Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія компанія «Гарант-Авто» (далі по тексту - Відповідач, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про відшкодування страхового відшкодування, пені, інфляційні витрати, три відсотки річних та моральну шкоду. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 08 вересня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу «Богдан А09201», д.н.з. [NUMBER], належного ТО «Союз-авто», під керуванням [PERSON], за страхового за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 8670986 з терміном дії до 12.04.2014 р. та автомобіля [NUMBER], що належить Позивачу [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. 16 вересня 2014 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою-повідомленням про страхову подію та відповідач направив на адресу позивача лист № 478/6 від 19.02.2015 р., про те, що страховою компанією найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 407,36 грн. Однак на день подачі позову страхове відшкодування Позивачу не виплачено та в позовних вимогах просить суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 12 407,36 грн., інфляційні збитки у розмірі 3 609,30 грн., пеню 1 876,40 грн., три відсотки річних від простроченої суми, що становить 93,82 грн., а разом 17 986,88 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 798,68 грн. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 26, 31), причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. Відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 122 ЦПК України до суду від відповідача письмових заперечень проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються не надійшло. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 08 вересня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу «Богдан А09201», д.н.з. [NUMBER], належного ТО «Союз-авто», під керуванням [PERSON], за страхового за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 8670986 з терміном дії до 12.04.2014 р. та автомобіля [NUMBER], що належить Позивачу [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 7, 12-13). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України (а.с. 16-17). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. 16 вересня 2014 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою-повідомленням про страхову подію (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що відповідач направив на адресу позивача лист № 478/6 від 19.02.2015 р., про те, що страховою компанією найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 407,36 грн. (а.с. 19). У відповідності з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його у термін, що не перевищує 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування. При цьому письмове повідомлення про прийняте рішення мало бути направлене заявнику протягом 3 (трьох) робочих днів після його прийняття. Згідно ст. 992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав, з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 12 407,36 грн. В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, пеню, індекс інфляції та три відсотки річних, що ґрунтуються на вимогах закону а підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати , то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність , передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індекс у інфляції за весь час прострочення. Зазначене також випливає з п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року, згідно якого, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С -сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ на день прострочки, Д - кількість днів прострочки. Сума боргу 12 407,36 грн., період прострочення 09.03.2015-08.06.2015р.р., кількість днів прострочення 92, розмір облікової ставки НБУ 15 %, розмір подвійної облікової ставки НБУ в день 30 %, сума пені за період прострочення 1 876,40 грн. Таким чином, загальна сума пені за договором складає 1 876,40 грн. Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкцій = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочки. Сума боргу 12 407,36 грн., період прострочення 09.03.2015-08.06.2015 р.р., кількість днів прострочення 92, розмір процентів річних 3 %, загальна сума процентів 93,82. Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 93,82 грн. Сукупний індекс інфляції здійснюється згідно формули: ИИс = (ИИ1 : 100) х (ИИ2 : 100) : (ИИ3 : 100) : х … (ИИZ : 100), де ИИ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочки, ИИ2 - індекс інфляції за другий місяць прострочки, … ИИZ - індекс інфляції за останній місяць прострочки. Таким чином, загальна сума інфляційних втрат складає 3 609,30 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача, з урахуванням пені, інфляційних збитків та 3 % річних, складає: 12 407,36 + 1 876,40 + 3 609,30 + 93,82 = 17 986,88 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з Відповідача 12 407,36 грн. відшкодування страхового відшкодування, 1 876,40 грн. розмір пені, індекс інфляції 3 609,30 грн. та 3 % річних в розмірі 93,82 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В своїх позовних вимогах Позивач просить стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 1 798,68 грн. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено наявність моральної шкоди. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту заподіяння Відповідачем моральної шкоди позивач не надав. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн. витрати на судовий збір.

Outcome: partial