Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини із [PERSON] ,1952 року народження, смерть якого настала [INFO] у м.Болехові Івано-Франківської області. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що її рідна бабуся [PERSON] одружилася з [PERSON] та проживали у матері [PERSON] в кв. [ADDRESS] [ADDRESS] . Так як [PERSON] був військовослужбовцем, то у зв`язку із наданням йому квартири переїхав на постійне місце проживання в м.Стрий. Його мати [PERSON] , окрім сина [PERSON] , мала ще сина [PERSON] , який зареєстрований та проживав у м.Болехів з [PERSON] , був інвалідом дитинства по психзахворюванню. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] склала заповіт, згідно якого 1/2 частину у м.Болехові заповіла [PERSON] , бабусі заявниці. [PERSON] померла [INFO] в м.Болехові і після її смерті [INFO] її син [PERSON] отримав у порядку спадкування право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Заявниця стверджує, що у цій квартирі вона фактично проживала разом з [PERSON] та її сином [PERSON] з 2004 року, хоч зареєстрована на проживання з 2008 року. Після смерті [PERSON] вона проживала у цій квартирі разом з [PERSON] , за яким здійснювала догляд, оскільки він був інвалід 2 групи та не міг взагалі забезпечити свій побут та життя. Отриману пенсію віддавав її, і за спільний бюджет купувала продукти харчування, готувала йому їжу, прала одежу, купала, оплачувала комунальні послуги, а також здійснювала весь комплекс догляду заним як за немічною людиною, у них були один перед одним відповідні права та обов"язки. [INFO] [PERSON] помер і вона здійснила його захоронення. Родичів, які б претендували на спадщину після його смерті, окрім неї, немає. Встановлення факту необхідне для прийняття спадщини як спадкоємця четвертої черги згідно ст. 1264 ЦК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] , як сусіди, в судовому засіданні вказали, що більше 10 років [PERSON] із [PERSON] постійного проживали в одній квартирі однією сім`єю. [PERSON] доглядала [PERSON] , який був інвалід та в зв"язку з чим потребував догляду, оскільки інших родичів немав. Зокрема, спільно харчувалися, [PERSON] віддавав свою пенсію заявнику, яка готувала йому їжу, одягала, повністю піклувалася про нього, а після смерті похоронила його. Вислухавши вступне слово заявника та її представника, заінтересованої особи, який підтримав вимоги заяви та не зпречував щодо задоволення, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення вимог заяви, виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Як вбачається із матеріалів справи, заявниця народилася [INFO] у м.Стрий Львівської області та після одруження змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвами про народження та одруження (а.с.11,12). Також встановлено, що заявниця з 12.05.2008року зареєстрована на постійне місце проживання в квартирі [ADDRESS] ( а.с.6-7). Співвласниками ( по Ѕ частці) вказаної квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом є [PERSON] та [PERSON] , який проживав в ній разом із заявницею (а.с.18-19). Свідоцтвом про смерть підтверджується, що [PERSON] , [INFO] помер у віці 65 років [INFO] (а.с.20) і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину спадкового майна у вигляді квартирі [ADDRESS] . Як зазначено в заяві, осіб, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] немає. Судом встановлено, що згідно з витягу із Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] дійсно не відкривалася ( а.с.24). Заявниця, бажаючи прийняти спадщину, як спадкоємець четвертої черги згідно ст. 1264 ЦК України, оскільки проживала із спадкодавцем [PERSON] більше п"яти років однією сім`єю, звернулася до нотаруса із заявою . Приватним нотаріусом Долинської районної державної нотаріальної контори від 28.04.2020 їй роз"яснено, що у відповідності до п.4.4 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України факт проживання спадкоємців однією сім`єю із спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду про встановлення такого факту (а.с.23-24) . Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 вищевказаної Постанови вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Зі змісту Закону вбачається, що місцем проживання особи вважається місце її державної реєстрації у встановленому законом порядку. Як встановив суд, факт спільного проживання заявниці із спадкодавцем з [PERSON] , більше 5 років стверджується як матеріалами справи, так і поясненнями свідків. Зокрема, з довідки Болехівського ККП № 245 від 28 січня 2020 року вбачається, що померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою по [ADDRESS] ) і проживав до дня смерті [INFO] разом з: [PERSON] , 1989 року народження; [PERSON] , 1988 року народження; [PERSON] , 2009 року народження (а.с.9) Поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] також підтверджено, що [PERSON] , проживаючи разом з [PERSON] як одна сім`я, мали спільний бюджет, заявниця здійснювала за ним догляд, оскільки він був інвалідом з дитинства. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи всі зазначені докази в їх сукупності, суд вважає, що факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з веденням спільного побуту більше п`яти років з 2008 року по жовтень 2019 року заявницею доведений, нею надані докази сімейно-побутових стосунків, ведення ними спільного господарства, єдиного бюджету, що характеризують усталені відносини, що притаманні сім`ї. Даний факт має юридичне значення для [PERSON] , оскільки відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При таких обставинах, беручи до уваги, що спадкоємці інших черг відсутні, то заявника слід визнати спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] . А тому після встановлення факту проживання однією сім`єю заявник може звернутись до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги. Відповідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved