Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом і в його обґрунтуванні пояснив, що у квартирі [ADDRESS], яка є державним житловим фондом, зареєстрований відповідач [PERSON], який не мешкає у даній квартирі більше восьми років. Квартира знаходиться у аварійному та антисанітарному стані, не придатна для проживання та потребує ремонту. На протязі кількох років відповідач не проживає у спірній квартирі, а постійно проживаючи за іншими адресами, відповідач не цікавиться ні житлом, ні його утриманням. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку, позивач змушений звернутися до суду з дійсним позовом і просить визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомої суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причину своєї не явки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник відповідача - Краснолуцького міського відділу УДМС України в Луганській області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, проти задоволення позову не заперечує і просить розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторін. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини "Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". Закон України № 1382-IV від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2756-VI від 02.12.2010р.) є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Як вбачається із довідки № 1 від 07.02.2014р., виданої ВП «ПКХ» ДП «ДА», станом на 01.02.2014р. будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ВП «ПКХ» ДП «ДА». Згідно листа № 212/1 від 09.04.2014р., виданого КП «БТІ Краснолуцької міської ради», інформація стосовно права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в архіві БТІ на теперішній час відсутня. Із форми Б, наданої ВП «ПКХ» ДП «ДА», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 05.05.1997р. [PERSON]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Луганській області від 10.04.2014р., [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: .[ADDRESS] з 05.05.1997р. Згідно акту про встановлення факту відсутності квартиронаймача за місцем реєстрації від 30.07.2013р., складеного комісією ВП «ПКХ» ДП «ДА», громадянин [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], відсутній за місцем реєстрації протягом 8 років. Наймач не підтримує житлове приміщення у відповідності до санітарних та технічних норм, що приводить до руйнування житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] понад 8-ми років не проживає у квартирі [ADDRESS], комунальні послуги не сплачує. Відповідач добровільно не знявся з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. У силу ст.72 ЖК України особа визнається втратившою право користування житловим приміщенням у наслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни. Згідно ст.64 ЖК України наймач та члени його сім'ї зобов'язані приймати участь у витратах по утриманню квартири і по комунальним послугам. Із довідки від 24.04.2014р., виданої ВП «ПКХ» ДП «ДА», станом на 01.04.2014р. за квартиронаймачем [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], мається заборгованість перед ВП «ПКХ» ДП «ДА» у сумі 1396,39грн. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. зі змінами "Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України", відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, не залежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання. У суді знайшло своє підтвердження, що відповідач не користується жилим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, оскільки тривалий час не проживає у квартирі [ADDRESS], комунальні послуги не сплачує. На виконання Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" був затверджений наказом по МВС України № 96 від 03.02.2006р. Примірний регламент з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні. Відповідно до даного регламенту місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає, як власник житлового приміщення, за договором його найму, піднайму, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, саме про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки суд прийшов до висновку про втрату відповідачем [PERSON] права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], то у відповідності до діючого законодавства відповідач повинний бути знятий з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Outcome: approved