Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернулась до Дарницького районного суду м.Києва із даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Між сторонами шлюб не укладався, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.04.2019 року і до повноліття дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 22.07.2019 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з`явилась, позовні вимоги визнала частково, надала до суду відзив на позов та доповнення до відзиву, згідно яких відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. з 04.06.2019 року, тобто з дати звернення позивачем із вказаним позовом до суду. Також, надала суду докази того, що до звернення позивача до суду, відповідач добровільно надавав грошові кошти на утримання малолітньої дитини. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [INFO] у м.Києві народився [PERSON] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували та не перебувають. Як вбачається з пояснень позивача, викладених в позовній заяві, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її інтересами. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що відповідач є працездатним, має постійний дохід, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних доказів, що на його утриманні перебуває інша дитина, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Позивач просить суд стягнути аліменти з 26.04.2019 року, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що нею було надіслано відповідачу рекомендованого листа письмовою вимогою про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, однак вказаний лист 26.04.2019 року повернувся до позивача з відміткою "за терміном зберігання", тобто позивачем не надано суду нележних доказів одержання відповідачем вказаного листа та ігнорування відповідачем його вимог. Тоді як, відповідачем, до відзиву на позов, було надано докази того, що ним надавались грошові кошти позивачу на утримання спільного сина [PERSON] , та надано докази одержання позивачем вказаних коштів. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивача, беручи до уваги участь відповідача в утриманні сина, також розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини, аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно починаючи з 04.06.2019 року до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 768,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Outcome: partial