Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

08 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,983 га в межах згідно з планом, що розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ІV-ДП № 082002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25470 від 28.12.2002 року на ім`я [PERSON] . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що в паспорті громадянина України прізвище заявника записано як [PERSON] , а в державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 082002 її прізвище зазначено як [PERSON] . У зв`язку з цим вважає, що при видачі вказаного державного акту на право приватної власності на землю допущено помилку при написанні її прізвища а саме, записано як « [PERSON]» замість « [PERSON]». Також, заявник в заяві зазначає, що через вказані помилки в неї виникають труднощі для реалізації її подальших прав для оформлення документів щодо вказаної земельної ділянки. 09 січня 2020 року ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г.Є., цивільну справу за заявою [PERSON] , заінтересовані особи - Миколаївська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру Дніпропетровської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, передано за підсудністю на розгляд Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Замкової Я.В. від 05.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник заявника - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи Миколаївської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить судовий розгляд справи проводити за відсутності представника Миколаївської сільської ради, проти заявлених вимог не заперечують. Представник заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв, заяв, клопотань чи заперечень проти заяву від останніх до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності заявника і заінтересованих осіб у справі, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява [PERSON] . підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Дніпровським РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 22.01.2013 року, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.4), заявника записано як " [PERSON] ", [INFO] , уродженка м. Дніпропетровська" . У поданій до заяви [PERSON] копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 082002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25470 від 28.12.2002 року (а.с. 5) зазначено прізвище заявника як « [PERSON] ». Документом, який встановлює правильне прізвище заявника по даній справі щодо належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії серії ІV-ДП № 082002 (пай № 684.1), виданого на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 858 від 09.09.2002 року є паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] . З аналізу вищезазначених обставин випливає, що при складанні (видачі) правовстановлюючого документа - державного акту на право приватної власності на землю за № 25470 від 28.12.2002 року, органом, який його складав, при перекладі з російської на українську мову було допущено помилку при записі прізвища власника земельної ділянки, а саме замість вірного " [PERSON] " помилково зазначено " [PERSON] ". Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявникові для належного оформлення договору оренди земельної ділянки (а.с. 6). Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право. Неможливість внесення змін у правовстановлюючий документ підтверджується тим, що з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Крім того, згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка затверджена Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43 та втратила чинність 23.08.2013 року, не було передбачено порядку внесення змін у Державний акт. Враховуючи вищевикладене, суд вважає наявність достатніх підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки дійсне написання прізвища заявника - є « [PERSON] », однак при перекладі з російської мови її прізвища було допущено помилку, що призвело до внесення невірних відомостей до державного акту на право власності на земельну ділянку. Виправити помилку іншим способом неможливо, встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати її право володіння і користування власністю, відсутній спір про право. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved