Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

АТ Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 17789 гривень 34 копійки. Свої вимоги мотивував тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» (колишнім ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк") та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н від 20 серпня 2012 року, який складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, згідно якого останньому було надано кредит в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно вищевказаного договору, відповідач зобов`язаний повернути кредитні кошти згідно з умовами, визначеними цим договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] порушив умови кредитного договору, своєчасно не повернув кредит та не сплатив відсотки відповідно до умов договору, а тому станом на 30 вересня 2019 року заборгованість по даному кредитному договору складає 17789 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 34 копійки, просить стягнути з відповідача дану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні між АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.35-39) та [PERSON] , [INFO] (а.с.33) було укладено кредитний договір № б/н від 20 серпня 2012 року, який складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, згідно якого останньому було надано кредит в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-32). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії згідно умов, передбачених договором. У разі виникнення прострочених зобов`язань відповідач сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, або штраф, розмір якого встановлюється тарифах (п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). Анкетою-Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 20 серпня 2012 року підтверджується факт того, що відповідач повністю був проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі (а.с.7-8). У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту банку відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані банком умови. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов`язків по договору кредиту кредитор має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту позичальником. Кредитний договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі даного строку ні одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії даного договору, він автоматично продовжується на такий же строк (п. 1.1.7.12 Договору). Пункт 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 526,527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором відповідач [PERSON] порушив умови даного договору, а тому станом на 30 вересня 2019 року заборгованість по даному кредитному договору складає 17789 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 34 копійки, в тому числі: заборгованість за кредитом - 1291 грн. 37 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 13231 грн. 83 коп., 1942,84 грн. - заборгованість по пені та комісії, а також 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 823 грн. 30 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5-6). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя549 ЦК України). Норми статті 61 Конституції України вказують, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене вище та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення штрафів. Згідно ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог, слід стягнути 1 778,3 грн (1 921 грн - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) (а.с. 1) х 92,57% - задоволено судом вимоги заявленого позову).

Outcome: partial