Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ПрАТ "АТП "Атлант" про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 27.12.1983 року по 14.05.2004 року перебував у трудових відносинах із Київським спецавтопідприємством «Українським виробництвом транспортним об'єднанням «Укрмясомолтранс», правонаступником якого є ПрАТ «АТП «Атлант». У період з 03,05,07,09 червня 1986 року він перебував у відрядженні та виконував роботи з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. 20.02.1997 року ПрАТ "АТП "Атлант" було надано позивачу довідку про заробітню плату за роботу в зоні відчуження № 42, в якій зазначено, що за період 03,05,07,09 червня 1986 року йому нарахована заробітна плата в розмірі 169,45 крб. 18.06.2018 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою № 212 про перерахунок заробітної плати та видачу довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках встановленого законодавством зразка. Просив при здійсненні перерахунку підвищити тарифну ставку на 100 % та нарахувати 60 % премії. 05.07.2018 року листом № 269 відповідач відмовив у здійсненні перерахунку заробітної плати та видачі довідки встановленого зразка, посилаючись, на те, що всі первинні документи, на підставі яких може бути надана довідка про заробітну плату встановленого законом зразка, знищені. Позивач не погоджуючись із такими діми відповідача, просить суд зобов'язати ПрАТ «АТП «Атлант» провести перерахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження, а саме збільшити на 100 % тарифну ставку на нарахувати премію в розмірі 60% від тарифної ставки за цей же період, та просить суд зобов'язати ПрАТ «АТП «Атлант» видати нову довідку про заробітну плату встановленого зразка за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період 03,05,07,09 червня 1986 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов суду не надав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON], [INFO], перебував у трудових відносинах з Київським спецавтопідприємством «Українським виробництвом транспортним обєднанням «Укрмясомолтранс», правонаступником якого є ПрАТ «АТП «Атлант». В період часу з 03,05,07,09 червня 1986 року позивач знаходився у відрядженні в зоні відчуження, виконуючи роботи з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Наказом № 32-К від від 14.05.2004 року [PERSON] був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 19) Позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та є інвалідом 3 групи, захворювання пов'язано з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с. 7 -9) 20.02.1997 року позивачу була видана довідка про заробітну плату за роботу в зоні відчуження № 42, в якій зазначено, що за період 03,05,07,09 червня 1986 року йому нарахована заробітна плата в розмірі 169,45 крб.(а.с. 13) У подальшому позивач, дізнавшись що розрахунок, який був відображений у довідці від 20.02.1997 року № 42 про заробітню плату за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильній АЕС, проведено не правильно, без врахування вимог нормативно-правових актів, з яких знято гриф «Секретно» та «для службового користування», які регулювали порядок та розміри оплати праці осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні. 18.06.2018 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про перерахунок заробітної плати та видачу довідки про заробітню плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках встановленого законодавством зразка. При здійсненні перерахунку підвищити тарифну ставку на 100 % та нарахувати 60 % премії. (а.с. 21) 05.07.2018 року листом № 269 відповідач відмовив у здійсненні перерахунку заробітної плати та видачі довідки встановленого зразка, посилаючись, на те, що всі первинні документи, на підставі яких може бути надана довідка про заробітну плату встановленого законом зразка знищені. (а.с. 23) Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 70 вказаного закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси. За змістом статті 36 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оплата праці громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за підвищеними тарифними ставками (відрядними розцінками) і посадовими окладами, з урахуванням рівня радіоактивного забруднення ізотопами цезію, складності виконуваних робіт і умов праці. Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» визначено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, крім перерахованих вище, іншими нормативними актами не передбачені, отже, вони є діючими на цей час. У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 року № 1767-рс і від 11.12.1986 року № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168-5, від 10.06.1986 року № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 року № 530-рс, від 16.12.1986 року № 694-рс, від 06.01.1988 року № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986 року, № 58с від 11.06.1986 року, № 132с від 16.09.1986 року, № 179с від 25.12.1986 року, № 8с від 22.01.1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05.10.1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати. Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 p. № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Рада Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 p. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 p. N 964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством. Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС ВІТІ.07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100% тарифної ставки (посадового окладу). Згідно постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7). Виходячи з п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року, п. п. 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року, п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці. Разом з тим, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.10.1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки в період часу з 03,05,07,09 червня 1986 року [PERSON] виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яка відноситься до території з високим рівнем радіоактивного опромінення, вимоги про здійснення перерахунку заробітної плати є обґрунтованими, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з врахуванням всіх зазначених вище постанов, в тому числі тарифна ставка за період виконання робіт позивачем в зоні небезпеки повинна бути підвищена на 100%, тобто в два рази та нарахована премія в розмірі 60% тарифної ставки. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, що передбачено ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обгрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved