Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду із позовом, у якому, із урахуванням зменшення позовних вимог, просила визнати дії обслуговуючого кооперативу СТ «Арсеналець-6» та голови правління Ковальчук І.П. щодо ненадання їй інформації та документів незаконними та зобов`язати відповідачів надати інформацію та документи, зазначені в зверненні від 11.09.2020 року зареєстрованого за вх. №16 12.09/20 від 12.09.2020р. та зверненні від 11.09.2020 року зареєстрованого за вх. №15 12.09/20 від 12.09.2020р, а також стягнути із відповідачів судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 17.08.2019 року на загальних зборах членів ГО СТ «Арсеналець-6» ймовірно було прийнято рішення про реорганізацію ГО СТ «Арсеналець-б. На загальних зборах ГО СТ «Арсеналець-6» діючим правлінням не було надано позивачу можливості використання свого права вибору та голосу щодо можливості проведення реорганізації юридичної особи з однієї організаційно-правової форми у іншу. Однак, незважаючи на не надання позивачем згоди її було включено до членів до даного кооперативу. З СТ «Арсеиалець-6» жодних договорів про надання послуг та/або будь-яких інших укладено позивачем не було. На підставі отриманих рахунків вона сплачувала внески за електроенергію та членські внески. Вважає, що СТ "Арсеналець-6" та головою правління [PERSON] неодноразово порушені вимоги законодавства "Про захист прав споживачів, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Статуту кооперативу, та права [PERSON] , як власника земельної ділянки в межах СТ "Арсеналець-6. Станом на сьогоднішній день, розрахунок будь-яких тарифів, кошторисів і витрат товариства утримується як правлінням товариства так і головою правління у суворій секретності. На запити направлені голові правління, остання будь-якими способами ухиляється від надання такої інформації членам садівницького товариства. Лише повідомило, що СТ «Арсеналець-6» не належить до кола розпорядників інформації, так як запитувана [PERSON] інформація не стосується її особисто та не є такою, що становить суспільний інтерес. Ця інформація може надати змогу Позивачу, як споживачу отримати інформацію з яких підстав формуються тарифи на електроенергію, внески, витрачаються кошти СТ «Арсеналець-6», тощо. Не надаючи інформацію про діяльність, витрати, структуру ціни/тарифи житлово-комунальних послуг, укладені договорі з постачальниками послуг, СТ «Арсеналець-6» порушує вимоги п. 4 ч.1 ст. 4. ч.1 ст. 15 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст. 7 «Про житлово-комунальні послуги», ст. 12 ЗУ "Про кооперацію", п. 4.1.5. Статут СТ "Арссеналець-6". Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено у справі підготовче судове засідання. 15.07.2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче\~провадження та\~призначити цивільну\~справу до судового\~розгляду по\~суті. Представником відповідачів\~СТ «Арсеналець-6»\~та [PERSON] \~подано до\~суду відзив,\~в якому\~вони просили\~відмовити у\~позові та\~стягнути із\~позивача понесені\~відповідачами судові\~витрати у\~зв`язку із\~розглядом справи.\~В обґрунтування\~своєї позиції\~зазначила наступне.Так в порушення ст. 175 ЦПК України, Позивачем не зазначено спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач Просить суд визначити у рішенні. Позовна заява не містить обґрунтування того, що Позивач є споживачем послуг відповідності до ЗУ «Про захист прав споживачів», адже жодних договорів Відповідачами про надання послуг Позивач не укладала, що виключає можливість її звернення до суду з позовом про захист прав споживачів. За змістом поданий позов є вимогою учасника (члена) Товариства на отримання інформації про діяльність Товариства. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовні заяві, просив задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо позову у повному обсязі, просила відмовити з підстав необґрунтованості та відсутності правовідносин між сторонами, які б регулювались Законом України "Про захист прав споживачів". Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є членом Садівницького товариства «Ареналець-6» (ЄДРПОУ 25294770) та власницею ділянки № [NUMBER] у вказаному Садівницькому товаристві. 01.07.1997 року було зареєстровано громадську організацію Садівницьке товариство «Ареналець-6». членом якої з моменту реєстрації Позивач і є. Згідно Статуту Садівницького товариства "Арсеналець -6" вказане товариство відповідно до завдань та характеру своєї діяльності є обслуговуючим кооперативом. Діяльність товариства регулюється Законом України "Про кооперацію", Цивільним та Господарськимкодексами України, іншими нормативно-равовими актами, цим Статутом, рішеннями Загальних зборів Товариства та правління Товариства. Пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває. замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено, коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). Однак, позовна заява не містить обґрунтування того, що Позивач є споживачем послуг у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», адже жодних договорів із Відповідачами про надання послуг Позивач не укладала. Відносно доданих\~квитанції про\~сплату членських\~внесків та\~внесків за\~електроенергію, то дані квитанції підтверджують факт оплати внесків, що ніяк не підпадає під визначення придбання або реалізацію продукції чи надання послуг. Додані до позовної заяви звернення від 12.09.2020 є запитами надісланими в рамках Закону України «Про надання доступу до публічної інформації» та Закону України «Про інформацію» та них надано відповідь у відповідності до зазначених законів. Відповідно зміст позовних вимог та обставини, якими Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а також додані до позову копії звернень, відповідей на звернення та квитанцій про сплату членських внесків та внесків за електроенергію не є належним, з доказами в розумінні законодавства якими підтверджується наявність правовідносин між сторонами, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач звернулась до суду і позовом про захист прав споживачів, однак за змістом поданий нею позов є вимогою учасника (члена) Товариства на отримання інформації про діяльність Товариства. Позивачем обґрунтовані заявлені нею вимоги тим, що вона є членом СТ «Арсеналець-6» та отримує від СТ «Арсенелець-6» житлово-комунальні послуги, та як споживач вона має право у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів» на отримання інформації про продукцію, її якість, кількість та виробника. В якості правового обґрунтування Позивач безпідставно посилається\~па частину\~1\~та 2\~ст.\~2\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~де зазначено\~«Предметом регулювання\~цього Закону\~є відносини,\~що виникають\~у процесі\~надання споживачам\~послуг з\~управління багатоквартирним\~будинком,\~постачання теплової\~енергії,\~постачання гарячої\~води,\~централізованого водопостачання,\~централізованого водовідведення\~та поводження\~з побутовими\~відходами, а також\~відносини,\~що виникають\~у процесі\~надання послуг\~з постачання\~та розподілу\~електричної енергії\~і природного\~газу споживачам\~у житлових,\~садибних,\~садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У відповідності до приписів ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ЗУ «Про ринок електричної енергії» саме СТ «Арсеналець-6» є споживачем житлово-комунальних послуг, які отримує від енергопостачальника на підставі договору. А відтак на взаємовідносини між позивачем та відповідачами не поширюється дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відповідно позивач безпідставно посилається на порушення відповідачами норм даного закону. Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до пункту З частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Пунктом 23 ст. І Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Отже, відповідно до Закону споживачем є громадянин, який придбаває, замовляє або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб, метою задоволення своїх потреб споживач вступає у відносини з виробником, виконавцем або продавцем. Згідно Закону, виробником, виконавцем або продавцем може бути підприємство, установа, організація або громадянин-підприємець, які виробляють товари для реалізації, виконують або надають послуги, реалізують товари за договором купівлі-продажу. Приписами ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав\~споживачів,\~які можуть\~бути встановлені\~та доведені\~виходячи з\~відповідних положень\~законодавства у\~сфері захисту\~прав споживачів,\~вважається,\~що для\~цілей застосування\~цього Закону\~та пов`язаного\~з ним\~законодавства про\~захист прав\~споживачів права\~споживача вважаються\~в будь-якому\~разі порушеними,\~якщо:\~при реалізації\~продукції будь-яким\~чином порушується\~право споживача\~на свободу\~вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та,/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповіли), продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не перелам з (надано) споживачу. З наведеного вбачається, що застосування процедур та механізмів реалізації громадянами своїх прав в контексті Закону України «Про захист прав споживачів» не є тотожним і порядком врегулювання взаємовідносин учасника із Товариством в контексті існуючих між ними корпоративних правовідносин. Позивачем не доведенанаявність між сторонами правовідносин, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» З огляду на зазначене, позивачем не доведено обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог в рамках Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Отже, з позивача на користь кожного з відповідачів підлягають стягненню документально підтверджені, понесені останніми витрати на правничу допомогу в розмірі 9850 грн. та 10000 грн. відповідно.

Outcome: approved