Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

07 травня 2015 позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 28.07.2001 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON],[INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження яких записаний відповідач. Неповнолітні діти проживають разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28 липня 2001 року Волноваським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.07.2001 року, з присвоєнням дружині прізвища "[PERSON]", про що зроблений відповідний актовий запис №87. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO], актовий запис №40, в графі "батько" зазначено - [PERSON], в графі "мати" - [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27 06 червня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO], актовий запис №452, в графі "батько" зазначено - [PERSON], в графі "мати" - [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме судового збору у сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі ст.ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved