Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ "КСУ Техмонтаж" (після зміни найменування), третя особа - прокуратура м. Києва, про стягнення заборгованості із заробітної плати, в якому зазначено, що 01.09.2009 р. між ЗАТ "КСУ Техмонтаж" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено строкову трудову угоду про виконання робіт, саме: монтаж обладнання і трубопроводів на реконструкції обладнання КРМ цеху № 6 МПФ - Вайдманн. Позивачам стало відомо, що відповідач не оформив належним чином підписані трудові угоди, а саме не було видано наказу чи розпорядження щодо їх укладання. Згідно ст. 24 КЗпП України, якщо наказ чи розпорядження не були видані, а працівник був допущений до роботи, то трудовий договір вважається укладеним. Згідно табелю робочого часу позивачі були допущенні до роботи. У 2009 році роботу було завершено, але відповідач на даний час не розрахувався та не видав трудові книжки позивачам. Позивачі неодноразово зверталися до відповідача з проханням досудового врегулювання спору, але відповіді не надходило. Тому представник позивачів просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що у 2009 році він з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виконував роботу по керівництву робіт по реконструкції обладнання КРМ цеху № 6 МПФ-Вайдман. Як керівник, він на основі плану-зведення фонду заробітної плати, табеля та коефіцієнта трудової участі кожного робітника розраховував величину заробітної плати, передавав ПТО та бухгалтерію для остаточних нарахувань. Заробітна плата на підприємстві постійно затримувалася, внаслідок чого вони двічі: у вересні та жовтні 2009 року, припиняли роботу, після чого їм здійснювалася виплата заробітної плати частково. Вказане також підтверджується наданим відповідачем видатковим касовим ордером. Після першого припинення роботи, директором ЗАТ "КСУ Техмонтаж" було привезено трудові угоди, проте останні не були оформлені належним чином, про що вони дізналися пізніше. За його підрахунками, позивачам не було виплачено щонайменше по 5000,00 грн.. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судові засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача - Пригоцький Л. П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що дійсно, на їхньому підприємстві до лютого 2010 року працювали [PERSON] та [PERSON], тобто останні знаходилися у трудових відносинах з ЗАТ "КСУ Техмонтаж" на момент виконання робіт по об'єкту з монтажу обладнання і трубопроводів на реконструкції обладнання КРМ цеху № 6 МПФ-Вайдман. Позивач [PERSON] на підприємстві ніколи не працював, а з [PERSON] та [PERSON] на момент виконання вказаних робіт у трудових відносинах з ЗАТ "КСУ Техмонтаж" не знаходився. Трудові угоди, які були надані позивачами, не відповідають вимогам чинного законодавства, а також ніколи не підписувалися на підприємстві. Позивачі не могли бути допущені до роботи, оскільки не проходили обов'язкового інструктування та медичного огляду. Щодо наданих табелів робочого часу при виконанні будь-яких робіт, то на підприємстві з 2006 року такі табеля відсутні. До 2006 року складанням та підписуванням вказаних табелів займався керівник виробничого відділу, який передавав його до бухгалтерії. Щодо роботи [PERSON], то останній був виконробом при виконанні робіт по об'єкту з монтажу обладнання і трубопроводів на реконструкції обладнання КРМ цеху № 6 МПФ-Вайдман, до повноважень якого входило також підбір спеціалістів для виконання робіт. Останньому 03 листопада 2009 року, проти чого позивач [PERSON] не заперечує, було видано грошові кошти в сумі 73033,79 грн. як заробітна плата для найманих працівників, якою він самостійно розпоряджався. У зв'язку із вищевикладеним, просить позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до доданих до позовної заяви трудових угод від 01 вересня 2009 року між позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ЗАТ "КСУ Техмонтаж" для виконання робіт по об'єкту з монтажу обладнання і трубопроводів на реконструкції обладнання КРМ цеху № 6 МПФ-Вайдман строком до 31 грудня 2009 року було укладено договір на виконання робіт (а. с. 4, 5, 6). Вказані трудові угоди містять підписи сторін та печатку ЗАТ "КСУ Техмонтаж", проте наказу чи розпорядження щодо їх укладання не були видані. Згідно табелю робочого часу, підписаний позивачем [PERSON], позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] були допущені до роботи. У 2009 році робота була завершена, проте відповідач розрахунок не провів. Крім того, відповідно до акту перевірки № 26-06-85/62 від 20.01.2012 року, поведеного територіальною державною інспекцією праці у м. Києві встановлено, що позивач [PERSON] ніколи не працював на підприємстві, позивач [PERSON] був звільнений в липні 1995 року, позивач [PERSON] був звільнений липні 2007 року, тобто у період виконання робіт у 2009 році останні не знаходилися у трудових правовідносинах з ЗАТ "КСУ Техмонтаж" (а. с. 209-210). Позивачі [PERSON] та [PERSON] мали трудові відносини з відповідачем, проте за виконання робіт у 2009 році останні отримали заробітну плату, що підтверджується видатковим касовим ордером від 03.11.2009 року, відповідно до якого позивач [PERSON] як виконроб отримав заробітну плату за виконану роботу в сумі 73033,79 грн. для подальшої виплати працівникам (а. с. 71). Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України, додержання письмової форми є обов'язковим при укладанні трудового договору з фізичною особою. Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Частиною 4 статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до ст. 24-1 КЗпП України, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Враховуючи те, що трудові договори на підприємстві не були оформлені наказом чи розпорядженням, працівників відповідачем не було допущено до роботи, оскільки табель підписаний не власником або уповноваженою ним особою, наприклад директором, інструктаж, проводився не підприємством ЗАТ "КСУ Техмонтаж", а ВАТ "МПФ-Вайдман", позивачами у судовому засіданні на підтвердження дійсності укладених трудових договорів не було надано доказів підтвердження реєстрації вказаних договорів у державній службі зайнятості за місцем свого проживання, тому суд приходить висновку, що вказані договори укладені з порушенням вимог чинного законодавства та не є належним доказом на підтвердження позовних вимог про стягнення заробітної плати з ЗАТ "КСУ Техмонтаж" (після зміни найменування ПАТ "КСУ Техмонтаж") позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відсутність трудових правовідносин між вказаними особами підтверджено також актом перевірки № 26-06-85/62 від 20.01.2012 року, поведеного територіальною державною інспекцією праці у м. Києві. Щодо твердження представника відповідача, що вказані договори містять підроблені підписи та печатку, то вони не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені належними доказами, зокрема проведеними перевірками, експертизами тощо. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, а саме - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Про нараховані суми належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводяться в день звільнення. Частиною другою ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Так, дійсно, проведеною перевіркою територіальною державною інспекцією праці у м. Києві, оформленою актом перевірки № 26-06-85/62 від 20.01.2012 року встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були звільнені з підприємства 12 лютого 2010 року. Останнім всупереч вимог чинного законодавства не було видано в день звільнення трудових книжок та не було проведено остаточного розрахунку. Проте відповідачем, проти чого позивач [PERSON] не заперечує, було видано грошові кошти за виконання робіт по об'єкту з монтажу обладнання і трубопроводів на реконструкції обладнання КРМ цеху № 6 МПФ-Вайдман в сумі 73033,79 грн., що підтверджено відповідним видатковим касовим ордером від 03.11.2009 року. Суд критично відноситься до тверджень позивача [PERSON] щодо того, що вказані гроші були видані в якості часткового погашення заборгованості, оскільки розмір робіт не був обумовлений окремо. Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивачів з приводу стягнення заробітної плати за виконання робіт по об'єкту з монтажу обладнання і трубопроводів на реконструкції обладнання КРМ цеху № 6 МПФ-Вайдман є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі відносяться на державу.

Outcome: dismissed