Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У серпні 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача ТОВ «БІОНОРИКА», треті особи: ТОВ «Перша лізингова компанія», [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та моральної шкоди . Позовні вимоги мотивують тим, що 22 липня 2011 року о 18 год. 15 хв. у м. Києві на просп. Червнонозоряному навпроти будинку №5, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який є працівником ТОВ «БІОНОРИКА» та на момент пригоди керував службовим автомобілем, та мотоцикла [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 10.1 та 10.3 ПДР України відбулося падіння мотоциклу водія [PERSON] та заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Просили стягнути з відповідача на користь позивачів майнову шкоду в сумі 48 276,11 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В процесі розгляду справи позивачі збільшили розмір позовних вимог, просили стягнути з відповідача на їх користь 1 200,00 грн. вартості лікування позивача [PERSON], 225 699,13 грн. вартості матеріального збитку та 10 000,00 грн. моральної шкоди. Розпорядженням щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 446 від 10 вересня 2013 року, в зв'язку з перебуванням судді Антипової Л.О. на лікарняному та відповідно до рішення загальних зборів суддів від 09 вересня 2013 року, призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року позовну заяву повернуто позивачам. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року задоволено клопотання представника відповідача, призначено судову автотоварозначу експертизу, провадження по справі зупинено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2015 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року задоволено клопотання позивача [PERSON] та призначено додаткову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року провадження у справі відновлено. Представник відповідача подав до суду заперечення на позов, з якого вбачається, що водій [PERSON] керував автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] у неробочий час та у власних інтересах, тобто не виконував своїх трудових обов'язків. В процесі розгляду справи в якості співвідповідача було залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, стягнути з ТОВ «БІОНОРИКА» на користь [PERSON] та [PERSON] 1 200,00 грн. вартості лікування позивача [PERSON], 225 699,13 грн. вартості матеріального збитку та 10 000,00 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідач ТОВ «БІОНОРИКА» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що ТОВ «БІОНОРИКА» передало автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] у користування [PERSON], який 22 липня 2011 року, перебуваючи у відпустці без збереження заробітної плати, не виконував трудових обов'язків як працівник на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник Третя особа ТОВ «Перша лізингова компанія» до суду направила письмові пояснення та заяву про розгляд справи за її відсутності із проханням прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, 22 липня 2011 року приблизно о 18 год. 15 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Шкода», д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по просп. Червонозоряному, 5, перед зміною напрямку руху не надав перевагу в русі мотоциклу [NUMBER], який рухався по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, чим створив аварійну ситуацію для останнього та порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3 ПДР України. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 серпня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказана постанова набрала законної сили (т. 1 а.с.50). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2011 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрите у зв'язку із відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення, постанова суду набрала законної сили (т. 1 а.с.50). Згідно висновку головного судового експерта ВМТ ЛАТ [PERSON] за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №22898/15-54 від 27 грудня 2016 року, матеріальний збиток (шкода), завдана [PERSON] та [PERSON] внаслідок пошкодження мотоцикла [NUMBER], після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 липня 2011 року, з врахуванням обмежень, що викладені в дослідницькій частині висновку на дату оцінки: 22 липня 2011 року складав 85 667,68 грн.; 19 грудня 2014 року складав 146 395,46 грн.; 16 березня 2016 року складав 225 699,13 грн.; 25 травня 2016 року складав 212 114,38 грн.; 21 грудня 2016 року складав 207 313,40 грн. (т. 2 а.с. 126-152). Згідно ст. 115 ЦПК України, висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний характер) і не є обов'язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Шкода Октавія», реєстраційний номер [NUMBER] на дату ДТП зареєстрований за третьою особою, ТОВ «Перша лізингова компанія». На підставі лізингової угоди OL-0530-09-KY, згідно акту прийому-передачі від 07.08.2009 року, підписаному між ТОВ «Перша лізингова компанія» та ТОВ «Біонорика», автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС364800 за ТОВ «Перша лізингова компанія», переданий ТОВ «Біонорика» на строк до 06 серпня 2011 року (т. 1 а.с. 156-169). З досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є працівником ТОВ "БІОНОРИКА" та займав посаду фінансового директора за сумісництвом з 05 травня 2009 року, що підтверджується наказом № ВК-5-05/09 (т. 1 а.с. 135). Дослідженими письмовими доказами судом встановлено, що [PERSON] 22 липня 2011 року перебував у відгулі, який був оформлений у відповідності до його заяви на ім'я Генерального директора ТОВ «БІОНОРИКА» від 20 липня 2011 року, та використовував службовий автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] у особистих цілях (т. 2 а.с. 17-18). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ТОВ «БІОНОРИКА», відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, розпорядилося належним йому на підставі лізінгової угоди OL-0530-09-KY, згідно акту прийому-передачі від 07 серпня 2009 року майном на власний розсуд, передавши право 22 липня 2011 року керування транспортним засобом фінансовому директору [PERSON] для використання на власний розсуд поза межами посадових обов'язків, під час неоплачуваної відпустки і тому саме [PERSON] має нести відповідальність за наслідки, які наступили при використанні автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] як джерела підвищеної небезпеки 22 липня 2011 року. Відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому обов'язок з відшкодування шкоди виникає у його заподіювача за умови, що дії цієї особи були неправомірними і між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, а у разі якщо шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, навіть незалежно від вини цієї особи. За умовами ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Враховуючи презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України), він може бути звільнений від відповідальності відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Крім цього, згідно зі ст. 1187 ЦК України особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом. Якщо особа під час керування транспортним засобом має свідоцтво водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником або іншою особою, яка на законних підставах використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за заподіяння шкоди. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, на потерпілого покладено обов'язок подання доказів, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, за загальними правилами, встановленими ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, тягар цивільної відповідальності повинна нести винна в спричиненні шкоди особа, якою є водій транспортного засобу, що на відповідній правовій підставі керував ним і з вини якого настали наслідки у вигляді завдання шкоди позивачам. При цьому власник транспортного засобу може нести таку відповідальність лише тоді, коли його недбалість по відношенню до свого майна сприяла неправомірному заволодінню цим засобом. Щодо стягнення з відповідачів завданої позивачам шкоди, то суд приходить до висновку, що позивачі не довели належним чином, за якою методикою, яким чином та відповідно до якого нормативного акту суду необхідно було визначити розмір шкоди щодо кожного з відповідачів, в якому саме розмірі необхідно відшкодувати цю шкоду з кожного відповідача, а тому вимоги позивачів про стягнення шкоди з ТОВ «БІОНОРИКА» не підлягають до задоволення. Щодо заявлених вимог про відшкодування витрат, понесених у зв'язку із завданням шкоди здоров'ю [PERSON], що підтверджується квитанцією від 27 липня 2011 року на суму 1 200 грн. 00 коп., суд приходить до висновку про їх задоволення на підставі ст. 1195 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. З урахуванням обставин, які наведені позивачами в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає правомірними вимоги позивачів про відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] моральної шкоди, тому виходячи з характеру глибини фізичних та душевних страждань позивачів, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якої зазнали позивачі у зв'язку з пошкодженням майна, неможливості нормального користування ним, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 060,99 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial