Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначила, що 07 червня 2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у виді однокімнатної квартири, що розташована в [ADDRESS], в якій він проживав по день смерті. Позивач як єдиний спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартирну, які перебувають у рідної сестри покійного [PERSON], та які вона відмовляється надати. Позивач намагався самостійно витребувати правовстановлюючі документи із реєстраційної служби, проте йому було відмовлено у звязку із можливістю їх отримання тільки після надсилання судового запиту. Після звернення до суду с заявою про забезпечення доказів судом була витребувана виписка про реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно квартиру, що розташована в [ADDRESS]. У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення від спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом, відшкодування витрат на утримання, догляд та поховання спадкодавця, відшкодування витрат на утримання квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є рідною сестрою померлого [PERSON], після якого залишилася однокімнатна квартира в [ADDRESS]. Вона звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки вона не є спадкоємцем першої черги і у померлого є син [PERSON] із яким у покійного погіршилися відносини ще до придбання оспорюванної квартири. Батько з сином припинили спілкування та не бачились близько 20 років, відповідач його не відвідував. 14.02.2012 року [PERSON] переніс операцію на одному оці у звязку із діагнозом катаракта, хворів на псоріаз, жовчокамяну хворобу, проходив лікування у стаціонарі в період з 14.10.2000 року по 21.11.2000 року з діагнозом хронічний активний гепатит. Через похилий вік він був у безпорадному стані, потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Просила відповідача відновити колишні відносини, зважаючи на те, що разом з ним їй було б легше доглядати за хворим батьком. Внаслідок тривалого ухилення відповідача від надання допомоги вона була вимушена запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування брата; відмовляти собі у придбанні харчів, одягу; просити родичів, сусідів, а також сторонніх людей доглядати за братом. Відповідач не телефонував батьку, не цікавився його станом здоровя, потребами, наявністю у нього харчів. Відповідач під час хвороби та через похилий вік батька, який був у безпорадному стані, мав можливість, але не свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. [PERSON] майже кожного дня ходила до [PERSON] з пакетом продуктів харчування, сплачувала комунальні послуги, прибирала, готувала їжу, прала. Після смерті [PERSON] вона за власний рахунок здійснили його поховання, організовувала вечері для родичів та знайомих. Відповідач не купував життєво необхідних для спадкодавця ліків. На утримання квартири, сплату комунальних послуг позивачкою були понесені витрати в сумі 11 506,00 грн., на поховання 300,00 грн, на ритуальні послуги 2 135,00 грн., придбання та встановлення памятнику 2 170, а всього 4 605,00 грн. Просила стягнути вказані витрати з відповідача [PERSON] Також вказувала, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у неї, так як перед смертю спадкодавець просив переоформити квартиру на її доньку [PERSON] Посилаючись на положення ст. 1224, 1232, 1259 просила усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь витрати на утримання, догляд та поховання спадкодавця у розмірі 4 605,00 грн., витрати на утримання квартири у розмірі 11 506,00 грн. У судовому засіданні позивач за первинним позовом та відповідач за зустрічним позовом, [PERSON], свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, а також пояснив, що з батьком спілкування не припиняв. В останні 15 років у батька було захворювання шкіри псоріаз, але він не потребував допомоги та самостійно обслуговував себе, був на ногах. Зі своїм батьком позивач спілкувався переважно на вулиці, в квартиру заходив не часто. В 2001 році батько придбав квартиру в період зареєстрованого шлюбу із другою дружиною. З 2002 року батько в квартирі проживав самостійно. Позивач пропонував допомогу батьку, але він відмовлявся від неї, оскільки отримував добру пенсію за Списком №1. Після смерті батька організацією його поховань займалися браття, сестри. В день смерті батька позивач був в Запорізькій області. Після проведення поховання батька [PERSON] пропонував відшкодувати витрати, але сестри та браття покійного спадкодавця відмовились. Також звертався до них за правовстановлюючими документами, але йому було відмолено. Представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не визнав, вважаючи їх незаконними, та просив суд відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що його дочка та дружина приходили до батька. Покійний батько говорив, що самостійно сплачує витрати за комунальні послуги, від грошових коштів відмовлявся. За допомогою до [PERSON] батько ніколи не звертався. Після поховання батька він пропонував його брату компенсувати понесені ним витрати на поховання, але він відмовився. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала. Свій зустрічний позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що покійний [PERSON] потребував присутності та турботи сина, якого до останнього моменту чекав. До 2010 року відносини між покійним [PERSON] та його сином були напружені. З 2010 році взагалі взаємовідносини припинилися. Покійний мав захворювання псоріазу з молоду, але з 2011 року після залишення роботи стан здоровя погіршився. В лютому 2012 року йому зробили операцію на оці. Хворів жовчокамяною хворобою, хронічним гепатитом. Самостійно потрохи ходив, виходив на вулицю. За життя допомогу покійному надавали сусіди, друзі, його брати і сестри, племінники. Покійний [PERSON] був оточений їх увагою та забезпечений достатнім доглядом. Останні два місяця життя [PERSON] вже не виходив на вулицю. Спадкодавець отримував пенсію в розмірі 1600,00 грн. За останні три роки життя покійний періодично надавав [PERSON] кошти на оплату комунальних послуг, але коштів не вистачало, оскільки він курив, пив пиво. [PERSON] самостійно брала квитанції на оплату комунальних послуг та оплачувала їх. Інколи просила кошти у спадкодавця, а інколи витрачала свої. Також разом із іншими родичами понесла витрати на поховання покійного. Правовстановлюючі документи на спірну квартиру перебувають у неї. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, даючи оцінку запереченням відповідача та доводам позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] та про часткове задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №775117 від 10 червня 2014 року. За даними свідоцтва про народження серії VІ-УР№1259304 від 16 квітня 1968 року батьком [PERSON] записаний [PERSON]. [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується їх свідоцтвами про народження від 12 вересня1947 року та від 19 листопада 1948 року, в яких вказана їх спільна матір [PERSON]. Згідно письмової заяви від 07 червня 2014 року [PERSON] в шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його батька. Згідно письмової заяви від 07 червня 2014 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті свого брата. За заявами наведених спадкоємців Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області була відкрита спадкова справа №47/2014. Постановою вказаного нотаріусу від 25.12.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме щодо квартири [ADDRESS] у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, наданої Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 14.02.2015 року, власником квартири [ADDRESS] є покійний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2001 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про існування заповіту померлого [PERSON], тому спадкування має відбуватися за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До другої черги спадкоємців за законом згідно статті 1262 ЦК України належать рідни брати та сестри спадкодавця. Матеріалами справи підтверджується, що до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк звернувся позивач [PERSON] із відповідною заявою, але не представив правовстановлюючий документ на квартиру, що належить спадкодавцю. З урахуванням вказаних норм ЦК України та встановлених обставин справи [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер 07.06.2014 року. У звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, які перебувають в розпорядженні [PERSON], позивач [PERSON] не зміг оформити свої спадкові права у нотаріуса в досудовому порядку. Відповідно до пункту 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що інший спадкоємець [PERSON], яка є відповідачем по справі та володіє правовстановлюючими документами на спірну квартиру, не визнає права позивача в спадковому майні, а приватний нотаріус через відсутність підтверджуючих документів не видає свідоцтво про право власності на спадщину, яка належить позивачу за законом з часу відкриття спадщини. Отже наявні перешкоди не дають позивачу реальної можливості для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що є підставою для захисту його майнових прав в судовому порядку та визнання за ним права власності на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. З урахуванням наведеного позовні вимоги [PERSON], як спадкоємця першої черги за законом, який у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори, про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] є законними та підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд керується наступним. Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В пункті 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надані розяснення, про те, що виходячи зі змісту зазначеної норми ч.5 статті 1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. В своїх розясненнях Вищий суд звернув увагу, що при розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. За розясненнями Вищого спеціалізованого суду та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Так допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що із покійним знайомий ще з роботи. Працював із ним до 2006-2007 року та мешкав з ним по сусідству, відносини між [PERSON] та його покійним батьком [PERSON] були дружніми, покійний не бідував, полюбляв випити, про свого сина поганого ніколи не говорив. С двотисячних років мешкав з іншими жінками. Бачив у нього часто онуків. [PERSON] самостійно міг пересуватися, виходив на вулицю, за допомогою ніколи не звертався. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його мати та покійний [PERSON] були чоловіком та дружиною і в 2001 році під час шлюбу придбали спірну квартиру. В листопаді 2002 року вони розійшлися. Восени 2013 року вони зустрічалися разом з покійним [PERSON] та відносини із сином були дружніми. [PERSON] хворів псоріазом з давніх часів. За декілька місяців перед смертю пересувався із паличкою. За допомогою не звертався. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є онукою покійного. Стосунки між її батьком [PERSON] та покійним дідом були дружніми, але покійний був з важким характером. Покійного вона часто зустрічала із його друзями, грав в доміно. Ніколи не скаржився на матеріальний стан. Мав власні заощадження, пенсію. Самостійно сплачував за комунальні послуги. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом покійного. Часто був із ним на рибалці. В останній час покійного [PERSON] щодня бачив на вулиці на лавочці. Сина не бачив жодного разу. Допомогу надавала [PERSON] Зазначав, що покійному не вистачало спілкування з сином, про причини своїх стосунків із сином не повідомляв. Характер у батька був своєрідний. За його вимогою він вивозив [PERSON] на море до друзів, мав багато друзів. В останній час бачив як до нього приходили родичі, браття, сестри привозили продукти харчування, доглядали, прибирали, допомагали матеріально та морально. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що із покійним знайомий останні 15 років. Інколи допомагав йому купувати продукти. Родичі допомагали оплачувати комунальні витрати. У покійного бачив багатьох родичів. Останній рік покійний пересувався за допомогою палички. Всі сусіди та друзі допомагали покійному. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою покійного, за яким доглядала з 2010 року. Проте приїздила до нього рідко, оскільки сама хворіла та є похилого віку. Передавала брату їжу, спілкувалася із ним по телефону. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є рідним братом покійного. Останні півроку він вже не підіймався. Свідок купував для нього ліки, часто дзвонив. Під час поховання брата відповідач [PERSON] відмовився брати участь в організації похорон, оскільки він був зайнятий. На похованні відповідач [PERSON] був присутній і обіцяв поставити памятник, але родичі відмовились та встановили його самостійно. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що за життя зустрічалася із [PERSON], допомагала йому, прала його речі, привозила продукти харчування, купувала ліки. Також допомагав її чоловік. Покійний часто згадував сина. З дослідженої у судовому засіданні копії амбулаторної карти слідує, що покійний [PERSON] в 2000 році хворів на жовчнокамяну хворобу, розповсюджений псоріаз, проходив відповідне лікування та обстеження, отримував консультації лікарів. В лютні 2012 року проходив лікування ока із діагнозом незріла катаракта ОД. На переконання суду наведені вище докази свідчать про те, що покійний [PERSON] був похилого віку та мав певні захворювання, проте не був у безпорадному стані. Позивач [PERSON] не надала суду достатніх доказів, які б свідчили, що наявні захворювання [PERSON] приводять його у безпорадний стан та він не може себе обслуговувати. Навпроти, із показань більшості свідків [PERSON] до ліжка прикутий не був та самостійно міг пересувався, виходив на вулицю, спілкувався із родичами та знайомими. Також не було доведено і факту ухилення відповідачем [PERSON] від надання спадкодавцеві допомоги, якої він потребував. Судом не було встановлено, щоб [PERSON] вчиняв умисні дії чи бездіяльність, з метою уникнення виконання обовязку щодо підтримки та допомоги батьку. Судом не було встановлено, щоб покійний [PERSON] вчиняв буд-які дії для звернення за допомогою до сина, в тому числі не звертався до суду за стягненням аліментів на утримання батька. При цьому відсутність спілкування між спадкодавцем та його сином в певний період часу їх життя не може розцінюватися судом як умисне ухилення від надання допомоги, тим більше, що з пояснень свідків слідує, що покійний спадкодавець мав важкий характер, що могло бути перешкодою для спілкування. Крім того, судом ставиться під сумнів життєва необхідність надання допомоги саме від відповідача [PERSON], в той час як всі інші родичі, браття, сестри, племінники, знайомі, друзі та сусіди надавали таку допомогу спадкодавцю та він був оточений їх увагою та піклуванням, що підтверджується показами більшості свідків. Отже, з наявних доказів судом не було встановлено в сукупності всіх трьох обставин: ухилення [PERSON] від надання спадкодавцеві допомоги, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме сина, які в такій справі є необхідними та достатніми для усунення від спадкування спадкоємця першої черги [PERSON] У звязку із цим відсутні законні підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON], а позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог про стягнення витрат на утримання, догляд та поховання спадкодавця в сумі 4 605,00 грн., то зазначає наступне. Згідно статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. В обґрунтування витрат, понесених на поховання позивачем [PERSON] було представлено суду чеки та квитанції на сплату нею послуг за поховання 300 грн., за ритуальні послуги 2135,00 грн., придбання та встановлення памятнику 2 170,00 грн., а всього 4 605,00 грн. В судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги в цій частині визнав та підтвердив готовність сплатити вказані витрати. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання позову в цій частині відповідачем [PERSON] не суперечить положенням чинного законодавства та обставинами справи, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та на користь [PERSON] стягуються витрати на поховання спадкодавця в загальній сумі 4 605,00 грн. Одночасно з цим витрати на утримання квартири у розмірі 11 506,00 грн., які складаються з оплати житлово-комунальних послуг за період з січня 2011 року по час травень 2014 року, задоволенню не підлягають, оскільки в розумінні статті 1232 ЦК України оплата комунальних послуг не відноситься до необхідних розумних витрат на утримання та догляд саме спадкодавця. Подібні витрати по утриманню майна спадкодавця не підлягають компенсації відповідно до статті 1232 ЦК України. Крім того, позивач [PERSON] не довела, що оплата вказаних комунальних послуг за весь період з січня 2011 року проводився виключено нею та оплата проводилася тільки з її особистих коштів, а не з пенсії спадкодавця. Натомість в судовому засіданні судом було встановлено, що за показами свідків та пояснень самої позивачки [PERSON], оплатою комунальних послуг також займався безпосередньо покійний спадкодавець та періодично надавав грошові кошти для цього. За таких обставин позовні вимоги в цій частині є незаконними та недоведеними. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial