Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

6 березня 2018 року публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ "КБ "Приватбанк" або Банк) звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2012 року в загальній сумі 30329 грн. 70 коп., яка складається з наступного: боргу по процентам в сумі 8579 грн. 97 коп., боргу по комісії та пені - 16274 грн. 98 коп., а також штрафу в сумі 5474 грн. 75 коп. В обґрунтування свого позову зазначало, що 15 жовтня 2012 року між сторонами була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідачу надано кредит в сумі 19215 грн. 77 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 12 лютого 2014 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області з відповідача був стягнутий борг за вказаним кредитним договором, станом на 26 грудня 2013 року, на загальну суму 22630 грн. Однак позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення відсотків, штрафу, пені і комісії за користування ним, в зв'язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 21 травня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших атів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 15 жовтня 2012року між позивачем та відповідачем була підписана вказана угода з метою виконання зобов'язань відповідача по кредитному договору від 23 грудня 2006 року, з приєднанням до Умов і правил надання продукту кредитних карт, згідно вказаної угоди відповідачу надано кредит в сумі 19215 грн. 77 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідачу необхідно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 697 грн. 15 коп. для погашення заборгованості за кредитом. За умовами пункту 2.2 даної генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній угоді, Умовах і правилах більш чим на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не наступив, сторони домовились, що строк повернення кредиту, вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в сумі 9281 грн. 75 коп. Згідно пункту 2.8 генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочки. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені п.п.2.1.112.6.1, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил клієнт сплачує пеню, яка нараховується в день нарахування відсотків за кредитом в розрахунку - базова процентна ставка по договору/30 нараховується за кожен день прострочки кредиту + 50 грн. (одноразово). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2014 року з відповідача був стягнутий борг за вказаним кредитним договором, станом на 26 грудня 2013 року, на загальну суму 22630 грн., яка складається з заборгованості по кредитним платежам в сумі 17849 грн. 27 коп., заборгованості по процентам в сумі 3226 грн. 92 коп., штрафу в сумі 500 грн. та штрафу в сумі 1053 грн. 81 коп. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 27 грудня 2017 року за ним утворилася заборгованість в загальній сумі 30329 грн. 70 коп., яка складається з наступного: боргу по процентам в сумі 8579 грн. 97 коп., боргу по комісії та пені - 16274 грн. 98 коп., а також штрафу в сумі 5474 грн. 75 коп. Однак, на думку суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та комісії слід відмовити з наступних підстав. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - наприклад порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов'язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів. В той же час, слід відмітити, що згідно з позовними вимогами та розрахунком заборгованості Банк просить стягнути з відповідача пеню та комісію, які виведені однією сумою - 16274 грн. 98 коп. При цьому в розрахунку боргу в колонці "ставка пені" зазначено її значення - "0", а в період з жовтня 2014 року по грудень 2017 року Банком нараховано комісію і пеню в сумі 713 грн. 97 коп., щомісячно. Таким чином суд приходить до висновку, що Банком, хоча й вказано прохання стягнути пеню та комісію, однак фактично здійснено нарахування комісії в сумі 16274 грн. 98 коп., оскільки при проведенні перевірочних розрахунків пені, з використанням зазначених ставок, суми розрахунків не відповідають нарахованим Банком сумам. Однак, ні в Тарифах Банку, ні в Умовах та правилах не визначено підстав та нарахування щомісячної комісії в сумі 713 грн. 97 коп. Обґрунтування її нарахування та стягнення в позові також відсутнє. Тому суд приходить до висновку, що підстав для її стягнення позивачем не доведено. За умовами пункту 2.2. генеральної угоди при порушенні строків погашення заборгованості позичальник сплачує Банку штраф в сумі 9281 грн. 75 коп., однак позивач позові просить стягнути штраф в сумі 5474 грн. 75 коп., в зв'язку з чим вказана сума штрафу підлягає стягненню з відповідача. За такого, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 27 грудня 2017 року в загальній сумі 14054 грн. 72 коп., яка складається: - з боргу за процентами в сумі 8579 грн. 97 коп. - штрафу в сумі 5474 грн. 75 коп. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст.ст. 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам - 46,34%. Враховуючи викладене,

Outcome: partial