Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] та стягнути з останнього в її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 7500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що згідно рішення Рожнятівського районного суду від 04 квітня 2019 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Після винесення вказаного рішення суду відповідач [PERSON] звільнився з постійного місця роботи в нафтовидобувній галузі та виїхав на роботу за кордон в Англію , де на даний час неофіційно працює та заробляє приблизно 1000 фунтів стерлінгів щомісячно, що становить 30700 гривень. Крім того отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання, інших утриманців крім сина [PERSON] немає, а тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Однак відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти виходячи з отримуваного ним доходу, а тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом про збільшення розміру аліментів. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Ошуст С.Є. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю покликаючись на викладені у позовній заяви обставини, просили про задоволення позову. Крім цього [PERSON] пояснила, що на даний час відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини, не відвідує її. Їй відомо, що останній працює за кордоном, отримує високий дохід, що підтверджується наданими нею фотографіями про перебування відповідача за кордоном, а також дисками із відеозаписами їхніх розмов. Крім отримуваного ним заробітку закордоном, відповідач отримує ще і пенсію по інвалідності у розмірі 3300 гривень. Зазначила, що виконавчий лист по справі про стягнення аліментів вона не звертала до виконання, оскільки вважала, що відповідач в добровільному порядку надаватиме матеріальне утримання своєму синові, однак з часу винесення рішення відповідач тільки двічі надсилав їй грошові кошти у розмірі по 1200 гривень, через віділення укрпошти. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав частково, зазначив що на даний час офіційно не працевлаштований, перебивається тимчасовими заробітками в Україні, на сезонні роботи за кордон не виїжджає у зв`язку зі станом здоров`я, так як являється інвалідом третьої групи загального захворювання. З огляду на наведене просив про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів на утримання диини у розмірі 1200 гривень, а справу розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Калиній Ю.М. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що на даний час відповідач [PERSON] офіційно непрацевлаштований, власного житла немає, проживає в будинку своїх батьків, перебивається тимчасовими заробітками в Україні, його дохід складає близько 7000 - 8000 гривень на місяць. Його фізичний стан здоров`я не дає йому змоги працювати та платити розмір аліментів у визначеному позивачкою розмірі. Відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , однак у меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме у розмірі 1200 гривень щомісячно. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітю дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 14 травня 2019 року та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6, 62). З відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 04 квітня 2019 року (а.с.3). Згідно ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 852 виданої Цінівською сільською радою 14.11.219 (а.с.41). Відповідач [PERSON] до 20 березня 2019 року працював в ТОВ "Полтавська бурова компанія", його середньомісячна заробітна плата становила близько 30861 грн. 16 коп., що підтверджується витягом з державного реєстру платників податків (а.с.40). На даний час відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання у розмірі 3328 грн. 23 коп., що підтверджується довідкою №6149 виданої Рожнятівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) (а.с. 51). Як вбачається з довідки № 9219/19 виданої головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 20.11.2019, відповідач [PERSON] 13 травня 2019 року здійснив виїзд за межі України (а.с. 60). Зазначена довідка свідчить про той факт, що відповідач на даний час перебуває за кордоном. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд критично оцінює надані позивачкою в якості доказів фотокопії на яких зображений відповідач та звукозапис телефонної розмови між нею та відповідачем, який міститься на DVD-R диску, оскільки з таких не можна дійти переконливого висновку, що відповідач працевлаштований за кордоном та отримує доходи, як зазначає позивачка, які давали б йому можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі в сумі 7500 грн. щомісячно. Разом з тим, положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд звертає увагу сторін, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст. 291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2019 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Разом з тим, виходячи із засад справедливості та розумності, захисту прав та інтересів малолітньої дитини, враховуючи вік дитини, її потреби на матеріальне утримання, фізичний і духовний розвиток, враховуючи розмір встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, може працювати та надавати матеріальне утримання, інших утриманців крім сина [PERSON] немає, на даний час перебуває за межами України, часткове визнання ним позову, а тому суд вважає вимогу позивачки про збільшення розміру аліментів підставною, однак у меншому розмірі ніж нею заявлено, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач працевлаштований та може сплачувати аліменти в розмірі 7500 грн. щомісячно не надано. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 2400 грн. щомісячно, тобто в розмірі не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (з 1 грудня - 2218 гривень для дитини віком від 6 до 18 років). Суд зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial