Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що вона має у своєму володінні та користуванні квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру. Зазначила, що 01 жовтня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір піднайму спірної квартири терміном до 01.11.2008 року та відповідача було зареєстровано у даній квартирі. Посилаючись на те, що відповідач з 01.10.2008 року по теперішній час не проживає у вищевказаній квартирі, не бере участь в утриманні квартири, його місце знаходження не відоме, позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку. У судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти постановлення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті "Урядовий кур"єр" № 214(5588) від 17 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні спірне жиле приміщення являє собою однокімнатну квартиру, загальною площею 34.1 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] ( а.с. 18). Дана квартира була надана позивачці на підставі ордеру виконавчого комітету районної ради народних депутатів Ленінградського району [NUMBER] від 12.02.1986 року (а.с. 9). 01 жовтня 2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір піднайму житлового приміщення, строком до 01.11.2008 року (а.с. 16-17) та з 07 жовтня 2008 року відповідач зареєструвався у квартирі [ADDRESS] ( а.с. 22). У позовній заяві позивачка зазначила, що відповідач спірною квартирою не цікавиться, з 01.10.2008 року по теперішній час не проживає у вищевказаній квартирі. Факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджується актами від 16.10.2014 року, 28.01.2015 року, 18.03.2015 року, затверджені Директором КП "Галицьке" (а.с. 19-21). Відповідно до ст. 71 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно роз'яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.89 р., № 13 від 25.12.92 р., № 15 від 25.05.98 р.) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Передбачених ч. 2 ст. 71 ЖК України випадків, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім членом сім'ї наймача понад шість місяців, у судовому засіданні не встановлено. Підстав для продовження строку відсутності особи у квартирі понад шість місяців не виявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 406 ЦК України право користування чужим майном припиняється у разі припинення обставин, які були підставою для встановлення такого права. Не проживаючи у спірній квартирі жодного дня, відповідач втратив підставу для встановлення йому права на користування житлом як це передбачено ст. 406 ЦК України, строк дії договору, на який його було зареєстровано у квартирі теж скінчився, а відтак позивачка підставно ініціює питання про визнання [PERSON] таким, що втратив право користуватися квартирою. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивачки про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки дане питання не віднесене до компетенції суду та може бути предметом судового розгляду лише в разі відмови відповідних органів зняти [PERSON] з реєстрації на підставі даного рішення відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання». На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: partial