Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 07.08.2014 року між ним та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено Договір банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885. У відповідності до п.1.1. договору він передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 129 727,76 грн. терміном на 1 місяць з 07.08.2014 року по 07.09.2014 року під 18,00 % річних. Днем закінчення строку вкладу та днем розрахунку вважається останній день строку вкладу 07.09.2014 року. 11.09.2014, 26.12.2014 року він звертався до банку з метою повернення внесених коштів, однак відповідач свої зобов"язання не виконав та кошти не повернув, відповіді на звернення не надав. Також відповідачем не були виплачені належні за договором 18% річних за весь час користування коштами, які складають суму 9788,22 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 129 727,76 грн. банківського вкладу, проценти за користування ним в сумі 9788,22 грн., а всього 139 515,98 грн. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх не обгрунтованність. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.3 цієї статті договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. У відповідності до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ч.2 цієї статті у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно він його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. У відповідності до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Як встановлено у судовому засіданні, 07.08.2014 року між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено Договір банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885. У відповідності до п.1.1. договору позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 129 727,76 грн. терміном на 1 місяць з 07.08.2014 року по 07.09.2014 року під 18,00 % річних. Днем закінчення строку вкладу та днем розрахунку вважається останній день строку вкладу 07.09.2014 року. Відповідно до п.1.1.1. договору для внесення суми вкладу банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний рахунок) [NUMBER]. Пунктом 2.2. договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється щоденно. При розрахунку процентів не враховується день надходження вкладу у банк та не враховується день закінчення строку вкладу. Розрахунок процентів здійснюється, виходячи з процентної ставки, визначеної п.1.1. цього договору та фактичної кількості днів в місяці та році. Відповідно до п.2.3. договору виплата нарахованих за вкладом процентів та повернення вкладу вкладнику здійснюється банком в день закінчення строку вкладу, через касу ПАТ "АКТАБАНК". Пунктом 3.1.1. договору передбачено право вкладника на отримання суми вкладу та процентів по закінченню строку вкладу згідно умов цього договору. Відповідно до п.3.4.2. договору банк зобов"язався повернути вкладнику суму вкладу в обумовлений цим договором строк та сплатити проценти за вкладом на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України. Пунктом 4.1. договору передбачена відповідальність сторін за порушення умов цього договору згідно чинному законодавству України. Встановлено, що після закінчення строку дії договору банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885 від 07.08.2014 року сума вкладу та нараховані відсотки за весь час користування коштами позивачу відповідачем виплачені не були, що не заперечував в судовому засіданні представник відповідача. В зв"язку з зазначеним 11.09.2014, 26.12.2014 року позивач звертався до банку з письмовими листами-вимогами з метою повернення внесених коштів та процентів, однак відповідач свої зобов"язання не виконав та кошти не повернув, відповіді на звернення не надав. Зважаючи на те, що внесок в розмірі 129 727,76 грн., який перебуває у відповідача, належить позивачу на праві приватної власності, з урахуванням того, що строк дії договору банківського вкладу закінчився, він має право вимагати від відповідача повернення вказаних грошових коштів, що відповідає ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 1060 ЦК України, тому зазначена сума вкладу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також відповідачем не були виплачені позивачеві належні за договором 18% річних за весь час користування коштами, які складають суму 9788,22 грн. (9 788,22 грн. = 129 727,76 грн. * 153 днів прострочення (з 07.08.2014 по 06.01.2015 р.) * 18%/366), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню невиплачені проценти у розмірі 9 788,22 грн. В наданих суду письмових запереченнях проти позову та в судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, посилався на те, що постановою Правління Національного банку України від 16.09.2014 року № 576 "Про віднесення ПАТ "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014 року № 90 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "АКТАБАНК", згідно з яким з 17.09.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "АКТАБАНК" строком на три місяці з 17.09.2014 по 17.12.2014 року, яка була продовжена по 17.01.2015 року, тому під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку. Суд вважає зазначені доводи необгрунтованими, оскільки обов"язок відповідача щодо повернення вкладу з процентами позивачеві виник після закінчення дії договору банківського вкладу - тобто з 08.09.2014 року, а саме до запровадження тимчасової адміністрації в банку. Крім того, на час розгляду справи дія тимчасової адміністрації у відповідача закінчилася. Також, представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, посилався в запереченнях на те, що позивач відповідно до позову має наміри достроково розірвати договір банківського вкладу та достроково повернути суму вкладу. Суд вважає вказані доводи необгрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам справи? оскільки відповідно до п.1.1. договору банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885 від 07.08.2014 року останнім днем строку вкладу є 07.09.2014 року і відповідно до п.3.1.1. договору позивач має право отримати суму вкладу та процентів по закінченню строку вкладу згідно умов цього договору. Як зазначено вище, з письмовими вимогами про повернення вкладу з відсотками позивач звернувся до відповідача 11.09.2014 та 26.12.2014 року, тобто після спливу встановленого умовами договору строку повернення вкладу з відсотками, а до суду звернувся з даним позовом 16.02.2015 року, тобто не достроково і вимог про дострокове розірвання вказаного договору не заявляв. Також в письмових запереченнях та в судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що договір банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885 від 07.08.2014 року не може вважатися укладеним. Підставою цих тверджень зазначив те, що внесення грошей в сумі 129 727,76 грн. відбулося на підставі платіжного доручення № 98 від 07.08.2014 року з рахунку [NUMBER] ТОВ "ББК", тобто не від позивача, з призначенням платежу "Перерахована поворотна фінансова допомога згідно дог. 07082014 від 07.08.2014.Без ПДВ", а згідно до умов договору банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885 від 07.08.2014 року, а саме п.1.1. вкладник повинен передати, а банк прийняти грошові кошти, що фактично виконано не було, тобто є підстави вважати, що вказаний договір був помилково укладений і відповідно до ч.3, 5, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ч.2 ст.215, ст.216 ЦК України правочин [PERSON] з перерахування грошових коштів в сумі 129 727,77 грн. на вказаний депозитний рахунок не створює правових наслідків. Також, представник відповідача посилався на те, що договір фінансової допомоги, укладений між [PERSON] та ТОВ "ББК", про поворотну фінансову допомогу, є удаваним правочином, який спрямований не надання позивачеві позики, а на незаконне отримання відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що стало підставою для звернення банку до правоохоронних органів з заявою про незаконні дії осіб, зокрема позивача, у незаконному розміщенні коштів на вкладному рахунку у банку. . Суд вважає вказані доводи представника відповідача необгрунтованими, зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] приймає участь у Фонді фінансування будівництва, який відкритий в ПАТ "АКТАБАНК", в зв"язку з чим йому були необхідні грошові кошти у розмірі 129 727,77 грн. для внесення до вказаного фонду для будівництва квартири №49 за адресою Бульвар Кобзаря, 3 в м. Дніпропетровську. Для цього позивач позичив грошові кошти у вказаному розмірі у ТОВ "ББК", уклавши з ним договір від 07.08.2014 року № 07082014 про отримання поворотної фінансової допомоги, що не спростовано відповідачем. 07.08.2014 року між ПАТ "АКТАБАНК" та [PERSON] був укладений Договір банківського рахунку №В21-050/Т/630885 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, предметом якого відповідно до п.1.1. договору є відкриття банком поточного рахунку [NUMBER] в гривні у відповідності до Інструкції НБУ "Про порядок відкриття та використання рахунків в національній та іноземній валюті" та здійснення його розрахунково-касового обслуговування, при наданні ним заяви та всіх необхідних документів. Відповідно до договору від 07.08.2014 року № 07082014, 07.08.2014 року ТОВ "ББК" на вказаний поточний рахунок [NUMBER], відкритий на ім"я [PERSON] в ПАТ "АКТАБАНК", була перерахована поворотна фінансова допомога у сумі 129 727,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням №98 від 07.08.2014 року. Отримавши у зазначений спосіб фінансову допомогу від ТОВ "ББК" у вказаній сумі, та маючи потребу ще у додаткових грошових коштах для фінансування будівництва квартири, позивачем [PERSON] з ПАТ "АКТАБАНК" і був укладений Договір банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885 від 07.08.2014 року, за умовами якого, як зазначено вище, позивач передав, а відповідач прийняв вказані грошові кошти в сумі 129 727,76 грн. терміном на 1 місяць з 07.08.2014 року по 07.09.2014 року під 18,00 % річних. При цьому вказані грошові кошти у сумі 129 727,76 грн. були перераховані [PERSON] з відкритого в ПАТ "АКТАБАНК" на його ім"я відповідно до вищевказаного договору рахунку поточного рахунку [NUMBER] на його вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER], відкритий ПАТ "АКТАБАНК" відповідно до умов Договору банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885 від 07.08.2014 року, що підтверджується меморіальним ордером № 206611 від 07.08.2014 року. Зазначене також відповідало положенням п.1.1.2. договору банківського вкладу, відповідно до якого кошти на вкладний (депозитний) рахунок мають бути внесені вкладником готівкою в касу установи банку, або в безготівковій формі з (карткового) поточного рахунку, відкритого в банку, та положенням п. 2.3.1. Договору банківського рахунку №В21-050/Т/630885 від 07.08.2014 року, відповідно до якого [PERSON] надано право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, судом встановлено, що вкладником за Договором банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885 від 07.08.2014 року є саме [PERSON], а не ТОВ "ББК", на чому наполягав представник відповідача, що підтверджується як змістом цього договору так і вищенаведеними встановленими судом обставинами, що не спростовано відповідачем. В судовому порядку з підстав, наведених представником відповідача, вказаний Договір банківського вкладу "Банківська класика" № В21-17220/Т/630885 від 07.08.2014 року недійсним та удаваним не визнавався, є чинним на час розгляду даної справи. Крім того, вина [PERSON] у незаконному розміщенні коштів на вкладному рахунку у банку у встановленому законом порядку не визнавалася. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 139 515 грн. 98 коп., яка складається з: суми банківського вкладу у розмірі 129 727 грн. 76 коп., відсотків в сумі 9 788 грн. 22 коп. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 1395 грн. 15 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved