Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. М. Черемшини, 33 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що вищевказаний житловий будинок належав її бабусі по материнській лінії - [PERSON], що стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» №7779 від 06.09.2016 року. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Серафинецької сільської ради № 229 від 07.09.2016 року. Згідно технічного паспорта ОКП «Коломийське МБТІ» інвентаризаційна вартість житлового будинку по вул. Черемшини, 33 в с.Серафинці Городенківського району, становить 141 840 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. 10 квітня 2000 року [PERSON] вчинила заповіт на користь мами позивача - [PERSON], згідно з яким розпорядила їй все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. 29 червня 2003 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть 1-НМ№ 148194 від 29.06.2003 року, актовий запис №30. На час смерті спадкодавця [PERSON] діяв Цивільний кодекс України 1963 р., статтями 524, 534 якого встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ст.548 ЦК УРСР). З довідки Серафинецької сільської ради № 231 від 07.09.2016 року вбачається, що на час смерті [PERSON] її мати - [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з нею, вела спільне господарство. Реалізовуючи свої спадкові права [PERSON] звернулася в Городенківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується письмовим запитом нотаріуса про виписку з реєстру на житловий будинок. Проте процедуру успадкування мати не завершила та свідоцтво про право на спадщину не оформила. 17 жовтня 2013 року [PERSON] вчинила на користь позивача заповіт, згідно з яким розпорядила їй все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. 15 січня 2014 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть І-НМ № 184746 від 16.01.2014 року, актовий запис № 4. Реалізовуючи свої спадкові права, [PERSON] звернулася в Городенківську нотаріальну контору. Нотаріус Городенківського РНК [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується її письмовою відповіддю. Після смерті мами, позивач фактично вступила в управління спадковим майном - успадкувала земельну ділянку, користується спадковим майном на власний розсуд, утримує будинок в належному стані, виготовила технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючого документу. А тому, позивач змушена звернутися з позовною заявою до суду. В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Серафинецька сільська рада не заперечує проти позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. З виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих № 7779 від 06.09.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 736 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Серафинці Городенківського р-ну по вул. Черемшини, 33 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 05.03.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 р. є [PERSON]. Згідно з технічною документацією житлове господарство по вул. М. Черемшини, 33 в с.Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 51,0 кв.м., комори, стодоли, стайні, сараю, вбиральні, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення. Інвентаризаційна вартість становить 141840 грн. За заповітом від 10.04.2000 р., посвідченим виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради народних депутатів, зареєстрованим за № 20, [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті все належне їй майно в тому числі і цінні папери, земельний сертифікат ІФ-04-№23-559 вид. Серафинецькою с/радою 10.11.95 р., майновий пай в СВК "Золотий колос" на рах. № 491, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй і на що вона за законом матиме право - [PERSON]. 29.06.2003 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 148194. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Свідоцтвом про народження серії І-НМ № 353392, стверджено, що батьками позивача є "Семен" та "Онуцька Василина Михайлівна". [PERSON] змінила прізвище "Онуцька" на "Солинська" про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-НМ № 486206. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 10.04.2000 р. є [PERSON] (позивач). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла та придбала її донька [PERSON], так як на час смерті матері, проживала разом із нею і вели спільне господарство, що стверджено довідкою № 231, виданою 07.09.16 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом від 17.10.2013 р., посвідченим секретарем виконавчого комітету Серафинецької сільської ради , зареєстрованим за № 193, [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на момент смерті і на що вона за законом матиме право - [PERSON]. [PERSON] померла 15.01.2014 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 184746. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Свідоцтвом про народження серії ІІІ-НМ № 365680 від 25.05.1991 р. стверджено, що позивач є донькою [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом є [PERSON] (позивач). Ч.3\~\~ст. 61\~\~ЦПК\~\~України\~\~ визначено, що\~\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~\~ Рішенням Городенківського районного суду\~\~ від\~\~14.11.2016 р.\~\~по справі № 342/1084/16-ц\~\~визначено [PERSON] додатковий строк - три місяці з часу набрання рішенням законної сили для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини на спадкове майно за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 15.01.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З листа приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 20.10.2016 р., слідує, що правовстановлюючий документ на будинок № 33 по вул. М. Черемшини в с. Серафинці відсутній. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 229 від 07.09.16 року, виданої Серафинецькою сільською радою слідує, що загальна площа земельної ділянки в селі Серафинці по вулиці Черемшини, 33 становить 0,34 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,09 га. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. М. Черемшини, 33 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок відсутні. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими вул. М. Черемшини, 33 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 317, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved