Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 08302 від 10.07.2008 року у розмірі 42 374,67 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.12.2011 року складає 338 586,15 грн.; стягнути солідарно на свою користь з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 10 000 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08302 від 10.07.2008 року, згідно до якого Банк зобов'язався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 85 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2013 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, з [PERSON] договору поруки № 08302 від 10.07.2008 року, з [PERSON] договору поруки № 08302/1 від 18.07.2008 року, з [PERSON] договору поруки № 08302/2 від 18.07.2008 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21березня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 24жовтня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання у справі не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання у справі не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання у справі не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до заяви позовні вимоги заперечувала, просила суд в їх задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання у справі не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до заяви позовні вимоги заперечувала, просила суд в їх задоволенні відмовити. Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір№ 08302 від 10.07.2008 року, згідно до якого Банк зобов'язався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 85 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2013 року. Вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] договору поруки № 08302 від 10.07.2008 року, [PERSON] договору поруки № 08302/1 від 18.07.2008 року, [PERSON] договору поруки № 08302/2 від 18.07.2008 року. Згідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], виданого 06 червня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище після реєстрації шлюбу на [PERSON]. Відповідно до п. 4 договору поруки № 08302 від 10.07.2008 року, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 12 договору поруки № 08302 від 10.07.2008 року, сторони прийшли до згоди, що строк (позовна давність), в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу, встановлюється протягом 5 (п'яти) років. Відповідно до п. 4 договору поруки № 08302/1 від 18.07.2008 року, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 12 договору поруки № 08302/1 від 18.07.2008 року, сторони прийшли до згоди, що строк (позовна давність), в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу, встановлюється протягом 5 (п'яти) років. Відповідно до п. 4 договору поруки № 08302/2 від 18.07.2008 року, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 12 договору поруки № 08302/2 від 18.07.2008 року, сторони прийшли до згоди, що строк (позовна давність), в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу, встановлюється протягом 5 (п'яти) років. Також вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк", договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором № 08302 від 10.07.2008 року, розмір відповідальності 10 000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років. Як вказав представник позивача, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № 08302 від 10.07.2008 року заборгованість за нею станом на 05.12.2011 року склала 43 627,80 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового повідомлення НБУ від 05.12.2011 року складає 348 586,15 грн., де: 36 962,17дол. США - заборгованість за кредитом; 3 660,60дол. США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 861,52 - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;36,20дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом; 31,29дол. США - штраф (фіксована частина); 2 076,02дол. США - штраф (процентна складова). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 03.12.2015 року по справі № 668/17299/14-ц, провадження 2/668/336/15 позовна заява [PERSON] та [PERSON] до ПАТ КБ "ПриватБанк", третя особа [PERSON] та [PERSON], про визнання договорів поруки недійсним - задоволена. Визнано недійсним договір поруки від 18.07.2008 року № 08302/1, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] в забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором від 10.07.2008 № 08302, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк". Визнано недійсним договір поруки від 18.07.2008 року № 08302/2, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] в забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором від 10.07.2008 № 08302, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк". Рішення набуло чинності 15.12.2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене, в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити. Стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON], необхідно зазначити наступне. Оскільки відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3 660,60 дол. США та комісії за користування кредитом у розмірі 861,52 дол. США. Оскільки заборгованість по процентам та комісії за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вони підлягають стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення заборгованості за пенею, нарахованою за неналежне повернення кредиту в розмірі 36,20 дол. США. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до п. 6.1Кредитного договору № 08302від 10.07.2008 року, у випадку порушення Позичальником зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 даної угоди, передбачених статтями, п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 Договорів про видачу траншів, а також Графіком погашення кредиту, відсотків та винагороди, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 даної угоди, п.п. 1.3, 2.2.3 Договорів про видачу траншів, а також Графіком погашення кредиту, відсотків та винагороди, винагороди передбаченої п.п. 4.5, 4.6 даної угоди, а також п.п. 4.5 Договорів про видачу траншів Позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язань за договором, позовні вимоги в цій частині також законні і підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення штрафів: 31,29 дол. США(фіксована частина) та 2 076,02дол. США (процентна складова), що передбачено п. 6.6 Кредитного договору № 08302 від 10.07.2008 року, де вказано, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором більше, ніж на 120 днів,у зв'язку з чим Банк буде вимушений звернутися в суд, Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 6.1 Кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобов'язань, Позичальник сплачує Банку пеню, яка нараховується за кожний день прострочення сплати кредиту. Оскільки відповідно до статі 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за № 6-2003цс15. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафів не підлягають задоволенню. Стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" щодо стягнення суми з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» за договором поруки. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі №6-745цс15 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк " про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі по 1 658 грн. 50 коп. з кожного.

Outcome: partial