Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У листопаді 2018 року представник позивача звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 972,00 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви та до досягнення нею повноліття. Крім того, просила стягнути на користь позивача судові витрати та витрати на правову допомогу у розмір 5704, 80 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 04.07.2008 року. У шлюбі в них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Відповідач не приділяє належної уваги до сина, не займається його вихованням, не виконує батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на його утримання не надає та жодним способом не проявляє батьківського піклування про нього, натомість позивачка не чинить жодних перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Зазначила, що [PERSON] на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, який виховує разом з нею сина [PERSON] та спільну дитину. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 04 липня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та 14 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. (а.с 8) Згідно повідомлення головного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» Харківської міської ради, під час проведення медичних оглядів у поліклініці та надання медичної допомоги вдома, [PERSON] супроводжує мати [PERSON] 26.07.2018 року хлопчик відвідав лікаря - педіатра дільничного у супроводі [PERSON] , який зі слів матері є вітчимом дитини. (а.с. 16) З наданої відповіді директора Харківської спеціалізованої школи I-III ступенів № 80 ХМР Х/обл. вбачається, що [PERSON] навчається в даній школі з 2011 року. За час навчання було проведено 24 батьківських зборів, на яких була присутня мати [PERSON] Батько дитини до школи не приходив, успіхами сина не цікавився. 29.09.2011 року [PERSON] складено нотаріальну заяву, зареєстровану в реєстрі за № 1709 та посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антроповою М.О., відповідно до якої відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] (а.с. 11) Також судом досліджено заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Колядою Ю.С. ,що зареєстровані в реєстрі під № № 2916, 2877, 3008 відповідно, та згідно яких вихованням дитини, [PERSON] [INFO] , займається [PERSON] та [PERSON] Батько дитини, [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. З позовної заяви вбачається, що представник позивача як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу докультурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради за № 170 від 20.02.2019 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухилився від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, належним чином участі у його вихованні та утриманні не приймає і вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення позивача батьківських прав, що відповідає інтересам дитини. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вищевикладене з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 972,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору. Суд відмовляє у стягненні з відповідача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., оскільки з боку позивача взагалі жодним доказом не підтверджено наявність таких витрат. Отже, вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial