Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

15 вересня 2020 року Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дати звернення з позовом до повноліття дитини. Свою позицію обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 травня 2020 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] . Мати дівчинки була засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі та дитина фактично залишилась без батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 31 жовтня 2016 року № 274 над малолітньою [PERSON] було встановлено опіку та опікуном призначено її бабу [PERSON] . На даний час дівчинка проживає з опікуном в квартирі [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання та виховання дитини. Мати [PERSON] , повернувшись з місць позбавлення волі, самостійно не зверталась до служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради для вирішення питання повернення їй дитини для виховання, натомість опікун малолітньої надала до служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради нотаріально посвідчену заяву матері дитини, в якій остання зазначила, що не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] . Під час обстеження умов проживання малолітньої було з`ясовано, що мати, після повернення з місць позбавлення волі не працевлаштувалась, вихованням та утриманням дитини не займається і займатись наміру не має, проти позбавлення її батьківських прав не заперечує, заяву не відкликала. Зазначив, що ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України зобов`язує того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, а ст. 180 СК України - утримувати дитину. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю. До викладеного в позовній заяві додала, що орган опіки та піклування діє виключно в інтересах дитини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Зазначила, що не може утримувати дитину. Представник третьої особи в судовому пояснила, що дитина [PERSON] , до позбавлення батьківських прав знаходилась на утриманні бабусі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] з народження проживає у неї. Батько дівчинки, який є її сином, перебуває в місцях позбавлення волі, а мати ніколи її не забирає. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Южноукраїнську Миколаївської області, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області 24 листопада 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 406. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7/. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнскьої міської ради Миколаївської області № 273 від 31 жовтня 2016 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та визначено форму влаштування малолітньої - встановлення опіки, в зв`язку з тим, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] , вироком Южноукраїнського міського суду від 21 березня 2016 року по справі № 486/66/16-к засуджена до покарання у виді позбавлення волі, а батько перебуває під вартою у Миколаївському слідчому ізоляторі, згідно ухвали Южноукраїнського міського суду від 03 жовтня 2016 року по справі № 486/835/16-к. Строк тримання під вартою продовжено до 30 листопада 2016 року /а.с. 11/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 травня 2020 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] /а.с. 23-25, 26/. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 31 жовтня 2016 року № 274 над малолітньою [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном її бабусю [PERSON] /а.с. 12/. Як вбачається з копії акту обстеження умов проживання від 30 липня 2020 року малолітня [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . Умови для проживання дівчинки задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. На момент відвідування в квартирі чисто, є необхідні меблі, побутова техніка та інші предмети тривалого вжитку. Продукти харчування в наявності. Для виховання та розвитку дитини створена окрема кімната з необхідними меблями. Дитячі речі відповідно до сезону, шкільне приладдя, іграшки. В ході бесіди опікун [PERSON] повідомила, що мати дівчинки, повернувшись з місць позбавлення волі, не має наміру та не виконує в повному обсязі свої батьківські обов`язки відносно малолітньої доньки. Ніде не працює, дитині увагу не приділяє. Дівчинка знаходилась на повному матеріальному утриманні опікуна /а.с. 19/. Згідно інформації Южноукраїнської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, мати малолітньої [PERSON] , [PERSON] в 2019-2020 роках не приходила на батьківські збори, не підтримувала зв`язок з класним керівником, не цікавилась життям та успіхами дитини в школі /а.с. 20/. НКП "Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" надав інформацію, згідно якої [PERSON] знаходиться під наглядом НКП "ЮУ МЦПМСД" з дня народження. На прийом до лікаря-педіатра з приводу захворювань та профілактичних оглядів дівчинки звертається тільки бабуся, яка є опікуном дитини /а.с. 21/. Відповідно до інформації Южноукраїнської міської філії Миколаївського обласного центру зайнятості [PERSON] станом на 13 серпня 2020 року не зареєстрована як безробітна /а.с. 27/. [PERSON] станом на 02 липня 2020 року двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, а також до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КК України. Відбувала покарання в місцях позбавлення волі /а.с. 22/. 10 липня 2020 року [PERSON] у своїй заяві повідомила, що у зв`язку з тим, що не бере участь у вихованні та матеріальному забезпеченні її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] . Справжність підпису [PERSON] засвідчена приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В. /а.с. 13/. Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради згідно висновку від 27 серпня 2020 року вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , оскільки вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє уваги її розвитку /а.с. 15-16/. Відповідно до ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ( п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи докази у сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факти того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, ухиляється від утримання малолітньої дитини, та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки, що є підставою для задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Розмір аліментів суд визначає з врахуванням обставин передбачених ст. 182 СК України, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, яка не працює, її обов`язок по утриманню неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та здатність працювати, і вважає, що позов підлягає задоволенню в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та саме зазначений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за дві вимоги у сумі 1681,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даними вимогами.

Outcome: approved