Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів для утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (далі позовна заява або позов). Позов позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.05.2014. Від шлюбу мають одну дитину дочку, [PERSON], [INFO] Шлюб виявився невдалим, з 1312.2014 позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведуть, будь-яких зв'язків не підтримують. [PERSON] проживає з позивачем, на її утриманні та вихованні. Дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати [PERSON], відмовляється добровільно давати кошти на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Відповідач працює неофіційно, має значний дохід, який є нерегулярним, мінливим, а тому позивач просить розмір аліментів визначити у твердій сумі. Позивач в судове засідання 07.08.2015 не з'явилася, подала до суду заяву від 07.08.2015 (а.с. 29), в якій просить справу розглядати у її відсутність, повідомляє, що позовну заяву підтримує у повному обсязі і просить її задовольнити. Відповідач заперечень проти позову не подав, в судове засідання 07.08.2015 не з'явився, подав до суду заяву від 07.07.2015 (а.с. 28), в якій просить справу розглядати у його відсутність, повідомив, що позов визнає. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.05.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.05.2014 (а.с. 4). Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.10.2014 (а.с. 5). Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до довідки виконкому Головинської селищної ради Черняхівського району Житомирської області від 02.06.2015 № 457 (а.с. 6) [PERSON] дочка, [INFO], є членом сім'ї та постійно проживає з позивачем, яка, в свою чергу, являється постійним жителем [INFO]. З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач має право на звернення до суду з позовом. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А значить, аліменти підлягають стягненню до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач у позові стверджує, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, відповідач позов визнав і визнання відповідачем позову прийняте судом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визначення розміру аліментів, що мають бути присуджені з відповідача, у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Позивач у позові просить про стягнення з відповідача аліментів в сумі 600,00 грн. на місяць. З огляду на визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що відповідач за станом здоров'я, матеріальним становищем має реальну можливість сплачувати аліменти у розмірі, вказаному позивачем у позові. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що згідно з довідкою про отримання (неотримання) допомоги від 06.06.2015 № 2573 (а.с. 5) позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Черняхівського управління праці та соціального захисту населення та отримує допомогу при народженні дитини. З аналізу матеріалів справи не вбачається наявність інших обставин, що мають істотне значення при визначенні судом розміру аліментів. З огляду на це суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визначення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на це суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви до суду. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць... . З огляду на це та враховуючи визнання відповідачем позову суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині допущення негайного виконання рішення в межах суми платежу по аліментам за один місяць. Вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правову допомогу також підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Правову допомогу позивачу було надано [PERSON], який є фахівцем в галузі права, що підтверджується дипломом від 29.06.1996 (а.с. 12) та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.03.2014 (а.с.\~13), згідно з якою основним видом діяльності ФО-П [PERSON] є діяльність у сфері права. А тому витрати позивача, пов'язані з оплатою наданої [PERSON] правової допомоги, вважаються судовими витратами у розумінні ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Фактичне понесення позивачем вказаних витрат підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 21 від 05.06.2015 (а.с. 9, 18), а їх надання [PERSON] на користь позивача договором про надання юридичних послуг № 15 від 05.05.2015 (а.с. 16, 17) та актом прийому-передачі наданих юридичних послуг № 1 від 05.06.2015 (а.с. 9, 18). Згідно з п. 2 акту прийому-передачі наданих юридичних послуг № 1 від 05.06.2015 (а.с. 9, 18) тривалість надання [PERSON] послуг склала 2 год. 20 хв. (розрахунок: 20 хв. + 2 год. = 2 год. 20 хв.), а їх загальна вартість склала 350,00 грн., які позивач у позові просить стягнути з відповідача на її користь. Таким чином, вартість однієї години надання послуг [PERSON] склала 150,00 грн. (розрахунок: 350,00 грн. / 140 хв. х 60 хв. = 150,00\~грн.). Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 8 Закону України від 28 грудня 2014 року N 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено установити у 2015 році мінімальну заробітну плату:у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень... . А значить, граничний розмір витрат на правову допомогу за годину роботи особи, яка її надає, складає 487,20 грн. (розрахунок: 1218 грн. х 40 % = 487,20 грн.). З огляду на це суд приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу, про стягнення яких з відповідача просить позивач, не перевищує їх граничного розміру, передбаченого ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". А тому понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8\~липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір". Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А значить з огляду на задоволення позову у повному обсязі судові витрати у справі мають бути присуджені з відповідача в дохід держави. Сума судового збору за подання позову згідно з ч. 1, пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 8 липня 2011 року N\~3674-VI "Про судовий збір" складає 243,60 грн. (розрахунок: 1 218,00 грн. х 0,2 = 243,60 грн.). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved