Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - Державна реєстраційна служба України Головного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її племінниця, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності. Позивачка вказала, що 02 грудня 2014 року вона звернулася до ПНКМНО Бублик Т.В. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спірну квартиру накладений арешт Першою київською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 2004 року № 1414718 на підставі листа Держадміністрації Шевченківського району м. Києва від 10 грудня 1998 року № 1318, оскільки [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її сина. Зазначила, що листом від 14 листопада 2014 року Перша київська державна нотаріальна контора повідомила, що термін зберігання розпоряджень складає три роки, а тому вони знищені, а Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація повідомила, що для знаття обтяження необхідно надати копію листа, яким накладено арешт. Посилаючись на те, що накладений арешт порушує її спадкові права, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений Першою київською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 2004 року № 1414718 на підставі листа Держадміністрації Шевченківського району м. Києва від 10 грудня 1998 року № 1318. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від Шевченківської РДА в м. Києві надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, при винесенні рішенні покладаються на розсуд суду (а.с. 26). Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, актовий запис № 80 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло вказана квартира належала померлій на праві власності (а.с. 11). Позивачка є тіткою померлої спадкодавниці. Факт родинних відносин підтверджується тим, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], у графі батько записано "[PERSON]" ( а.с. 7), який є братом позивачки. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], у графі батько вказано "[PERSON]" ( а.с. 8-9). Згідно експертного висновку № 056/260-а/2 від 28.05.2014 року щодо різниці по батькові [PERSON]/[PERSON], то розбіжності в документальних записах зумовлені змішуванням в усному мовленні й письмі етимологічно споріднених імен [INFO] та [INFO], які українська та російська ономастична традиції кваліфікують відповідно як офіційний та розмовний варіанти ( а.с. 10). Отже, батько померлої є рідним братом позивачки, а його донька - племінницею. Позивачка, у строки передбачені ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Бублик Т.В. з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу після смерті померлої (а.с. 58-92). 02 грудня 2014 року приватний нотаріус Бублик Т.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що на квартиру накладено арешт (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, арешт на спірну квартиру був накладений при позбавленні [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] (а.с. 13-14). Розпорядженням Шевченківської РДА м. Києва від 21.10.1999 року № 1168 дитину [PERSON] було визначено в дитячий будинок " Малятко" ( а.с. 15). 20 березня 2001 року Тверський міжмуніципальний суд ЦАО м. Москви виніс рішення, яким [PERSON] усиновлено [PERSON] ( а.с. 46-47) та видано свідоцтво про усиновлення ( а.с. 48). Після усиновлення усі майнові права між усиновленими та батьками по крові припиняються. З листа Першої державної нотаріальної контори (а.с. 16) вбачається, що надати інформацію з приводу накладення арешту на квартиру неможливо, оскільки згідно номенклатури справ за 1998 рік, термін зберігання розпоряджень по накладенню та зняттю заборони склав 3 роки. За інформацією Шевченківської РДА в м. Києві, їм документи щодо заборони на квартиру не передавалися, з метою розгляду питання щодо погодження зняття обтяження на об'єкт нерухомості необхідно надати лист, яким було накладено обтяження (а.с. 17). Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 гл. 29 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Отже, з огляду на вищезазначені норми та з'ясовані обставини, вбачається правомірність звернення до суду з такими вимогами [PERSON], як спадкоємиці майна померлої. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна померлої. Вказане свідчить про те, що арешт квартири [ADDRESS] існує формально, чим порушує спадкові права позивачки. Враховуючи наявність зареєстрованого Першою київською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 2004 року № 1414718 на підставі листа Держадміністрації Шевченківського району м. Києва від 10 грудня 1998 року № 1318 арешту, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку у зв'язку з відсутністю документів, на підставі яких він був накладений та позивачка в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність захисту її права на спадщину шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved