Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з останніх невиплачену заробітну плату в сумі 19294,32грн і середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 11 387,25грн. Обгрунтовує вимоги таким. 20 лютого 2012 року він був прийнятий на посаду тракториста на Вокзал Ясинувата Державного підприємства "Донецька залізниця". 05 жовтня 2016року він був звільнений з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідач на момент звільнення не виплатив йому заробітну плату в сумі 19294,32грн за період з жовтня 2015року по вересень 2016року. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП відповідач має виплатити йому середній заробіток за час затримки виплати зарплати - 225днів, в сумі 11387,25 грн. Позивач під час розгляду справи підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові. В судове засідання 30.11.2017 року позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про закінчення розгляду справи в його відсутність. Представник відповідача ДП «Донецька залізниця» не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення про виклик до суду на сайті "Судова влада", сторінка Дружківського міського суду. Представник відповідача ПАТ "Українська залізниця" [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що ПАТ "Укрзалізниця" , як нова юридична особа, утворене згідно із законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови КМУ від 25.06.2014року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та розпочало свою діяльність з 01.12.2015року. ПАТ "Укрзалізниця" утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. ПАТ "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"). Позивач перебував у трудових відносинах з юридичною особою ДП "Донецька залізниця", структурний підрозділ "Вокзал Ясинувата". Трудовий договір між позивачем та ПАТ "Укрзалізниця" не укладався. На сьогоднішній день ДП "Донецька залізниця" залишається юридичною особою , з реєстру не виключено. Вважають, що належним відповідачем є саме державне підприємство "Донецька залізниця". Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Стаття 117 КЗпП передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, згідно якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач працював з 20 лютого 2012 року по 05 жовтня 2016 року на посаді тракториста 3-го розряду у вокзалі Ясинувата державного підприємства «Донецька залізниця». Звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці на ім'я позивача (а.с.13-14). Згідно виписки по особовому рахунку за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року позивачу з січня 2016 року по червень 2016 року виплачувалась заробітна плату не в повному обсязі в загальній сумі 1825,40 грн., з яких: 570,00 грн.- у січні 2016 року, 1195,40 грн.- у лютому 2016 року, 60,00 грн.- у липні 2016 року (а.с.64-66). Доказів на підтвердження того, що заборгованість відповідача ДП «Донецька залізниця» перед позивачем з виплати заробітної плати виникла з жовтня 2015 року і станом на червень 2016 року складає 19294,32 грн. позивачем не надано. Довідка від 04.10.2016року № 05/313, (а.с.15), яка видана керівником і голвоним бухгалтером Вокзала Ясинувата ДП "Донецька залізниця" , свідчить про нараховану заробітну плату позивачу в період з жовтня 2015року, але доказів того, що ця сума не виплачена і існує заборгованість в розмірі 19 294,32грн, суду не надано. Суд вважає доведеним наявність заборгованості зі сплати заробітної плати за період з січня 2016 року по червень 2016 року, про що свідчить виписка по особовому рахунку за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. Відповідно до довідки про доходи, (а.с.15), з січня 2016 року по червень 2016 року включно позивачу нарахована заробітна в загальній сумі 9695,58 грн. З відрахуванням утриманого податку, що складає 1745,20 грн., сума заробітної плати до сплати становить 7950,38 грн. З урахуванням виплаченої відповідачем ДП «Донецька залізниця» позивачу заробітної плати, сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі за період з січня 2016 року по червень 2016 року включно складає 6124,98 грн. Доказів, що заборгованість була в іншій сумі, відповідачем ДП «Донецька залізниця» суду не надано. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток нараховується відповідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100. До середнього заробітку не враховується сума дотації на обіди, премія за раціоналізаторські пропозиції, час відпустки. Згідно пояснень позивача графіком роботи на підприємстві був встановлений 8-годинний робочий день. Ці обставини відповідачем не спростовані. Сума середнього заробітку за день складає 50,61 грн., що підтверджується довідкою відповідача ДП «Донецька залізниця» ( а.с. 16) та визнається позивачем. Термін затримки виплати заробітної плати складає 225 робочих днів. Сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати складає 11387,25 грн, з розрахунку 50,61 грн. х 225 робочих днів. Відповідач не надав суду доказів відсутності своєї вини у затримці виплати [PERSON] заробітної плати в день його звільнення. Тому суд вважає, що середній заробіток повинен бути стягнутий з відповідача в сумі 11387,25 грн. Що стосується вимог позивача до відповідача ПАТ «Українська залізниця», то суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Держаної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ЄДРПОУ 00034045), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. Як убачається із додатку № 1 до постанови КМУ від 25 червня 2014 року № 200 до Переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» увійшло Державне підприємство «Донецька залізниця» (01074957). Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Державна реєстрація Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснена 21.10.2015 року (номер запису: 1 070 134 0000 060039). Частиною 4 статті 91 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до частини 1 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Згідно з частиною 2 статті 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в порядку, передбаченому статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», тобто запису про припинення юридичної особи. Тобто, питання правонаступництва ПАТ «Українська залізниця» стосовно ДП «Донецька залізниця» визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами КМУ № 200 та № 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця» з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника. Доводи позивача про те, що після державної реєстрації ПАТ «Українська залізниця» у позивача з'явилася законна підстава вважати ПАТ «Українська залізниця» таким, що набуло статусу боржника по зобов'язанням ДП «Донецька залізниця» в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є безпідставними, оскільки статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення, проте запис про припинення у реєстрі відсутній (а.с.56-61). Суд вважає, що перебування юридичної особи у стані припинення підприємницької діяльності та вчинення дій, пов'язаних з припинення у зв'язку з реорганізацією, зокрема передача майна, ще не означає, що юридична особа вже є припиненою, і тому відсутні підстави вважати, що до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", перейшли всі права і обов'язки ДП «Донецька залізниця». Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до відповідача ПАТ «Українська залізниця необхідно відмовити». Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial