Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

12 листопада 2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль». Відповідно до кредитного договору № 014/0085/82/131800 від 01 грудня 2006 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було надано [PERSON] споживчий кредит у сумі 25 000,00 доларів США строком до 01 грудня 2016 року із сплатою 14 % річних. 04 грудня 2006 року між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір № 014/11-186/131800, згідно якого виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме житловим будинком з усіма надвірними побудовами та спорудами за номером [ADDRESS], та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 23 вересня 2005 року. Однак відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору не виконав всі покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 29 жовтня 2013 року загальна заборгованість [PERSON] перед Банком становить 10 629,14 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 84 958,71 гривень. На підставі викладеного представник позивача просить суд стягнути заборгованість в розмірі 10 629,14 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 84 958,71 гривень за кредитним договором № 014/0085/82/131800 від 01 грудня 2006 з [PERSON], а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0085/82/131800 від 01 грудня 2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з усіма надвірними побудовами та спорудами за [ADDRESS], загальною площею 99,5 кв.м., що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], а також стягненню з відповідачів понесені позивачем судові витрати при звернені до суду. Представник позивача [PERSON] (що діє на підставі довіреності) до судового засідання не з'явився від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволені позову наполягає та просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать судові повідомлення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 01 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0085/82/131800, відповідно до якого [PERSON] було надано споживчий кредит у сумі 25 000,00 доларів США строком до 01 грудня 2016 року із сплатою 14 % річних (а.с. 7-10). Згідно ст. 525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 525 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно договору іпотеки № 014/11-186/131800 від 04.12.2006 року укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] згідно якого виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме житловим будинком з усіма надвірними побудовами та спорудами за номером [ADDRESS], загальною площею 99,5 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м. На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок (шлакоблок) літ. А1-1, сарай літ. Г-1, огорожа 1-3, мостіння І, який належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 23 вересня 2005 року, реєстровий № 1333, та зареєстрованого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 25 жовтня 2005 року відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 8739449, реєстраційний № 1025371, номер запису 3490, в книзі № 6 (а.с.14-17,35-36). Тобто з укладанням кредитного договору, Іпотечного договору Кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання Позикодавцями своїх зобов'язань за кредитним договором в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на заставлене за Іпотечним договором майно, а також стягнути з Позичальника суму основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та пеню, дана норма передбачена пунктом 5.1 договору іпотеки від 04 грудня 2014 рку. При цьому [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитного договору, з порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його використання, а також з умовами іпотечного договору, що підтверджується його особистим підписом на договорах. Відповідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором [PERSON] у порушення умов кредитного договору несвоєчасно та не у повному обсязі здійснював щомісячні платежі, у зв'язку з чим станом на 29 жовтня 2013 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 014/0085/82/131800 від 01 грудня 2006 року становить 10 629,14 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 84 958,71 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 8 958,59 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 71 606,01 гривень, заборгованість по сплаті відсотків - 638,14 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 5 100,65 гривень, пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 1 032,41 долара США, що у гривневому еквіваленті становить 8 252,05 гривні (а.с.19-22). Згідно вимоги про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 014/0085/82/131800 від 01 грудня 2006, яка була надіслана [PERSON] 09 вересня 2013 року та вимоги про виконання грошових зобов'язань за договором іпотеки № 014/11-186/131800 від 04.12.2006 року, яка була надіслана 09 вересня 2013 року [PERSON], дані вимоги повернуті на адресу Банку без виконання (а.с. 23-27). Відповідачі, не прибувши до судового засідання, не побажали реалізувати свої процесуальні права на спростування доводів позову і доказування належного виконання ними обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорюють наявних підстав для задоволення позову та суми заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф, і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначаються крім іншого спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою статтею 38 цього Закону, частина 1 якої передбачає право Іпотекодержателя на продаж цього предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, а також початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З урахуванням наведених норм, виходячи з того, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору за подання позову майнового характеру пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 849,59 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України, 33, 35, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved