Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми онуком, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та її вихованні. В обґрунтування позову зазначив, що є рідним дідусем [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між відповідачкою і їх рідним сином [PERSON] - дитина проживає з матір'ю. Через неприязнені стосунки з відповідачкою, він не має можливості спілкуватися з онуком, забирати його з дитячого садочка і забирати його до себе додому. Знає, що дитина прагне спілкування з дідом та бабусею. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд визначити спосіб участі у вихованні та особистому спілкуванні з онуком шляхом надання побачень кожної другої та останньої неділі місяця з 09 години до 10 години наступного дня (понеділка) із залишенням на ніч за місцем свого проживання без присутності матері ; та в святкові дні -7 січня Різдво Христове, 8 березня, 24 серпня з 09 години до 18 години без присутності батька та матері. Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково. Зазначили, що дійсно після розірвання шлюбу з батьком дитини у неї склалися напружені та неприязнені стосунки з колишніми свекром та свекровью. Але взагалі вона не проти спілкування дідуся та бабусі з дитиною, але виключно за попередньою домовленістю з нею та в ті ж вихідні дні, що і батько дитини, з яким вже визначено графік побачень, інакше в жодні вихідні дитина не буде перебувати вдома. Не заперечує проти спілкування з онуком дідуся кожної третьої неділі місяця, адже в першу неділю до неї приїзжає старша донька, рідна сестра [PERSON], яка має такі самі права на спілкування з братом, як і дідусь. Щодо побачень в святкові дні - також заперечувала, оскільки вважає, що дитина свята повинна святкувати вдома. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є рідним дідом [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2011 року з [PERSON], на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2011 року до повноліття дитини. Відповідно до матеріалів справи, заборгованість по аліментам відсутня. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 25.11.2016 року визначено батькові дитини [PERSON] наступний порядок побачень з сином - кожної першої та третьої суботи місяць з 9.00 год. до 10.00 год. неділі та кожної середи з 18.00 до 20.00 години, два тижні літнього оздоровлення з правом зміни за взаємною згодою батьків та з врахуванням інтересів дитини. Відповідно до приписів ст. 257 Сімейного кодексу України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. . Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. За правилами ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу Судовий порядок вирішення спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї передбачений статтею 159 СК України. При вирішенні таких спорів суд визначає спосіб участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, виходячи не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини та умов його нормального виховання. Судом встановлено, що [PERSON] є малолітньою дитиною , якому на час розгляду справи виповнилося п'ять повних роки. Дитина постійно проживає разом з матір'ю, яка проявляє щоденну увагу і турботу до неї. Про те, що дитина сприймає діда як рідну людину, відповідачка в судовому засіданні не заперечувала. До того ж, батько забираючи сина на вихідні, часто приводить його і до помешкання діда. Як встановлено в суді та не заперечувалося сторонами по справі, між ними виникли конфліктні стосунки , які призвели до спірних питань щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні онука. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків, баби та діда має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з бабою та дідом , що є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. З викладеного випливає, що батьківські права, а також інших членів сімї та родичів не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, їх поведінка повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. З пояснень позивачів вбачається, що вони прагнуть приймати участь у вихованні свого онука та створювати для нього необхідні умови щодо його розвитку, підтримання нормального здоров'я та відпочинку. Отже спілкування дитини з бабою та дідом не суперечить його інтересам. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні з онуком обгрунтовані та підлягають задоволенню. Виходячи з вимог ст. 159 СК України вбачається, що метою регулювання та судового захисту одного із батьків, який проживає окремо, є саме визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичних чи систематичних побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, місце та час їхнього спілкування. Як встановлено вище, дитина проживає разом з матір'ю за домовленістю сторін. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги вік дитини, особливості її розвитку та відпочинку, суд вважає за доцільне , виходячи насамперед з інтересів дитини, визначити способи участі у спілкуванні та вихованні позивача з онуком шляхом надання побачень кожної третьої неділі місяця з 10.00 год. до 18.00 год. щомісяця та кожної першої неділі місяця з 10.00 год. до 18.00 год. через місяць - без присутності матері ,в тому числі і за місцем проживання діда; кожної середи з 16.00 год. до 18.00 год. - без присутності матері ,в тому числі і за місцем проживання діда; - у святкові та канікулярні дні- за попередньою домовленістю між сторонами та за побажанням самої дитини . Надати право [PERSON] до [PERSON] змінювати порядок побачень з неповнолітнім [PERSON] за їх взаємною згодою, в тому числі і в будні дні після відвідування дитиною навчального закладу, а також святкові та вихідні дні. Суд не вважає за доцільне задовольняти вимоги позову в частині надання побачень кожної другої та четвертої суботи та неділі місця, адже таким чином, проводячи перші та треті вихідні з батьком, як вже визначено попереднім рішенням, дитина фактично позбавлена прав та можливості взагалі проводити вихідні дні з матір'ю та іншою бабусею, сестрами. Щодо позовних вимог в частині визначення конкретних святкових днів, які повинна проводити дитина з дідусем - то в їх задоволенні слід відмовити , оскільки неможливо на теперішній час визначити можливість дитини в конкретно визначені дні перебувати в гостях саме у діда, і зясувати бажання на це самої дитини. За такого, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а отже у розмірі 1\\2 частки від сплаченого судового збору 275 грн. та 1000 грн. витрат на правову допомогу ( сплата позивачем 2000 грн. за надання правової допомоги підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру від 28.11.2016 року).

Outcome: partial