Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У серпні 2014 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.05.2006 року у сумі 7802,53 грн., а також судові витрати, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн.. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 13.05.2006 року був укладений кредитний договір б/н ПАТ КБ "ПриватБанк" з відповідачем [PERSON]. Відповідно кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 30.06.2014 року загальна заборгованість склала 9664,54 грн. (заборгованість за кредитом 2111,41 грн., за відсотками за користування кредитом 7553,13 грн., проте відповідно до судового наказу Жидачівського районного суду від 20.11.2007 року з відповідача стягнуто гроші в сумі 2709,75 грн і різниця становить 6954,79 грн, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг ( фіксована складова штрафних санкцій 500,00 грн. та 347,74 грн. процентна складова фінансових санкцій). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, при поданні позову, подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення за наявності підстав заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та подала пояснення на позов, в яких заперечила обставини на які посилається позивач. Зокрема вказала, що вона неодноразово зверталася в відділення банку з приводу наявної у неї заборгованості, проте відповіді від банку не отримала і тому маючи постанову Державного виконавця відділу ДВС м. Жидачів від 09.06.2008 року про закінчення виконавчого провадження вважала , що заборгованості перед банком у неї немає. Окрім того вважає, що позивач не надав суду доказів про факт заборгованості не обґрунтував розмір заборгованості, зокрема за який період нараховувалися відсотки та пеня, крім того в розрахунок заборгованості включив суми які були предметом розгляду Жидачівського районного суду і по них винесено судовий наказ №2-н-85, який виданий 03.12.2007 р. Крім того подала суду заяву про застосування позовної давності. Оскільки з 13.05.2006 року до 15.08.2014 року пройшло більше, як вісім років тому є всі підстави застосувати позовну давність. У зв"язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.197 ЦПК України). . Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 13.05.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір № б/н з відповідачем [PERSON] останній було видано в кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 20.11.2007 року згідно з судовим наказом з [PERSON] стягнуто заборгованість в сумі 2709,75 грн та 25,50 грн витрат по судовому збору та 15 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу(а.с.8) Постановою про закінчення виконавчого провадження від 09.06.2008 року вищезазначений судовий наказ виконаний та сума боргу погашена повністю(а.с.26 ) Згідно із ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України зазначається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Як вбачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості у даній справі позивач розраховує заборгованість станом на 30.06.2014 року виходячи з наступного: загальна сума заборгованості становить - 9664,54 грн., яка складається з:2111,41 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 7553,13 грн. - заборгованість за комісією за користуванням кредитом; (при цьому віднімається сума в розмірі 2709,75 грн. яка задоволена судовим наказом від 20.11.2007 року і різниця становить 6954,79 грн) , а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн.- (фіксована частина), 347,74 грн. - (процентна складова).При цьому період заборгованості згідно із розрахунком вказується з 13.05.2006 року по 30.06.2014 року. Враховуючи вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості, так як в суму заборгованості включені суми які були предметом розгляду в суді і по них прийнято рішення від 20.11.2007 року. Суд також приходить до висновку, що вимоги позивача щодо нарахування заборгованості за процентами за користування кредитом безпідставними, оскільки із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ від 20.11.2007 року, припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України. Однак з матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості неможливо встановити дійсні обставини справи, які мають правове значення та впливають на результат спору. Зокрема необґрунтовано період нарахування заборгованості та розмір. Таким чином позивачем не доведено факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної заборгованості. Враховуючи наведене суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, у зв"язку із відмовою у задоволені позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного ст.ст.526,530,536,610,611,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed