Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів і визначення місця проживання малолітньої дитини. В своєму позові позивач просила визначити місце проживання малолітньої дитини - громадянина України [PERSON], [INFO], з його матір'ю громадянкою України [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з громадянина [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], аліменти до досягнення повноліття щомісячно в розмірі прожиткового мінімуму для відповідної вікової категорії в сумі 1355, 00 грн.; стягнути з громадянина [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], щомісячні додаткові витрати на утримання малолітньої дитини до досягнення повноліття в розмірі прожиткового мінімуму для відповідної вікової категорії в сумі 1355, 00 грн. В березні 2017 року позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила розірвати шлюб між нею та громадянином [PERSON] [PERSON]. В травні 2017 року представник позивача подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги в частині вимоги визначення місця проживання дитини і участі в її вихованні залишити без розгляду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з громадянином [PERSON] [PERSON] з 10 липня 2010 року, шлюб укладений відповідно до національного законодавства Шотландії у місті Гретна. Від шлюбу вони мають дитину- [PERSON] [INFO], громадянина України, який проживає з матір'ю. На даний час позивач та відповідач мають різні погляди на життя і виховання малолітньої дитини. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, разом не проживають, кожен веде окреме господарство. Враховуючи встановлення місця проживанння малолітньої дитини з матір'ю, позивач вважає за доцільне стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача до суду надав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають в шлюбі з 10 липня 2010 року, шлюб укладений відповідно до національного законодавства Шотландії у місті Гретна (а.с. 43-44) Від шлюбу сторони мають дитину- [PERSON] [INFO], громадянина України (а.с.17). На даний час дитини проживає разом з матір'ю. Позивач та відповідач мають різні погляди на життя і виховання малолітньої дитини. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, разом не проживають, кожен веде окреме господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей. З урахуванням всіх обставин у справі, причин припинення шлюбних відносин, неможливості примирення сторін та збереження сімейних відносин, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і підлягає розірванню. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вимог діючого законодавства, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що позивачем не надано доказів щодо розміру доходів відповідача. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні до його заробітку, а саме у розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини мають бути стягнуті з часу звернення з позовною заявою до суду, а саме: з 16 листопада 2016 року. Оскільки спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини відсутній, дитина залишається проживати з матір'ю. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: partial