Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

04 червня 2018 року на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області передано заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису у справі про насильство в сім'ї. Свою заяву обґрунтовувала тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після народження молодшої доньки, їхні стосунки погіршились та вона хотіла переїхати проживати до квартири, яку вони придбали у шлюбі. [PERSON], дізнавшись про її наміри, змінив замки на вхідних дверях та відмовляється пускати її до квартири разом з дітьми, умисно позбавляючи їх житла, що у відповідності до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є економічним насильством. Вказала також, що [PERSON] приїжджав до квартири своїх батьків, де вона з дітьми тимчасово мешкає, та погрожував їй фізичною розправою, якщо не відмовиться від наміру вселитись до квартири, а потім почав бити на очах у дітей, розбив її мобільний телефон. Але вона вибігла на вулицю та за її проханням перехожі викликали поліцію, якою зафіксовано факт її побиття та виселення з дітьми фактично на вулицю. Дані події мали негативний вплив на старшу доньку. В даний час проживає у знайомих, а [PERSON] продовжує не допускати її та дітей до квартири, на яку вона має право. Просила суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців щодо [PERSON], [INFO], яким визначити заходити тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов'язки: 1) зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні майном [PERSON] та її дітям, що є об'єктом права спільної сумісної власності, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 2) заборонити [PERSON] наближатись ближче ніж на 500 метрів до місця їхнього проживання за адресою: [ADDRESS] 3) заборонити [PERSON] наближатись ближче ніж на 500 метрів до місця навчання доньки [PERSON], а саме до дошкільного навчального закладу №249 по вул. Ромена Ролана, 3а в м.Києві. У судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримала. Суду пояснила, що в даний час проживає разом з неповнолітніми дітьми. [PERSON] постійно чинить їй перешкоди в користуванні спільною квартирою. Вона намагалась туди вселитись, але чоловік позбавляє її такого права та чинить економічне насильство в сімї. Коли вона одного разу прийшла до квартири, то [PERSON] виходив звідти разом зі своєю коханкою. Тому вважає, що вони проживають разом в квартирі, неправомірно позбавляючи її та її дітей права там проживати. В даний час в них склались неприязні стосунки та вона має намір подати позов про поділ майна, а дану заяву подала, оскільки такі заяви мають скорочені строки розгляду. Дійсно в них на даний час виник спір щодо прав на дану квартиру. При застосуванні [PERSON] до неї фізичного насильства побоїв не знімала. Просила задоволити подану заяву та видати обмежувальний припис. У судовому засіданні [PERSON] проти доводів заяви заперечував. Суду пояснив, що дійсно має з [PERSON] двох неповнолітніх дітей. В даний час вони проживають окремо, та в них склались вкрай неприязні стосунки, в тому числі щодо користування квартирою. При вирішенні справи просив врахувати, що дана квартира є його особистою власністю, а не спільним майном подружжя, та в ній проводиться ремонт, що унеможливлює проживання [PERSON], а тим більше неповнолітніх дітей. В даній квартирі він також не проживає. Жодного насильства ні по відношенню до [PERSON], ні до дітей він не вчиняв. Щодо подій у квітні 2018 року, то вважає, що [PERSON] навмисно вчинила сварку та викликала поліцію, щоб він мав негативну характеристику, але винним його у вчиненні адміністративного правопорушення його не визнавали. Просив відмовити в задоволенні заяви. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Підпунктом 7 частини 1 статті 1 Закону визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Судом установлено, що 19 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] Батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві). Батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданого Святошинським районним в м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві). 16 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири загальною площею 40,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира складається однієї житлової кімнати. З довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинськогот району Київської області №898 від 04 травня 2018 року вбачається, що в квартирі зареєстровані дві особи: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. У матеріалах справи відсутні докази щодо проживання в даній квартирі будь-яких осіб. Звертаючись до суду із заявою про застосування обмежувального припису, [PERSON] посилалася на те, що її чоловік систематично застосовує насильство до неї та їх доньки, та у зв'язку з цим просила застосувати конкретний обмежувальний припис до них у вигляді усунення перешкод в користуванні квартирою, заборони наближатись до квартири, до неї та дітей. Відповідно до матеріалів за зверненням [PERSON] (№ ЄО 28642) від 14 квітня 2018 року) ДОП Святошинського УП ГУ НП в м. Києві складено висновок від 23 квітня 2018 року та вказано про складення адміністративного протоколу щодо [PERSON] за ст.173 ч.1 п.2 КУпАП. З даних Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Святошинського районного суду у м.Києві від 25 квітня 2018 року звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, і обмежено усним попередження. При цьому судом було встановлено, що 14 квітня 2018 року приблизно о 20 год.30 хв. [PERSON] вчинив сварку з дружиною [PERSON], в ході якої ображав останню, чим вчинив психологічне насильство в сімї. Також 14 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області щодо заміни [PERSON] замків на вхідних дверях та недопущення її до квартири. За наслідками перевірки заяви складено висновок 23 квітня 2018 року. Перевіркою після заслуховування пояснень [PERSON] було встановлено, що дійсно є кватира [ADDRESS], але в даній квартирі ніхто не проживав через ремонтні роботи. Тому підстав для внесення відомостей по заяві зібрані матеріали не містять. Інших доказів щодо чинення [PERSON] сімейного насилля суду не надано, не заявлено клопотань про їх витребування. Суд оцінює критично пояснення [PERSON], що не може надати докази нанесення побоїв, бо їх не знімала. Інших доказів на підтвердження цим обставинам суду не надала, не заявила клопотань про їх витребування, в тому числі можливості допиту свідків. Також суд вважає, що не можуть бути підтверджені лише поясненнями заявника [PERSON] про негативний вплив батька дитини на малолітню [PERSON], [INFO]. Зважаючи на належність, допустимість доказів, їх достатність дані обставини мають підтверджені або медичними даними, або поясненнями відповідних спеціалістів, фахівців в дитячій психології, враховуючи, що між батьками дитини виникли вкрай негативні відносини. Також з пояснень сторін встановлено, що після фактичного припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] склались неприязні та напружені відносини, в тому числі щодо поділу спільного майна, можливість спільного користування майном. Дана обставина також підтверджується і поведінкою заявника та заінтересованої особи в судовому засіданні. На підтвердження своїх доводів про неможливість проживання в квартирі будь-яких осіб, в тому числі дітей, [PERSON] надав суду акт обстеження житлово-побутових умов проживання сімї, складений 04 травня 2018 року головним спеціалістом сектору з профілактичної роботи служби у справах дітей та сімї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області. Даним актом спростовуються твердження [PERSON] щодо проживання [PERSON] разом з іншою жінкою в спірній квартирі. Знаходження [PERSON] неподалік квартири не може ототожнюватись з його проживанням там. В акті, зокрема, вказано, що спеціаліст після огляду в квартирі, встановив, що в квартирі тривають ремонтні роботи, що унеможливлює проживання. Також [PERSON] не вказала чи проживала вона в даній квартирі з дітьми після її купівлі, не містять матеріали справи інших доказів щодо можливості проживання заявника разом з малолітніми дітьми в квартирі, чи має дана квартира необхідні в даний час умови саме для проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Аналіз вищевказаних доказів у сукупності з поясненнями заявника, заінтересованої особи свідчать про те, що між заявником з одного боку, а також її чоловіком з іншого боку дійсно існують конфлікті відносини, які часто переростають у сварки. Водночас застосування насильства з боку [PERSON] до його дружини чи дітей заявником не доведено. Враховуючи викладене, а також те, що в квартирі ніхто не проживає, то ризик можливого продовження чи повторного вчинення домашнього насильства щодо неї з боку відповідача - відсутній. А спір щодо майна може бути вирішений в судовому порядку. Враховуючи пояснення заявника [PERSON], відповідно до яких її звернення з цією заявою пов'язане з бажанням вселитись в квартиру, беручи до уваги проведення ремонту, що надані заявником докази не дають підстав дійти однозначного висновку про те, що кривдником у всіх ситуаціях, про які зазначила [PERSON], є саме чоловік, суд робить висновок про відсутність наразі підстав для застосування заходу тимчасового обмеження до [PERSON] у вигляді встановлення тимчасового обмеження на строк до 6 місяців. Водночас [PERSON] необхідно роз'яснити, що вона не позбавлена права звернутись до суду з окремим цивільним позовом у порядку позовного провадження щодо вселення, поділу майна подружжя, [PERSON] має право звернутись до суду з позовом про визнання майна особистою власністю.

Outcome: dismissed