних щодо простроченої та щодо поточної заборгованості за тілом кредиту в період дії договору не надала. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки на встановлення даної обставини представником позивача належних та допустимих доказів надано не було, суд обраховує індекс інфляції та також три проценти річних від простроченої суми 7146,77 грн. за період після закінчення граничного терміну повернення кредитних коштів, передбаченого договором, коли зазначена сума в повному обсязі є простроченою заборгованістю, - з 23 грудня 2010 року (наступний день за днем закінчення терміну дії договору). На підставі ч.2 ст.625 ЦК України три відсотки річних з простроченої відповідачем суми суд обраховує за наступним розрахунком: період, за який здійснюється нарахування, - з 23 грудня 2010 року по 09 лютого 2015 року - всього 4 роки 49 днів; 7146,77 грн./100 х 3 = 214,40 грн. - 3% річних за рік прострочення; 214,40 грн./365 = 0,59 грн. 3% річних за 1 день прострочення; 4 роки х 214,40 грн. + 49 дн. х 0,56 грн. = 886,51 грн. - 3% річних за весь час прострочення. Інфляційні втрати позивача у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання за період з січня 2011 року по січень 2015 року судом обраховані виходячи з офіційних індексів інфляції за даними Державної служби статистики України. Загальна сума заборгованості відповідача з врахуванням індексу інфляції становить 9655,15 грн. Таким чином інфляційні втрати кредитора становлять: 9655,15 грн. - 7146,77 грн. = 2508,38 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками на підставі п.4.6. кредитного договору в подвійному розмірі, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 3 ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки пунктом 4.6. кредитного договору збільшення відсоткової ставки за користування кредитом пов'язано саме з порушенням зобов'язання боржником, нараховані позивачем відповідачу відсотки за прострочення виконання грошового зобов'язання в значенні ст.549 ЦК України фактично є пенею, яка застосовується як санкція за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Оскільки розмір такої пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, зважаючи на майновий стан позичальника, яка є пенсіонером, суд вважає за можливе зменшити розмір такої неустойки до суми 4000 грн. Заперечення відповідачів та їх представника проти застосування п.4.6. договору взагалі, суд до уваги не бере, оскільки даний пункт договору на час розгляду справи судом є дійсним, жодною із сторін договору не оскаржений, судом не скасований, не визнаний недійсним, тощо, а тому підлягає до застосування. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Вирішуючи питання про солідарну відповідальність [PERSON] перед позивачем за неналежне виконання [PERSON] свого зобов'язання за кредитним договором від 22 червня 2009 року №143С, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п.1.3. договору кредитної лінії №143С від 22 червня 2009 року кредит надається на строк 18 місяців з 22 червня 2009 року по 22 грудня 2010 року (а.с.7). Шестимісячний строк з дня настання строку виконання зобов'язання мав закінчуватись 22 червня 2011 року. Оскільки кредитор до 22 червня 2011 року до поручителя [PERSON] вимоги щодо виконання зобов'язання за договором кредитної лінії №143С від 22 червня 2009 року не пред'явив, порука, встановлена договором поруки до кредитного договору 143С від 22 червня 2009 року, припинилась. У зв'язку з цим [PERSON] втратила обов'язок солідарної відповідальності з [PERSON] за вказаним кредитним договором перед КС "Турбота". Тому суд не бере до уваги часткове визнання позову відповідачем [PERSON] Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача КС "Турбота" стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7146,77 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 20256,67 грн., 3% річних за час прострочення - 886,51 грн., інфляційні втрати позивача в розмірі 2508,38 грн., відсотки відповідно до п.4.6. договору - 4000 грн. Крім того, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в пропорційно до задоволених відносно нього вимог - в сумі 347,98 грн. Всього з відповідача [PERSON] на корить позивача необхідно стягнути 35146,31 грн. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: partial