Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальності „Базавлук" (далі - ТОВ „Базавлук") звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). Свої вимоги мотивує тим, що автомобіль ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], 2011 року випуску, зареєстрований за ТОВ „Базавлук". З 15 жовтня 2008 року відповідач [PERSON] працював водієм ТОВ „Базавлук". 18 квітня 2014 року біля 11-30 год. відповідач від керівника ТОВ „Базавлук" отримав завдання повертатися на базу підприємства в с. Шолохове. Однак, ігноруючи наказ директора, порушуючи правила внутрішнього трудового розпорядку, [PERSON] на базу в назначений час не повернувся, самовільно прийняв рішення завантажити автомобіль посівним матеріалом у позаурочний час о 13-00 год. замість 17-00 год. вечора, та відклонився від належного маршруту з метою подальшого самовільного використання автомобіля підприємства ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], в особистих цілях для поїздки на ставок для ловлі риби. В цей же день, 18 квітня 2014 року, о 14-00 год. в Нікопольському районі, на польовій дорозі 450 м від автодороги „Шолохове - Миронівка", [PERSON], керуючи автомобілем ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], під час руху відволікся від керування, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та допустив перекидання автомобіля, чим порушив п. 2.3 „б" „Правил дорожнього руху України". У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, у вигляді: перекосу, вм'ятини, злому каркасу кабіни у зборі; злому радіатору водяного; розбиті вентилятор радіатору (крильчатка), дзеркало заднього виду, скло вітрове, обліцовочна решітка, повторювач повороту на крилі; зігнутий борт боковий правий та лівий. Відповідно до висновку експерта - автотоварознавця розмір матеріальної шкоди складає 71 862,58 грн. Також, внаслідок перекидання автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], розірвалися та розсипалися на землю 5 одиниць посівного матеріалу, які знаходилися в кузові. Для подальшого використання посівний матеріал не придатний, так як змішаний із землею, камінцями, мастилом та дизпаливом з перевернутої машини. Вартість посівного матеріалу складає 10 920 грн. Спочатку, позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що ДТП сталося з вини відповідача внаслідок порушення ним трудових обов'язків, що спричинило завдання матеріальної шкоди ТОВ „Базавлук", тому відповідно до вимог статей 130, 134 пунктів 1, 2 КЗпП України, [PERSON] повинен відшкодувати підприємству матеріальну шкоду у повному розмірі шкоди. Згодом позивач уточнив свої позовні вимоги та зважаючи на те, що [PERSON] під час ДТП самовільно використовував в особистих цілях автомобіль ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], що належить підприємству, просив суд стягнути з відповідача заподіяну ТОВ „Базавлук" шкоду у повному обсязі із застосуванням норм цивільного законодавства, а саме статей 1166, 1192 ЦК України. При цьому просив стягнути з відповідача на користь підприємства розмір збитків, визначених відповідно до реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, та вартість посівного матеріалу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги ТОВ „Базавлук" не визнав та суду показав, що дійсно 18 квітня 2014 року о 14-00 год. відбулося ДТП з його вини. Однак, договір про повну матеріальну відповідальність з ним був укладений протиправно, оскільки посада водія не відноситься до Переліку посад і робіт, які безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей та затверджених в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Також, він не давав згоду на переведення його на посаду водія-експедитора, не був належним чином ознайомлений з наказом про його переведення від 31 січня 2014 року та вперше дізнався про перевід лише під час розгляду справи. Тому вважає, що відповідати перед позивачем він повинен із застосуванням норм трудового законодавства в межах свого середньомісячного заробітку, оскільки він знаходився у трудових відносинах з ТОВ „Базавлук" та в цей день використовував автомобіль ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], для виконання своїх трудових обов'язків. Так, біля 11-30 год. він отримав від директора ТОВ „Базавлук" [PERSON] завдання завантажити автомобіль посівним матеріалом для заправки великої сівалки та відвезти його на поле до сіялки. Він завантажив автомобіль посівним матеріалом та по дорозі до поля відволікся від керування, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та допустив перекидання автомобіля. З сумою матеріального збитку, завданого власникові автомобіля, визначеного експертом, погоджується. Також, відповідач не спростовував той факт, що в його автомобілі була жива риба, однак він її зловив раніше на стовку, який знаходиться недалеко від поля. Просив суд в позові ТОВ „Базавлук" відмовити. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши адміністративну справу № 3/0182/711/2014 (провадження № 182/3722/14-п) на водія [PERSON] за ст. 124 КпАП України, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка заподіяла шкоду, звільняється від його відшкодування, якщо доведе, що шкода заподіяна не по його провині. Як встановлено судом та підтверджується постановою судді Нікопольського міськрайонного суду від 16 травня 2014 року по адміністративній справі № 3/0182/711/2014 (провадження № 182/3722/14-п) про притягнення до адміністративній відповідальності [PERSON], 18 квітня 2014 року, о 14-00 год. в Нікопольському районі, на польовій дорозі 450 м від автодороги „Шолохове - Миронівка", [PERSON], керуючи автомобілем ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], під час руху відволікся від керування, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та допустив перекидання. Автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.3 „б" „Правил дорожнього руху України". Відповідно до Схеми місця ДТП з переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу у наслідок ДТП, автомобіль ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], який належить ТОВ „Базавлук" має зовнішні механічні пошкодження: деформовані два передніх крила капоту кузову, рама лівого борту, розбито дзеркало заднього виду, лобове скло, борт боковий правий та лівий, обліцовочна решітка. Схема місця ДТП з переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП від 18 квітня 2014 року складалась в присутності водія [PERSON] На час складання схеми ніяких заяв, зауважень, заперечень стосовно складання протоколу та об'єму механічних пошкоджень автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], від [PERSON] не надходило. При проведенні автотоварознавчого дослідження автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], 24 квітня 2014 року в присутності представника ТОВ „Базавлук" [PERSON] було встановлено, що даний автомобіль отримав механічні пошкодження а саме, кабіна у зборі - перекіс, вм'ятини, злом каркасу; дзеркало заднього виду - розбито; радіатор водяний - злом; вентилятор радіатору (крильчатка) - розбита; скло вітрове - розбито; обліцовочна решітка - розбита; повторювач повороту на крилі - розбитий; борт боковий правий та лівий - зігнутий (а.с.88-96). Сума матеріального збитку, завданого власникові в результаті пошкодження автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], на дату оцінки складає 71 862,58 грн. Під час судового засідання відповідач [PERSON] погодився з визначеною сумою збитків. Зіставивши схему місця ДТП з переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП від 18 квітня 2014 року та висновок автотоварознавчого дослідження автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], від 03 травня 2014 року за № 152, суд приходить висновку, що зовнішні механічні пошкодження автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], ідентичні. Тому у суду не викликає сумніву той факт, що дані пошкодження автомобіль ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], отримав під час ДТП, яке сталося 18 квітня 2014 року. У судових засіданнях відповідач [PERSON] не спростовував той факт, що 18 квітня 2014 року автомобіль ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], який належить ТОВ „Базавлук", одержав дані пошкодження внаслідок перекидання автомобіля на польовій дорозі 450 м від автодороги „Шолохове - Миронівка". З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що в даній ДТП е наявність вини водія [PERSON] внаслідок порушення ним п. 2.3 „б" „Правил дорожнього руху України", яка була встановлена постановою судді Нікопольського міськрайонного суду від 16 травня 2014 року в справі про адміністративне правопорушення № 3/0182/711/2014 (провадження № 182/3722/14-п) на водія [PERSON] До того ж, відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою та не підлягають додатковому доказуванню. Таким чином, суд вважає, що шкода майну позивача ТОВ „Базавлук" заподіяна з вини відповідача [PERSON], дії якого були неправомірними. Судом не встановлені обставини, які звільняють відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду. Також, [PERSON] не довів факт, що шкода автомобілю ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], заподіяна не з його вини. В даній дорожній ситуації в діях водія [PERSON] вбачається невідповідності вимогам п. 2.3 „б" „Правил дорожнього руху України", які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з даною ДТП. Оцінюючи на підставі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, суд приходить висновку, що [PERSON], який на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ „Базавлук", повинен відповідати перед підприємством за заподіяну йому матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль із застосуванням норм цивільного законодавства. До такого висновку суд дійшов з наступних підстав. [PERSON] з 15 жовтня 2008 року працював водієм ТОВ „Базавлук" (а.с.5). Наказом ТОВ „Базавлук" № 17§1 від 01 квітня 2014 року у зв'язку з початком весняно-польових робіт був змінений розпорядок дня, відповідно до якого режим робочого часу визначає: початок та закінчення робочого дня - з 07-30 год. до 17-00 год.; перерва - з 12-00 год. до 13-00 год.; у суботу - з 07-30 год. до 14-00 год.; вихідний день - неділя (а.с.78). 18 квітня 2014 року вранці відповідач був допущений до управління, був виписаний подорожній лист № 84 вантажного автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], та він отримав завдання щодо перевезення посівного матеріалу за маршрутом „Базавлук - Шолохове поля" (а.с.12,73). Завантаження посівного матеріалу проводиться зі складу підприємства за адресою: Нікопольський район, с. Шолохове, вул. К.Маркса, 51, два рази на добу: о 07-30 год. ранку в кількості посівного матеріалу із розрахунку на ранкову і денну заправки малої сівалки; та о 17-00 год. вечора в кількості посівного матеріалу із розрахунку на вечірню та ранкову заправку великої сівалки. Відповідно до встановленого на ТОВ „Базавлук" порядку заправки зазначених сівалок, велика сівалка заправляється два рази на добу - о 07-00 год. ранку та о 19-00 год. вечора, бо працює цілодобово. Мала сівалка заправляється кожні 3,5 години, а саме, о 08-00 год., о 11-30 год., о 15-00 год., та працює тільки вдень. Дані обставини підтвердили директор ТОВ „Базавлук" [PERSON], який був допитаний судом в якості свідка, та відповідач [PERSON] В перервах між заправками сівалок водій вантажного автомобіля повинен повертатися на базу підприємства, яка розташована за адресою: Нікопольський район, с. Шолохове, вул. Кооперативна, 1, та знаходитися там до наступної заправки відповідно до розпорядку на підприємстві. Під час судового засідання відповідач [PERSON] дані обставини не спростовував. Біля 11-30 год. 18 квітня 2014 року відповідачу зателефонував директор ТОВ „Базавлук" [PERSON] та зобов'язав його повернутися на базу підприємства в с. Шолохове, Нікопольського району. Однак, [PERSON] не виконав зазначене розпорядження, не прибув на базу на автомобілі ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], та без відповідного дозволу самовільно прийняв рішення завантажити автомобіль посівним матеріалом у позаурочний час о 13-00 год. замість 17-00 год. вечора. Під час судового засідання свідок [PERSON] підтвердила факт завантаження автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], закріпленого за [PERSON] у позаурочний час о 13-00 год. 18 квітня 2014 року. При цьому показала, що в автомобілі відповідача вона бачила живу рибину та [PERSON] кудись поспішав, тому він не довіз її до бази підприємства в с. Шолохове, Нікопольського району, як завжди це роблять водії, висадив її біля току, а сам поїхав в іншому напрямку. Доводи відповідача [PERSON] про те, що біля 11-30 год. він отримав від директора ТОВ „Базавлук" [PERSON] завдання не повернутися до бази, а поїхати завантажити автомобіль посівним матеріалом для заправки великої сівалки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються показаннями самого директора ТОВ „Базавлук" [PERSON], свідка [PERSON] та встановленому на підприємстві порядку заправки та роботи сівалок. Будь-яких доказів згідно ст. 10 ЦПК України на підтвердження того, що [PERSON] отримав інше завдання, ніж зазначав у судовому засіданні директор ТОВ „Базавлук" [PERSON], відповідачем суду не надано. До того ж, судом встановлено та підтверджується самим [PERSON] той факт, що під час його роботи всі завдання відповідачу надавав безпосередньо директор підприємства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача, останнім суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить висновку, що [PERSON] розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що [PERSON] 18 квітня 2014 року після 11-30 год. умисно з метою використання автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], в особистих цілях, не виконав розпорядження директора ТОВ „Базавлук" повернутися на базу в с. Шолохове Нікопольського району, відхилився від завданому йому маршруту та поїхав на закріпленому за ним автомобілі в іншому напрямку без відповідного дозволу. Таким чином, суд знаходить доведеним факт самовільного використання 18 квітня 2014 року після 11-30 год. відповідачем в особистих цілях автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER], що належить ТОВ „Базавлук", та факт заподіяння матеріальної шкоди підприємству під час ДТП не при виконанні [PERSON] своїх трудових обов'язків. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду від 29 грудня 1992 року № 14 (з подальшими змінами) „Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної працівниками самовільним використанням в особистих цілях технічних засобів (автомобілів, тракторів, автокранів і т.п.), що належать підприємствам, установам, організаціям, з якими вони перебувають у трудових відносинах, слід виходити з того, що така шкода, як заподіяна не при виконанні трудових (службових) обов'язків, підлягає відшкодуванню із застосуванням норм цивільного законодавства. У цих випадках шкода відшкодовується у повному обсязі, включаючи і не одержані підприємством, установою, організацією прибутки від використання зазначених технічних засобів. Згідно положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 р. № 6 (з подальшими змінами), коли відшкодування шкоди в натурі неможливо, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи ушкодженого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити ушкоджене майно і усунути інші негативні наслідки у результаті заподіяної шкоди. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Розмір матеріальної шкоди, визначений спеціалістом автотоварознавцем (висновок № 152 від 03 травня 2014 року), складає 71 862,58 грн. (а.с.22-28). Отже, суд приходить висновку про доцільність стягнення даної суми з відповідача [PERSON] на користь ТОВ „Базавлук". Після відшкодування збитків, зобов'язати позивача ТОВ „Базавлук" передати [PERSON] замінені вузли та деталі автомобіля ГАРЗ СС 3309, реєстраційний [NUMBER]. В той же час, позовні вимоги ТОВ „Базавлук" про відшкодування завданих збитків від втраченого посівного матеріалу в розмірі п'яти посівних одиниць на суму 10 920 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав суду достатньо доказів щодо розміру збитків, визначених відповідно до реальної вартості втраченого майна на підставі даних бухгалтерського обліку підприємства. Так, на підтвердження своїх вимог щодо вартості посівного матеріалу, ТОВ „Базавлук" надало суду прибутковий касовий ордер № 184 від 17 квітня 2014 року про внесення позивачем до каси ТОВ АФ „Берегиня" суми 113 568,00 грн. за надані послуги за договором (а.с.87). В той час, як з умов договору № 8 про надання послуг від 03 березня 2014 року, укладеному між ТОВ АФ „Берегиня" і ТОВ „Базавлук", вбачається, що сільськогосподарські послуги надавало не ТОВ АФ „Берегиня", а ТОВ „Базавлук", якому ТОВ АФ „Берегиня" повинно було сплатити вартість наданих послуг (а.с.74,75). Крім того, ТОВ „Базавлук" при вирішенні питання про відшкодування заподіяної йому шкоди за втрачене насіння соняшнику остаточно просив суд застосувати норми матеріального права, зокрема ст. 1166 ЦК України, в той час, як загальні підставі і умови матеріальної відповідальності працівників передбачені ст. 130 КЗпП України. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь ТОВ „Базавлук" судовий збір в сумі 724,13 грн. та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 550,00 грн. (а.с.29).

Outcome: partial