Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в котрій зазначено, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 2 липня 2015 року на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області, мають неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO] Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча є працездатною особою, має постійний грошовий дохід щомісячно, інших утриманців немає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с. 4). Сторони проживають окремо, ведуть різні бюджети. Малолітній син проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні, (а.с.5, 7), має нормальний стан здоров"я, (довідка КЗ "ЯЦПМСД", а.с. 8). Позивачка працює у Київській міській клінічній шкірно-венерологічній лікарні на посаді молодшої палатної медсестри та її дохід за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року становить 41884, 31 грн., (довідка, а.с. 6). Відповідач є особою працездатною, інших утриманців не має. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи ті обставини, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму з 1 січня 2018 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 гривень, то суд вважає, що з відповідача на утримання малолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, суд також приймає до уваги ті обставини, що в силу вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Outcome: approved