Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

у лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, поданою в її інтересах представником адвокатом Літвіновим С.С., про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа, а саме: договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою 27.11.1980 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 879. В обґрунтування вимог зазначено, що 27.11.1980 року на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу заявник [PERSON] набула у власність житловий будинок [ADDRESS] . Однак, при посвідченні вищевказаного договору була допущена описка в зазначенні прізвища та по батькові заявника, що створює перешкоди в розпорядженні належним їй майном. Разом з тим, виправити зазначену помилку або отримати новий документ для заявника в адміністративному порядку є неможливим з об`єктивних причин. Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, [PERSON] просила заяву задовольнити. В судове засідання представник заявника адвокат Літвінов С.С. не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву [PERSON] підтримав. Представник Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення зазначеного питання залишив на розсуд суду. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року„Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.1980 року між радгоспом-заводом "Зелений Гай" Вознесенського району та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , який посвідчено Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою (а.с. 4-5). Проте, при зверненні заявника [PERSON] з метою державної реєстрації прав та їх обтяжень, державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації права власності в зв`язку з тим, що її прізвище та по батькові не співпадає з відповідним записом в як покупця житлового будинку в вищевказаному правовстановлюючому документі (" [PERSON] " замість вірного " [PERSON] "), внаслідок чого неможливо встановити факт належності останній цього майна. Разом з тим, виправити допущену помилку в обумовленому договорі купівлі-продажу в адміністративному порядку неможливо, що вбачається з відповіді, наданої Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за № 144/02-31 від 20.02.2020 року (а.с. 33). Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів ( а.с.7-21, 26). Розумних сумнівів щодо достовірності даних обставин у суду немає. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved