Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

17.10.2018 [PERSON] районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до [PERSON] з наступними вимогами: [PERSON], [INFO], позбавити батьківських прав у відношенні до малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та перерахувати їх на депозитний рахунок [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області до відкриття особових рахунків в установах банку. В обґрунтування позовної заяви голова [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] зазначив, що [PERSON] має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Батько дитини записаний зі слів матері відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. З 07.07.2017 родина [PERSON] знаходиться на обліку сімей як така, яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв"язку з неналежним утриманням та вихованням дитини. В серпні 2018 [PERSON] написала письмову заяву про тимчасове влаштування малолітнього сина [PERSON] до державного закладу на повне державне утримання у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та вирішенням соціально - побутових умов. Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 08.09.2018 №259 "Про влаштування малолітньої дитини до державного закладу на повне державне утримання" малолітнього [PERSON] було влаштовано до КЗОЗ "Обласний будинок дитини № 3" З заявою про повернення дитини [PERSON] не звреталася. Вказане свідчить про невиконання [PERSON] батьківського обов'язку. Оскільки через вік малолітня дитина не в змозі захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження, орган опіки та піклування звернувся до суду з цим позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.11.2018 вирішено питання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача [PERSON] РДА, представників третіх осіб: служби у справах дітей [PERSON] РДА та КЗ "[PERSON] РЦСССДМ" надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] повідомлена про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини неявки суд не сповістила, заперечнь проти позову не надала. Суд не має відомостей про причину повторного нез'явлення відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 190341, [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, 15.06.2017 народився [PERSON], [INFO], батьками якого зареєстровані мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а. с. 4). Згідно акта обстеження умов проживання, складеного 10.08.2017 начальником служби у справах дітей, заступником Комсомольської селищної ради, спеціалістом І категорії Комсомольської селищної ради, умови проживання за адресою: [INFO], відповідають нормам, під час обстеження в кімнаті була лише коляска, інших речей не було (а. с. 10) З копії довідки про склад сім'ї від 10.08.2017 вбачається, що за адресою: [ADDRESS], значаться зареєстрованими: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11) З листа начальника Управління соціального захисту населення [PERSON] РДА від 31.08.2017 року за № 02-37/1167 вбачається, що в Управлінні [PERSON] на обліку як отримувач допомоги на [PERSON], [INFO], не перебуває, ніяких допомог не отрмує (а.с. 11) Розпорядженням голови [PERSON] РДА від 08.09.2017 за № 259 власштовано [PERSON] до державного закладу на повне державне утримання; збережено за [PERSON] право користування житловою площею за адресою: смт. Слобожанське Зміївського району харківської області, [ADDRESS] (а.с. 13) З довідки головного лікаря КЗОЗ "Обласний будинок дитини № 3" за № 180 від 17.07.2018 вбачається, що за час знаходження [PERSON] у закладі, мати [PERSON] не відвідувала, станом здоров'я не цікавилася, моральної підтримки не надавала, до закладу не дзвонила та не виявляла бажання забрати сина додому. Дитину постійно відвідує дідусь [PERSON] (а.с. 14) З листа Комсомольського селищного голови від 24.11.2017 за № 2086 вбачається, що з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо виконання батьківськогго обов'язку відносно сина [PERSON], [INFO], який знаходиться в Харківському обласному дитячому будинку № 3 (а.с. 15) 09.08.2017 відповідач [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей з письмовою заявою про тимчасове влаштування її малолітньої дитини [PERSON] до державної дитячої установи у зв'язку з скрутним матеріальним становищем (а. с. 12). [PERSON] РДА Харківської області 21.09.2018 складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 8-9) У відповідністю зі ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону україни "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" Органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; забезпечення пріоритетних форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; притягнення до відповідальності осіб, які порушують права дитини; надання письмової згоди або заперечення на відчуження нерухомого майна (у тому числі житла) та іншого майна, власником якого є дитина; подання заяв, клопотань, позовів про захист прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування мають право перевіряти умови влаштування, утримання, виховання, навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, можуть переводити дітей, життю та здоров'ю (у тому числі психічному) яких загрожує небезпека, до інших форм влаштування дітей. Присутність представника органів опіки та піклування на судових засіданнях є обов'язковою в разі, якщо розглядається справа стосовно дитини або з питань, що зачіпають права дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідністю зі ст. 165 СК України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначеними вище, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки, і це, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення її батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку по утриманню дитини, тому належить стягнути з відповідача, яка не має постійного заробітку, аліменти на утримання дочки. Оскільки у відповідача відсутні стабільні заробітки, вимога про визначення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до закону є обґрунтованою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved