Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить виділити у його власність будинок [ADDRESS] загальною площею 248 м кв., з надвірними спорудами та позбавити його права власності на ? частку земельної ділянки площею 0,8142 га (кадастровий номер [NUMBER]) на користь [PERSON], мотивуючи тим, що житловий будинок та земельна ділянка набуті ними у шлюбі і є їх спільною сумісною власністю, і, оскільки після розірвання шлюбу відповідачка виїхала з м.Бучача, а він з новою сім'єю проживає у спірному будинку, саме такий розподіл спільного майна подружжя доцільно було б провести. Ухвалою суду від 13 травня 2017 року забезпечено позов шляхом встановлення заборони здійснити стягнення на земельну ділянку площею 0,8142 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Підзамочківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області та належить [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], жительці [ADDRESS] на підставі державного акту, а також звернення стягнення на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], загальною площею 248 м кв., який належить [PERSON] та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителю [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 грудня 2011 року. Ухвалою суду від 23 травня 2017 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки - Приватне акціонерне товариство «Галіція Дистилері». До початку розгляду справи по суті [PERSON] пред'явила зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить поділити майно, придбане ними за час перебування у шлюбі, стягнути в її користь половину вартості автомобіля марки SKODA, модель SUPERB, 2008 року випуску, половину вартості автомобіля марки MITSUBISHI, модель PADJERO, 2006 року випуску, половину готівкових коштів 78000 USD (долар США), що еквівалентно 2049582,60 грн., та половину готівкових коштів 450000 грн., а всього 1569791,60 грн., мотивуючи тим, що частки майна дружини та чоловіка є рівними. Позивач-відповідач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, а вимоги за зустрічним позовом не визнав, суду пояснив, що рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30.06.2016 року розірвано шлюб між ним та [PERSON], в якому вони перебували з 05.03.2004 року. За час проживання в шлюбі ними було набуто у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,8142 га (кадастровий номер [NUMBER]) на території Підзамочківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, а також житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 248 м кв., по [ADDRESS] розташоване на земельних ділянках площею 0,01 га та площею 0,0654 га. У 2015 році [PERSON] виїхала на постійне проживання в АР Крим, у м.Севастополь, що є тимчасово окупованою територією. Вона забрала усі свої власні речі з помешкання по [ADDRESS], не приймає будь-якої участі в утриманні будинку, не сплачує податок на нерухоме майно. Він постійно проживає в [ADDRESS] зі своєю сім'єю, дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. За наведених обставин він вважає, що доцільно було б провести розподіл спільного майна подружжя таким чином, щоб будинок залишився у його власності, а земельна ділянка площею 0,8142 га залишилась би у власності [PERSON] Стосовно [PERSON] здійснюється виконавче провадження №51561611 про стягнення в користь ПрАТ «Галіція Дистилері» 810296,52 грн., у зв'язку з чим орган державної виконавчої служби матиме можливість при вказаному реальному розподілі майна між сторонами по справі забезпечити звернення стягнення на вказану земельну ділянку. Представник позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав, а вимоги за зустрічним позовом не визнав, суду пояснив, що доводи зустрічного позову про те, що ніби-то у спільній сумісній власності сторін були автомобілі марки SKODA і MITSUBISHI, готівкові кошти 78000 USD (долар США) та 450000 грн. спростовуються листом ГУ ДФС в Тернопільській області №652/6/19-00-08-15-07/94006 від 11.07.17 з додатком, згідно якого [PERSON] за період з 01.01.2004 по 30.06.2016 не декларував такі доходи, та розпискою від 20.01.2017, з якої вбачається, що [PERSON] повернув [PERSON] позику в сумі 100000 USD (долар США), яку отримав від останнього 15.12.2015 для придбання квартири. Представник відповідачки-позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, а позовні вимоги [PERSON] підтримала, суду пояснила, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 березня 2004 року по 08 серпня 2016 року. За цей період ними було придбано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,8142 га на території Підзамочківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, а також житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS], загальною площею 248 м кв. Однак, відповідач вказав не все майно, яке придбано сторонами за період перебування у шлюбі. В декларації за 2016 рік, що розміщена в мережі Інтернет на офіційному сайті «Єдиний державний реєстр декларацій», зазначено, що [PERSON] володів у 2016 році транспортними засобами, а саме, автомобілем марки Шкода, модель Суперб, рік випуску 2008, дата набуття права власності 01.01.2014 року, середньозважена ринкова ціна автомобіля 240000 грн., автомобілем марки Мітсубісі, модель Паджеро, рік випуску 2006, дата набуття права власності 31.12.2015 року, середньозважена ринкова ціна автомобіля 400000 грн., а також готівковими коштами в сумі 78000 USD (долар CШA), що на день подання позову за курсом Національного Банку України становить 2049582,60 грн., таготівковими коштами в сумі 450000 грн. Таким чином, вказані автомобілі були придбані, а грошові кошти накопичені [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі, а тому частки сторін є рівними, тобто кожному з них належить по ? частці в праві власності на автомобілі та грошові кошти. Автомобілі без згоди [PERSON] реалізовані [PERSON], а тому виділити частки реально неможливо. Її довірителька просить стягнути з [PERSON] половину вартості спірних автомобілів - 320000 грн. Окрім того, стягнути половину готівкових коштів, задекларованих [PERSON] у 2016 році. Загальна сума коштів, яка підлягає стягненню, становить 1569791,60 грн. Позовні вимоги [PERSON] про виділення йому у власність всього будинку, а [PERSON] всієї земельної ділянки, є необґрунтованими, адже такий поділ майна є доцільним для [PERSON], але не задовольняє інтереси її довірительки, яка не відмовляється від права власності на будинок. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, а позовні вимоги [PERSON] підтримав, суду пояснив, що згідно рішення господарського суду Тернопільської області від 13 червня 2016 року з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» підлягає до стягнення 798321,69 грн. боргу та 11974,83 грн. судового збору, а всього 810296,52 грн. З рішення господарського суду вбачається, що боргові зобов'язання [PERSON] перед Приватним акціонерним товариством «Галіція Дистилері» виникли в період шлюбу [PERSON] з [PERSON] Таким чином, поділ спільно нажитого ними майна, яке в належній [PERSON] частці знаходиться під арештом, накладеним на користь Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» за борговими зобов'язаннями відповідачки, що виникли в період її шлюбу з позивачем, може вплинути на права та майнові інтереси Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері». Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Сторони перебували у шлюбі з 05 березня 2004 року по 30 червня 2016 року; [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 15.08.2008 набула у власність земельну ділянку площею 0,8142 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Підзамочківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області; 12 грудня 2011 року сторони набули у власністьжитловий будинок, загальною площею 248 м кв., який знаходиться по [ADDRESS] в якому кожному з них на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка; За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки Шкода, модель Суперб, рік випуску 2008, дата набуття права власності 01.01.2014 року, автомобіль марки Мітсубісі, модель Паджеро, рік випуску 2006, дата набуття права власності 31.12.2015 року, які зареєстровані на [PERSON], а також накопичили готівкові кошти 78000 USD та450000 UAH; Сторони не домовилися про порядок поділу майна. Суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] про виділення йому у власність будинку [ADDRESS] загальною площею 248 м кв., з надвірними спорудами та позбавлення його права власності на ? частку земельної ділянки площею 0,8142 га слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Позивачем-відповідачем не представлено суду жодних доказів на доведення тих обставин, що відповідачка-позивачка забрала усі свої власні речі з помешкання по [ADDRESS], не приймає будь-якої участі в утриманні будинку, не сплачує податок на нерухоме майно, що він постійно проживає в [ADDRESS] зі своєю сім'єю, дружиною [PERSON] та сином [PERSON], на які він посилається як на підставу своїх вимог, хоча і за доведеності цих обставин вони не можуть бути підставою для припинення права співвласника [PERSON] на ? частку у спільному майні - будинку [ADDRESS] Позов [PERSON]про поділ спільного майна - двох автомобілів та спільних готівкових коштівслід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і. чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Статтею 71 Сімейного кодексу України передбачено, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі постанова) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленимистаттями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У пункті 30 вказаної постанови передбачено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на потреби її або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05 березня 2004 року по 30 червня 2016 року. За час шлюбу сторони придбали автомобілі марки Шкода, модель Суперб, рік випуску 2008, та марки Мітсубісі, модель Паджеро, рік випуску 2006, які зареєстровані на [PERSON] Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №1090/17-22 від 12 грудня 2017 року ринкова вартість легкового автомобіля, марка: SKODA SUPERB, рік випуску-2008, VIN-код [NUMBER], дата набуття права власності 01.01.2014 року, визначена без його огляду, по наявних інформаційних даних про автомобіль в матеріалах справи, станом на 28 січня 2017 року становить 433 959,00 грн. Ринкова вартість легкового автомобіля, марка: MITSUBISHI PADJERO, рік випуску-2006, VIN-код [NUMBER], дата набуття права власності 31.12.2015 року, визначена без його огляду, по наявних інформаційних даних про автомобіль в матеріалах справи, станом на 20 травня 2016 року становить 311 428,00 грн. 28 січня 2017 року [PERSON] відчужив автомобіль SKODA SUPERB, рік випуску-2008, VIN-код [NUMBER], та 20 травня 2016 року - автомобіль MITSUBISHI PADJERO, рік випуску-2006, VIN-код [NUMBER]. Жодних доказів того, що автомобілі були відчужені [PERSON] за згодою [PERSON], чи в інтересах сім'ї, чи на її потреби суду не було представлено. Таким чином, суд прийшов до висновку, що автомобіль SKODA SUPERB, рік випуску-2008, VIN-код [NUMBER], та автомобіль MITSUBISHI PADJERO, рік випуску-2006, VIN-код [NUMBER], вартість яких, згідно автотоварознавчої експертизи становить відповідно 433 959,00 грн. та 311 428,00 грн., є спільною сумісною власністю подружжя і підлягають поділу, а тому позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про стягнення в її користь 120 000 грн. компенсації за відчужений автомобіль SKODA SUPERB слід задовольнити повністю. Разом з тим, позовна вимога [PERSON] до [PERSON] про стягнення в її користь 200 000 грн. компенсації за відчужений автомобіль MITSUBISHI PADJERO підлягає до задоволення частково. З [PERSON] слід стягнути компенсацію за відчужений автомобіль MITSUBISHI PADJEROу розмірі 155714 гривень, що становить половину вартості даного автомобіля. Відповідно до ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Судом встановлено, що за час шлюбу сторони накопичили готівкові кошти 78000 USD та450000 UAH. Посилання [PERSON] на те, що лист ГУ ДФС в Тернопільській області №652/6/19-00-08-15-07/94006 від 11.07.17 з додатком, згідно якого він за період з 01.01.2004 по 30.06.2016 не декларував такі доходи, та розписка від 20.01.2017 про позичку ним 15.12.2015 у [PERSON] 100 000 USD для придбання квартири, на думку суду не спростовують ту обставину, що готівкові кошти 78000 USD та450000 UAH є спільною сумісною власністю сторін. Згідно приписів розділу 12 Декларації [PERSON] за 2016 рік суб'єкт декларування повинен задекларувати: готівкові кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, у тому числі до інститутів спільного інвестування, кошти, позичені суб'єктом декларування або членом його сім'ї третім особам, активи у дорогоцінних (банківських) металах, інше. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення половини готівкових коштів слід задовольнити.

Outcome: partial