Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

14.04.2021 заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні свою заяву підтримала, просила її задовольнити, навела обставини, вказані в заяві. Заінтересована особа - Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області належним чином повідомлене про дату час та місце розгляду цивільної справи, представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув. Будь-яких заяв та клопотань від заінтересованої особи до суду не надходило. Дослідивши зібрані в справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини тощо. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено та підтверджується наявними в справі доказами, що 28.05.1977 року між [PERSON] та [PERSON] (заявниця) було укладено шлюб, дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". З трудової книжки, виданої на ім`я [PERSON] вбачається, що він (чоловік заявниці) працював на посаді електрослюсаря підземця на шахті № 6 Шахтоуправління "Красная звезда" у м. Донецьку з 04.04.1977 року по 21.02.1996 року. В 1996 році [PERSON] оформив пенсію за віком по списку №1, про що свідчить пенсійне поствідчення № [NUMBER] . Заявниця з 13.11.1975 року по 22.09.1977 року працювала на Донецькому хімічному заводі на посаді пакувальника аерозольних балонів. З 01.09.1986 року по 14.09.1987 року [PERSON] працювала в міській лікарні №11 м. Донецька на посаді санітарки, що підтверджується трудовою книжкою заявниці. В грудні 2010 року при досягнення 55 років [PERSON] вийшла на пенсію за віком, про що свідчить пенсійне посвідчення серії [NUMBER] . Отримує пенсію у розмірі близько 1770 грн., що підтверджується довідкою № 448/03 від 08.04.2021 року, виданою Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області. Заявниця зазначає, що основним джерелом існування її сім`я, була пенсія чоловіка, оскільки її пенсія значно менше. До грудня 2017 року її сім`я у складі чоловіка, сина та її, проживала у [ADDRESS] . В листопаді 2017 року чоловік заявниці в зв`язку з загостренням активної фази АТО виїхав з м. Донецька та зареєструвався як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] залишилась мешкати в м. Донецьку та доглядати за своєю хворою матір`ю. Інколи заявниця приїзджала до свого чоловіка в с. Ярова Лиманського району Донецької області. Оскільки за адресою мешкання [PERSON] вже було зареєстровано чотири особи, [PERSON] зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа в [ADDRESS] , хоча фактично мешкала зі своїм чоловіком. [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Жданівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 20.03.2021 року. На теперішній час [PERSON] має намір встановити факт спільного проживання та перебування її на утриманні чоловіка [PERSON] , оскільки вона втратила годувальника. Зазначені обставини підтверджуються наданими заявницею доказами, внаслідок чого в суду не виникає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому на підставі ч.1 ст.82 ЦПК суд вважає їх доведеними. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили фактичне проживання [PERSON] разом з померлим [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин заявниця вважає, що має право на пенсію свого померлого чоловіка у зв`язку з втатою годувальника, оскільки втратила джерело засобів до існування, з цією метою звернулася до суду з зазначеною заявою. Надаючи оцінку доводам учасників справи, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно зі ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснюють свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності тощо. Досліджені судом докази свідчать про достовірність того факту, що заявниця до 2017 року за адресою: [ADDRESS] , та з 2017 року за адресою: [ADDRESS] , фактично спільно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] , була пов`язана з ним спільним побутом, внаслідок чого вона постійно перебувала на утриманні свого чоловіка. Отже, заявницею та свідками належним чином доведено ту обставину, що характер взаємовідносин між нею та померлим [PERSON] спосіб організації життєдіяльності та наявність родинного зв`язку свідчать, що [PERSON] та [PERSON] , проживали однією сім`єю та перебування на утриманні чоловіка до дня смерті останнього. Відтак, факт проживання заявниці [PERSON] з померлим [PERSON] однією сім`єю та перебування заявниці на утриманні свого чоловіка є доведеним, а тому заявниця має право на пенсію свого померлого чоловіка у зв`язку з втатою годувальника, оскільки втратила джерело засобів до існування. Відповідно до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. За таких обставин вимоги про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні чоловіка є правомірними та обґрунтованими, а їх задоволення відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Outcome: approved