Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом\~ про визнання заповіту недійсним посвідченого 18.01.2005 року секретарем виконавчого комітету Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області [PERSON] зареєстрованого за №42, згідно якого [PERSON] заповідала на користь [PERSON] житловий будинок, разом з надвірними спорудами №39 по вул. Нечуй-Левицького в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області. Свої вимоги позивач мотивував тим, що його батько [PERSON], який помер 27.12.2005 року, разом із своїми рідними сестрами [PERSON], яка померла 10.02.2004 року та [PERSON], яка померла 03.02.2005 року з 1952 року постійно проживали в [INFO]. На день смерті [PERSON] з нею проживав батько позивача [PERSON], тому згідно ст.. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї сестри. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами №39 по вул.. Нечуй-Левицького в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, а також правами на земельну частку (пай) в розмірі 5.3 умовних кадастрових га., яке посвідчено сертифікатом серії МК № 0164591, виданого на підставі розпорядження голови Первомайської райдержадміністрації №66-р від 07.04.2000 року та на земельну частку (пай) в розмірі 5.3 умовних кадастрових га., яке посвідчено сертифікатом серії МК №0164903, виданого на підставі розпорядження голови Первомайської РДА №66-р від 07.04.2000 року. Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.02.2014 року позивачу визначено додатковий строк в три місяці, з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, після смерті його батька [PERSON], який помер 27.12.2005 року. Позивач вважає, що заповіт від 18.01.2005 року заповідачем якого була [PERSON] 1919року народження, зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за № 42 від 18.01.2005 року підписано не [PERSON], а іншою невідомою особою. На думку позивача підпис в заповіті [PERSON] не є дійсним та вчинений іншою сторонньою особою оскільки спадкодавець жодного разу не відвідувала школу, була не грамотною особою та взагалі не вміла а ні писати, ані читати, при цьому ще й мала поганий зір. приїжджаючи інколи до неї у гості, позивач на її прохання читав уголос газету. Позивачу достовірно відомо, що про те, що [PERSON] не оформляла будь-якого заповіту на користь [PERSON] , оскільки між [PERSON] і позивачем було домовленість що майно перейде до останнього, тому що він є єдиним спадкоємцем. відповідач є сторонньою особою по відношенню до [PERSON] та не перебуває в родинних стосунках ні з [PERSON] ні з [PERSON] Спірний заповіт містить виправлення, в книзі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Лисогірської сільської ради за №42 зроблено виправлення на №36, на заповіті відсутні печатка, не здійснено належним чином його реєстрацію, а тому позивач вважає що дані порушення приводять до некчемності даного заповіту. Також позивач посилається на те, що [PERSON] 28.07.2003 року у звязку з розбійним нападом на неї отримала травму голови, в літку 2004 року хворіла, була дуже в важкому стані, тому по стану здоровя вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. На підставі ст..1257 ЦК України просив визнати заповіт недійсним. В судовому засіданні представник позивача, позивач в судовому засіданні позов уточнили з приводу грубих порушень посвідчення спірного заповіту, а саме: спірний заповіт від 18.01.2005 року був зареєстрований лише 20 січня 2005 року, тобто через 2 дні та в Книзі реєстрації заповітів Лисогірської сільської ради відсутній підпис [PERSON] Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що [PERSON] на день смерті проживала одна в житловому будинку №27 по вул.. Н.Левицького в с.Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, її брат [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO] разом з своєю дружиною [PERSON]. [PERSON] не приймав спадщину після смерті [PERSON], а тому права позивача не є порушеними. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ФП №1196789 від 03.02.2005 року виданного Лисогірською сільської ради Первомайського району Миколаївської області, 03.02.2005 року померла [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.02.2006 року посвідченого\~ державним нотаріусом 2-ї Первомайської державної нотаріальної контори спадкоємцем майна [PERSON] став [PERSON] [PERSON] до дня її смерті проживала [INFO], що підтверджується довідкою Лисогірської сільської ради № 209 від 18.04.2016 року. Братом [PERSON] є [PERSON], який був зареєстрований та проживав разом із дружиною по вул. Кірова, 17 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Після смерті [PERSON], який помер 27.12.2005 року було заведено спадкову справу за заявою його дружини [PERSON] тїй було видані свідоцтва про право на спадщину за законом 04.09.2006 року та 03.03.2007 року. 01.04.2014 року до Другої Первомайської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від сина померлого [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на його ім.»я не видавалось. 18.11.2016 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у задоволенні позову [PERSON] до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, треті особи [PERSON] та [PERSON], про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] по вул. Кірова, 17 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області в період з 12.02.2004 року по день її смерті 03.02.2005 року відмовлено. (справа №484/2841/16-ц). Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 13.10.2014 року, яке набуло законної сили за позовом [PERSON] позивача по даній справі до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про повернення в натурі спадщини, визнаної відумерлою встановлено, що брат [PERSON] [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав. Спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відповідно до положень ст..ст.1268-1269 ЦК України не приймав. В розяснення, що містяться в п.7 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №4 від 18.12.2009 року, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них брали участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (ч.4 ст.82 ЦПК України), то в інших випадках ці обставини встановлюються на загальних підставах. \~Відповідно до положень\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~\~\~\~\~\~ Згідно ст.\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~\~\~\~\~\~Згідно ч. 1\~ст. 1234 ЦК України\~право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~ Зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства ( ч. 1\~ст. 203 ЦК України). \~\~\~\~\~\~Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3\~ст. 203 ЦК України). \~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6\~статті 203 ЦК України. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 52 Закону України "Про нотаріат"\~про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. \~\~\~\~\~\~ Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі. \~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 56 зазначеного вище закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 4\~постанови Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі"\~(далі - Постанова) державній реєстрації у Спадковому реєстрі підлягають заповіти і спадкові договори, посвідчені нотаріусами, консульськими установами України, посадовими та службовими особами, що зазначені в статтях 1251 і 1252\~Цивільного кодексу України, ст.\~37\~та ч. 1 ст.\~40 Закону України "Про нотаріат", а також зміни до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів \~\~\~\~\~\~ У п. 14 цієї\~Постанови\~зазначено, що реєстратор здійснює державну реєстрацію посвідчених заповітів і спадкових договорів, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів у Спадковому реєстрі у день вчинення відповідної нотаріальної дії. \~\~\~\~\~\~\~Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5\~затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування (далі - Порядок) та визнано таким, що втратив чинність,\~наказ Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 року за № 256/466. \~\~\~\~\~\~\~\~За змістом\~ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 13-1 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. п. 1.1-1.3 Порядку перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено\~статтею 37 Закону України "Про нотаріат". \~\~\~\~\~\~ Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до статті\~Закону України "Про нотаріат"\~посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Автономної Республіки Крим, крім того, - законодавством Автономної Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. \~\~\~\~\~\~ Пунктом 2.1. Порядку визначено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. \~\~\~\~\~\~ Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. \~\~\~\~\~\~\~\~За положеннями\~ст. 1247 ЦК України\~загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадавоми, службовими, визначеними у ст.\~ст. 1251-1252 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2\~ст. 1248 ЦК України\~нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу). \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 1257 ЦК України\~заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. \~\~\~\~\~\~\~\~Вимоги до форми заповіту, передбачені нормами\~ст. 1247 ЦК України, названі загальними тому, що вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом. Так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження, специфіка ж посвідчення заповітів встановлюється в нотаріальній процедурі, тобто\~Законом України «Про нотаріат»\~та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. \~\~\~\~\~\~\~\~Названі в указаній статті вимоги мінімально необхідні, а їх недотримання є підставою для визнання заповіту нікчемним. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~ст. 16 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права ( ст. 5 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~\~\~ \~Як вбачається з позовної заяви [PERSON] просив визнати недійсним заповіт, оскільки вважає, що має право на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який прийняв цю спадщину після смерті сестри [PERSON], оскільки заповіт складений 18.01.2005 року [PERSON] складений з порушенням, містить виправлення, відсутня печатка, не здійснена його реєстрація відповідно до норм законодавства, що є грубим порушенням та є підставою для визнання його нікчемним, натомість, не ставить питання про визнання його нікчемним. \~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, позивач в обґрунтування позову також зазначає, що підпис на заповіті не належить спадкодавцю [PERSON] тобто фактично заповіт\~\~не відповідає вимогам закону ( ч. 1-3 ст.\~203, ч. 1 ст.\~215 ЦК України) та є недійсним, а також зазначає, що [PERSON] до смерті тяжко хворіла, мала травму голови, тому волевиявлення її не було вільним і вона не могла нести повну цивільну дієздатність, оскільки не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Тобто фактично вважає, що заповіт від 18.01.2005 року є недійсним на підставі ч. 1\~ст. 225 ЦК України. Пунктом 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7встановлено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). У п. 16\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009\~ро-ку «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті\~225, частини другої статті\~1257 ЦК України\~суди відповідно до\~статті 145 ЦПК України\~за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язані призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. В судовому засіданні позивач та його представник клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи не заявляли. \~Тобто з позовної заяви [PERSON] вбачається, що вищезазначений заповіт він вважає як нікчемним так і недійсним, однак просить визнати його недійсним. \~ Водночас, як роз'яснено у п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи; розяснює особам, яекі беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні пояснювали, що [PERSON] була не грамотна не вміла ні читати ні писати, проживала разом із братом [PERSON] за адресою вул. Кірова, 17 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, проте за пів року до смерті [PERSON] пішла жити до свого будинку за адресою вул. Н. Левицького, 27 в с. Лиса Гора. Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні стверджували, що [PERSON] сама отримувала пенсію розписувалась за неї, вміла читати та писати, проживала сама за адресою вул. Н. Левицького, 27 в с. Лиса Гора. Доглядав її сусід [PERSON], який і здійснив її поховання. Оскільки покази свідків як сторони позивача так і сторони відповідача є протирічливі, суд відноситься до них критично та не бере їх до уваги. З наданих письмових доказів відповідача вбачається, що спадкодавець [PERSON] проживала одна за адресою вул. Н. Левицького, 27 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області\~ і догляд за нею здійснював [PERSON] на якого і було\~ складено заповіт. Крім того данні факти вже були встановлені в судових рішеннях зазначених вище. З досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: журналу реєстрації нотаріальних дій віл 05 січня -19 грудня 2005 року Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, прошитого, пронумерованого та скріпленого печаткою вбачається, що за номером 42 від 20.01 міститься запис щодо посвідчення заповіту [PERSON] З дослідженого в судовому засіданні журналу документів нотаріальних дій (заповітів) від 18 січня-15 грудня 2005 року Лисогрірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на 59 аркушах, прошитого та пронумерованого, вбачається, що на аркуші №1 мається оригінал заповіту [PERSON] від 18 січня 2005 року з підписом спадкодавця, печаткою сільської ради та підписом секретаря сільської ради, без будь яких виправлень. За такого доводи позивача, що заповіт містить виправлення, не містить печатки та в журналі реєстрації нотаріальних дій є виправлення, та не здійснено належним чином його реєстрацію є неспроможніми. В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи для зясування дійсності підпису [PERSON] в оспорюванному заповіті, оскільки як зазначено в по господарській книзі Лисогірської сільської ради вона була не грамотна та неписьменна. В судовому засіданні було відмовлено в задоволені такого клопотання, оскільки для зясування обставин, що мають значення для вирішення даної справи не потрібні спеціальні знання у іншій сфері ніж право. Відповідно до ст..13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.11 ПП ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши вище викладене суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими. Права позивача щодо спадкування після смерті батька [PERSON] та тітки [PERSON] не порушені. \~За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.\~\~\~\~

Outcome: dismissed