Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

28.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.10.2014 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. На даний час вона з відповідачем не проживає, матеріальної допомоги на дитину від нього не отримує, дитина знаходиться на її утриманні. Домовленості з відповідачем про розмір його участі в утриманні дитини вони не досягли. Відповідач фактично не надає позивачці жодної допомоги на утримання дитини, а тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. 12.06.2017 року позивачка [PERSON] подала до Хмільницького міськрайоного суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача алімени в розмірі 1000 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Через канцелярію суду подала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач \~ [PERSON] в судове засідання \~ не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не подав, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, позовні вимоги не оспорив. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день, час і місце судового заідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що підстав для відкладення розгляду справи згідно ст. 169 ЦПК України не має, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд здійснює заочний розгляд справи з врахуванням \~ вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 012895 від 12.07.2005 року. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 30.10.2014 року шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її повному утриманні, в той час як з боку відповідача, який є молодим, здоровим, працездатним чоловіком, належним чином його батьківський обов'язок не виконується. Відповідач у справі [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина [PERSON] Ці факти встановлено поясненнями позивача [PERSON]. та відповідача [PERSON], дослідженими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема копією рішення Хмільницького міськрайонного суду від 30.10.2014 року. Згідно з ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства"батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так як ст. 184 СК України передбачено можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача, про що позивач просила, а відповідач не заперечував, а також виходячи з вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, то суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], суд вважає, що \~\~аліменти у \~твердій грошовій сумі 1000 гривень, будуть \~враховувати \~як інтереси відповідача у справі, \~так і \~розумні матеріальні потреби дитини, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] слід задовольнити. \~\~\~\~ Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів, підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved