Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.01.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, а їх син залишився проживати разом з нею, у зв`язку з чим на підставі вказаного рішення суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначала, що розмір аліментів, який визначений вказаним судовим рішенням на даний час є недостатнім для забезпечення належного життєвого рівня дитини та його гармонійного розвитку, а тому звернулась до суду з даним позовом та просила збільшити розмір аліментів з 700 грн. щомісячно до 2000 грн., оскільки з моменту винесення вказаного рішення хлопчик виріс, змінились його звичайні побутові потреби, змінився прожитковий мінімум для всіх категорій населення, та у 2015-2016 роках хлопчику проведено дві операції з приводу серединної кісти шиї, правобічного орхоепідидиміту, позитивний ефект від яких мав тимчасовий характер та на даний час йому рекомендоване повторне оперативне втручання, що свідчить про суттєву зміну обставин з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на її корить на утримання їх спільного сина в твердій грошовій сумі та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахування індексації і до досягнення сином повноліття. Так, заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.08.2019 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх спільного сина [PERSON] на підставі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21.01.2014 року; стягнуто з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. (дві тис. грн.) щомісячно з подальшою індексацією відповідно до вимог закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. Натомість, ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.09.2019 року вказане заочне рішення скасоване за заявою відповідача та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Вказувала на те, що з моменту винесення рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в сумі 700 грн. щомісячно на утримання їх сина значно змінився як прожитковий мінімум для різних категорій населення так і витрати на потреби дитини, оскільки останній росте та часто хворіє, при цьому його захворювання потребує дорого вартісного систематичного лікування. Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяла представник, яка позов визнала частково, зокрема погоджувалась на те, що аліменти в розмірі 700 грн. визначені рішенням суду від 21.01.2014 року на даний час не можуть забезпечити потреби дитини та відповідач згоден сплачувати щомісячно по 1100 грн. аліментів і саме таку суму вважає обґрунтованою та такою, що не буде покладати на нього значний тягар, а також суперечити інтересам інших дітей, які перебувають на його утриманні. Просила врахувати, що на утриманні відповідача перебувають ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим не працює, а також її син від першого шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.01.2014 року. Під час вказаного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] (а/с 6-8). Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.01.20147 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а/с 7) Разом з тим, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір аліментів визначений судовим рішенням не вважається незмінним. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З системного аналізу положень ст. 192 СК України вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зі змісту рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.01.2014 року вбачається, що визначений вказаним рішенням суду розмір аліментів є значно меншим від половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на теперішній час. Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує, що на позивачці лежать усі повсякденні обов`язки та відповідальність по утриманню та вихованню сина, з моменту винесення рішення суду від 21.01.2014 року змінився розмір як мінімального заробітку так і прожитковий мінімум для дітей, після ухвалення вказаного рішення змінився стан здоров`я дитини, хлопчику двічі було проведено оперативне лікування, а також рекомендоване повторне хірургічне втручання, що підтверджується довідками Міської дитячої поліклініки від 07.05.2019 року та 13.05.2019 року (а/с 11,12), що є безумовним підтвердженням погіршення майнового стану позивача, з якою проживає хлопчик, як одержувача аліментів в порівняні з тим, яке було на момент визначення розміру аліментів. Оскільки нормами СК України, зокрема положеннями ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи об`єктивні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які підлягали стягненню з відповідача на підставі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21.01.2014 року . При цьому, судом також враховуються, що після розірвання шлюбу з позивачкою відповідач 11.12.2015 року одружився з [PERSON] у спільному шлюбі з якою у нього народилось двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні. Таким чином, враховуючи обставини справи, наявність доказів того, що на утриманні відповідача перебувають інші діти, однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі 1250 грн. щомісячно на утримання [PERSON] , але не менше від законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме прав відповідача. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з даним позовом позивач була звільнена від сплати судового збору, а відомості про те, що відповідач відноситься до категорії осіб, які звільненні від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial