Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач, 26.11.2020 року, звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Посилався на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] , опалювальною площею 82,30 кв.м. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогами СНиП - 2.08.01-89 «Жилые здания» та іншими будівельними вимогами. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Вказують, що між ними та відповідачем існували фактичні договірні правовідносини шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] . Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг підприємством визначалась згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року та №146 від 17.10.202014 року. Відповідачі в порушення вимог ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2016 року по 29.02.2020 року не сплачували, в результаті чого у них утворилася заборгованість у розмірі 15493 грн. 97 коп. Просили стягнути з відповідачів солідарно на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 15493 грн. 97 коп, а також: 95 грн. 14 коп. - втрат від інфляційних процесів, 79 грн. 90 коп. - три відсотка річних та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.12.2020 року по справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 04/01/2021 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що з січня 2010 року він не проживав в квартирі за адресою [ADDRESS] . Також вказує, що розлучився в 2011 році з відповідачкою [PERSON] в квартирі не проживає та тепловою енергією не користувався. З цих причин позов не визнає, просить в задоволені позовних вимог відмовити. 01.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , в якому вказується, що вона і [PERSON] не підписували няких договорів з позивачем. Тому вважає, що у неї відсутні договірні зобов`язання перед позивачем. Вважає, що оскільки договір про надання послуг укладався між "Чернівцітеплокомуненерго" та [PERSON] , то саме він є належним відповідачем. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо неї та [PERSON] та повністю задовольнити позовні вимоги до [PERSON] 09.03.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказується на те, що відповідно до довідки про склад сім"ї [PERSON] є власником, а [PERSON] співвласником кв. [ADDRESS] , які зареєстровані в даному житлі з 2002 року. Зареєстрованим за вказаною адресою є також [PERSON] . Вважають відзиви на позов не обгрунтованими та просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 01.04.2021 року, згідно ухвали судді від 01.04.2021 року справа була прийнята до розгляду суддею Танасійчук Н.М. 22.04.2021 року від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява, про застосування строків позовної давності. В заяві вказується, що позивач просить стягнути заборгованість з 01.10.2016 року, а з позовом до суду звернувся в квітні 2020 року. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 26.04.2021 року від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява, в якій остання вказує на те, що з 03.07.2003 року по 18.12.2019 року їй на лежала тільки половина квартири. А з 18..12.2019 року до 28.02.2020 року квартира належала АТ "Альфа - Банк". З 28.02.2020 року квартира належить їй особисто.Просить залучити до участі у справі в якості відповідача АТ " Альфа - Банк". У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі та врахувати всі подані нею до суду відзиви і заяви. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Судом належними доказами по справі встановлено, що позивач надає послуги централізованого опалення в квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 82,30 кв.м. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогами СНиП - 2.08.01-89 «Жилые здания» та іншими будівельними вимогами. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] та користуються послугами, які надає МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (а.с.5,18-20). Послуги центрального опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. При розрахунках обсягів та вартості спожитої теплової енергії враховувались середньодобове теплове навантаження, кількість годин роботи тепловикористовуючих установок у розрахунковому періоді та коефіцієнт, величина якого визначається в залежності від температури зовнішнього повітря і фактичної кількості відпущеного тепла, з врахуванням обґрунтованих скарг-претензій. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф. Розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Величина тарифу та його зміни доводились до споживача регулярно і своєчасно. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачем не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п. 18 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення…». Відповідачі обов`язки щодо оплати не виконують, внаслідок чого утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення з 01.10.2016 року по 29.02.2020 року в сумі 15493 грн.97 коп., інфляційні в сумі 95,14 грн. та 3 % річних в сумі 79,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-10). Відповідачі користуються послугами з постачання теплової енергії, проте не оплачують їх; на попередження позивача про добровільну сплату заборгованості за теплову енергію відповідачі не реагують та відповідних документів про те, що вони, в установленому порядку відмовилися від централізованого опалення не надали до МКП Чернівціиеплокомуненерго. Згідно ст. 13, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до комунальних послуг відносяться: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію. Відповідно до ст. 20 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.19 закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року - «Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію» та ст.ст.64, 67, 156, 162 ЖК України споживачі зобов`язані щомісячно вносити на рахунок заявника оплату та теплопостачання їх квартири. Оплата спожитих послуг проводиться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим у відповідності до п.18 Постанови Кабінету України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення..» Відповідачі повинні оплачувати спожиті послуги, проте не виконують зобов`язання належним чином. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Щодо доводів відповідача [PERSON] про те, що договору з позивачем ні вона, ні відповідач [PERSON] не укладали, а укладав відповідач [PERSON] , тому саме він має зобов`язання перед позивачем по сплаті боргу, а у неї з [PERSON] такі зобов`язання відсутні, суд зазначає, що відповідно до п.3 ст.9 ЗУ "Про житлово- комунальні послуги" дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача , користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово- комунальних послуг. Згідно наявних в матеріалах справи довідок адресно - довідкового підрозділу, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані з адресою [ADDRESS] ( а.с.18 -20), тому за положеннями ЗУ "Про житлово- комунальні послуги" повинні нести солідарну відповідальність за зобовязаннями з оплати житлово- комунальних послуг. Щодо клопотань відповідача [PERSON] про залучення відповідачем АТ " Альфа - Банк", суд зазначає, що у відповідості до положень ч.1 та 2 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З чого слідує, що залучення відповідача у справі може відбуватися лише за клопотанням позивача. Тому доводи [PERSON] , з даного приводу, судом братися до уваги не можуть. Крім того відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів, що за значеною адресою у період з 03.07.2003 року по 28.02.2020 року вона не користувалася послугами позивача, у зв`язку з не проживанням за вказаною адресою чи з будь-яких інших причин. Щодо посилань відповідача [PERSON] на ту обставину, що в 2011 році він розлучився з відповідачкою [PERSON] та з січня 2010 року в квартирі, що за адресою [ADDRESS] не проживає, суд зазначає, що згідно отриманої довідки адресно- довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів, що за значеною адресою у період з січня 2010 року він не проживає та послугами позивача не користувався. Тому ці доводи відповідача [PERSON] суд до уваги не приймає . Однак заслуговує на увагу та підлягає частковому задоволенню заява відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності. Позивач звертається до суду з позовною заявою 26.11.2020 року та просить стягнути заборгованість, що утворилася з 01.10.2016 року. Строк позовної давності у відповідності до норм законодавства складає три роки. Таким чином, з відповідачів на корить позивача підлягає стягненню заборгованість, що утворилася за останні три роки, що передували зверненню позивача до суду, тобто з 26.11.2017 року по 26.11.2020 року. Та, оскільки, позивач в заяві просить стягнути заборгованість по 29.02.2020 року, стягненню підлягає заборгованість за період з 26.11.2017 року по 29 лютого 2020 року, що згідно наданого позивачем розрахунку складає 8763.65 грн., інфляційні втрати, що складають -95.14 грн та 3% річних, що складає 79.90 грн. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до часткового задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідачів підлягають стягненню судові витрати по справі, з повернення сплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням в розмірі 1220,66 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial