Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. 1. У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду за участю заінтересованої особи: Слов`янського об`єднаного управління пенсійного Фонду України Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 22.01.1977 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Протягом всього сімейного життя, вона з [PERSON] проживали разом та вели сумісне господарство за адресою: [ADDRESS] , який належав на праві власності її чоловіку. З початком АТО, вони були вимушені покинути їх будинок та переїхати до Донецької області, де зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи, вона за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Періодично вона з чоловіком виїжджала до Луганської області з метою навідування їх житла. В середині листопада 2017 року, під час перебування у [ADDRESS] , її чоловік захворів та потрапив до лікарні. [INFO] [PERSON] помер на непідконтрольній уряду України території. На сьогоднішній день вона постійно проживає у м. Слов`янськ Донецької області та має намір оформити пенсію по втраті годувальника, у зв`язку з тим, що її чоловік отримував пенсію на пільгових умовах за роботу на шахті. Для цього вона звернулася до УПФУ в м. Слов`янськ, де їй пояснили, що для оформлення такого виду пенсії, необхідно надати довідку, яка б підтверджувала, що вона дійсно проживала з чоловіком на момент його смерті за однією адресою, перебувала на його утриманні та вела з ним спільне господарство. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд встановити факт, що вона, [PERSON] , [INFO] , сумісно проживала зі своїм чоловіком, [PERSON] , [INFO] , та знаходилася на утриманні [PERSON] на момент його смерті - [INFO] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила суд розглянути справу без її участі. 3. Представник заінтересованої особи Слов`янського об`єднаного управління пенсійного Фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, 13.12.2019 року надав до суду відзив на заяву [PERSON] , з якого вбачається, що проти заявлених вимог заперечують та вважають заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 п. 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером, їй було призначено пенсію за віком при повному стажі, що підтверджується довідкою фактично нарахованих та виплачених пенсійних сум. При цьому звертають увагу на те, що пенсія, яку отримує позивач, є вищою ніж прожитковий мінімум, встановлений державою для непрацездатних громадян. Враховуючи наведене, управління дійшло висновку, що отримання позивачем пенсії, у встановлених межах дозволяє забезпечувати позивачу особисті потреби. Таким чином, враховуючи обставини справи управління вважає, що правові підстави для встановлення факту перебування заявника на утримання її померлого чоловіка відсутні. 4. 17.02.2020 року від заявника [PERSON] надійшов додаток до її заяви, на виконання ухвали суду від 18.12.2019 року. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 5. 06.12.2019 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі та витребувано від Першої слов`янської державної нотаріальної контори довідку про рух спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] в с. Леськине, Антрацитівського району, Луганської області, а також відомості про те чи звертався хто-небудь до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини чи з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті вищезазначеної особи, а також запросити інформацію про те чи є заборона на відчуження спадкового майна, що залишилось після померлого, та чи було розпорядження спадкодавця [PERSON] на дане майно на момент смерті (а.с.28). 6. 18.12.2019 року було ухвалено запропонувати [PERSON] , надати докази на підтвердження факту перебування останньої на повному утриманні [PERSON] , та/або докази, що зазначена допомога, була постійним та основним джерелом засобів до її існування. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.01.1977 року (а.с.16) [PERSON] був чоловіком [PERSON] . 8. Відповідно до довідки за № 0000436329 від 12.12.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактичне її місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 9. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2018 року (а.с.12) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селі Леськине Антрацитівського району Луганської області. 10. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л.О., спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , а саме: недоотриманої пенсії в розмірі 80 484 грн. 24 коп., є його дружина [PERSON] . 11. Відповідно до відміток в копіях паспортів заявниці та її померлого чоловіка (а.с.4,5, 7-10) та домової книги, [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та мешкали разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має другу групу інвалідності (загальне захворювання) з 01.11.2007 року, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 0009754 від 16.10.2007 року. 13. Згідно довідки від 21.12.2019 року, виданої Слов`янським об`єднаним управлінням пенсійного Фонду України Донецької області, пенсія по інвалідності [PERSON] складає 2 000 грн. (а.с.49). 14. Як вбачається з листа Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління пенсійного Фонду України Донецької області від 22.01.2020 року, [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , перебував на обліку та отримував пенсію за віком призначену на пільгових умовах. Розмір пенсії станом на 01.10.2017 року склав - 5 012 грн. 62 коп. V. Оцінка Суду. 15. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 16. Відповідно до п ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом іншого порядку їх встановлення. 17. Вирішуючи питання про встановлення факту, [PERSON] сумісно проживала зі своїм чоловіком, [PERSON] на момент його смерті - [INFO] , суд виходить з наступного. 18. На підтвердження факту, що заявниця сумісно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] на момент його смерті - [INFO] , заявником надано копії паспортів та домової книги, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та мешкали разом за адресою: [ADDRESS] (а.с.4,5, 7-10). 19. Крім того, [PERSON] були надані довідка та акт про фактичне проживання з померлим на день його смерті № 53 від 21.06.2019 року, складені Рафайловською сільської ради (а.с.14,15), з яких вбачається, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , підтверджують факт проживання [PERSON] з померлим чоловіком на день його смерті - [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. 21. Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Село Леськине Антрацитівського району Луганської області віднесено до населених пунктів, у яких тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а, відтак, і до тих, які визнано тимчасово окупованими територіями. 22. Згідно статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. 23. Переміщені всередині країни особи є громадянами своєї держави і мають широке коло громадських, політичних, екологічних, соціальних і культурних прав. 24. Питання щодо можливості використання як доказів у справі документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. 25. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 26. Разом із тим, під час розгляду справи необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. 27. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. 28. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. 29. З огляду на вищевикладене, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги щодо встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , сумісно проживала зі своїм чоловіком, [PERSON] , [INFO] , на момент його смерті [INFO] , - слід задовольнити. 30. Вирішуючи вимогу заявниці про встановлення факту, що [PERSON] знаходилася на утриманні свого чоловіка - [PERSON] на момент його смерті - [INFO] , суд приходить до наступного висновку. 31. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом іншого порядку їх встановлення. 32. Частиною 2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року наведено перелік осіб, які вважаються непрацездатними, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. 33. В той же час, в частині 3 вказаної статті Закону, наведено перелік членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, а саме: особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. 34. Окремо, в частині 3 ст. 36 Закону встановлено, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. 35. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. 36. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , маюча другу групу інвалідності, знаходилася на утриманні свого чоловіка [PERSON] , який отримував пенсію, яка вдвічі перевищувала пенсію заявниці, - до дня його смерті [INFO] , зокрема одержувала від померлого чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому у зв`язку з його смертю втратила джерело засобів існування. 37. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved