Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 липня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 40 000,00 доларів США, підтвердженням чого є власноруч написана відповідачем розписка. Згідно розписки [PERSON] повинен був повернути позичену суму до 02.09.2017 року, проте у встановлений строк і до теперішнього часу зазначене зобов`язання відповідачем не виконано, у зв'язку з чим вважає, що його права порушені, а тому просить стягнути з відповідача 1 044 800,00 грн., що еквівалентно курсу долара США 26,12 грн. Ухвалою суду від 03.05.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі. 11.06.2018 року відповідачем у справі подано відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 02.07.2017 року о 06.15 год. він, знаходячись за кермом вантажного автомобіля "DAF ТЕ 95 ХF" з напівпричепом по автомобільній дорозі М-12 "Стрий-Знам'янка" недалеко від м. Вінниці потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Вказаний автомобіль належить на праві власності [PERSON] Прибувши на місце ДТП позивач запросив відповідача до салону свого автомобіля та погрожуючи фізичною розправою і можливими у подальшому проблемами з роботою, змусив відповідача власноруч написати розписку про те, що відповідач взяв у борг 40 000,00 дол. США, які зобов'язався повернути 02.09.2017 року. Фактично [PERSON] відповідачу грошову суму у розмірі 40000,00 дол. не передавав. За такого, між ним та позивачем договір позики у письмові формі не складався, що є обов'язковою умовою згідно діючого законодавства, а розписка від 02.07.2018 року, що написана власноруч без складення письмового договору позики, про отримання у борг грошових коштів у розмірі 40 000,00 дол. США не свідчить та не підтверджує реальне отримання відповідачем вказаних коштів. Ухвалою суду від 03.09.2018 року викликано до судового засідання у якості свідка ТОВ "Клайм Прог" [PERSON], попереджено свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду ( ч. 4 ст. 91 ЦПК України). 20.09.2018 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - Порибкіна О.М. надійшла заява про надання оригіналу розписки від 02.07.2017 року для можливості проведення почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 25.09.2018 року надано в розпорядження експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ Осипчук А.В. оригінал розписки від 02.07.2017 року, складеної [PERSON]. 02.11.2018 року на адресу суду від свідка - директора ТОВ "Клайм прог" [PERSON] надійшло клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 14.11.2018 року у задоволенні клопотання свідка - директора ТОВ "Клайм прог" [PERSON] про проведення судового засідання у режимі відеоконференції - відмовлено. Ухвалою суду від 19.12.2018 року визнано обов'язковою явку у судове засідання позивача [PERSON],судовий розгляд справи на 21.02.2019 року на 14.00 год. Викликано у якості свідка директора ТОВ "Клайм Прог" [PERSON], попереджено свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду ( ч. 4 ст. 91 ЦПК України). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та пояснив, що дана сума була передана відповідачу для ремонту автомобіля, на що і складена відповідна розписка. При цьому, позивач пояснив, що [PERSON] на момент складення розписки перебував у нормальному життєдайному стані. У подальшому позивач надав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутність. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважав їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами. Відповідач та його представник у справі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. При цьому просили закінчити розгляд справи у відсутності свідка. Судом постановлено про закінчення розгляду справи у відсутність позивача та свідка, що відповідає приписам ст.ст. 223, 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Факт укладення договору позики 02.07.2017 року та передачі грошових коштів підтверджується складеною відповідачем власноруч та підписаною розпискою від 02.07.2017 року. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов'язання не виконане. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Такий же висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, 61-28762св18 від 31.10.2018 року. Згідно висновку експерта №18-877 від 23.10.2018 року рукописний текст розписки від 02.07.2017 року виконаний самим [PERSON], а не іншою особою. При цьому експертом також зазначено, що рукописний текст розписки ймовірно було виконано під впливом штучних збиваючих факторів, а саме: незвичайне тримання пишучого приладу, ліворучне письмо, письмо кулаком, незвичайна поза, втом пишучої руки,проте недостовірно, а тому у розписці від 02.07.2017 року [PERSON] під впливом збиваючих факторів, якщо так, то яких саме не виявилось можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку. Виходячи з вище викладеного невизначено експертом і знаходження [PERSON] у незвичайному стані. Такий висновок експерта підтверджується і матеріалами справи. 02.07.2017 року о 9 годині 05 хвилин на [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 267846, згідно якого, 02.07.2017 року о 6.15 хв., на автодорозі Стрий-Знам'янка, 381 км., він керував автомобілем [NUMBER], не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, з'їхав з проїзної частини та скоїв наїзд на металевий відбійник, в результаті чого транспортний засіб та напівпричеп перевернулись. Дані дії водія кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, та такі, які порушують вимоги п.12.1,13.1 Правил Дорожнього руху. Даний протокол без зауважень підписаний [PERSON] До протоколу надані пояснення [PERSON], написані власноручно 02.07.2017 року, які підтверджують зміст протоколу. 14.07.2017 року [PERSON] надав заяву до Вінницького міського суду Вінницької області про направлення адміністративної справи в порядку ст.276 КУпАП за місцем його проживання. Постановою судді Центрального суду м. Миколаєва від 29.09.2017 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, враховані вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Дана постанова отримана [PERSON] 13.11.2017 року. За даними Вінницької станції екстреної медичної допомоги ( карета виїзду бригади екстреної медичної допомоги № 62829 від 02.07.2017 року), загальний стан [PERSON] задовільний. Заперечення проти позову відповідача не можуть бути покладені в основу відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Висновком Центрального ВП ГУНП від 20.08.2017 року не встановлено будь-яких погроз з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] У відповідності до приписів ст.ст. 3-5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, які суд захищає у спосіб, передбачений законом. Між тим, відповідач не звертався до суду з позовом щодо визнання договору позики недійсним, починаючи з 02.07.2017 року і на даний час. Таким правом відповідач не скористався і при розгляді даної справи. Між тим, статтею 1047 ЦК України передбачено укладення договору позики у письмовій формі, про що надається розписка, обов'язковим реквізитом якого є власноручний підпис боржника, а факультативними-дата, місце видачі, вказівка на свідків, тощо. За такого, посилання представника відповідача на невиконання форми договору є безпідставними. Окрім того, законом передбачено правило можливості новації у позикових зобов'язаннях іншого боргу ( новація), згідно якого це спосіб припинення зобов'язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами. (ст.1053 ЦК України ). В окремих випадках створення позикового зобов'язання шляхом новації іншого боргу є більш ефективним способом виконання первісного зобов'язання. В даному випадку відповідач не спростував належними та допустимими доказами наявність обставин, вказаних позивачем. При цьому, у відповідності до вимог ст. 90 ЦПК України, показання свідків- це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Оскільки [PERSON] не була присутньою при складанні розписки, суд вважає можливим розгляд справи без дачі нею пояснень. Враховуючи, що розписка від 02.07.2017 року підтверджує не лише укладення договору позики, а й отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів із зобов'язанням повернути їх, порушення [PERSON] умов договору позики і не повернення отриманої грошової суми, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 1 044 800,00 грн. (40 000,00 дол. США х 26.12 грн.) Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, (ч.3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зважаючи на те, що позивач надав до суду докази про понесені ним витрати на правову допомогу у загальній сумі 6000,00 грн., що підтверджується платіжною квитанцією, з відповідача, за правилом п.2 ч.2 ст. 141, з урахуванням положень ст. 135, ст. 137 ЦПК України, підлягає стягненню понесені відповідачем витрати на правову допомогу у визначеній сумі. Окрім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 8810,00 грн.

Outcome: approved