Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТСТАНДАРТ» звернулося до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 241,5 кв.м, що належить на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТСТАНДАРТ», накладеного старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Самойловською Яною Анатоліївною згідно постанови про арешт майна від 19.02.2020 за №61322897 (номер запису про обтяження: 35556176 (спеціальний розділ)). Оскільки ТОВ «ФК «ІНВЕСТСТАНДАРТ» з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №219530508 від 07.08.2020 року встановлено, що на один з об`єктів нерухомого майна, а саме - будинок під номером [ADDRESS] , загальною площею 241,5 кв.м, старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Самойловською Яною Анатоліївною накладено арешт згідно постанови про арешт майна від 19.02.2020 року. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2020 року прийнято справу до провадження та викрито спрощене провадження по справі (а.с.44-45). Представник ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТСТАНДАРТ» в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив позов задовольнити (а.с.62). [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив позов задовольнити та слухати справу у його відсутності (а.с.63). Суд, дослідивши письмові докази у справі, матеріали виконавчого провадження №61322897, дійшов до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Судом встановлено, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , укладено кредитний договір №014/0001/82/2329 від 13 квітня 2007 року (а.с.13-14). Відповідно до п. 1 Кредитного договору кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 40800,00 (Сорок тисяч вісімсот) доларів США, а Позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів Банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Договір іпотеки від 13 квітня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Нещасною Т.М., за реєстровим номером 2-1076, відповідно до якого в іпотеку передане нерухоме майно, а саме: будинок під номером [ADDRESS] , загальною площею 241,5 кв.м., в т.ч. житловою площею - 84,1 кв.м. (а.с.17-20). Між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 від 21 червня 2007 року до кредитного договору №014/0001/82/2329 від 13 квітня 2007 року, якою внесено зміни до п. 3.5 Кредитного договору. Між акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», як правонаступником відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладено Договір про внесення змін та доповнень від 04 червня 2020 року до Договору іпотеки, посвідченого державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Нещасною Т.М. 13 квітня 2007 року за реєстровим №2-1076, яким викладено п. 1.2 в наступній редакції: «Предметом іпотеки є нерухоме майно: будинок під номером [ADDRESS] , (далі - «ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ»), який належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , що видане Васильківською міською радою Київської області 26 липня 2005 року, зареєстрованого Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації в книзі №6-296, номер запису: 6999, реєстраційний номер 11517269, Витягом Васильківського МБТІ про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №7881071 від 26.07.2005 року, Витягом Васильківського МБТІ з реєстру прав власності на нерухоме майно №14122074 від 03 квітня 2007 року; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210700000:12:030:0008, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №294791 від 28 жовтня 2011 року.» (а.с.21). Відповідно до Договір відступлення права вимоги від 04 червня 2020 року між акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги, яким акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» відступило право вимоги за Кредитним договором та замінено Первісного кредитора (акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ») Новим кредитором (акціонерне товариство «ОКСІ БАНК») (а.с.22-24). Між акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТСТАНДАРТ» укладено Договір відступлення права вимоги від 04 червня 2020 року, яким акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» відступлено права вимоги за Кредитним договором та замінено Первісного кредитора (акціонерне товариство «ОКСІ БАНК») Новим кредитором (товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТСТАНДАРТ») (а.с.29-31). Також укладено Договір про відступлення прав за договором іпотеки від 04 червня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим номером 818, яким акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» відступлено права вимоги за Договором іпотеки товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТСТАНДАРТ» (а.с.33). У зв`язку з несплатою [PERSON] боргу за Кредитним договором ТОВ «ФК «ІНВЕСТСТАНДАРТ» у передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» порядку звернуло стягнення на предмети іпотеки за Договором іпотеки шляхом набуття права власності на іпотечне майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №217818295 від 27.07.2020 та №217846022 від 27.07.2020 року (а.с.36). Відповідно до постанови старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Самойловською Я.А. від 19.02.2020 року накладено арешт на будинок під номером [ADDRESS] (а.с.72). Як вбачається із ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2019 року задоволено заяву Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"про забезпечення позову у цивільні справі за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) (а.с.80-82). [PERSON] у виконавчому провадженні № 61322897 є боржником, а стягувачем Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"(а.с.66-82), справа перебуває на розгляді в суді. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи, суд виходить з того, що згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідност.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем основного зобов`язання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов Іпотечного договору сторонами визначено, задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У п.39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що з урахуванням положень частини третьої статті33, статті36, частини першої статті37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. З урахуванням вказаних норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Проте, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як убачається з матеріалів справи Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" є стягувачем, а відповідач [PERSON] боржником, а тому він не може звільнити майно з під арешту, який він не накладав. Згідно ч.1 ст.57 Закону «Про виконавче провадження», який діяв на час накладення арешту, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Аналогічна за змістом норма міститься і в нині діючій редакції згаданого Закону. Крім того, відповідач [PERSON] в даній справі не може апріорі усунути порушення права, яке позивач вважає порушеним, оскільки не його компетенція зняття арешту, який він не накладав. Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача). Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача. Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з майна. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон про виконавче провадження). Як зазначалось вище, стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 61322897 (особою в інтересах якої накладено арешт на майно) є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", боржником у вказаному у виконавчому провадженні є, відповідно [PERSON] . Позивач свою матеріально - правову вимогу про звільнення майна з - під арешту пред`явив до [PERSON] який не може звільнити майно з під арешту, який він не накладав, і за наведених обставин відповідачем у справі бути не може. Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Позаяк, позивачем відповідного клопотання заявлено не було. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16-ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача». Таким чином, визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed