Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «РІЛ ЕСТЕЙТ», ТОВ «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ», Державного реєстратора [PERSON], третя особа ТОВ «КУА «Інвестиційний альянс» про витребування нежитлового приміщення, визнання права власності та скасування рішення державного реєстратора. Свої вимоги обґрунтувала тим, 19 червня 2013 року вона уклала з ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку [ADDRESS] Після повної оплати вартості майна, позивачка звернулась до нотаріуса щоб зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, де дізналася, що продавець передав куплену нею квартиру як частку у статутний фонд іншого підприємства - відповідачу ТОВ «РІЛ ЕСТЕЙТ». Після звернення до суду заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2016 року скасоване рішення нотаріуса [PERSON] про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень та визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно. Рішення суду набрало законної сили. В той же час позивач звернулася до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але дізналася, що рішення суду виконати не можливо, оскільки в даний момент речові права на нерухоме майно зареєстровані за третьою особою. Виявилося, що через 10 днів після проголошення заочного рішення, 19.12.2016 р. відповідач ТОВ «РІЛ ЕСТЕЙТ» засновує нове підприємство ТОВ «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ» та рішенням загальних зборів передає нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], у статутний фонд новоствореного товариства. В день підписання договору купівлі-продажу [PERSON] одержала ключі від приміщення та з 19 червня 2013 року і на момент подання цього позову безперервно і безперешкодно користується приміщенням, зроблено генеральний ремонт, вкладено чимало коштів та ресурсів. Для державної реєстрації права власності ТОВ «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ» надало акт оцінки вартості та приймання - передачі майна. Акт оцінки вартості майна є недійсним, оскільки від 2013 року єдиним володільцем та користувачем майна є [PERSON], після купівлі майна зроблено дороговартісний ремонт всього приміщення. Посторонні особи доступу до приміщення не мали та не мають. Крім того, не відбулося факту прийому-предачі майна, тому що ТОВ «РІЛ ЕСТЕЙТ» не було фактичним володільцем та користувачем майна. Звернень до [PERSON] з приводу огляду приміщень не було. Посилаючись на вищевикладене позивач просила суд витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ» нежиле приміщення № ХLІI, № ХLIV (1/2 ч.) за реєстраційним номером об'єкта нежитлового приміщення № 11902232000 за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на нежиле приміщення № ХLІI, № ХLIV (1/2 Ч.) загальною площею 96,5 кв.м., за реєстраційним номером об'єкта нежитлового приміщення № 11902232000, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Скасувати рішення державного реєстратора [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33291368. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ» та ТОВ «РІЛ ЕСТЕЙТ» позовні вимоги визнала, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. У судове засідання державний реєстратор [PERSON] не з'явилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс» не з`явивсь. Про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а на підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 182 ЦК визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. При розгляді справи судом встановлено, що 19 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку [ADDRESS] Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2016 року у справі № 369/9780/16-ц, провадження № 2/369/4210/16 у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Івестиційний альянс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Ріл Естейт» про визнання права власності, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково. Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію речових прав та їх обтяження, індексний номер 31896355 від 17 жовтня 2016 року. Визнано за [PERSON] право власності на нежиле приміщення загальною площею 96,5 кв.м, за реєстраційним номером об'єкта нежитлового приміщення № 11902232000, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що на підставі вищевказаного рішення суду позивач звернулась до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але дізналася, що рішення суду виконати не можливо, оскільки в даний момент речові права на нерухоме майно зареєстровані за ТОВ «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ». З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 11902232000 вбачається, що власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] значить ТОВ «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ» на підставі протоколу загальних зборів, серія та номер №19, виданий 19.12.2016 року загальними зборами учасників ТОВ «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ». Судом встановлено, що [PERSON] правомірно набула право власності на нежитлове приміщення площею 96,5 кв.в., розташоване за адресою: [ADDRESS] Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на нежитлове приміщення за ТОВ «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ»» обмежує здійснення [PERSON] права володіння, користування та розпорядження належним майном. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом ( ч. 4 ст. 182 ЦК). Статтею 4 Закону № 1952-IV визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав. Згідно з п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених ним доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. При цьому, якщо майно знаходиться у володінні позивача, його право на майно захищається презумпцією правомірності фактичного володіння. При таких обставинах, з метою недопущення порушення права власності [PERSON] на нежитлове приміщення площею 96,5 кв.в., розташоване за адресою: [ADDRESS] суд вважає можливим захистити її право власності шляхом визнання за нею права власності. Також суд приходить до висновку про необхідність скасування внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 33291368 від 30.12.2016 року про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ» на нежитлове приміщення площею 96,5 кв.в., розташоване за адресою: [ADDRESS] Щодо позовної вимоги про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЛ БУД ЕСТЕЙТ» нежиле приміщення № ХLІI, № ХLIV (1/2 ч.) за реєстраційним номером об'єкта нежитлового приміщення № 11902232000 за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON], слід зазначити наступне. Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Як вбачається з пояснень позивача, в день підписання договору купівлі-продажу [PERSON] одержала ключі від приміщення та з 19 червня 2013 року і на момент подання цього позову безперервно і безперешкодно користується приміщенням. Відтак, вказана вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: partial