Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача [PERSON] , в особі представника адвоката Хуторненка Є.В., звернулася до суду із позовною заявою до Вільхуватської об`єднаної територіальної громади в особі Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] та [PERSON] , з вимогами: - визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, строком три місяці, яка залишилася після смерті [INFO] її прабаби [PERSON] . На обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина. До складу входить право на земельну частку (пай), розміром 11,10 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало її сестрі померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату серії ХР № 0208470 (зареєстрований в книзі записів реєстрації сертифікатів за № 292 від 25.02.1997). [PERSON] прийняла спадщину фактично, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області [PERSON] на день смерті, [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виконавчого комітету Міловської сільської ради № 81 від 06.03.2020 [PERSON] була виділена земельна частка (пай) за № 232 в розмірі 3,8000 га та за № 232 в розмірі 4,4700 га. За життя, [PERSON] склала заповіт, згідно якого, на випадок своєї смерті, належну їй іншу земельну ділянку площею 8,6065 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області на підставі Державного акту серія ХР № 091314 на право власності на земельну ділянку, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 22.01.2004, згідно розпорядження № 124 від 21.05.2003, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 101, кадастровий номер 6321483500:01:000:0169, заповідала [PERSON] , який оформив спадщину за заповітом і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія НАЕ № 822135 від 21.10.2014 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕЕМ № 058682 від 21.10.2014. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , [PERSON] (онука), [PERSON] (онука), [PERSON] (правнука). [INFO] померла [PERSON] , яка не залишила заповіт на випадок своєї смерті, а [INFO] померла [PERSON] , яка також не залишила заповіт на випадок своєї смерті. [PERSON] спадщину після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , не приймала. Інші спадкоємці за законом або за заповітом після смерті [PERSON] , які б також могли претендувати на спадщину після її смерті, і бути відповідачами за вказаним позовом, відсутні. В лютому 2020 року [PERSON] звернулася з заявою до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208470 виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області. 14.02.2020 державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини і було роз`яснено право звернутися до суду за місцем відкриття спадщини. Причиною пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини вважає те, що вона була необізнана про існування спадщини і наявність спадкового майна у вигляді права на земельну частку (пай) і лише в січні 2020 року, випадково, від родичів дізналася про наявність майна та звернулася до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області. Вищезазначене стало підставою звернення до суду з даним позовом. Вважає вказані причини своєчасного не звернення із заявою про прийняття спадщини поважними. Процесуальні дії у справі Ухвалою Великобурлуцького районного суду від 24.05.2021 провадження у зазначеній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 08.07.2021 ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] та її представника - адвоката Хуторненка Е.В. надійшли заяви в яких вони просили провести судове засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання представник Вільхуватської об`єднаної територіальної громади в особі Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області, до суду не з`явився, від представника [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області, просить прийняти рішення за наявними у справі доказами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує та просить її задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] зазначила, що не претендує на право на земельну частку (пай) [PERSON] , проти задоволення позову не заперечує та просить його задовольнити. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208470 від 21.03.1997 підтверджується, що [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Родіна" розміром 11,10 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі рішення Великобурлуцької райдержадміністрації від 12.12.1996 № 628 (а. с. 10). З довідки № 92 від 31.03.2020, виданої виконавчим комітетом Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області вбачається, що [INFO] [PERSON] померла, на момент смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за даною адресою проживала її сестра [PERSON] (а. с. 24). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 18.04.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] , померла [INFO] , у віці 85 років, про що 18.04.2012 складено відповідний актовий запис за № 40 (а. с. 14). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2020 державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. вбачається, що [PERSON] у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] відмовлено у зв`язку із закінченням шестимісячного терміну, який встановлено законом для прийняття спадщини, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 332/2013 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом на земельну ділянку площею 8,6065 га, кадастровий номер 6321483500:01:000:0169, інших заяв про не прийняття (відмову) від спадщини не надходило (а. с. 11). З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00023465012 від 23.07.2019 та з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00023464595 від 23.07.2019 вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка 19.12.1966 зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінено прізвище на " [PERSON] " (а. с. 16, 17). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16.03.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] , померла [INFO] , у віці 66 років, про що 16.03.2011 складено відповідний актовий запис за № 31 (а. с. 15). З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її матір`ю є [PERSON] (а. с. 19). З свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] вбачається, що 04.06.1988 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінено прізвище на " [PERSON] " (а. с. 22). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 27.05.2019 Відділом реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] , померла [INFO] , у віці 52 років, про що 27.05.2019 складено відповідний актовий запис за № 3 (а. с. 18). Зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] та з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017884081 від 06.04.2017 вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка 08.12.1990 зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінено прізвище на " [PERSON] " (а. с. 20, 21). Зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а. с. 23). Довідкою № 81 від 06.03.2020, яка видана виконавчим комітетом Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, підтверджується, що [PERSON] була виділена земельна частка (пай) за № 232 в розмірі 3,8000 та за № 232 в розмірі 4,4700 (а. с. 25). Із заповіту складеного 15.04.2011 та посвідченого державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І., зареєстровано в реєстрі за № 824, вбачається, що [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 8,6065 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, яка належить їй на підставі Державного акту серія ХР № 091314 на право власності на земельну ділянку, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 22 січня 2004 року, згідно розпорядження № 124 від 21 травня 2003 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 101, кадастровий номер: 6321483500:01:000:0169, заповіла [PERSON] (а. с. 26). Державним актом на право приватної власності серія ХР № 091314 від 22.01.2004 підтверджується, що [PERSON] за життя була власником земельної ділянки, площею 8,6065 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки 6321483500:01:000:0169 (а. с. 27). Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія НАЕ № 822135 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28412621 від 21.10.2014 вбачається, що [PERSON] з 21.10.2014 є власником земельної ділянки, яка знаходиться на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, з кадастровим номером 6321483500:01:00:0169 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,6065 га (а. с. 28, 29). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За приписами статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження. Частина 1 статті 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно частини 1 статті 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1,3 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до статті 1245 Цивільного кодексу України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. За змістом частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 Цивільного кодексу України). За змістом частини 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті прабаби сплинув 14.10.2012, [PERSON] звернулася до нотаріуса з пропуском строку визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України для подання заяви про прийняття спадщини у лютому 2020 року, тобто більш ніж через 7 років після смерті [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У своїй позовній заяві позивач наголошувала, що не була обізнана про наявність спадкового майна у вигляді права на земельну частку (пай), яке залишилося після смерті [PERSON] , і лише у січні 2020 року випадково про це дізналася від родичів та звернулася до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області. Зазначена позивачем причина пропуску строку подання заяви про прийняття спадшини не може бути визнана судом поважною. Позивачка не надала належних та допустимих доказів існування будь-яких поважних причин, які перешкодили їй подати заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у визначений законом шестимісячний строк. Виходячи з встановлених обставин справи, тривалості пропуску строку на прийняття спадщини, з урахуванням обізнаності позивачки про смерть спадкодавця в межах передбаченого законом шестимісячного строку, наведені [PERSON] обставини не є тими причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Судові витрати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, тому з огляду на те, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено, підстави для відшкодування витрат позивачу, понесених ним при зверненні до суду, відсутні.

Outcome: dismissed