Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У лютому 2017 р. позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15.05.1978 р. її було зараховано на посаду медичної сестри до Санаторія імені 30-річчя Радянської України УС ЦК Компартії України. 02.09.1996 р. санаторій було передано на баланс Управління справами Адміністрації Президента України, реорганізовано шляхом перетворення у Державне підприємство «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна». Як вказує позивач, 01.06.2016 р. діяльність Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща Озерна» було припинено шляхом приєднання до Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек». 06 червня 2016 року [PERSON] було звільнено з роботи у Державному підприємстві України «Міжнародний дитячий центр «Артек» за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, але грошових розрахунків ДП «Санаторний комплекс «Пуща Озерна» з нею не провело. Позивач зазначає, що на час його звільнення заборгованість підприємства по заробітній платі складала 9578,56 грн., проте її так і не було виплачено, у зв'язку з чим вважає за необхідне додатково стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 22302 грн. (126 грн. * 177 днів = 22302 грн.) Крім того, зазначає позивач, що протиправні дії відповідача - ДП «Санаторний комплекс «Пуща Озерна» спричинили їй моральні страждання, оскільки вона був змушена звільнитися з роботи, тому що тривалий час не отримувала заробітну плату в повному обсязі. Моральну шкоду, яка полягає у стресі, дискомфорті та незручностях, позивач оцінює у розмірі 5000 грн. Тому посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з ДП «Санаторний комплекс «Пуща Озерна» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 9578,56 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 22302 грн. та моральну шкоду за у розмірі 5000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надіславши свою заяву щодо підтримки позову та стягнення 500 грн. за надання юридичної допомоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Представник 3 особи також не з'явився. Суд, дослідивши письмові докази у справі прийшов до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду даної справи та встановив наступне. Як з'ясував суд, 15.05.1978 р. позивача [PERSON] було зараховано на посаду медичної сестри до Санаторія імені 30-річчя Радянської України УС ЦК Компартії України. При цьому 02.09.1996 р. санаторій було передано на баланс Управління справами Адміністрації Президента України, реорганізовано шляхом перетворення у Державне підприємство «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна». 01.06.2016 р. діяльність відповідача - ДП «Санаторний комплекс «Пуща Озерна» було припинено шляхом приєднання до 3 особи - Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек». Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2016 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи у Державному підприємстві України «Міжнародний дитячий центр «Артек» за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, але грошових розрахунків ДП «Санаторний комплекс «Пуща Озерна» з нею не провело. У відповідності до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, які зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому суд приходить до висновку, що стягнення із відповідача на користь позивача [PERSON] заборгованості по заробітній платі у розмірі 9578,56 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 22302 грн. та задоволення позову у цій частині. Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як з'ясовано судом, несплатою відповідачем позивачу [PERSON] усіх належних їй при звільненні виплат, позивачу було завдано моральні страждання, був порушений звичний уклад її життя, а тому враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 2000 грн., яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача 500 грн. за надання юридичної допомоги та 640 грн. судового збору на користь держави. Тому враховуючи викладене та

Outcome: partial