Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачкою та відповідачем 04.11.06 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 397. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає на момент звернення з позовом до суду між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини.. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Позивачка просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в твердій частці у розмірі 1/3 щомісячного від суми загального місячного заробітку [PERSON]. В судове засідання позивачка з'явилася. Позовні вимоги підтримали, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав частково, зокрема погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу). Суд, вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 397. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 344, видане виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, батьком якої є відповідач, про що є запис у свідоцтві про народження дитини. В судовому засіданні встановлено, що дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває на утриманні позивачки, що стверджується довідкою Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.12.2014 року за № 1442. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи дані про особу відповідача, його стан здоров'я та матеріальне становище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача, [PERSON], ІПН: [NUMBER]), [INFO], аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. В решті позову відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: partial