Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

07.05.2018 року орган опіки та піклування при Єланецькій районній державній адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що з 26.08.2005 року по 23.07.2009 року відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. [INFO] року відповідачка [PERSON] народила сина [PERSON], в актовому записі про народження якого відомості про батька вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері. Протягом тривалого часу відповідачка зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не створює в будинку гідних умов проживання для своїх дітей, не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітніх дітей, не проявляє до них батьківської турботи та піклування. Крім того, відповідачка залишила своїх дітей без нагляду та зникла у невідомому напрямку. Відповідач [PERSON] не бажає брати участі у вихованні та розвитку доньки, посилаючись на те, що немає можливості створювати необхідні умови життя, навчання та виховання дитини. У зв'язку з тим, що відповідачі не виконують батьківських обов'язків щодо виховання дітей, не проявляють до них батьківської любові та піклування, що свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обов'язків, просив суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та відповідача [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що немає можливості створювати необхідні умови життя, навчання та виховання для своєї доньки [PERSON], [INFO]. Вислухавши представників позивача, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до слідуючого. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Згідно ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, з 26.08.2005 року по 23.07.2009 року відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 13). Від шлюбу відповідачі мають спільну доньку [PERSON], [INFO], зареєстровану Нововасилівською сільською радою Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №1 від 22.03.2006 року (а. с. 12). [INFO] року відповідачка [PERSON] народила сина [PERSON], зареєстрованого виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №1 від 03.05.2012 року (а. с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України запис про батька [PERSON], [INFO], у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька записано за вказівкою матері (а. с. 14-15). У зв'язку негативною соціальною характеристикою (а. с. 21, 23) та враховуючи акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.11.2015 року (а. с. 22), 26.11.2015 року на підставі наказу Єланецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №66 сім'ю відповідачки [PERSON] взято під соціальний супровід (а. с. 25). 30.05.2016 року сім'ю відповідачки знято із соціального супроводу у зв'язку виконанням рекомендацій служби у справах дітей, створенням у будинку належних умов проживання. Також відповідачка стала на облік в районному центрі зайнятості, припинила вживати алкогольні напої та почала приділяти належну увагу своїм дітям (а. с. 26-29). 08.11.2016 року сім'ю відповідачки [PERSON] знову взято під соціальний супровід у зв'язку з належним виконанням батьківських обов'язків, систематичним вживанням алкогольних напоїв та ухиленням від створення в будинку належних умов проживання для дітей (а. с. 30-35). У зв'язку з вищевказаним, 14.12.2016 року рішенням №7 комісії з питань захисту прав дитини при Єланецькій райдержадміністрації Миколаївській області вирішено вилучити з сім'ї відповідачки малолітніх [PERSON] та [PERSON] та помістити їх до центру соціально-психологічної реабілітації на термін до 9 місяців (а. с. 39-40). 11.01.2017 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] потавлено на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв'язку з проживанням у сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків (а. с. 44) та влаштовано до КЗ "Вознесенський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Вознесенської міської ради (а. с. 45-48). На підставі заяви відповідачки від 25.01.2017 року (а. с. 55), їй надано дозвіл на відвідування її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в КЗ "Вознесенський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Вознесенської міської ради (а. с. 56). Згідно висновку служби у справах дітей Єланецької районної державної адміністрації від 02.03.2017 року вирішено за доцільне повернути малолітніх [PERSON] та [PERSON] в сім'ю відповідачки у зв'язку з мінімінізацією складних життєвих обставин (а. с. 57-59) та 09.03.2017 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] знято з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а. с. 60). 27.06.2017 року сім'ю відповідачки [PERSON] знято з соціального супроводу (а. с. 63-65). Проте, 27.09.2017 року у зв'язку неналежним виконанням батьківських обов'язків сім'ю відповідачки [PERSON] знову взято під соціальний супровід (а. с. 66-68). З повідомлення сільського голови Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області від 09.01.2018 року слідує, що з 13.12.2017 року відповідачка залишила дітей без нагляду та зникла у невідомому напрямку (а. с. 69). 09.01.2018 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] знову поставлено на облік малолітніх дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а. с. 70) та 19.01.2018 року вирішено тимчасово влаштувати дітей в сім'ю бабусі [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] (а. с.72-73). 26.01.2018 року Єланецьким ВП Новодеського ВП ГУ НП в Миколавїській області встановлено місце знаходження відповідачки [PERSON] в с. Олександівка Вознесенського району Миколаївської області (а. с. 75). Висновком органу опіки та піклування Єланецької райдержадміністрації від 05.03.2018 року за №215/04-34/18 вирішено за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав (а. с. 77). З матеріалів справи слідує, що діти зареєстровані за місцем реєстрації і періодичного проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проте, починаючи з 2017 року проживають вони у будинку бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, належних санітарно-побутових умов в будинку не створила, зловживає спиртними напоями (а. с. 83-84), притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП, тобто за ухилення від виконання батьківських обов'язків та вчинення вказаних дій особою повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, ч.ч. 1, 2 ст. 178 КУпАП, тобто розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних напоїв в заборонених законом місцях, та вчинення вказаних дій повторно протягом року після застосування заходів адміністративного стягнення (а. с. 33, 37-38, 41, 52). Із пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей: не займаються їхнім вихованням та утриманням, не піклуються про них, не проявляють батьківської турботи, не створюють елементарних умов для проживання дітей разом з ними, не цікавляться життям своїх дітей, заходи, які приймалися представниками громади позитивних результатів не дали. Крім того, відповідачка залишила своїх неповнолітніх дітей та на даний час місце її перебування невідоме. Також суд бере до уваги визнання позову відповідачем [PERSON] та його небажання брати участь у вихованні, розвитку та утримані доньки [PERSON] Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв'язку з винною поведінкою відповідачів і розцінюються судом як ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків (справа "Хант проти України", п. 54). З огляду на викладене, з метою захисту інтересів дітей, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] по відношенню до неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та відповідача [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved