Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 06.01.2016 р., та змінам до нього від 16.01.2016 р. (а.с. 14-16), від 01.04.2016 р. (а.с.188-190), від 13.05.2016 р. (а.с.209-210), позивач зазначив, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року, було задоволено його позов до відповідача, а саме визнано незаконним та скасовано наказ-розпорядження генерального директора філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» за № 405 від 27 Листопада 2013 року про припинення трудового договору (контракту) по п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників), стягнуто з відповідача на його користь у відшкодування завданої йому моральної шкоди кошти в розмірі 1000 грн. та судові витрати в сумі 1750 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року, постановлену за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача на зазначене вище рішення суду 1-ї інстанції, рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2014 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача відхилено, тобто рішення суду 1-ї інстанції набрало чинності. З дати набрання чинності зазначеного вище рішення суду 1 -ї інстанції, він залишився працівником філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» на посаді апаратника-гідрометалурга відділення № 1 металургійного виробництва підприємства філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН». На цей час, підприємство відповідача змінило назву на приватне акціонерне товариство (далі в тексті (ПрАТ) «Юкрейніан Кемікал Продактс», яке є правозаступником прав та обов'язків ПрАТ «Кримський ТИТАН». Наказом керівника підприємства відповідача від 25.05.2015 р., його було виведено на простій з 26 травня 2015 року та було визначено робоче місце - «червоний куточок» на другому поверсі адміністративної будівлі рудоуправління підприємства відповідача за адресою: м. Вільногірськ, вул. Промислова, 2, на якому він знаходився до дня свого звільнення з підприємства відповідача, звідки він був звільнений незаконно згідно до наказу керівника підприємства відповідача від 03 серпня 2015 р. за № 288 п про його звільнення з підприємства відповідача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників). Зазначений наказ ним оскаржувався в судовому порядку та судом 1-ї інстанції цей наказ визнано незаконним та скасовано. Рішення суду 1-ї інстанції на цей час не набрало чинності, оскільки відповідач подав на нього апеляційну скаргу, яка на цей час судом апеляційної інстанції не розглянута. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оплату праці» (далі в тексті Закон), до структури заробітної плати також включено виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними Актами норми. Відповідно до вимог ст. 15 Закону, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених Законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами . Відповідно до вимог ст. 22 Закону, суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до вимог ст. 25 Закону, забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Приймаючи до уваги те, що він був протягом усього часу працівником підприємства відповідача, то відповідно до колективного договору, який діє на підприємстві відповідача, він має право на отримання винагороди за вислугу років, не зважаючи на те, що з вини відповідача він був виведений на простій, оскільки умовами колективного договору (Додаток № 14 до колективного договору «Положення про винагороду працівників комбінату за вислугу років») не передбачено невиплату винагороди за вислугу років працівникам, які виведені на простій або з інших підстав не виконують не з своєї вини своїх безпосередніх робочих обов'язків за трудовим договором. Винагорода за вислугу років є складовою його заробітної плати, в зв'язку з чим, невиплата цієї винагороди відповідачем без поважної на те причини потягла за собою виникнення заборгованості у відповідача по виплаті йому заробітної плати у вигляді цієї винагороди за вислугу років, на яку він також має право. Таким чином, ним не отримано заробітної плати у вигляді винагороди за вислугу років в розмірі - не менше 5000 (п'ять тисяч) гривень. 06 січня 2015 року, він звернувся з письмовою заявою до відповідача, в якій він просив нарахувати та виплатити йому винагороду за вислугу років станом на 01 січня 2015 р. Однак, в порушення вимог чинного законодавства та колективного договору, відповідач, своїм листом від 21.01.2015 р. незаконно та протиправно відмовив йому у виплаті цієї винагороди, мотивуючи свою відмову тим, що право на одержання винагороди за вислугу років мають працівники комбінату, які являються штатними працівниками комбінату. Крім того, своїми незаконними діями, пов'язаними з незаконної невиплатою заробітної плати у вигляді винагороди за вислугу років, відповідач завдав йому також і моральної шкоди, яка полягає в наступному: Відповідачем, в зв'язку з незаконною невиплатою йому заробітної плати у вигляді винагороди за вислугу років, яка входить в структуру заробітної плати, було грубо порушено гарантовані йому Конституцією України та чинним законодавством України, а також колективним договором, його права як працівника на отримання грошової винагороди; з вини відповідача він втратив свій заробіток, який є єдиним джерелом для його існування та існування його сім'ї, що порушило звичний йому перебіг життя; незаконна відмова відповідача виплатити йому заробітну платню у вигляді винагороди за вислугу років, якої він був незаконно позбавлений відповідачем, значно ускладнило його існування; внаслідок значного обмеження його фінансового забезпечення після відмови відповідача виплатити йому заробітну плату у вигляді винагороди за вислугу років, в нього значно скоротилась можливість для підтримання свого існування та існування його сім'ї на безпечному для життя рівні; за захистом своїх прав та інтересів він змушений звертатися до адвокатів та до суду, що є не звичним для нього проведенням свого часу; з вини відповідача він змушений витрачати свій вільний час не на організацію відпочинку та свого дозвілля, а на судовий спір з відповідачем, що також додає йому значних, тривалих моральних страждань та переживань. Все перелічене вище, значно погіршило його звичний життєвий ритм, погіршило його загальне самопочуття та знизило загальний життєвий тонус, що завдало та продовжує завдавати йому додаткових моральних страждань. Для відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, йому знадобляться значні додаткові витрати фізичних та духовних сил, а також додаткові майнові витрати, пов'язані із судовим процесом та розглядом його позову в суді. Відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником моральної шкоди Працівнику проводиться у разі, якщо порушення його трудових прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порушення відповідачем його трудових прав є очевидним, оскільки він безпідставно відмовився виплачувати йому частину його заробітної плати, до складу якої входить винагорода за вислугу років, яке виникло внаслідок незаконної відмови відповідача виплачувати йому заробітну плату у вигляді винагороди за вислугу років, що є безпідставним, незаконним та явно дискримінаційним рішенням керівництва відповідача. Таким чином, виходячи з обґрунтувань, наведених вище, завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінює на загальну суму 5000 (п'ять тисяч) гривень, розмір якої він визначав, виходячи із суб'єктивного сприйняття наслідків завданої йому відповідачем шкоди та оцінки тих додаткових зусиль, які необхідно буде витратити на відновлення його звичного життя. Докази, якими можуть бути підтвердженні обставини та факти, викладені в позовній заяві, підтверджуються документами, доданими до справи, та можуть бути підтверджені доказами, які будуть надаватись учасниками Судового розгляду справи. Згідно наданого відповідачем до суду розрахунку, розмір заборгованості відповідача по виплаті йому винагороди за вислугу років за 2-ге півріччя 2013 року визначено в сумі 1482 грн. 08 коп.; розмір заборгованості по виплаті винагороди за вислугу років за 2014 рік - в сумі 3157 грн. 18 коп.; розмір заборгованості по виплаті винагороди за вислугу років - за 2015 рік в сумі 3415 грн. 04 коп., всього на загальну суму 8054 (вісім тисяч п'ятдесят чотири) гривні 30 коп. На підставі викладеного вище та відповідно до вимог, передбачених ст. 2, 6, 15, 22, 23, 25, 32 Закону України «Про оплату праці», ст. 221, 223, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 27,31 ЦПК України позивач прохає: 1. Стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, яка виникла внаслідок невиплати йому відповідачем винагороди за вислугу років на загальну суму - 8054 (вісім тисяч п'ятдесят чотири) гривні 30 коп., в тому числі: 1482.08 грн. - заборгованість за друге півріччя 2013 року; 3157.18 грн. - заборгованість за 2014 рік; 3415.04 грн. - заборгованість за 2015 рік. 2. Стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану йому моральну шкоду, пов'язану з незаконною невиплатою йому відповідачем винагороди за вислугу років, в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, виходячи з обгрунтувань, викладених вище. 3. Стягнути з відповідача на його користь всі судові витрати, понесені ним в зв'язку з розглядом цієї справи судом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обґрунтування, що викладені в позовній заяві та змінах до неї, підтримали в повному обсязі. Із їх додаткових пояснень витікає, що вони погоджуються з розрахунком винагороди за вислугу років, яку надала сторона відповідача і, саме, визначену відповідачем суму вимагають стягнути з відповідача. Також пояснили, що в іншій справі, стосовно якої є рішення Апеляційного суду, і мова йшла про стягнення [PERSON] з відповідача недоплаченої заробітної плати, в зв'язку з незаконним зменшенням погодинного тарифу, посилання відповідача на те, що посада [PERSON] не була включена до штатного розпису і тому на нього не поширювалося підвищення тарифу, судом було визнано незаконним. В даній справі представник відповідача позов не визнає і знову посилається на ті ж підстави, які визнані судом незаконними. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення та підтримав письмові заперечення на позов (а.с.41-42). З його пояснень витікає, що відповідно до Колективного договору, Додатка № 14, передбачено, що виплата винагороди за вислугу років передбачена лише для штатних працівників, посада позивача не числиться в штатному розпису підприємства, тому виплата йому цієї винагороди не можлива, оскільки він, відповідно до наказу № 236 від 04.07.2013 р. "Про зміни схеми організаційної структури Філії та скорочення штату працівників", не є штатним працівником, після поновлення на роботі перебував на простої, його посада "апаратник-гідрометалург відділення № 1 МВ" не включена в штатний розпис підприємства філії Вільногірського ГМК ні на 2014 рік, ні на 2015 рік. Скорочення штату працівників було погоджене з профспілками, які працювали в філії Вільногірського ГМК. Тому позивач не набуває права на отримання винагороди за вислугу років. Згідно ч.3 ст. 64 Господарського Кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис. В іншій справі відповідач буде подавати касаційну скаргу, оскільки не згодний з рішенням Апеляційного суду. В судовому засіданні були досліджені надані сторонами письмові докази, а саме: - копія витягу із паспорта громадянина України на ім'я [PERSON], [INFO] р. н. (а.с.4); - копію витягу із трудової книжки [PERSON], згідно якої (запис № 11) він звільнений з роботи в філії Вільногірського ГМК ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» з 03.08.2015 р. по п. 1 ст.40 КЗпП України, в зв'язку з змінами в організації виробництва і праці, в тому числі, за скороченням чисельності штату працівників (а.с. 6); - лист за підписом Генерального директора філії Вільногірський ГМК ПрАТ "Кримський Титан" [PERSON], від 21.01.2015 р. вих. № 01-07/247, на адресу [PERSON] в [ADDRESS], згідно якого зазначено: "На Ваш лист від 06.01.2015 р. про нарахування та виплату винагороди за вислугу років повідомляю наступне: відповідно до Положення про винагороду працівників комбінату за вислугу років (додаток №14 до колективного договору) право на одержання винагороди за вислугу років мають працівники комбінату, які являються штатними працівниками комбінату (а.с.7); - квитанція від 16.01.2016 р., згідно якої позивачем сплачено судовий збір - 551.20 грн. (а.с.13); - лист, за підписом директора з питань економіки та фінансів [PERSON] підприємства відповідача, на адресу суду, від 01.02.2016 р., № 01-15/105, згідно якого у штатному розписі філії Вільногірський ГМК ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" відсутня посада апаратника-гідрометалурга відділення № 1 Металургійного виробництва (а.с.29); - копію наказу по філії Вільногірський ГМК ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" № 58 від 09.07.2015 р., "Про нарахування та виплату винагороди за вислугу років працівникам філії за І півріччя 2015 року", згідно п.1 якого зазначено: Нарахувати у липні 2015 року винагороду за вислугу років усім працівникам за основним місцем роботи, які на дату підписання цього наказу являються штатними працівниками Філії, в розмірі 50% від максимального значення, передбаченого "Положенням ..." (а.с.30); - копію наказу по філії Вільногірський ГМК ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" № 134 від 29.12.2015 р., "Про нарахування та виплату винагороди за вислугу років працівникам філії у грудні 2015 року", згідно п.1 якого зазначено: Нарахувати у грудні 2015 року винагороду за вислугу років усім працівникам за основним місцем роботи, які на дату підписання цього наказу являються штатними працівниками Філії, в розмірі 50% від максимального значення, передбаченого "Положенням ..." (а.с. 31); - копію листа голови первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України (НПГУ) філії Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський Титан», [PERSON], до Генерального директора філії Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський Титан», [PERSON], від 23.07.2012 р. № 17, про доведення списку осіб, які входять до складу виборних органів профспілкової організації НПГУ, з зазначенням [PERSON] (а.с.39); - копію витягу із ЄДРПОУ, згідно якого ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" є юридичною особою та має відокремлений підрозділ - Вільногірський ГМК ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", (а.с.43-46); - копію витягу із Статуту ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", затвердженого рішенням № 69 від 04.03.2015 р., згідно п.2.8 якого це підприємство є правонаступником за всіма правами та зобов'язаннями ПрАТ "Кримський Титан" (а.с.47-49); - копію Положення про філію Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс», затвердженого рішенням № 70 від 18.03.2015 р., згідно пунктів 2.1-2.5 якого зазначено, що: Філія не є юридичною особою. Філія, як відокремлений структурний підрозділ ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", діє від імені ПрАТ "ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАІСТС" (далі за текстом - 'Товариство") та в його інтересах. Філія має поточні, валютні та інші рахунки в установах банків. Філія також має круглі печатки, штампи, фірмові бланки, товарний знак, знаки обслуговування, зразки яких затверджуються Головою правління Товариства. У своїй діяльності Філія керується чинним законодавством України, статутом Товариства та цим Положенням. Філія, в межах наданих Товариством повноважень та на підставі довіреності, яка видається Генеральному директору Філії, має право від імені Товариства укладати угоди (договори, контракти), набувати майнових та особистих немайнових прав та нести обов'язки. Від імені Товариства Філія виступає у всіх судах судової системи України, міжнародних та третейських судах (а.с.50-51); - копію Додатка № 14 до Колективного договору філії Вільногірський ГМК ПрАТ "Кримський Титан" на 2013-2014 р.р. "Положення про винагороду працівників комбінату за вислугу років", згідно з п.1.1. якого зазначено, що право на одержання винагороди за вислугу років (далі-винагорода) мають працівники за основним місцем роботи, які на дату підписання наказу «Про нарахування та виплату винагороди працівникам комбінату за вислугу років» являються: штатними працівниками комбінату; працівниками профкому (виборними і найманими) (а.с. 52-54); - копію додатка №1 до "Положення про винагороду працівників комбінату за вислугу років", Методика нарахування працівникам винагороди за вислугу років" (а.с.55-56); - копія протокола № 18 від 18.09.2013 р. засідання правління ПрАТ "Кримський Титан", стосовно запланованого виведення підрозділу "Металургійне виробництво" зі схеми організаційної структури філії Вільногірський ГМК, в зв'язку з передбачуваним припиненням діяльності металургійного виробництва та знаходженням працівників цього виробництва з 01 лютого 2013 р. на простої (а.с.57-58); - копія протокола № 3 від 03.07.2013 р. засідання представників адміністрації та профспілок філії ВГМК ПрАТ "Кримський Титан" з проведення консультації щодо попередження звільнення працівників МВ (а.с.59-61); - копія листа Генерального директора філії Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський Титан», [PERSON], голові первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України (НПГУ) філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан», [PERSON], від 10.06.2013 р. № 01-10/2903, про надання інформації щодо передбачуваного скорочення штату та чисельності МВ, з додатком до листа в виді інформації про штатні одиниці МВ, які підлягають скороченню після 10.09.2013 р. (а.с.62-63); - копія листа Генерального директора філії Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський Титан», [PERSON], голові первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України (НПГУ) філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан», [PERSON], від 10.07.2013 р. № 10-01/3543, про надання копій протоколу засідання адміністрації та профспілок філії і наказу про зміну структури філії (а.с.64); - копію наказу по філії Вільногірський ГМК ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" № 249 від 05.07.2013 р., "Про нарахування та виплату винагороди за вислугу років працівникам філії за І півріччя 2013 року", згідно п.1 якого зазначено: Нарахувати в липні 2013 року винагороду за вислугу років усім працівникам за основним місцем роботи, які на дату підписання цього наказу являються штатними працівниками комбінату або працівниками профкому (виборними і найманими) в розмірі 50% від максимального значення, передбаченого "Положенням ..." (а.с.65); - копію наказу № 236 від 04.07.2013 р. «Про зміни схеми організаційної структури філії та скорочення штату працівників МВ», за підписом Генерального директора філії Вільногірського ГМК ПрАТ "Кримський Титан", [PERSON], де, зокрема, зазначено «У зв'язку із передбачуваним припиненням діяльності МВ та знаходженням працівників МВ з 01 лютого 2013 року на простої, наказую: 1.Запланувати з 01 жовтня 2013 року виключення зі схеми організаційної структури філії: посаду «Директор металургійного виробництва»; підрозділ «Металургійне виробництво»; зі штатного розпису посад службовців філії всі посади службовців МВ; зі штатної розстановки чисельності робітників філії всі професії робітників МВ. 2. Начальнику ВОП та ЗП виконати заплановані зміни, вказані в п.1 цього наказу, та подати мені на підпис для подальшого затвердження з Головою Правління ПрАТ Кримський ТИТАН»: схему організаційної структури філії; штатний розпис посад службовців та штатну розстановку чисельності робітників філії. Термін - 20 вересня 2013 року. 3. Директору МВ забезпечити ознайомлення з цим наказом підпорядкованих працівників під особистий підпис. Термін - 15 липня 2013 року. 4. Начальнику відділу кадрів: забезпечити персональне попередження працівників, посади й професії яких скорочуються, про наступне вивільнення повідомленням під особистий підпис. Термін - 01 серпня 2013 року. (а.с. 66); - копія списку працівників, що ознайомлені під особисту розписку з наказом № 236 від 04.07.2013 р., в тому числі зазначений за порядковим номером 3 - [PERSON], який ознайомлений 10.07.2013 р. (а.с.67); - копію наказу по філії Вільногірський ГМК ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" № 465 від 09.12.2013 р., "Про нарахування та виплату винагороди за вислугу років працівникам філії за ІІ півріччя 2013 року", згідно п.1 якого зазначено: Нарахувати у грудні 2013 року винагороду за вислугу років усім працівникам за основним місцем роботи, які на дату підписання цього наказу являються штатними працівниками комбінату або працівниками профкому (виборними і найманими) в розмірі 50% від максимального значення, передбаченого "Положенням ..." (а.с.68); - копію штатної розстановки чисельності робітників філії Вільногірського ГМК ПрАТ "Кримський Титан", введеної з 01.10.2014 р., затвердженого головою Правління ПрАТ "Кримський Титан" 15.10.2014 р., в якому посада апаратника-гідрометалурга зазначена в підрозділі "Дослідна група нових технологій", порядковий номер 2 (а.с.69-118); - копію штатного розпису філії Вільногірського ГМК ПрАТ "Кримський Титан", введеного з 01.03.2015 р., затвердженого головою Правління ПрАТ "Кримський Титан" 01.03.2015 р., в якому відсутня посада апаратника-гідрометалурга (а.с.119-124); - лист від 01.03.2016 р. на адресу Вільногірського суду за підписом представника відповідача Дудки О.М., про норми робочого часу в 2013 та 2015 р.р. (а.с.129); - копію штатної розстановки чисельності робітників філії Вільногірського ГМК ПрАТ "Кримський Титан", введеної з 01.10.2013 р., затвердженого головою Правління ПрАТ "Кримський Титан" 03.09.2013 р., в якому посада апаратника-гідрометалурга зазначена в підрозділі "Дослідна група нових технологій", порядковий номер 2 (а.с.130-182); - квитанцію адвоката Шевчука О.М. від 22.02.2016 р. про отримання від [PERSON] 2000.00 грн. за представництво інтересів позивача в судовому засіданні (а.с. 183). - лист від 25.03.2016 р. на адресу Вільногірського суду за підписом представника відповідача Дудки О.М., про норми робочого часу за грудень 2013 р. та за 2015 р. (а.с.194); - розрахунок винагороди за вислугу років [PERSON] за 2 півріччя 2013 р, за 2014 та 2015 роки, за підписом представника відповідача Дудки О.М. та економіста з праці провідного [PERSON] (а.с.197-198); - копію Статуту ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", затвердженого рішенням № 69 від 04.03.2015 р., згідно п.2.8 якого це підприємство є правонаступником за всіма правами та зобов'язаннями ПрАТ "Кримський Титан" (а.с.217-228); - копію наказу ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" № 17 від 10.05.2016 р., про ліквідацію філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", згідно п. 3 якого зазначено про скорочення всього штату працівників філії, згідно п. 4 якого зазначено, що ліквідаційній комісії в термін до 10 серпня 2016 року виконати заходи, спрямовані на ліквідацію філії (а.с.229-230). Вислухавши сторони, дослідивши надані у справі докази, та оцінивши їх в сукупності та взаємозв'язку, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі, за наступних підстав. Позивач, [PERSON], перебував в трудових відносинах з відповідачем з 11.08.2000 р. за безстроковим трудовим договором і займав посаду апаратника-гідрометалурга відділення № 1 металургійного виробництва в філії Вільногірського ГМК ПрАТ "Кримський Титан". 27.11.2013 р. він був звільнений з роботи по п.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням штату працівників. На підставі рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2014 р. та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.09.2014 р., [PERSON] був поновлений на роботі апаратником-гідрометалургом дільниці гідрометалургії відділення № 1 МВ. За наказом керівника філії підприємства відповідача від 25.05.2015 р. позивача [PERSON] було виведено на простій з 26.05.2015 р. та визначено робоче місце - "червоний куточок" на 2-му поверсі адміністративної будівлі рудоуправління підприємства відповідача за адресою: м. Вільногірськ, вул. Промислова, 2. 03.08.2015 р. за наказом № 288 керівника філії підприємства відповідача, [PERSON] був знову звільнений з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників). Дані факти підтверджуються документально і взаємно визнаються сторонами. Стосовно іншого рішення суду, в якому відповідач наводив аналогічні заперечення, що наведені представником в даній справі, сторони відповідних копій судових рішень не надали, тому суд не може прийняти думку сторін, щодо оцінки заперечень відповідача, яка була надана в невідомому суду рішенні. Наказ № 288 про звільнення 03.08.2015 р. був оскаржений позивачем [PERSON] до Вільногірського міського суду, який визнав наказ незаконним та скасував його. Даних про те, що це рішення набрало законної сили, сторони не надали, копії цього рішення до справи не долучали, проте взаємно визнали наявність такого рішення. Суд не може прийняти думку сторін, щодо обставин встановлених цим рішенням, оскільки відповідної копії цього невідомого судового рішення сторони не надали. Суд вважає доведеним, що позивач [PERSON] за ІІ півріччя 2013 р, за 2014 рік та за 2015 рік, незаконно був позбавлений відповідачем оплати винагороди за вислугу років, яка передбачена Колективним договором, що діяв в цей час на підприємстві, внаслідок чого за розрахунками відповідача, які визнав позивач [PERSON], йому не було виплачено за ІІ півріччя 2013 року - 1482.08 грн., за 2014 р. - 3157.18 грн., за 2015 р. - 3415.04 грн., всього на загальну суму - 8054.30 грн. При цьому факт невиплати винагороди відповідачем визнається. Згідно копії Додатка № 14 до Колективного договору філії Вільногірський ГМК ПрАТ "Кримський Титан" на 2013-2014 р.р. "Положення про винагороду працівників комбінату за вислугу років", в п.1.1. зазначено, що право на одержання винагороди за вислугу років (далі-винагорода) мають працівники за основним місцем роботи, які на дату підписання наказу «Про нарахування та виплату винагороди працівникам комбінату за вислугу років» являються: штатними працівниками комбінату; працівниками профкому (виборними і найманими); п. 1.2 передбачає стаж роботи та максимальний розмір винагороди в частці від місячної тарифної ставки (посадового окладу), а саме: від 1 до 3 років - 0.6, від 3 до 5 років - 0.8 , від 5 до 10 років - 1.0, від 10 до 15 років -1.2, понад 15 років - 1.5 (а.с. 52-54). Стаж роботи [PERSON] на підприємстві відповідача складає більше 10 років і до 15 років, станом на кожний період, за який нараховувалася винагорода, тобто для розрахунку винагороди за вислугу років відповідачем взято розмір - 1.2 частки місячної тарифної ставки (окладу), згідно п. 1.3 Положення про нарахування зазначеної винагороди (Додаток № 14 до Колективного договору). Заперечення представника відповідача, стосовно того, що виплата винагороди за вислугу років торкається лише тих працівників, посади яких зазначені в штатному розпису філії Вільногірський ГМК, а позивач, відповідно до наказу № 236 від 04.07.2013 р. «Про зміни схеми організаційної структури філії та скорочення штату працівників МВ», був поза штатами, оскільки його посада до штатного розпису не була введена, суд вважає необгрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону. Оскільки [PERSON] був кожного разу, після звільнення, поновлений за рішенням суду на тій посаді, яку він займав до його незаконних звільнень, тобто на посаді апаратника-гідрометалурга відділення № 1 металургійного виробництва, то його робочий статус відновлювався в повному обсязі, з врахуванням того, що до звільнення він перебував на простої. В цьому випадку, при поновленні працівника на роботі за судовим рішенням, наказ про звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників) був скасований, а отже позивач був поновлений саме на штатній своїй посаді. Відповідно до цієї обставини, наказ № 236 від 04.07.2013 р. «Про зміни схеми організаційної структури філії та скорочення штату працівників МВ», також став невиконаним в частині звільнення одного працівника за скороченням штату, тобто позивач був таким чином повністю поновлений на роботі, в тому числі і за штатним розписом чисельності працівників, не дивлячись на те, що підприємство відповідача не включало його посаду до нових штатних розписів. Внаслідок незаконних дій відповідача, фактично, відбулася дискримінація позивача, стосовно оплати праці, порівняно з іншими працівниками підприємства відповідача, тобто порушено вимоги ст. 22 КЗпП України. Окрім того, що відповідач порушив умови Колективного договору, відповідачем було порушено також вимоги ст. ст. 97, 103 КЗпП України, оскільки зменшення розміру оплати праці не було узгоджене з профспілковими органами, та про зміну у бік погіршення оплати праці відповідач не повідомляв позивача належним чином, тобто за 2 місяці до змін. Поняття штатний розпис трудовим законодавством не регулюється, проте, відповідно до ст. 64 Господарського Кодексу України, кожне підприємство, з урахуванням волі власника, виходячи з належного підприємству майна, вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, штатний розпис і чисельність працівників. Тобто мова йде не про те, що підприємство зобов'язане складати штатний розпис, а лише визнається, що воно має право на самостійне вирішення зазначених питань. Проте, відповідач не представив доказів того, які посади та за яких обставин вважаються на підприємстві відповідача не штатними, чим вони відрізняються за своїм правовим статусом від посад за штатним розписом чисельності працівників, зокрема, яким чином здійснюється оплата праці цих працівників. Суд вважає, що після поновлення [PERSON] в жовтні 2014 р. на роботі, на якій він був відсутній з листопада 2013 р., адміністрація підприємства відповідача повинна була виконати вимоги ст. 29 КЗпП України, для забезпечення гарантованих законом прав [PERSON], які витікають із трудового договору, в тому числі, стосовно умов оплати праці. Згідно ст. 141 КЗпП України: Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Згідно ч.2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до положень законодавства України, що регулює вирішення питань про відшкодування моральної шкоди (ст.237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про розгляд судами цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,) суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди повинен керуватися вимогами розумності і справедливості, враховувати глибину моральних страждань та характер порушених прав. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені правові норми, суд доходить висновку, що діями відповідача, які виразилися в свідомому, неодноразовому незаконному порушенні трудових прав позивача, а саме, права на належну оплату праці, що є істотною умовою трудового договору, позивачу було завдано також істотної моральної шкоди, оскільки позивач зазнав значних душевних страждань, був позбавлений права на заохочення по роботі, в виді додаткової оплати - винагороди за вислугу років, змушений був витрачати свій час та нервову енергію для доведення незаконності дій відповідача, здійснювати дії для захисту своїх прав в судовому порядку, що не входить до звичного порядку його життя, тобто він змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя; все перелічене призвело до значного погіршення у позивача його загального самопочуття, порушило звичний життєвий перебіг, погіршило внутрішній морально-психологічний стан. Враховуючи зміст порушених трудових прав та значення їх в житті позивача, обсяг та глибину перенесених моральних страждань, умисно свідомо вчинені незаконні дії відповідача, суд вважає, що для компенсації моральної шкоди з відповідача слід стягнути на користь позивача грошові кошти у розмірі - 5000.00 грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Всі інші заперечення представника відповідача суд не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, стосовно забезпечення гарантій трудових прав працівника та стосовно підстав та порядку зміни істотних умов трудового договору з працівником. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», суд дійшов висновку про покладення судових витрат у справі, в виді судового збору, за задоволені одну майнову та одну немайнову вимоги, відповідно: 551.20 грн. та 551.20 грн., - всього на суму 1102.40 грн., та в виді витрат з оплати позивачем юридичної допомоги адвоката - 2000.00 грн., на відповідача, ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», стягнувши з останнього на користь позивача, [PERSON], - 2551.20 грн., для відшкодування судових витрат в виді сплаченого ним судового збору та витрат з оплати послуг адвоката, та в дохід держави України судовий збір в сумі - 551.20 грн., за задоволену майнову вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі. Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення всієї суми заборгованості по заробітній платі -8054.30 грн., з утриманням з цієї суми податків та обов'язкових платежів. На підставі викладеного,

Outcome: approved