Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що у 2008 році він вирішив придбати для себе житло поблизу промтоварного ринку "Сьомий кілометр". Для цього він звернувся до [PERSON], яка є головою ОГСТ "Консервщик", що розташований на землях Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. З наданих [PERSON] пропозицій він обрав та погодився на придбання садового будинку під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик", а з його власником третьою особою [PERSON] він домовився про ціну, строки та інші умови здійснення купівлі-продажу, в тому числі щодо зазначення у договорі як покупця відповідача [PERSON] 03 листопада 2008 року він купив у [PERSON] садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами під [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], та за це нерухоме майно особисто сплатив продавцю 271027 гривень, які [PERSON] отримала від нього повністю у присутності [PERSON] У договорі купівлі-продажу покупцем було зазначено відповідача, але одночасно нотаріусом була посвідчена довіреність [PERSON] на здійснення від його імені позивачем будь-яких дій з оформлення документів та розпорядження зазначеним садовим будинком. Крім цього, у той же день 03 листопада 2008 року позивач вступив у члени ОГСТ "Консервщик". Після придбання садового будинку він вселився у це придбане ним житло та постійно проживав у ньому протягом 2009-2012 років. Як власник будинку він проводив у ньому роботи з електрифікації та забезпечення водовідведення, необхідні ремонтні роботи, здійснював оплату комунальних послуг та членських внесків у кооператив. Позивач просить суд: - визнати договір купівлі-продажу садового будинку з господарчими будівлями та спорудами під [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], укладений 03 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] удаваним з моменту його укладення в частині зазначення покупцем [PERSON]; - визнати позивача покупцем за цим договором купівлі-продажу 03 листопада 2008 року; - визнати недійсним свідоцтво про право власності САЕ №918169 від 18 квітня 2013 року від імені [PERSON]; - визнати право власності позивача на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]; - визнати право власності позивача на земельну ділянку та садовий будинок за адресою: [ADDRESS], [NUMBER]; - усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача [PERSON] з садового будинку за адресою: [ADDRESS], [NUMBER]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та проти його задоволення заперечував посилаючись на те, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування свого позову, вже були предметом судового дослідження по справі за позовом [PERSON] до його довірителя [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 03 листопада 2008 року недійсними. Так колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області у своїй ухвалі від 26 березня 2014 року зазначила, що сам по собі факт видачі у день укладення оспорюваного договору [PERSON] на ім'я позивача довіреності з правом розпорядження садовим будинком та земельною ділянкою не є доказом того, що зазначене майно було придбано саме для позивача та за рахунок його коштів. У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України та ст.208 ЦК України факт оплати вартості земельної ділянки та садового будинку саме позивачем не може бути підтверджений показаннями свідків. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали даної цивільної справи та цивільної справи Овідіопольського районного суду Одеської області №2/509/4863/13 за позовом [PERSON] до його довірителя [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки недійсними, суд вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно з п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, крім іншого, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним в силу ст.60 ЦПК України позивач має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним, 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. У судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2002. Відповідно до п.1 зазначеного договору [PERSON] продала, а [PERSON] купив садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], буд.[NUMBER], який складається з садового будинку літ."А-2,А(1),а", загальною площею 93,0 кв.м, та споруд №1-4, що розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м, яка належить продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №085104, виданого Прилиманською сільською радою 21 травня 2001 року. Згідно з п.2 зазначеного договору купівлі-продажу продаж вчинено за 271027,00 гривень, які продавець [PERSON] отримала від покупця [PERSON] повністю до підписання цього договору. Після укладання договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] тут же видав на позивачеві довіреність на право здійснення від його імені дій щодо: - оформлення документів на право власності та на ім'я [PERSON] отримання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,006 га під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик"; - укладання та підписання попереднього договору щодо продажу садового будинку та земельної ділянки під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик" за ціною та умовах за своїм розсудом; - оформлення та отримання на ім'я [PERSON] кредиту на будь-яких умовах за своїм розсудом, у будь-якому розмірі та на будь-який строк, укладання та підписання від імені відповідача договору кредиту, в якості забезпечення за яким виступатиме земельна ділянка та садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик"; - продажу за ціною та на умовах за своїм розсудом земельної ділянки та садового будинку з господарчими будівлями та спорудами під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик"; - передачі в іпотеку садового будинку та земельної ділянки під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик" в забезпечення зобов'язань [PERSON] або інших третіх осіб, за оцінкою та на умовах за своїм розсудом; - бути представником в будь-яких страхових компаніях та установах з питань оформлення будь-яких договорів страхування земельної ділянки під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик" з правом отримання страхових виплат; - бути представником у відповідних органах, установах та організаціях, в тому числі в органах нотаріату, в страхових компаніях, в будь-якому банку, в органах експертизи та земельних ресурсів з питань, пов'язаних з передачею в іпотеку земельної ділянки під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик". Така довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрована у реєстрі за №2011. Також 03 листопада 2008 року позивач вступив в члени ОГСТ "Консервщик", що підтверджується членською книжкою садовода [NUMBER] на ім'я позивача та поясненнями свідка [PERSON] Так, допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є головою масиву "Весняний" ОГСТ "Консервщик" та у 2008 році до неї звернувся відповідач [PERSON] з проханням запропонувати садовий будинок для придбання його другом-кітайцем. У подальшому вона познайомилася з [PERSON] та показувала йому садові будинки, які знаходилися у продажу. При цьому був також присутній [PERSON], але він діяв тільки як перекладач та допомагав [PERSON], який врешті-решт обрав для придбання садовий будинок [PERSON] Свідок також була у нотаріальній конторі при укладенні договору та бачила як [PERSON] рахувал кошти та розраховувався з [PERSON] за садовий будинок. При цьому були присутні також [PERSON] та донька продавця. Умови договору були роз'яснені нотаріусом не тільки сторонам цього договору, але й [PERSON]. Саме за пропозицією свідка [PERSON] погодився та видав [PERSON] довіреність на право розпорядження придбаним майном. Після укладання договору [PERSON] вступив в члени ОГСТ "Консервщик", здійснював у будинку ремонтні роботи, оплатив підключення до мережі газопостачання, а потім вселився у цей будинок та проживав у ньому 4 роки. Десь півтори роки тому при зустрічі з [PERSON] останній розповів їй, що [PERSON] вигнав його з будинку. Позивач завжди сплачував членські внески до ОГСТ "Консервщик" та продовжує їх сплачувати до нинішнього часу. [PERSON] не є членом ОГСТ "Консервщик" та членські внески ніколи не сплачував. В членській книжці садовода [NUMBER] ОГСТ "Консервщик на ім'я позивача є відмітки про сплату ним членських внесків за 2008-2013 роки та сплату 06 травня 2010 року цільового внеску на заміну центрального водопроводу. Ці обставини щодо постійного проживання позивача у садовому будинку під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик" з 2009 року по 2012 рік підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що її земельна ділянка у ОГСТ "Консервщик" безпосередньо межує з ділянкою [NUMBER] та у 2008 році вона познайомилась з [PERSON], який сказав що буде її сусідом, але жити в цьому будинку з сім'єю він буде тільки в літку. Нинішнього сусіда вона знає як Вадика та він проживає у будинку під [NUMBER] вже два роки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він також проживає в ОГСТ "Консервщик" та знайомий з позивачем як сусідом з 2008 року, коли останній почав робити ремонт у будинку під [NUMBER]. Позивач розповідав йому про те, що купив цей будинок та буде в ньому жити. На межі їх ділянок свідок будував паркан та позивач оплатив йому частину пов'язаних з цим витрат. Свідок пропонував позивачеві бригаду будівельників для проведення ремонтних робіт у будинку, але позивач не досяг з будівельниками згоди щодо розміру оплати їх роботи. Після закінчення ремонту будинку позивач проживав у цьому будинку 3-4 роки та у цей період на прохання позивача свідок декілька разів передавав від позивача голові кооперативу грошові кошти як оплату за використану воду та членські внески. В нинішній час у будинку під [NUMBER] проживає відповідач. Судом також був досліджений звукозапис перебігу судового засідання по цивільний справі Овідіопольського районного суду Одеської області №2/509/4863/13 за позовом [PERSON] до його довірителя [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки недійсними, під час якого третя особа по цій справі [PERSON] надала суд пояснення у якості відповідача та пояснила, що [PERSON] познайомила її з [PERSON], який розповів їй про те, що його друг-кітаєць бажає придбати її садовий будинок під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик". Вона продавала будинок та земельну ділянку за 70000 доларів США, але [PERSON] повідомив, що позивач погодиться придбати його за 95000 доларів США. Різницю коштів [PERSON] хтів отримати собі. Потім вона познайомилась з позивачем, з яким домовилась про здійснення купівлі-продажу садового будинку та при цьому позивач повідомив її про те, що будинок буде оформлений на його друга [PERSON] як покупця. Вона проти цього не заперечувала. Позивач за садовий будинок та земельну ділянку сплатив їй 95000 доларів США, але будь-яку розписку вони при цьому не складали. Потім вона передала [PERSON] 25000 доларів США. Після підписання договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] видав позивачеві довіреність на розпорядження придбаним майном, а вона віддала позивачеві документи на будинок та ключі від нього. Після продажу будинку позивачу вона продовжувала проживати в ОГСТ "Консервщик" та їй відомо, що позивач зробив у придбаному будинку ремонт, став в ньому проживати та він сплачував комунальні платежі. Згідно з показаннями свідка [PERSON], наданими нею під час розгляду вищезазначеної справи №2/509/4863/13, її донька [PERSON] продала позивачеві садовий будинок під [NUMBER] у ОГСТ "Консервщик". Свідок була присутня у нотаріальної конторі під час укладання договору та разом з позивачем ходила до банківської установи, де позивач сплачував податки. Садовий будинок придбав позивач, але будинок був оформлений на відповідача. Після цього донька [PERSON] віддала ключі від будинку та документи позивачу. Позивач зробив у будинку ремонт та потім жив в ньому певний час. 18 квітня 2013 року Реєстраційна служба Овідіопольського районного управління юстиції Одеськох області видала на ім'я відповідача [PERSON] свідоцтво САЕ №918169 про його право власності на земельну ділянку площею 0,06 га під [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123783500:01:001:2000. Таке право власності відповідача на зазначену земельну ділянку зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом від 18 квітня 2013 року, індексний №2613500. Представники сторін у судовому засіданні не заперечували та, таким чином, фактично визнали, що дане свідоцтво видано на саме цю земельну ділянку, на якій розташований спірний садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами. З врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що договір купівлі-продажу від 03 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений для приховування такого договору з іншим покупцем - позивачем [PERSON]. Обидві сторони договору - [PERSON] та відповідач [PERSON] - свідомо діяли на прохання позивача та на його користь. Дії [PERSON] та [PERSON] були направлені на досягнення інших правових наслідків укладеного договору в частині покупця та приховували саме таку іншу волю учасників угоди на користь позивача та на відміну від того, що зазначено у договорі. Відповідач безпосередньо після підписання договору купівлі-продажу видав позивачеві довіреність на право повного розпорядження придбаним садовим будинком та саме позивач був прийнятий у члени ОГСТ "Консервщик", яким він залишається до нинішнього часу. Таким чином, внаслідок укладення договору купівлі-продажу від 03 листопада 2008 року виникли інші права та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваною частиною договору. Встановлені судом наслідки договору безперечно свідчать про те, що цей договір купівлі-продажу у дійсності був спрямований на те, щоб саме позивач, а не відповідач, у подальшому міг здійснювати права власника цього нерухомого майна, тому фактичним покупцем садового будинку з господарчими будівлями та спорудами під [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], є позивач. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу садового будинку з господарчими будівлями та спорудами під [NUMBER] за адресою: [ADDRESS],, укладений 03 листопада 2008 року між [PERSON] та відповідачем є удаваним правочином в частині покупця, а подальші дії відповідача спрямовані на позбавлення позивача права власності на спірне нерухоме майно. При цьому суд критично оцінює заперечення представника відповідача проти задоволення позову, оскільки у судовому засіданні встановлено удаваність договору в частині покупця, а доводи представника відповідача не засновані на законі, який регулює правовідносни, що виникають у зв'язку з удаваністю договору. Суд додатково звертає увагу, що закон не передбачає недійсності удаваного правочину, тому укладення удаваного правочину само по собі не спричиняє недійсності правочину. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст.216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про визнання договору купівлі-продажу частково удаваним в частині покупця, визнання покупцем та визнання права власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В силу ст.377 ЦК України, з врахуванням встановлених по справі обставин та вже задоволених судом вимог, суд вважає, що свідоцтво САЕ №918169 про право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку площею 0,06 га під [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123783500:01:001:2000, яке видано 18 квітня 2013 року Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, має бути визнано недійсним, а за позивачем має бути визнано право власності на цю земельну ділянку. Щодо вимог про усунення перешкод в користуванні садовим будинком шляхом виселення з нього відповідача суд враховує, що цей будинок використовується як житло для постійного проживання, відповідач вселився в цей будинок без дозволу позивача як власника, а тому його має бути виселено з садового будинку за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: approved