Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Заявник звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, посилаючись на наступні обставини. [INFO] її рідна донька [PERSON] народила сина [PERSON] в пологовому будинку м. Бахчисарай республіки Крим, про що їй був виданий виписний епікриз №1040 та родовий сертифікат № [NUMBER] , з якими вони звернулися до Бахчисарайського районного відділу запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 25 жовтня 2016 року, за формою встановленого зразка Російської федерації був здійснений актовий запис про народження її онука, на підставі якого було видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] , в якому батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . На час народження онука, а також на час його реєстрації її донька перебувала і зараз перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Їх шлюб зареєстрований 17 грудня 2011 року відділом ДРАЦС Бахчисарайського районного управління юстиції АРК. Дошлюбне прізвище її доньки - « [PERSON] », після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У її доньки це другий шлюб. З 24.04.2006 року по 10.08.2010 року її донька перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і при реєстрації вказаного шлюбу її дошлюбне прізвище було « [PERSON] ». Однак вказані документи, що підтверджують факт народження дитини, видані владою тимчасово окупованої території та не визнаються Україною. Тому 05 березня 2020 року заявниця звернулась до Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з приводу здійснення державної реєстрації народження її онука, але їй було відмовлено у здійсненні державної реєстрації, посилаючись на відсутність у неї необхідних документів, передбачених законодавством України, на підставі яких проводиться державна реєстрація народження дитини. Однак у вказаній відмові у проведенні державної реєстрації про народження дитини від 05.03.2020 року зазначено, що державна реєстрація народження дитини може бути здійснена на підставі рішення суду про встановлення факту народження дитини. В зв`язку з тим, що вона не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану, заявник змушена звернутися до суду з відповідною заявою в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явилась, але надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Повноважний представник заінтересованої особи Покровський МВ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду не з`явився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі, при винесені рішення по справі покладаються на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 317\~ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що згідно виписного епікризу №1040 від 16.10.2016 року та родового сертифікату №Б2956265, [PERSON] [INFO] в м. Бахчисарай, Республіка Крим, Російська Федерація, народила сина [PERSON] (а.с.15, 16). Згідно копії свідоцтва про народження від 25 жовтня 2016 року Серії [NUMBER] , виданої Бахчисарайським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (установою на тимчасово окупованій території), [INFO] в м. Бахчисарай Бахчисарайського району Республіки Крим народився [PERSON] , батьками якого являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. 05 березня 2020 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в отриманні свідоцтва про народження онука заявниці було відмовлено, оскільки у неї відсутні необхідні документи, передбачені законодавством України, на підставі яких проводиться державна реєстрація народження дитини (а.с.17). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 293 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст.1 вищезазначеного Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. З аналізу вищезазначених норм вбачається, що на сьогоднішній день свідоцтва про народження дітей, видані органом на тимчасово окупованої території, не можуть бути підставою для реєстрації народження дітей заявниці на території України. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. На підставі вищевикладеного, враховуючи практику ЄСПЛ, обставини справи, зумовлені фактичним народженням дитини на тимчасово окупованій території України, оцінюючи надані заявником документи, суд вважає за можливе заяву [PERSON] про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України» задовольнити та встановити факт народження [INFO] її рідною донькою [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на території АРК в м. Бахчисарай дитини чоловічої стати - сина [PERSON] , уродженця м. Бахчисарай Автономної Республіки Крим, Україна. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved