Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління комунального майна і приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс» треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дій протиправними, зняття житлового будинку з балансу, стягнення безпідставно отриманих коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування свого уточненого позову вказала, що рішенням Київського районного суду м.Харкова у справі 2-17/7, яке набрало чинності 12 січня 2004 року, за позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на будинок [ADDRESS] встановлено: • будинок по [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON], що підтверджено посвідченням від 13.01.1927 р. № 18628, яке було зареєстроване 30.12.1926 р. у реєстраційному відділі Харківського комунального господарства в реєстрі приватних володінь під №13160 у частині 132; • встановлений факт переходу право власності на будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] його спадкоємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також суд встановив, що доказів про перехід права власності до держави суду не надано; • право власності на 1/2 цього будинку визнане за [PERSON] та [PERSON] (спільна сумісна власність). • визнане недійсним рішення виконкому Київської районної ради м.Харкова №31-6 від 05.02.1991 р. «О выдаче регистрационных удостоверений на жиле дома, находящиеся на балансе ЖЭО» в частині будинку по [ADDRESS]. Визнання судом недійсним цього адміністративного акту означає,що від 05.02.1991 спірний будинок не міг бути включений до списку комунального майна м. Харкова і не може належати територіальній громаді; • взяття на баланс цього будинку Київським РВК (рішення № 31-6 від 05.02.1991) без оформлення права власності держави було незаконним, порушило права власності спадкоємців законного власника. Згідно з рішенням Київського районного суду (справа №2-2-142/09/02 від 23.11.2009), рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області (справа № 22-Ц-423/2010 від 09.02.2010) 1/2 будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до ст.182 ЦК України та ч.1 ст. 3, ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності на будинок [ADDRESS] зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації за р№ 4955154 - 1/4 частина будинку за [PERSON], - 3/4 будинку за [PERSON] Відповідно до ст. 61 Цивільно процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. В будинку [ADDRESS] 172,87 кв.м займають громадяни [PERSON] та [PERSON], яких вселив Київський райвиконком. Квартирну плату (плату за обслуговування будинку) з цих мешканців отримує «Жилкомсервис». Квартирна плата, яку незаконно отримав «Жилкомсервис» з мешканців квартири №2 кожен місяць складала 187 гривень. За період протиправного утримання на своєму балансі «Жилкомсервіс» за період з червня 2007 року до моменту прийняття рішення за цим позовом балансоутримувач незаконно отримував плату за обслуговування будинку, і позивачка просить суд зобов'язати балансоутримувача повернути ці незаконно отримані кошти. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради видало Розпорядження від 28.02.2007 р. № 198 та уклало договір від 28.02.2007 року №1288/125 з КП "Жилкомсервіс" про передачу в господарське відання і взяття на баланс будинку по [ADDRESS] як будинок комунальної власності. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не мало права у 2007 році передавати на баланс КП „Жилкомсервису" будинок по [ADDRESS] - майно, яке належало приватним особам. 14.04.2005 р. КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що згідно з Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2002р. у справі 2-17/7, постанови колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.01.2004 р. анульована реєстрація права власності на будинок по [ADDRESS] за ЖЕО Київського району м. Харкова. Територіальна громада в особі Харківської міської ради не мала і не має ніякого правовстановлюючого документу на будинок по [ADDRESS]. У відповіді на мій інформаційний запит № 4024 від 04.04.2012 надана копія Рішення Харківської міської влади від 28.09.1992 р., відповідно до якого в комунальну власність прийняти об'єкти згідно Переліку (Додаток 1). В цьому переліку будинку по [ADDRESS] взагалі немає. Це Рішення суперечить п.7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла в період з 31 січня 1966 р. до 13.12.1995 р. «Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1.» Рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих могло прийматися про перехід у власність державі безхазяйного будинку (п.6) або на підставі Свідоцтва про право на спадщину на будинок на ім'я держави (п.6), або будинку, конфіскованого за вироком суду (п.8). Таких рішень та обставин не існувало і не існує. За таких обставин, вважає, що прийняте Розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 28.02.2007 р. № 198 та договір про передачу в господарське відання майна комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 28.02.2007 р. №1278/125 порушує права позивачки, які закріплені ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 319, 321, 331, 391 Цивільного кодексу України. У відповідності зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 р., який відповідно до ст.9 Конституції України с частиною українського законодавства, кожна особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Орган місцевого самоврядування, а саме Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ніякого правовстановлюючого документу стосовно належності цього будинку до комунальної власності не існує, а реєстрація цього будинку у житловому фонді Київської районної ради м. Харкова скасована Рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі 2-17/7, яке набрало чинності 12 січня 2004 року. В будинку [ADDRESS] 172,87 кв.м займають громадяни [PERSON] та [PERSON], яких вселив Київський райвиконком. [PERSON] не заперечувала проти того, щоб вони продовжували мешкати в будинку, пропонувала міській раді скласти окрему угоду між ними - власниками та міською радою, який би зафіксував відносини стосовно подальшого проживання громадян [PERSON] та [PERSON] Однак міськрада відмовилася від цього. Таким чином, позивачка не має підстав отримувати квартирну плату від мешканців, яка б витрачалася на ремонт та експлуатацію будинку. Квартирну плату з цих мешканців отримує «Жилкомсервис». Квартирна плата (плата за обслуговування будинку), яку незаконно отримав «Жилкомсервис» з мешканців квартири №2 кожен місяць складала 172, 87кв.м х 1,082грн., а саме 187 гривень: - з червня 2007 р по грудень 2007 року - 7 міс.х187 грн. - 1309 грн. - з січня 2008 по грудень 2008 -2244 грн. - з січня 2009 по грудень 2009 - 2244 грн. з січня 2010 р. по грудень 2010 - 2244 грн. з січня 2011 по грудень 2011 - 2244 грн. з січня 2012 по грудень 2012 - 2244 грн. з січня 2013 по серпень 2013 - 1496 грн. Всього за цей період «Жилкомсервис» незаконно отримав 14 025 гривень. Комунальне підприємство «Жилкомсервис», яке безпідставно отримало в господарське відання будинок по [ADDRESS], не маючи відповідного договору з власником будинку, весь час намагалося і намагається отримати від мене квартирну плату. Я отримувала листи від колекторської фірми ЧП Аргумент з вимогою заплатити безпідставно нараховану квартплату. В листах мені погрожували, що звернуться до суду і конфіскують моє майно. 12.11.2012 р. позивачка отримала досудове повідомлення № 1000304491 від КП «Жилкомсервіс», що я маю борг перед КП «Жилкомсервіс» в сумі 9011.42 грн. Ніяких доказів виникнення цього боргу - ані договору на обслуговування будинку, ані актів виповнених робіт по обслуговуванню будинку мені, як власнику будинку надано не було. Ці попередження нанесли позивачув моральну шкоду, яка виразилася в тому, що позивачка хвилювалася, не могла повноцінно спілкуватися з колегами і друзями, бо боялася, що вони будуть вважати її недобросовісною людиною та безвідповідальним громадянином. Внаслідок неправомірних дій посадових осіб відповідачів позивачка була змушена витрачати час на збирання доказів, складання документів, звернення до суду, участь у судових засіданнях. В позивачки порушилися життєві плани, вона змушена нервуватися, уся ця ситуація, починаючи із невиконання судових рішень, що набрали законної сили, є для мене стресовою, і кожне судове засідання у справі призводить до поглиблення цього стресу. Причинену моральну шкоду оцінює у одну тисячу гривень (1000 гривень). В судовому засіданні позивачка свій уточнений позов підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради проти позову заперечував та надав усні та письмові пояснення, згідно яких Житловий будинок по [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі рішення Харківської міської ради від 28.09.1992 р. «Про комунальну власність міста». Дане рішення було прийнято у зв'язку з утворенням самостійної і незалежної держави України та є дійсним. Вказаним рішенням вирішено прийняти у комунальну власність об'єкти згідно з Переліком, наведеним у додатку №1. Відповідно до Переліку об'єктів комунальної власності міста до власності територіальної громади м. Харкова прийнято, в тому числі Київське ЖЕО та ЖЕУ району, загалом їх 16. Як до так і після прийняття Харківською міською радою рішення від 28.09.1992 р. житловий фонд перебував у ЖЕУ Київського району м. Харкова. Приймаючи у комунальну власність міста Харкова Київське ЖЕО та 16-ть ЖЕУ Київського району, разом з останніми у комунальну власність перейшов житловий фонд (житлові будинки) Київського району. В подальшому Київське ЖЕО та 16-ть ЖЕУ Київського району припинили діяльність та було створино нове комунальне підприємство «Жилкомсервіс» на баланс якого передано житловий фонд , в тому числі і житловий фонд Київського району м.Харкова. КП «Харківське міське БТІ» було зареєстровано житловий будинок по [ADDRESS] за ЖЕО Київського району м. Харкова на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів м. Харкова №31-6 від 05.02.1991р. У період з 1949р. по 1992р. на підставі рішень та ордерів виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів до житлового будинку по [ADDRESS] були вселені чотири родини. У цьому будинку фактично проживають: родина [PERSON] (чоловік [PERSON], дружина [PERSON]І.), родина [PERSON] (дружина [PERSON], чоловік [PERSON], донька [PERSON]) та родина [PERSON] ([PERSON], її донька [PERSON] із чоловіком) та є наймачами комунальної квартири № 2 цього будинку. На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2002р. та ухвали апеляційного суду Харківської області від 12.01.2004р. [PERSON] та [PERSON] є власниками Уі частини житлового будинку по [ADDRESS]. Вказаними рішеннями визнано недійсним рішення виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів м. Харкова в частині реєстрації будинку по [ADDRESS] за ЖЕО Київського району м. Харкова. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2009р. по справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, треті особи: виконавчий комітет Київської районної в м. Харкові ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за позивачем визнано право власності на 1А частину будинку по [ADDRESS]. Дане рішення суду набрало законної сили. Право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано КП «Харківське міське БТІ» за [PERSON] та [PERSON] на підставі вищевказаних судових рішень. Житловий будинок по [ADDRESS] перебуває на балансі підприємства на підставі розпорядження Управління комунального майна та приватизації від 28.02.2007р. № 198 та договору про передачу в господарське відання майна комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 07.09.2006р. № 1278 (у редакції від 28.02.2007р. № 1288). Загальна площа будинку складає 434,23кв.м. Згідно технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], від 05.08.2010р. площа вказаного будинку змінилася і складає 492,8 кв. м у зв'язку з тим, що деякі приміщення самовільно збудовані та переобладнані. Крім того, житловий будинок по [ADDRESS], літ. «А-2» є пам'яткою історії місцевого значення та внесено до переліку пам'яток м. Харкова розпорядженням виконавчого комітету Харківської обласної ради від 18.09.1997р. №975. Згідно із ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Пунктом 16 частини 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», зокрема передбачено погодження з органами охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрації відчуження або передачу пам'яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Об'єкт основних засобів вилучається з активів (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом згідно з Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000р. №92. 06.01.2012 року [PERSON] була надана відповідь на її звернення стосовно списання з балансу КП «Жилкомсервіс» житлового будинку по [ADDRESS], відповідно до якої питання щодо зняття з балансу КП «Жилкомсервіс» житлового будинку по [ADDRESS] буде розглянуто після погодження з органами охорони культурної спадщини та оформлення [PERSON] права власності на самовільно збудовані та переобладнані приміщення відповідно до Порядку перепланування і (або) переобладнання жилих будинків та жилих приміщень у місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 23.02.2011р. № 162/11. Таким чином, позивачу не відмовили у списанні з балансу КП «Жилкомсервіс» житлового будинку по [ADDRESS]. До цього часу погодження органу охорони культурної спадщини не надано, а також не надано технічного паспорту на будинок з погашенням штампу КП «Харківське міськБТІ» про самочинне будівництво. В судовому засіданні представник відповідача КП «Жилкомсервис» проти позову заперечував в повному обсязі з тих самих підстав, як і представник Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча неодноразово були повідомлені про час та місце судових засідань. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що оплачує комунальні платежі КП «Жилкомсервис». [PERSON] ніяких комунальних послуг їй не надає. Вивчивши уточнену позовну заяву, вислухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі 2-17/7, яке набрало чинності 12 січня 2004 року, за позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на будинок [ADDRESS] встановлено, що будинок по [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON], що підтверджено посвідченням від 13.01.1927 р. № 18628, яке було зареєстроване 30.12.1926 р. у реєстраційному відділі Харківського комунального господарства в реєстрі приватних володінь під №13160 у частині 132; встановлений факт переходу право власності на будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] його спадкоємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також суд встановив, що доказів про перехід права власності до держави суду не надано; право власності на 1/2 цього будинку визнане за [PERSON] та [PERSON] (спільна сумісна власність); визнане недійсним рішення виконкому Київської районної ради м.Харкова №31-6 від 05.02.1991 р. «О выдаче регистрационных удостоверений на жиле дома, находящиеся на балансе ЖЭО» в частині будинку по [ADDRESS]. Визнання судом недійсним цього адміністративного акту означає, що від 05.02.1991 спірний будинок не міг бути включений до списку комунального майна м. Харкова і не може належати територіальній громаді; взяття на баланс цього будинку Київським РВК (рішення № 31-6 від 05.02.1991) без оформлення права власності держави було незаконним, порушило права власності спадкоємців законного власника. Згідно з рішенням Київського районного суду (справа №2-2-142/09/02 від 23.11.2009), рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області (справа № 22-Ц-423/2010 від 09.02.2010) 1/2 будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до ст.182 ЦК України та ч.1 ст. 3, ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності на будинок [ADDRESS] зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації за р№ 4955154 - 1/4 частина будинку за [PERSON], - 3/4 будинку за [PERSON] Відповідно до ст. 61 Цивільно процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. В будинку [ADDRESS] 172,87 кв.м займають треті особи, яких вселив Київський райвиконком. Квартирну плату (плату за обслуговування будинку) з цих мешканців отримує «Жилкомсервис». Квартирна плата, яку незаконно отримав «Жилкомсервис» з мешканців квартири №2 кожен місяць складала 187 гривень. За період протиправного утримання на своєму балансі «Жилкомсервіс» за період з червня 2007 року до моменту прийняття рішення за цим позовом балансоутримувач незаконно отримував плату за обслуговування будинку, і позивачка просить суд зобов'язати балансоутримувача повернути ці незаконно отримані кошти. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради видало Розпорядження від 28.02.2007 р. № 198 та уклало договір від 28.02.2007 року №1288/125 з КП "Жилкомсервіс" про передачу в господарське відання і взяття на баланс будинку по [ADDRESS] як будинок комунальної власності. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не мало права у 2007 році передавати на баланс КП „Жилкомсервису" будинок по [ADDRESS] - майно, яке належало приватним особам. Згідно відповіді від 14.04.2005 р. КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», згідно з Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2002 р. у справі 2-17/7, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.01.2004 р. анульована реєстрація права власності на будинок по [ADDRESS] за ЖЕО Київського району м. Харкова. Територіальна громада в особі Харківської міської ради не мала і не має ніякого правовстановлюючого документу на будинок по [ADDRESS]. У відповіді на мій інформаційний запит № 4024 від 04.04.2012 надана копія Рішення Харківської міської влади від 28.09.1992 р., відповідно до якого в комунальну власність прийняти об'єкти згідно Переліку. В цьому переліку будинку по [ADDRESS] взагалі немає. Це Рішення суперечить п.7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла в період з 31 січня 1966 р. до 13.12.1995 р. «Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1.» Рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих могло прийматися про перехід у власність державі безхазяйного будинку (п.6) або на підставі Свідоцтва про право на спадщину на будинок на ім'я держави (п.6), або будинку, конфіскованого за вироком суду (п.8). Таких рішень та обставин не існувало і не існує. Орган місцевого самоврядування, а саме Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ніякого правовстановлюючого документу стосовно належності цього будинку до комунальної власності не існує, а реєстрація цього будинку у житловому фонді Київської районної ради м. Харкова скасована Рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі 2-17/7, яке набрало чинності 12 січня 2004 року. Таким чином, розпорядження Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 28.02.2007 р. № 198 та договір про передачу в господарське відання майна комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 28.02.2007 року №1278/125 та №1288 у частині, що стосується будинку по [ADDRESS], підлягає скасуванню як протиправне. Одночасно слід зобов'язати КП «Жилкомсервис» у м. Харкові зняти зі свого балансу та передати [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за актом прийому-передачі, в якому зафіксувати технічний стан будинку та переобладнання, які були зроблені в період з 1990 року до 2007 року. Оскільки, КП «Жилкомсервіс» надавав третім особам комунальні послуги та здійснював обслуговування будинку та прилеглої території, треті особи сплачували комунальні платежі саме КП «Жилкомсервіс». Позивачка не здійснювала надання таких послуг, а тому, суд відмовляє у стягненні цих коштів з КП «Жилкомсервіс». Крім того, позивачкою, всупереч ст..60 ЦПК України та ст.. 1167 ЦК України не доведена моральна шкода, тому суд відмовляє у задоволенні таких позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial