Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

27.12.2019 [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду з позовом до Лиманської міської ради Донецької області, [PERSON] , третя особа - відділ у Лиманському районі Головного управління Держгкокадастру в Донецькій області, про визнання недійсним рішення міської ради, скасування запису про державну реєстрацію права власності. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.05.2012 позивачеві на праві власності належить житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Також позивачеві на праві власності належать земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] : ?для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею: 0,1000 га, кадастровий номер 1413300000:01:001:0283, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 286217 від 09.10.2012; ?для ведення особистого селянського господарства, площею: 0,0519 га, кадастровий номер: 1413300000:01:001:0284, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №286218 від 09.10.2012. З 2012 року позивач використовує проїзд загального користування до земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 1413300000:01:001:0284, по [ADDRESS] , іншого під`їзду до даної земельної ділянки не має. У жовтні 2019 року йому стало відомо, що проїзд загального користування по [ADDRESS] , яким він користувався для під`їзду до своєї земельної ділянки передано у власність громадянці [PERSON] . У жовтні 2019 року [PERSON] встановила паркан біля його земельної ділянки кадастровий номер: 1413300000:01:001:0284, у зв`язку з чим, позбавила його під`їзду до даної земельної ділянки. На сайті Лиманської міської ради http://krliman.gov.ua/uk розміщене рішення даної ради від 22.11.2018 за №7/56-2666 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] ». Згідно п. 1 даного рішення, міська рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Згідно п. 2 даного рішення, міська рада вирішила передати у власність громадянці [PERSON] земельну ділянку комунальної власності (кадастровий номер 1413300000:01:001:0382) загальною площею 0,0265 га, в тому числі: земельна ділянка площею 0,0265 га в зоні дії обмеження - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи, для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , за рахунок земель сільськогосподарського призначення міської ради. Позивач вважає що рішення Лиманської міської ради від 22.11.2018 за №7/56-2666 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] » є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки внаслідок передачі відповідачці у власність земельної ділянки площею 0,0265 га, (кадастровий номер 1413300000:01:001:0382) для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , яка є проїздом загального користування, його позбавлено права під`їзду до його земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, площею: 0,0519 га, кадастровий номер: 1413300000:01:001:0284, та її нормального обслуговування, чим порушено його право власності, а саме вільно користуватися земельною ділянкою. Позивач вважає, що оспорюване рішення Лиманської міської ради суперечить вимогам ч. 4 ст. 83 Земельного Кодексу України, за якою до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Отже, Лиманська міська рада не мала права передавати у власність [PERSON] спірну земельну ділянку, яка належить до земель загального користування, а саме є проїздом по [ADDRESS] . На підставі викладеного, з посиланням на статті 15, 16, 321, 393 ЦК України, статті 152, 155 ЗК України, ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування», позивач просить: визнати недійсним та скасувати рішення Лиманської міської ради від 22.11.2018 №7/56-2666 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] »; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1413300000:01:001:0382; стягнути з відповідачів, на його користь документально підтверджені судові витрати (том 1 а.с.1-6). Ухвалою суду від 15.01.2020 відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с.52). 07.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача Лиманської міської ради Анацький С.В. позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити з таких підстав. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень вправі приймати рішення, в тому числі в галузі земельних відносин, а саме щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян. Вказані питання вирішуються на пленарному засіданні ради. Відповідно до вказаного Лиманською міською радою було прийнято рішення від 22.11.2018 №7/56-2666 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] ». В пояснювальній записці до проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки вказано, що дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, не існую обмежень для використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Також відповідно до Рнонліку обмежень щодо використання земельної ділянки, виданого ДП «Центр Державного земельного кадастру» вказано, «Право проходу та проїзду на велосипеді - відсутнє» та «Право проїзду для транспортних засобів по наявному шляху - відсутнє». Тобто докази, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1413300000:01:001:0382 є землею загального користування населеного пункту, а саме проїздом для транспортних засобів по наявному шляху у позивача відсутні. Вказане рішення є актом органу місцевого самоврядування одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання. Позивачем не надано суду доказів, що оскаржене рішення міської ради порушує його права, а отже вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення (том 1 а.с.59-61). Ухвалою суду від 06.07.2020 за клопотанням представника позивача адвоката Білоус І.Г., по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз МЮ України. На вирішення якої поставлені наступні питання: чи відноситься земельна ділянка площею 0,0265 га, (кадастровий номер 1413300000:01:001:0382, передана у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , до земель загального користування населених пунктів (проїзд); чи відповідає розташування даної земельної ділянки в умовах сформованої забудови нормативним і законодавчим вимогам, якщо не відповідає, то в чому; чи відповідає розроблений проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки, що його виконано Донецькою регіональною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» та його затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою те землекористування, якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність; чи є проїзд та вільний доступ до земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, площею: 0,0519 га, кадастровий номер: 1413300000:01:001:0284? Витрати, пов`язані з проведенням експертизи покладені на позивача. Провадження по справі було зупинено на час проведення експертизи (том 1 а.с.106-108). 27.07.2020 до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (том 1 а.с.113). Ухвалою суду від 29.07.2020 поновлено провадження по цивільній справі (а.с.116). Ухвалою суду від 12.08.2020 задоволено клопотання експерта, з Лиманського відділу ГУ Держгеокадастру в Донецькій області витребувано інформацію про спірні сумісні та суміжні земельні ділянки; витребувано у [PERSON] проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. Провадження у справі зупинено (том а.с.121). 05.01.2021 до суду надійшов висновок за результатами проведеної судової експертизи з питань землеустрою №5678-5681 (том 1 а.с.136-156). Ухвалою суду від 06.01.2021 провадження у справі відновлено, призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с.157). 06.04.2021 позивач надав заяву про зміну предмету позову. В якій зокрема зазначив, що ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі рішення суду проводиться державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього закону. Отже, просив визнати недійсним (незаконним) та скасувати рішення Лиманської міської ради від 22.11.2018 №7/56-2666 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] »; скасувати державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку за кадастровим номером 1413300000:01:001:0382, номер запису про право власності 29642716; стягнути з відповідачів, на його користь документально підтверджені судові витрати (том 2 а.с.16-21). Ухвалою від 06.04.2021 клопотання представника позивача адвоката Білоус І.Г. про прийняття заяви про зміну предмета позову задоволено, прийнято відповідну заяву. Клопотання представника відповідача Лиманської міської ради Анацького С.В. про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Донецькій області задоволено, залучено вказаний орган в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. Задоволено клопотання щодо виклику та допиту судового експерта (том 2 а.с.28-32). 05.05.2021 до суду надійшли пояснення щодо позову від в.о. начальника відділу у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Донецькій області Первушиної А., в якій остання зазначила, що ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] , оскільки земельна ділянка кадастровий номер 1413300000:01:001:0382 відноситься до землі загального користування населених пунктів м. Лиман, а саме є проїздом та відповідно до ст.. 83 ЗК України не могла передаватися у приватну власність [PERSON] (том 2 а.с. 56-57). Ухвалою суду від 13.05.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті (том 2 а.с.61-62). Ухвалою суду від 07.07.2021 задоволено клопотання експерта Доннецкого відділення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Годяцької С.В. щодо проведення судового засідання за її участю в режимі відео конференції зі Словянським міськрайонним судом Донецької області (том 2 а.с.101-102). В судовому засіданні представник позивача адвокат Білоуса І.Г. який діє на підставі ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 89, 92-93) виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача Лиманської міської ради, який діє на підставі довіреності (а.с.62, 226 т.1) та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити. Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області Відділ у Лиманському районі позовні вимоги позивача [PERSON] вважає законними, обгрутованими, такими, що підлягають задоволенню, про що надано письмові пояснення (а.с.56-57 т.2). Судовий експерт лабораторії інженерно-технічних видів дсліджень Годяцька С.В. у судовому засіданні підтвердила, що на виконання ухвали Краснолиманського місксуду Донецької області від 06.07.2020, відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Закону України «про судову експертизу», нею проведена судова експертиза з питань землеустрою. Дослідження проведено методом обстеження шляхом візуального огляду з фото фіксацією, виміров за допомогою металевої рулетки РГ-50 ТОРЕХ та світловіддалеміром Воsh Zamo, аналізу наданих на дослідження документальних матеріалів ( в тому числі в електронному вигляді) з подальшим зіставленням отриманих результатів викладених у графічному та електронному вигляді із вимогами нормативно-правових актів діючих у галузі землеустрою та землевпорядкування, чинних на період відведення ділянки у ретроспективі часу та проведення експертизи. За результатами дослідження встановлено, що проїз та вільний доступ, зокрема до земельної ділянки з кадастровим номером 1413300000:01:001:0284 з боку [ADDRESS] , який передбачений містобудівною документацією - Генеральним планом м. Лиман, ліквідовано в 2018році шляхом передачі у власність цієї території громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рішенням Лиманської міської ради № 7/56-2666 від 22.11.2018. Тобто, встановлено, що проїзд та вільний доступ до земельної ділянки площею 0.0519га, кадастровий номер 1413300000:01:001:028, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] , зокрема з боку [ADDRESS] , відсутній. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку реєстровий номер 2339 від 10.05.2012 на праві власності належить житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9), право власності зареєстроване КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ 18.05.2012 (том 1 а.с.11). Також на праві власності позивачеві належать земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] : ?для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1413300000:01:001:0283, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 286217 від 09.10.2012 (том 1 а.с.16); ?для ведення особистого селянського господарства, площею: 0,0519 га, кадастровий номер: 1413300000:01:001:0284, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №286218 від 09.10.2012 (том 1 а.с.15). Рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 20.07.2017 за №7/31-1459 «Про надання громадянці [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] » [PERSON] наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності з подальшою передачею її у власність орієнтованою площею 0,0300 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (том 1 а.с.26). Проект землеустрою щодо відведення громадянці [PERSON] із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки кадастровий номер 1413300000:01:001:0382 виготовлений Лиманським районним виробничим відділом Донецької регіональної філії ДП «Центр земельного кадастру» за договором № 32 від 14.08.2018 ( том 1 а.с.18-38). У пояснювальній записці зазначено, що земельна ділянка розташована по [ADDRESS] згідно Классифікації видів цільового призначення земель віднесена до земель сільськогосподарського призначення; не існує наявних обмежень щодо використання земельної ділянки за даним цільовим призначенням; межі охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель не проходять (том 1 а.с.22); у переліку обмежень щодо використання земельної ділянки зазначено, що право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху - відсутнє (том 1 а.с.31). Даний проект був погоджений відділом містобудування та архітектури Лиманської міської ради Донецької області (том 1 а.с. 28). Рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 22.11.2018 за №7/56-2666 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] » затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] та передано у власність громадянці [PERSON] земельну ділянку комунальної власності (кадастровий номер 1413300000:01:001:0382) загальною площею 0,0265 га, в тому числі: земельна ділянка площею 0,0265 га в зоні дії обмеження - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи, для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , за рахунок земель сільськогосподарського призначення міської ради (том 1 а.с.17). Право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1413300000:01:001:0382 загальною площею 0,0265 га зареєстроване державним реєстратором виконавчого комітету Лиманської міської ради 20.12.2018 реєстраційний номер 1731412814133 (том 1 а.с.39). Згідно з висновком судового експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України Годяцької С.В. №5678-5681 від 21.12.2020 земельна ділянка площею 0,0265 га, (кадастровий номер 1413300000:01:001:0382) передана у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , за відомостями внесеними до Державного земельного кадастру означена, як землі сільськогосподарського призначення, відповідно до даних містобудівної документації - генерального плану м. Лиман відноситься до земель загального користування населених пунктів (проїзд). Розташування земельної ділянки площею 0,0265 га, (кадастровий номер 1413300000:01:001:0382) для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , в умовах сформованої забудови не відповідає нормативним і законодавчим вимогам, через відсутність обґрунтування та внесення відповідних змін у містобудівній документації (генеральному плані м. Лиман) запланованих заходів щодо розміщення таких земель та перешкоди, які для них створює ця земельна ділянка. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON] із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , кадастровий номер 1413300000:01:001:0382, виконаного Донецькою регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», та його затвердження за складом і змістом не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування через недостатню достовірність використаних даних, які впливають на результати заходів, передбачених цією документацією (том 1 а.с.137-156). У Висновку, зокрема зазначено, що під час візуального огляду виявлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 14133 00000:01:001:0382, розташовується в тупіковому заїзді - місці сходження чотирьох земельних ділянок (том 1 а.с.141 зворот); на відстані 2,12 м від воріт улаштованих по межі земельної ділянки з кадастровим номером 14133 00000:01:001:0284 в напрямку [ADDRESS] споруджено металевий паркан, який перекриває прохід (проїзд), тобто вільний доступ до земельної ділянки з боку вулиці (том 1 а.с.148 зворот). Проїзд та вільний доступ, до земельної ділянки з кадастровим номером 1413300000:01:001:0284 з боку [ADDRESS] , який передбачений містобудівною документацією - Генеральним планом м. Лиман, ліквідовано в "2018 році шляхом передачі у власність цієї території громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рішенням Лиманської міської гади № 7/56-2666 від 22.11.2018. Таким чином, встановлено, що проїзд та вільний доступ до земельної ділянки площею 0,0519 га, кадастровий номер 1413300000:01:001:0284. для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] , зокрема з боку [ADDRESS] , відсутній (том 1 а.с.149). Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до частини першої статті 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з частинами першою-четвертою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Частинами першою, другою статті 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі (частини перша, друга статті 16 Закону України «Про державний земельний кадастр»). Згідно з частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Частинами першою, третьою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 118 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна,Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Частиною першою статті 186-1 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Нормами частин 4-7 ст. 186-1 ЗК України визначено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Згідно статтей 38, 39 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів за-зльного користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю ( ч.1 ст. 83 ЗК України). Відповідно до вимог частини 4 статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об`єктами повітряного і трубопровідного транспорту; в) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування; е) земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об`єктів, або на земельних ділянках дна водних об`єктів; є) землі під об`єктами інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у комунальній власності. В ході судового розгляду судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 1413300000:01:001:0382 є землею загального користування - проїздом, а отже з урахуванням приписів ч. 4 ст. 83 ЗК України не може бути передана у приватну власність. Лиманська міська рада Донецької області приймаючи рішення від 22.11.2018 за №7/56-2666 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] » не врахувала ці обставини, фактично ліквідувала позивачеві вільний доступ, до його земельної ділянки з кадастровим номером 1413300000:01:001:0284 з боку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 , «Сєрков проти України» від 07.07.2011) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994 , «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05.07.2001, «Аркурі та інші проти Італії» від 05.07.2001, «Ріела та інші проти Італії» від 04.09.2001, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року). Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. В даній справі, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, у зв`язку з порушенням процедури набуття права приватної власності на спірну земельну ділянку, суд приходить до висновку про визнання доводів позивача обґрунтованими, а обраний спосіб захисту порушеного права - таким, що не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є ефективним, тобто призведе до ефективного захисту його прав та інтересів. В даному випадку належним способом захисту порушеного права власності є визнання незаконним та скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області від 22.11.2018 №7/56-2666 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] ». Разом із тим, порядок скасування запису про державну реєстрацію, відновлення попереднього запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або повернення земельної ділянки до комунальної власності вирішується відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" . Зокрема, абз.2 ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. № 3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.2, ч.3 п.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; Згідно з ч.1, ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог та відсутністю в матеріалах справи документів про наявність підстав для звільнення відповідачів від сплати судового збору, з відповідачів слід стягнути документально підтверджені витрати: судовий збір у розмірі 768.40грн грн. та витрати, пов*язані з проведенням земельно-технічної експертизи, в розмірі15 690.24грн.(а.с.7, 127, 135 т.1). На підставі наведеного,

Outcome: approved