Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

11.09.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначають, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.05.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав свої зобов`язання з надання кредиту, проте [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав, тому станом на 15.08.2019 року виникла заборгованість в сумі 19616,02 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 8343,60 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 3946,17 грн., заборгованості по нарахованій пені за прострочене зобов`язання в сумі 6054,06 грн., заборгованості по нарахованій пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штраф у сумі 250 гривень (фіксована частина) та 922,19 гривень (процентна складова). Відповідач зобов`язалася здійснювати повернення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитними коштами щомісячно, але вона добровільно не розрахувалася. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом та просять стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредиту в розмірі 19616,02 гривень і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 1921,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Позовні вимоги підтримують повністю і просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає частково, а саме в частині повернення боргу за тілом кредиту в сумі 8343,60 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 3946,17 грн. та 1050 грн. заборгованості за пенею в межах позовної давності. Інших позовних вимог не визнає. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.05.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", а саме анкети-заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" (а.с. 14-15), та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, у відповідності до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору № б/н від 05.05.2008 року є заява відповідача (копія на а.с. 14). Відповідно до даної заяви відповідач, ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, згоден з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в даній заяві. Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідност. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Станом на 31.05.2019 року у відповідача виникла заборгованість за договором б/н від 05.05.2008 року, яка згідно розрахунків, наданих позивачем (а.с. 5-16), становить 19616,02 гривень. Згідно із п. 3 ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.526 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно із п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5-2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди банку. Власник зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах кредитного ліміту з метою попередження виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Тарифами обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (а.с. 15) визначено, що штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань становить 250 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. В порушення даних норм та умов договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань і станом на 31.05.2019 року у нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунків наданих позивачем (а.с. 5-13), становить 19616,02 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 8343,60 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 3946,17 грн., заборгованості по нарахованій пені за прострочене зобов`язання в сумі 6054,06 грн., заборгованості по нарахованій пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штраф у сумі 250 гривень (фіксована частина) та 922,19 гривень (процентна складова). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання та спростування суми заборгованості перед позивачем. При цьому, суд враховує, що у відповідності до положень ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до ст.258 ч.2 п. 1) позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до наданого до позову розрахунку а.с.(9-13) станом на 15.08.2019 року судом встановлено, що пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень за період з 01.09.2018 року по 01.08.2019 року становить 1050 гривень, які і підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором б/н від 05.05.2008 року на загальну суму 13339,77 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 8343,60 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 3946,17 грн., заборгованості по нарахованій пені за прострочене зобов`язання в сумі 1050 грн, Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 1921,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 13339,77 грн. х 100% : 19616,02 грн. ціни позову = 68 %), тобто 68 % від суми сплаченого судового збору (68 % х 1921 грн:/100% = грн), що складає 1306,36 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial