Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований 26.12.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №571. Неповнолітю дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. Прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Витрати по справі покласти на відповідача. Підставою зверення до суду є те, що між сторонами втрачені всі фізичні та духовні зв"язки, шлюб носить формальний характер. Спільне життя не склалось через те, що постійні сварки та взаємні образи призвели до того, що вони втратили інтерес один до одного. У них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов"язки. Відповідач не приділяв уваги вихованню дітей, не допомагає їй по господарству, матеріально не допомагає. Переконана, що примирення не дасть бажаних результатів. Спір відносно нажитого майна та визначення місця проживання спільної дитини відсутній. Наведене призвело до остаточного розпаду сім`ї та стало причиною звернення до суду з даним позовом. Вважає, що відновити сімейні відносини між ними неможливо, а тому час на примирення бажаного результату не дасть. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.12.2019 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву. В підготовчому судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, вказавши, що бажає змінити прізвище на дошлюбне " [PERSON] ", просила їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, у зв"язку з визнанням позову відповідачем, вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (ч. 4 ст. 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч.5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (ч.4 ст. 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України) Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.12.2012 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №571, 26 грудня 2012 року був зареєстрований шлюб (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що від даного шлюбу [INFO] народилась [PERSON] , яка проживає з позивачкою (а.с. 7). У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - " [PERSON] ". З огляду на викладене, суд встановив, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки проживають окремо, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спір відносно проживання спільної дитини відсутній. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати, неповнолітню [PERSON] залишити проживати з матір" ю . При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved