Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Хіллс» про визнання майнових прав на об`єкт будівництва. У своїй позовній заяві просила суд визнати за [PERSON] майнові права на оформлення у власність двокімнатної квартири будівельний [ADDRESS] на 19 поверсі, в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053; майнові права на оформлення у власність двокімнатної квартири будівельний №2/2L загальною площею 43,6 кв. м., розташованої у секції №1 на «лофт» поверсі, в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053; майнові права на оформлення у власність однокімнатної квартири будівельний [ADDRESS] на 19 поверсі, в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053, а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 23 жовтня 2013 року між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено договір № СМІ/03/81 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого було продаж майнових прав на об`єкт нерухомості квартира будівельний [ADDRESS] (2 кімнатна), загальна площа 69,09 м2, поверх 19, секція 3, яка знаходиться в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053. Також 23 жовтня 2013 року між Позивачем та Відповідачем-1 також було укладено договір № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого було продано майнові права на об`єкт нерухомості квартиру будівельний [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053. В подальшому, 31 липня 2015 року між Позивачем та Відповідачем-1 була укладена Додаткова угода №1 до договору № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав від 23.10.2013 року. Умовами Додаткової угоди №1 від 31.07.2015 року було внесенні зміни та викладено у «новій редакції» п. 2.2, п. 4.2. п. 4.3, п.4.3.1, п.4.3.3 Договору № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав від 23.10.2013 року, які стосуються об`єкта нерухомості та оплати за нього. Зокрема відповідно до Додаткової угоди №1 від 31.07.2015 предметом Договору № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав від 23.10.2013 року замість об`єкта нерухомості квартири будівельний [ADDRESS] став об`єкт нерухомості квартира будівельний № 2/2Ь (2 кімнатна), загальною площею 43,6 м2, поверх «ЛОФТ», секція 1, яка знаходиться в об`єкті капітального будівниитва за адресою: [ADDRESS] . 16 листопада 2015 року між мною Позивачем та Відповідачем-1 було укладено договір № СМІ/03/510 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого було продаж майнових прав на об`єкт нерухомості квартиру будівельний [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053. [PERSON] вчасно сплатила 100 % вартості квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] та виконала всі умови договору. Пунктами 2.6, 2.7. Договору № СМІ/03/81, Договору № СМІ/03/82 передбачено, що Плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року. Плановий термін введення в експлуатацію -1 квартал 2015 року. Пунктами 2.6, 2.7. Договору № СМІ/03/510 визначено, що Плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2016 року. Плановий термін введення в експлуатацію - 4 квартал 2016 року. Поряд із цим, будівництво будинку на час звернення до суду із позовом не закінчено, будинок не введений в експлуатацію, ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціатива» без відома та згоди інвесторів, було відчужено земельну ділянку, на якій проводилось будівництво будинку, на користь ТОВ «Парк Хіллс». За таких обставин, наведене вище унеможливлює виконання ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціатива» перед позивачем зобов`язань за договором стосовно передачі права власності на квартиру, а ТОВ «Парк Хіллс» не визнає майнових прав позивача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 серпня 2020 року матеріали цивільної справи було передано на розгляду судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду. 25 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від ТОВ «Парк Хіллс» відповідно до якого представник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також застосувати позовну давність. У судовому засіданні, яке відбулося 15 квітня 2021 року, представником позивача було долучено до матеріалів справи відповідь на відзив, відповідно до якого заперечував щодо застосування позовної давності, а також на підставі викладених заперечень до відзиву на позов просив задовольнити позовні вимоги. 17 травня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву від ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива», відповідно до яких просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також застосувати позовну давність. Також 17 травня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву від ТОВ «Парк Хіллс», відповідно до яких просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також застосувати позовну давність. 25 серпня 2021 року на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення від представника позивача, відповідно до яких останній просить відмовити у застосуванні позовної давності, а також задовольнити позовні вимоги. Позивачка разом зі своїм представником у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити позов. Представники відповідачів у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Судом під час розгляду справи було встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 23 жовтня 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Соціальна молодіжна ініціатива" було укладено договір № СМІ/03/81 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого було продаж майнових прав на об`єкт нерухомості квартира будівельний [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053. 23 жовтня 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Соціальна молодіжна ініціатива" було укладено договір № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого було продано майнові права на об`єкт нерухомості квартиру будівельний [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053. В подальшому, 31 липня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Соціальна молодіжна ініціатива" була укладена Додаткова угода №1 до договору № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав від 23.10.2013 року. Умовами Додаткової угоди №1 від 31.07.2015 року було внесенні зміни та викладено у «новій редакції» п. 2.2, п. 4.2. п. 4.3, п.4.3.1, п.4.3.3 Договору № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав від 23.10.2013 року, які стосуються об`єкта нерухомості та оплати за нього. Зокрема відповідно до Додаткової угоди №1 від 31.07.2015 предметом Договору № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав від 23.10.2013 року замість об`єкта нерухомості квартири будівельний [ADDRESS] став об`єкт нерухомості квартира будівельний № 2/2L (2 кімнатна), загальною площею 43,6 м2, поверх «ЛОФТ», секція 1, яка знаходиться в об`єкті капітального будівниитва за адресою: [ADDRESS] . 16 листопада 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Соціальна молодіжна ініціатива" було укладено договір № СМІ/03/510 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого було продаж майнових прав на об`єкт нерухомості квартиру будівельний [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053. Позивач сплатив 100% вартості квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] та виконав всі умови договорів, що підтверджується: -по Договору № СМІ/03/81 (квартира 509) платіжними дорученнями №2 від 24.10.2013, №1 від 31.10.2013 та Довідкою про фінансування 100% майнових прав на Об`єкт нерухомості по Договору № СМІ/03/81 купівлі-продажу майнових прав від 23 жовтня 2013 року вихідний №234 від 21.07.2014року; -по Договору № СМІ/03/82 (квартира №2/2L) платіжними дорученнями №1 від 24.10.2013, №2 від 31.10.2013, №1 від 04.11.2013, №1 від 26.11.2013, №2 від 31.07.2015, № 1 від 26.08.2015, № 2 від 09.09.2015 та двома Довідками про фінансування 100% майнових прав на Об`єкт нерухомості по Договору № СМІ/03/82 купівлі-продажу майнових прав від 23 жовтня 2013 року вихідний №235 від 21.07.2014 року та вихідний № 630 від 11.09.2015 року; - по Договору № СМІ/03/510 (квартира 510) платіжними дорученнями №1 від 18.11.2015, №1 від 17.12.2015, №1 від 18.01.2016, №2 від 12.02.2016, №1 від 15.03.2016, №5 від 29.03.2016, №5 від 12.05.2016, №7 від 07.06.2016, №22 від 05.07.2016, №1 від 01.08.2016, №1 від 30.08.2016, № 2 від 18.10.2016 та Довідкою про сплату 100% майнових прав на Об`єкт нерухомості по договору № СМІ/03/510 купівлі-продажу майнових прав від 16 листопада 2015 року вихідний № 19/10/20 від 19.10.2016 року. Вбачається, що відповідно до п. 3.1. Договору № СМІ/03/81, Договору № СМІ/03/82 та п. 4.8 Договору № СМІ/03/510 майнові права на Об`єкт нерухомості за цим Договором закріпляються за Покупцем у момент видачі Довідки про оплату 100% майнових прав. Пунктами 2.6, 2.7. Договору № СМІ/03/81, Договору № СМІ/03/82 передбачено, що Плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року. Плановий термін введення в експлуатацію -1 квартал 2015 року. Пунктами 2.6, 2.7. Договору № СМІ/03/510 визначено, що Плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2016 року. Плановий термін введення в експлуатацію - 4 квартал 2016 року. Пунктом 1.2 Договору № СМІ/03/81, Договору № СМІ/03/82 та Договору № СМІ/03/510 визначено, що Об`єкт нерухомості - складова та невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, організацію будівництва якого здійснює Продавець. Характеристики Об`єкта нерухомості та інформація, яка його ідентифікує, надана в п. 2.2 вказаних Договорів. Об`єкт нерухомості передається Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі Об`єкта нерухомості (п. 3.2, 3.3. Договорів), проте всупереч умовам договору акти підписані так і не були. Відповідно до п. 5.2.4. Договорів, ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» зобов`язана забезпечувати будівництво Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію. При цьому, відповідно до п. 1.1 Договору № СМІ/03/510 визначено: Об`єкт капітального будівництва - житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями на [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053, право на спорудження якого виникло у ТОВ «Соціальна Молодіжна Ініціатива» на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ114132110664 від ЗО липня 2013 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 456727. Згідно п.1.1. Договору № СМІ/03/81 та Договору № СМІ/03/82 визначено: Об`єкт капітального будівництва - житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями на [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053, право на спорудження якого виникло у ТОВ «Соціальна Молодіжна Ініціатива» на підставі Декларації про початок будівельних робіт КВ №08312100749 від 18.06.2012 та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 456727. Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 219942270 від 12.08.2020 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053 на якій проводиться будівництво житлово-офісного комплекс з нежилими приміщеннями 06.12.2017 року відчужено ТОВ «ПАРК ХІЛЛС». 30 листопада 2018 року ТОВ «Парк Хіллс» було отримано дозвіл на право проведення будівельних робіт. На момент розгляду справи будівництво об єкту не завершене, Об`єкт капітального будівництва (житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями по [ADDRESS] ) не введений в експлуатацію. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно із ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч 3 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку. Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У Постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Статтею ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що позивач в повному обсязі проінвестувала будівництво зазначених вище квартир , в зв`язку з чим відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об`єкти та результати інвестицій є власністю інвестора. Тобто, [PERSON] виконала свої зобов`язання за договором, сплатила пайові внески у визначеній у договорі сумі, у зв`язку із чим за умовами договору набула майнових прав щодо об`єкта нерухомості, зокрема права на отримання в подальшому у власність спірної квартири. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено та не заперечувалось стороною відповідача, що будівництво об`єкту не завершене, будинок не введений в експлуатацію. Відтак, до завершення будівництва об`єктів нерухомості, а саме квартир: будівельний №509 (п`ятсот дев`ять) загальною площею 69,09 кв.м., розташованої у секції №3 на 19 поверсі; будівельний №2/2L загальною площею 43,6 кв.м., розташованої у секції №1 на «ЛОФТ» поверсі; будівельний №510 (п`ятсот десять) загальною площею 29,83 кв.м., розташованої у секції №3 на 19 поверсі, в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та піздемними паркінгом за адресою: [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053, та введення будинку в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на ці об`єкти. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові № 14-461 цс19 від 09 жовтня 2019 року. Враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином узятих на себе зобов`язань, а також, враховуючи, що будинок по [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053 не введено в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, суд прийшов до висновку, що права позивача порушені, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо передачі об`єкта інвестування в експлуатацію для здійснення реєстрації прав власності за позивачем на об`єкт інвестування, не виконує Тобто, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зазначених зобов`язань, що свідчить про порушення майнових прав позивача на вищевказаний об`єкт, які вона очікувала отримати. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання майнових прав за [PERSON] на квартири: будівельний №509 (п`ятсот дев`ять) загальною площею 69,09 кв.м., розташованої у секції №3 на 19 поверсі; будівельний №2/2L загальною площею 43,6 кв.м., розташованої у секції №1 на «ЛОФТ» поверсі; будівельний №510 (п`ятсот десять) загальною площею 29,83 кв.м., розташованої у секції №3 на 19 поверсі, в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та піздемними паркінгом за адресою: [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053. Щодо заяв представників відповідачів про застосування позовної давності, суд дійшов наступних висновків. У відзиві на позовну заяву Відповідач-2 просить суд застосувати позовну давність мотивуючи це тим, що відповідно до п.п.2.6, 2.7 Договорів № СМІ/03/81, № СМІ/03/82 та № СМІ/03/510 перебіг позовної давності розпочався з 01 квітня 2015 та закінчився 31 березня 2018 року. Також аналогічні вимоги містилися запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву від ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» від 17 травня 2021 року та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву від ТОВ «Парк Хіллс» від 17 травня 2021 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так дійсно, згідно із пунктами 2.6, 2.7. договорів передбачено, що плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року, та 3 квартал 2016 року. Плановий термін введення в експлуатацію -1 квартал 2015 року та 4 квартал 2016 року. Разом із тим, як встановлено судом, будівництво об`єкту не завершене, останній не введений в експлуатацію, а тому відраховувати строк позовної давності з дати планового введення в експлуатацію в даному випадку не можна, оскільки вказана обставина не настала. З огляду на зазначене, суд відхиляє заяви представників відповідачів про застосування позовної давності до вимог за даним позовом. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує солідарно з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 10 510,00 грн. стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та ст.ст. 190, 328, 526, 530 ЦК України, Закону України «Про інвестиційну діяльність»,

Outcome: approved