Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У червні 2015 року позивач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідачів - [PERSON] Михайлвни, [PERSON], [PERSON] про стягнення з них заборгованості за кредитним договором № 14/2006/0550/Фжк від 27.10.2006 року в сумі 54\~594,94 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на червень 2015 року становить 1\~146\~819,18 гривень. В позові зазначено, що 27 жовтня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Надра" та [PERSON] було укладено кредитний договір №14/2006/0550/Фжк , відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 44 000,00 доларів США , на придбання нерухомого майна - квартири №53, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Товариська, буд. 68-А, строком до 18 жовтня 2024 року. Відповідно до п.1.3.1. Договору відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10,0 % річних. Відповідно до п.1.3.2. Договору плата за управління кредитом сплачується Позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити Банку). Відповідно до п.п. 3.3.1-3.3.3 Договору повернення кредиту здійснюється шляхом внесення чергового мінімального платежу в розмірі 570,22 дол. США на рахунок № 29099400108501 щомісячно до 20 числа поточного місяця. В якості забезпечення виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених Договором, а також можливих штрафних санкцій, Позичальник 27.10.2006року уклав з Банком договір іпотеки №14/2006/0550/Фжк, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Для забезпечення повернення Позичальником кредитних коштів на користь Банку, [PERSON] 27.10.2006 року уклав з банком договір поруки №14/2006/0550/Фжк, за яким він поручився перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань. Для забезпечення повернення Позичальником кредитних коштів на користь Банку [PERSON] 27.10.2006 р. уклала з банком договір поруки №14/2006/0550Фжк 1, за яким вона поручилася перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань. Проте, незважаючи на дані умови договору, Позичальник не виконує своїх обов'язків по погашенню кредиту. У відповідності до п. 5.2. Договору у разі прострочення Позичальником строків мінімально необхідних платежів по погашенню Кредиту, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.3. Договору, за порушення зобов'язань, що витікають з Договору, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 10 % від суми Кредиту за кожен випадок. Станом на 04.06.2015 року, у відповідачів утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 36\~337,21 доларів США, що еквівалентно 763 298,02 гривень; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 4 791,44 дол. США, що еквівалентно100 648,80 грн.; заборгованості за комісією за управління кредитом в сумі 1414,99 дол. США, що еквівалентно 29 723,22 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 12 051,30 дол. США., що еквівалентно 253 149,14 грн. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором №14/2006/0550/Фжк від 27.10.2006р. складає 54 594,94 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2015р. 1146 819,18 грн. До початку судового розгляду, відповідачем [PERSON] був поданий зустрічний позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», в якому вона просила суд зобовязати позивача внести зміни до кредитного договору № 14/2006/0550/Фжк від 27.10.2006р., а саме: до п.1.1. Роздліу 1 Кредитного договору № 14/2006/0550/Фжк від 27.10.2006року, виклавши договір у наступній редакції: «п.1.1 Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 222 200, 00 грн., в порядку та на умовах, визначених цим Договором; та до п.3.3.2. розділу 3 Кредитного договору № 14/2006/0550/Фжк від 27.10.2006року, виклавши договір у наступній редакції: «п.3.3.2. щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1000,00 грн. Свої зустрічні вимоги, [PERSON] обґрунтовує тим, що Відповідно до п. 1.3.1. Договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10% річних з розрахунку 360 днів на рік. Згідно п.3.3.2. Договору, позичальник зобов'язується щомісяця сплачувати мінімально необхідний платіж у розмірі 570,22 доларів США. Відповідачка сплачувала грошові кошти за кредитним договором до липня 2014 року. Потім, у зв'язку із тяжким матеріальним становищем, сплата платежів стала важким тягарем для її сім'ї. При цьому, вона не намагалася уникнути відповідальності, а навпаки робила усе можливе, аби вирішити цю проблему з керівництвом позивача. Зокрема, пропонувала розглянути питання про зниження суми щомісячного платежу, або інші форми кредитування. Тобто фактично пропонувала внести зміни до кредитного договору. В свою чергу, керівництво Відповідача у своїх відповідях пропонувало зустрітися, або реалізувати заставне майно, тобто квартиру Позивачки. Тому сторонам не вдалося досягти компромісу. При цьому, реалізувати майно, Позивач не має можливості, оскільки там проживає вона та її малолітня дитина, у разі продажу квартири, їм просто ніде буде жити. Оскільки сторонам не вдалося досягти компромісу, позивач просить застосувати суд своє право на змінення договору, оскільки позивачка брала в кредит грошові кошти у сумі 44 000, 00 доларів США. На даний час вже виплачено 50 659, 13 доларів США. Окрім цього, за умовами банку, вона маю сплатити ще раз майже таку саму суму, а саме, відповідно до позовної заяви - 54 594,94 дол. США. Звісно, на момент укладання договору, знаючи про такі умови, я б ніколи не погодилася на його підписання. Крім того, [PERSON] вважає, що надання їй кредиту іноземною валютою порушені її права, як споживача банківських послуг, передбачені Законом України» Про захист прав споживачів», і які визначені Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної [PERSON] Європи від 17 травня 1973 року № 543 та Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2(11 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), а саме: договір з ним був укладений відповідачем внаслідок обману з його боку, як кредитодавця. Ї й не було надано необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, що є істотним порушенням моїх прав, як споживача фінансових послуг. Ці порушення призвели до позбавлення можливості належним чином оцінити властивості такої фінансової послуги (операції) та можливі негативні наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд перерахувати грошові кошти у розмірі 44 000 доларів США по курсу на момент отримання кредиту, а саме 5,5 грн. за 1 дол. США, а також, враховуючи сплачені грошові кошти змінити мінімально необхідний щомісячний платіж до 1000, 00 грн. на місяць. Також, просить суд, врахувати той факт, що кінцевий строк повернення кредитних коштів встановлений до 18.10.2024року. Таким чином, у судовому порядку слід внести зміни до кредитного договору № 14/2006/0550/Фжк від 27.10.2006р. шляхом укладання додаткової угоди та викласти деякі пункти Договору у наступній редакції: п.1.1 Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 242 000, 00 гривень в порядку та на умовах, визначених цим Договором та п.3.3.2. щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1000,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте надав суду свої письмові заперечення проти зустрічного позову, вважаючи його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На задоволенні своїх вимог наполягав та просив суд задовольнити вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні не заперечуючи проти фактів, викладених у позовній заяві не заперечувала та підтвердила той факт, що дійсно існує заборгованість за вказаним кредитним договором. Проте, вказувала на те, що заборгованість виникла у звязку з економічною кризою в країни та скрутним матеріальним становищем. Просила суд ухвалити обґрунтоване рішення по зустрічному позову та зменшити розмір нарахованої пені по кредитному договору. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявлялися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Своїх письмових заперечень на позов не надавали. Розглянувши матеріали справи, ознайомившись з обґрунтуванням позовної заяви, а також із запереченнями на неї, вислухавши думку сторін, проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав: Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 27 жовтня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Надра" та [PERSON] було укладено кредитний договір №14/2006/0550/Фжк , відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 44 000,00 доларів США , на придбання нерухомого майна - квартири №53, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Товариська, буд. 68-А, строком до 18 жовтня 2024 року. Відповідно до п.1.3.1. Договору відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10,0 % річних. Відповідно до п.1.3.2. Договору плата за управління кредитом сплачується Позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити Банку). Відповідно до п.п. 3.3.1-3.3.3 Договору повернення кредиту здійснюється шляхом внесення чергового мінімального платежу в розмірі 570,22 дол. США на рахунок № 29099400108501 щомісячно до 20 числа поточного місяця. В якості забезпечення виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених Договором, а також можливих штрафних санкцій, Позичальник 27.10.2006року уклав з Банком договір іпотеки №14/2006/0550/Фжк, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Для забезпечення повернення Позичальником кредитних коштів на користь Банку, [PERSON] 27.10.2006 року уклав з банком договір поруки №14/2006/0550/Фжк, за яким він поручився перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань. Для забезпечення повернення Позичальником кредитних коштів на користь Банку [PERSON] 27.10.2006 р. уклала з банком договір поруки №14/2006/0550Фжк 1, за яким вона поручилася перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань. Згідно ч.І ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з умовами Договорів поруки Поручителі відповідають перед Банком у тому ж об'ємі, що і. Позичальник, солідарно, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п.п. 1.2-1.4 Договорів поруки). Проте, незважаючи на дані умови договору, Позичальник не виконує своїх обов'язків по погашенню кредиту. Отже, Позивач, як кредитодавець, повністю виконав свій обов'язок передбачений ст. 1054 ЦК України. Поряд з цим, Відповідач свій обов'язок по поверненню кредиту та відсотків не виконав. У відповідності до п. 5.2. Договору у разі прострочення Позичальником строків мінімально необхідних платежів по погашенню Кредиту, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.3. Договору, за порушення зобов'язань, що витікають з Договору, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 10 % від суми Кредиту за кожен випадок. Станом на 04.06.2015 року, у відповідачів утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 36\~337,21 доларів США, що еквівалентно 763 298,02 гривень; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 4 791,44 дол. США, що еквівалентно100 648,80 грн.; заборгованості за комісією за управління кредитом в сумі 1414,99 дол. США, що еквівалентно 29 723,22 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 12 051,30 дол. США., що еквівалентно 253 149,14 грн. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором №14/2006/0550/Фжк від 27.10.2006р. складає 54 594,94 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2015р. 1146 819,18 грн. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного Кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Згідно \~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. А за нормами статті 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Стосовно стягненню з відповідача пені, суд вважає, що її розмір підлягає зменшенню, виходячи з наступного: Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Ст.551,ч.3 ЦК України\~передбачено можливість зменшення судом розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобов'язання відповідно до укладеного з позивачем договору банківського кредиту що є підставою для стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Розмір неустойки, враховуючи відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, матеріальний стан відповідача, підлягає зменшенню до 33\~303 гривень. Всього до стягнення підлягає 42 543,64 дол.США, що еквівалентно 1\~063 591 грн., та 33 303 грн. пені. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з пояснень безпосередньо відповідача та наданих сторонами письмових доказів, а саме: Перед укладанням договору Відповідачем була власноруч написана Анкета-Заява про надання кредитних коштів, в якій вона зазначила на яких саме умовах бажає отримати кредит, а саме: суму в розмірі 44000,00 доларів США з річною ставкою за користування кредитом в розмірі 10% річних, комісією в розмірі 0,35% та строком на 216 місяців. Також, перед укладанням кредитного договору Відповідачем була підписана пам'ятка клієнту, в якій була вся необхідна інформація про умови кредитування: ціль кредиту, можливі строки кредитування, валюта, в якій можливо взяти кредит, розмір кредиту, види забезпечень кредиту, необхідність поручительства, варіанти погашення кредиту, форми видачі кредиту, додаткові умови кредитування, пов'язані зі страхуванням та оцінкою застави, можливі типи відсоткової ставки, орієнтовні витрати позичальника, пов'язані з оформленням кредиту, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, відомості, про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію. Тобто, відповідачу перед укладанням кредитного договору була надана в повному обсязі інформація про умови кредитування. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. роз'яснено, що «Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті». Окрім цього, відповідно п. 3.8. постанови НБУ № 168 від 10.05.2007 року валютний ризик під час виконання зобов'язань за кредитним договором покладається на позичальника. Відповідно ст.ст. 625 629 ЦК України що договір є обов'язковим для виконання сторонами. А боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому виходячи із вище вказаного [PERSON] при укладенні кредитного договору було відомо про всі умови кредиту. З огляду на викладене у суду відсутні підстави для задоволення зустрічного позову, а звідси у зобовязанні внести зміни до кредитного договору - слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 3654 гривень.

Outcome: partial