Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] [INFO] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. В цьому шлюбі у них [INFO] року народилася донька [PERSON] 31.01.2003 року шлюб із [PERSON] розірвано, неповнолітня донька проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не бачив доньку, не спілкується з нею взагалі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Аліменти на утримання доньки з відповідача не стягуються. Виконавчий комітет Онутської сільської ради висновком №2/5 від 18.02.2016 року вважає за доцільне в судовому порядку позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] В судовому позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та просила суд задовольнити позовну вимогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, оскільки повідомлявся про дату і місце судового засідання через виконавчий комітет Мосорівської сільської ради у відповідності до ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Заставнівської РДА Пендюр В.М. в судовому засіданні підтримав вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи у відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між сторонами був розірваний 31.01.2003 року , що підтверджується виданим свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.09.2003 року (а.с.11). В шлюбі [INFO] року народилася донька [PERSON]. З копії свідоцтва про народження [PERSON], виданого 06.05.2000 року вбачається, що батьками дитини є [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 10). Дитина проживає разом з матір'ю в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.02.2016 року (а.с. 13), довідкою, виданою виконкомом Онутської сільської ради №208 (а.с.14). Мати [PERSON] працює вчителем в Онутському НВК, одружена вдруге, разом із чоловіком [PERSON] виховують сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]., що підтверджується довідками №209 від 11.03.2016 року та №247 від 20.02.2016 року ( а.с.12, 16). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням доньки не займається, не відвідує дочку протягом тринадцяти років, не спілкується з нею, не цікавиться її успішністю, не піклується про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для її проживання та виховання, не цікавиться її матеріальним забезпеченням. Зазначені обставини підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] які пояснили, що в шлюбі між позивачем та відповідачем народилася донька [PERSON], через декілька років після народження дитини сторони розлучилися, [PERSON] переїхав в село Мосорівка, з того часу вони його в с. Онут не бачили. [PERSON] ніколи не з'являється до дитини, не спілкується з донькою, не займається її вихованням та не підтримує матеріально. [PERSON] про свого рідного батька ніколи не згадує, з любов'ю ставиться до другого чоловіка позивача, який її виховує та утримує. Відповідно висновку виконавчого комітету Онутської сільської ради від 18.02.2016 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] ( а.с.18). З висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА від 26.05.2016 року №01-39/21-1161 вбачається за доцільне в судовому порядку позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його доньки [PERSON], [INFO] Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не спілкується з донькою, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що останній без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім цього, судом встановлено, що з моменту розірвання шлюбу відповідач [PERSON] ні фінансової ні будь-якої іншої допомоги на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз'яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Під час звернення до суду з даним позовом позивачем не заявлялася позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, але станом на дату винесення рішення набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обовязку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину" №1370-VIII від 17.05.2016 року, а тому згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] не відмовилася від отримання аліментів та просила суд, шляхом подання письмової заяви, стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі по 450 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 ч.1, 184 ч.1 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по вихованню своєї неповнолітньої доньки [PERSON], не піклується про її здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, навчання, матеріально не утримує її, його належить позбавити батьківських прав по відношенню до доньки, а також з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. При цьому, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати, зокрема 551,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 166,180, 182-184 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved