Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, в якому вказала, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який згодом за рішенням суду було розірвано. Від шлюбу в них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає та утримується нею. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 грудня 2009 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування та утримання дитини попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає. Тому просить змінити розмір аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми на частку від доходу в розмірі однієї четвертої частини із заробітку відповідача щомісяця, але не менш ніж 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Крім того нею, 20.07.2019 року було укладено угоду № 381011244 з малою комп`ютерною академією ШАГ Хмельницький з метою бажання дитини до знань та навчання сина у зв`язку з його здібностями та здобуттям можливої професії, станом на час подання позову нею сплачено 11 636.0 грн., що підтверджується копіями банківських квитанцій. Відповідно до довідки, виданої Теофіпольським районним відділом ДВС Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) виконавчого провадження № 17344364 загальна заборгованість із сплати аліментів становить 16 440,26 грн. Зважаючи на встановлені обмеження нарахування пені, яка не може бути більшою ніж загальна сума заборгованості нарахування пені, яка не може бути більшою ніж загальна сума заборгованості, в розрахунок береться лише перші два місяці із заборгованості по сплаті аліментів, адже сума пені (за два сумарних платежі) більша ніж загальна сума боргу. Загальна сума пені перевищує сукупний розмір заборгованості із сплати аліментів, розмір пені становить 16 440,26 грн. Просить змінити спосіб стягуваних аліментів та стягувати з відповідача одну четверту частину його заробітку, пеню за несплату аліментів 16 440,26 грн. та додаткові витрати, пов`язані з навчанням дитини 16 590,0 грн.. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Суду пояснила, що вона погоджувала з відповідачем навчання сина в комп`ютерній академії «Шаг» в усному порядку, він не заперечував цього. Квитанція Монобанку на суму 906,0 грн. не підтверджує внесення коштів в рахунок оплати за навчання сина в комп`ютерній академії. просить задовольнити позов із викладених у заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково. Не заперечує, що присуджені аліменти за рішенням суду в 2009 році в розмірі 400,0 грн. не відповідають мінімальному розміру аліментів. Розмір заборгованості по аліментах не оспорює, проте він в даний час роботи не має. Проти стягнення додаткових витрат на навчання сина заперечує повністю. Ухвалою суду від 29 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 23 лютого 2021 року ухвалено рішення у справі. Заслухавши доводи позивача та думку відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду розірвали 14 липня 2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.12.2009 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає доведеним, що відповідач є працездатним, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, а позивач отримує аліменти на утримання дитини нижче мінімального гарантованого розміру, а дитина має право на утримання від батька - аліменти, розмір яких визначений законом у одній четвертій частині заробітку доходу батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.( ст. 183 СК України). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статей 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Тому, з врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) відповідача в розмірі однієї четвертої щомісяця на утримання дітей, але не менш як 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. При цьому, суд виходить із того, що на утримання дитини стягуються аліменти менш мінімального розміру, передбаченому законом, діти ростуть потреби збільшуються. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини, його вік та матеріальне становище платника аліментів.. Тому слід змінити спосіб присуджених аліментів та стягувати в подальшому з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів буде відповідати закону. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити на один відсоток. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Із розрахунку позивача вбачається, що загальна сума пені перевищує сукупний розмір заборгованості із сплати аліментних платежів, тому розмір пені дорівнювати розміру заборгованості 16 440,26 грн. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів за вказаний період та розрахований вірно. У виникненні заборгованості зі сплати аліментів (спору щодо її розміру немає), наявна вина відповідача, і незалежних від нього причин щодо несплати аліментів відповідач не довів, а суд їх не встановив. З наведеного, вбачається, що сума неустойки (пені) за прострочення відповідачем аліментів, які підлягали сплаті становить 27 624,7 грн., тобто перевищує 100% заборгованості по аліментах, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів в сумі, що відповідає розміру заборгованості по аліментам за даний період та складає 16 440,26 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні матері, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з інвалідністю. Позивач 20 липня 2019 року уклала договір №381012244 про навчання сина з товариством з обмеженою відповідальністю «Мала комп`ютерна академія Шаг Хмельницький» про надання послуг з навчання сина викликані особливими здібностями дитини. Позивачем витрачено коштів на навчання 10 762,2 грн., котрі витрачені безпосередньо на навчання сина [PERSON] . Суд не бере до уваги квитанцію сплачену через Монобанк в сумі 906.0 грн., оскільки вони стосуються переказу особистих коштів. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати в сумі 4000,0 грн. Слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 908,0 грн. відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач від сплати такого збору звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: partial