Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до приватного підприємства «Сокол» Братського району Миколаївської області, в якому просять розірвати договір оренди землі, укладений 01 січня 2006 року між [PERSON] та приватним підприємством "Сокол" Братського району Миколаївської області, та стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 6484 грн. 00 коп., пеню в розмірі 1420 грн. 00 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 194 грн. 52 коп. та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їхній батько [PERSON], після смерті якого вони, як спадкоємці, успадкували по 1/2 частці земельної ділянки, площею 17,92 гектарів. Дана земельна ділянка, згідно договору оренди землі від 01 січня 2006 року, передана [PERSON] в оренду приватному підприємству "Сокол" Братського району Миколаївської області в особі директора [PERSON] строком на 10 років. Відповідач порушив умови договору оренди щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2010, 2011 та 2012 роках, в результаті чого станом на грудень місяць 2013 року, виникла заборгованість за користування належної їм земельною ділянкою в 2010-2012 р.р., яку відповідач їм не сплатив. На їхні звернення про здійснення повного розрахунку за вищезазначеним договором оренди, відповідач відповіді не надав. Позивачки: [PERSON] та [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та уповноважили надати пояснення в судовому засіданні їхнього представника [PERSON] Представник позивачок [PERSON] повністю підтримала заявлені позивачками вимоги та суду пояснила, що 01 січня 2006 р. між [PERSON] та приватним підприємством "Сокол" Братського району Миколаївської області було укладено договір оренди землі, строком на 10 років. [INFO] [PERSON] помер і позивачки, які є доньками померлого, після смерті його успадкували по 1/2 частці земельної ділянки, площею 17,92 гектарів. Оскільки, відповідач порушив умови договору оренди щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2010, 2011 та 2012 роках, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 6484 грн. 00 коп., отже, є підстави для розірвання вищезазначеного договору оренди земельної ділянки. В зв'язку із порушенням строків сплати орендної плати, відповідач повинен сплатити позивачкам і пеню в розмірі 0,02 % несплаченої суми за кожний день прострочення в розмірі 1420 грн. 00 коп., а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 194 грн. 52 коп. Просила суд задовольнити даний позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повністю не визнав заявлених позовних вимог та уповноважив надати пояснення в судовому засіданні його представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та суду пояснила, що 01 січня 2006 року між [PERSON] та ПП "Сокол" укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. В 2010-2011 році орендну плату за даним договором отримувала мама позивачів - [PERSON], яка вже неодноразово підтверджувала це, а в 2012-2013 роках орендну плату отримували вже позивачки, які на той момент вже належним чином оформили спадщину. звертає увагу на те, що починаючи з 25 січня 2012 року позивачки вже декілька разів зверталися до суду з позовними заявами до ПП "Сокол" з вимогами про повернення вказаної земельної ділянки як безпідставно набутого майна, потім з вимогами про визнання вказаного договору оренди землі недійсним. У всіх цих випадках позивачі зазначали, що орендна плата отримувалась. Вищевказані вимоги були розглянуті судами та винесені відповідні рішення, і питання щодо отримання плати за земельну ділянку були предметом розгляду в цих справах також і їм вже судом надано було оцінку. За весь час після успадкування земельної ділянки, позивачки жодного разу не зверталися з питаннями щодо виплати ПП "Сокол" заборгованості по орендній платі за вищезазначеним договором, лише з тієї причини, що такої не існує. ПП "Сокол" виконує обов'язки, передбачені Законом України «Про оренду землі» та договором оренди, в повному обсязі. Вважає, що позивачками не надано переконливих допустимих та належних доказів існування заборгованості ПП "Сокол" по виплаті орендної плати за договором оренди землі укладеним між ПП "Сокол" та [PERSON], а також доказів того, що вони вже зверталися до ПП "Сокол" з таким питанням. Просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачок, їхнього представника [PERSON], відповідача та його представника [PERSON], всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 35 Закону України „Про оренду землі" спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються в судовому порядку. Згідно ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно вимог ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним при цьому є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-МК № 032764 виданого 11 грудня 2002 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 17,92 га, що розташована в межах території Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 січня 2006 року [PERSON], як орендодавець, та ПП „Сокол" в особі директора [PERSON], як орендар, уклали договір оренди землі, площею 17,92 га, строком на 10 років. Даний договір зареєстрований у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК, про що у державному записі земель зроблено запис від 21 травня 2007р. за №040700901728. Згідно ксерокопій свідоцтв про право на спадщину за законом від 14 грудня 2011 року, [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки. Даний факт підтверджується і ксерокопіями Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14 грудня 2011 року. На підставі договору оренди землі, за оренду земельного паю, [PERSON] в 2010 та 2011 роках отримувала зерно та солому, в 2010 р.- на суму 13370 грн. 00 коп, а в 2011 р.-6904 грн. 00 коп., що підтверджується ксерокопіями накладних. Із тексту позовної заяви по справі № 2-68/12 за позовом [PERSON], [PERSON] до приватного підприємства «Сокол» Братського району Миколаївської області про повернення в натурі безпідставно набутого майна слідує, що позивачки в позовній заяві не заперечували факту отримання від відповідача грошей, однак, не в якості орендної плати, а плати за користування належної їм земельної ділянки. Даний факт позивачки та їхній представник підтвердили в судовому засіданні по вищезазначеній справі. В мотивувальній частині рішення Братського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2012 року по вищезазначеній справі, яке набрало чинності, зазначено, що орендна плата відповідачем позивачкам в період 2010-2012 р.р. була сплачена в повному обсязі. Ніяких претензій по даному факту позивачки не заявляли. В зв'язку з чим суд вважає, що даний факт встановлений, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає, оскільки, в даному судовому засіданні розглядався спір між тими самими сторонами. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Крім того, позивачки набули право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] лише в грудні 2011 року, тому суд вважає також необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за 2010 та 2011 роки. В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що відповідач виконує обов'язки відповідно до ст.25 Закону України "Про оренду землі" та передбачені договором оренди, в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed