Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач АТ «Газтранзит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення та зняття з реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що АТ «Газтранзит» є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом Тарутинської селищної ради народних депутатів від 27 вересня 2001 року. 01 липня 2002 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір №б/н про надання працівнику, який обслуговує компресорну станцію «Тарутине» жилого приміщення в тимчасове користування, відповідно до якого позивач надає [PERSON] і членам його сім'ї на строк виконання ним трудових обов'язків по обслуговуванню компресорної станції «Тарутине» жиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, позивачем був наданий дозвіл на реєстрацію місця проживання в даній квартирі. Крім того, між АТ «Газтранзит» та [PERSON] не існувало жодних трудових відносин, а вищезазначена квартири надавалася позивачем відповідачу та членам його сім'ї в тимчасове користування, оскільки між АТ «Газтранзит» та оператором комплексу КС «Тарутине» - Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» існували договірні відносини про надання послуг по експлуатації КС «Тарутине» газопроводу Ананьїв-Тираспіль-Ізмаїл. На підставі договірних відносин між АТ «Газтранзит» та ПАТ «Укратрансгаз» останній виконує для позивача весь комплекс робіт по управлінню, експлуатації та технічному обслуговуванню належного АТ «Газтранзит» на праві власності комплексу КС «Тарутине». Таким чином, для виконання цих робіт позивачем було побудовано для працівників за власні кошти будинок [ADDRESS]. Відтак, квартира [ADDRESS] у вищевказаному будинку була надана [PERSON] в тимчасове користування не у зв'язку із існуванням трудових відносин між ним та позивачем, а для забезпечення роботи КС «Тарутине» Оператором комплексу в особі структурного підрозділу Оператора - Одеського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Управління магістральних газопроводів «Прикарпатрансгаз» Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України». Таким чином [PERSON] перебував в трудових відносинах з Одеським ЛВУМГ. Однак, ці трудові відносини були припиненні 30 листопада 2012 року. При зверненні позивачем з листами до відповідачів про звільнення з квартири [ADDRESS], відповідачами в свою чергу був наданий лист з проханням про продовження проживання у квартирі до 31 серпня 2013 року та на підставі цього 22 квітня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду відповідно до якої відповідач [PERSON] зобов'язується в строк не пізніше 31 серпня 2013 року звільнити вказане приміщення. Незважаючи на це, відповідачі не звільнили дану квартиру та користуються нею без жодних правових підстав. Дані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом, в якому він просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] шляхом виселення та зняття їх з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодився, пояснюючи, що він працював на КС «Тарутине» з 24 травня 2000 року на посаді майстра ЛЕС. На підставі цього між ним та АТ «Газтранзит» був укладений договір про надання працівнику, який обслуговує компресорну станцію «Тарутине» жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] на строк виконання ним трудових обов'язків з обслуговування даної станції. Також, пояснив, що дане жиле приміщення було надано як службове, але в свою чергу рішення адміністрації про виділення службової квартири та ордер на неї йому не видавалися, а також він з позивачем не укладав договір найму жилого приміщення. Дійсно в листопаді 2012 року він звільнився з роботи і позивач запропонув йому звільнити спірну квартиру. На той час в нього було скрутне матеральне становище і він попросив позивача продовжити проживання його сім"ї в даній квартирі до серпня 2013 року, про що було укладено додаткову угоду. На теперішній час в нього не має іншого жилого приміщення, він вважає, зщо на законних підставах вселився в дану квартиру, а тому просить в задоволенні позову відмовити В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила суду, що вна є дружиною відповідача [PERSON]. Дісйно у 2002 році вони вселилися в спірну квартиру та вважали, що це їх службове житло. В зв"язку з цим просить в задоволенні позову відмовити. В судове засідання представник третьої особи до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, в судовому засіданні встановлено, що АТ « Газтранзит» є власником житлового будинку [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради народних депутатів від 27 вересня 2001 року за №72, про що також було складено реєстраційний запис в бюро технічної інвентаризації за реєстром №174 в реєстраційній книзі за №4 (а.с. 11). Відповідно до наказу №32-К від 24 травня 2000 року Одеського лінійно виробничого управління магістральних газопроводів [PERSON] було прийнято на посаду майстра ЛЕС на Тарутинську дільницю. Також в судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №б/н про надання працівнику, який обслуговує компресорну станцію «Тарутине» жилого приміщення в тимчасове користування, відповідно до якого позивач надає [PERSON] і членам його сім'ї на строк виконання ним трудових обов'язків по обслуговуванню компресорної станції «Тарутине» жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). У вищевказаній квартирі разом із [PERSON] також проживає його дружина [PERSON], які з дозволу АТ «Газтранзит» зареєстровані в цій квартирі, що підтверджується відомостями про реєстрацію місця проживання та іншими персональними даними, що містяться в картотеці реєстраційного обліку Тарутинського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 28-29). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що між АТ «Газтранзит» та [PERSON] не існувало трудових відносин, а вищезазначена квартира надавалася позивачем відповідачу та членам його сім'ї в тимчасове користування, оскільки між АТ «Газтранзит» та оператором комплексу КС «Тарутине» - Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» існували договірні відносини про надання послуг по експлуатації КС «Тарутине» газопроводу Ананьїв-Тираспіль-Ізмаїл. На підставі договірних відносин між АТ «Газтранзин» та ПАТ «Укратрансгаз» останній виконує для позивача весь комплекс робіт по управлінню, експлуатації та технічному обслуговуванню належного АТ «Газтранзит» на праві власності комплексу КС «Тарутине». Таким чином [PERSON] перебував в трудових відносинах з Одеським ЛВУМГ. Відповідно до наказу №230-К від 30 листопада 2012 року [PERSON] майстра (ЕВП) Тарутинського проммайданчика звільнено з роботи 30 листопада 2012 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору п. 2 ст. 36 КЗпП України, на підставі чого трудові відносини були припинені. Незважаючи на це, АТ «Газтранзит» надало відповідачам можливість проживати в спірній квартирі із зобов'язанням висилитися з неї до 31 серпня 2013 року, про що свідчить додаткова угода від 22 квітня 2013 року до договору про надання жилого приміщення в користування від 01 липня 2002 року ( а.с. 20). Крім того, з договору №б/н від 01 липня 2002 року видно, що [PERSON] ознайомився з Положенням про надання працівникам, які обслуговують КС «Тарутине», жилих приміщень і користування ними. Відповідно до п. 20 вищевказаного Положення працівники, строк контрактних повноважень, яких закінчився в двотижневий строк зобов'язані звільнити займане жиле приміщення з усіма особами, які з ним проживають, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (а.с. 21-24). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог - відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відтак, зважаючи на закінчення строку дії договору [PERSON] та [PERSON] мали звільнити квартиру та провести виписку з неї не пізніше 31 серпня 2013 року, але вони проігнорували вимоги встановлені договором та законом, вважаючи, що дана квартири надана ним як службове жиле приміщення. Також, суд приходить до висновку, що доводи відповідачів про те, що їм надана спірна квартира як службове жиле приміщення не можуть бути прийняти до уваги. Так, згідно Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого постановою Ради Міністрів УССР від 04 лютого 1988 року №37 (із змінами від 17.01.2014) вбачається, що службове жиле приміщення надається за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації у віданні якої ці приміщення знаходяться затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. Перед винесенням рішення про надання службового жилого приміщення адміністрація підприємства, установи, організації зобов'язана роз'яснити працівникові особливості договору найму зазначеного приміщення. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. В судовому засіданні встановлено, що позивач, який є власником спірної квартири не приймав рішення по надання службового приміщення відповідачам, вони не отримували ордер на вселення в надане жиле приміщення, а також не укладали договір найму цього приміщення. На теперішній час строк дії договору №б/н про надання працівнику, який обслуговує компресорну станцію "Тарутине" , жилого приміщення в тимчасове користування від 01 липня 2002 року та додаткової угоди до вказаного договору від 22 квітня 2013 року закінчився, а тому суд приходить до висновку, що не має ніяких законних підстав мешкання в даній квартирі відповідачів і вони своїми діями порушують право власності АТ "Газтранзит", а тому дана позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 826 ЦК України, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними а Українській РСР затвердженого постановою Ради Міністрів УССР від 04 лютого 1988 року №37,

Outcome: approved