Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить зобов'язати [PERSON] розмістити могилу - [PERSON] ([INFO]-[INFO]), в межах відстані не менше не менше 1 м з довгого боку і 0,5 м з короткого від могил родичів [PERSON] - [PERSON] ([INFO]- [INFO]), [PERSON] ([INFO]-[INFO]), [PERSON] ([INFO]- [INFO]), [PERSON] ([INFO]-[INFO]), [PERSON] ([INFO]- [INFO]), демонтувати бетонний постамент та відновити бруківку навколо могил родичів [PERSON], що розташовані на цвинтарі у м. Львові по вул. Білогорща. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO]-[INFO] - мати позивачки, [PERSON] [INFO]- [INFO] - батько позивачки, [PERSON] [INFO]-[INFO] - дід позивачки, [PERSON] [INFO]-[INFO] бабуся позивачки, [PERSON] [INFO]-[INFO] - рідний дядько позивачки, [PERSON] 1909-[INFO], [PERSON] 1921р.р.-[INFO], [PERSON] [INFO] - [INFO], [PERSON] [INFO]-[INFO], [PERSON] [INFO]-[INFO]- родичі позивачки. Під час відвідин у квітні 2017р. на Великодні свята поховань своїх родичів, позивачкою виявлено, що поруч з могилою її рідних, а саме [PERSON] [INFO]-[INFO], [PERSON] [INFO]-[INFO], [PERSON] [INFO]-[INFO], [PERSON] [INFO]- [INFO], [PERSON] [INFO]-[INFO], знаходиться свіжа могила - [PERSON] [INFO]-[INFO] Дане поховання здійснено відповідачем - [PERSON]. Біля цієї могили знаходився відповідач в ході розмови з яким позивачка спиталась хто видав дозвіл на захоронення впритул до могил її родичів, так як цей цвинтар є закритий та поховання на ньому є заборонені, на що належної відповіді не отримано. Крім того, позивачка стверджує, що відповідачем здійснено демонтаж бруківки, якою була обмощена територія навколо могил родичів [PERSON] - підніжжя пам'ятників, тобто здійснено пошкодження пам'ятників як таких, та залито замість бруківки бетонний постамент. На вимогу позивачки, щодо приведення поховання [PERSON], біля могил її родичів у попередній стан [PERSON] не виконала. У зв'язку із наведеним, позивачка звернулась до суду із позовом, який просить задовольнити. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, покликаючись на підставність таких, просили суд зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні власністю позивачки. Представники відповідача позовні вимоги заперечили, додатково зазначивши, що позовна заява є безпідставною, оскільки жодних норм щодо поховання родичів відповідачка не порушила. У зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи, який будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, однак подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності./а.с.43/ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконань про те, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимогст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO], [PERSON] помер [INFO], [PERSON] помер [INFO], [PERSON] померла [INFO], [PERSON] помер [INFO], [PERSON] помер [INFO], [PERSON] померла [INFO], [PERSON] померла [INFO], поховані на цвинтарі у м. Львові по вул. Новоповітряній.Крім того, на вказаному кладовищі також похований [PERSON], що помер [INFO]. Перелічені поховання знаходяться поруч. Рішенням Залізничної ради народних депутатів № 512 від 14.11.1989 року «Про закриття кладовища на вул. Новоповітряній» вирішено, кладовище по вул. Новоповітряній (в бувшому с. Білгорща) закрити /а.с.13/. У відповідності до розпорядження Львівської міської ради від 04.10.1993 року № 1134, кладовище в с. Білогорща по вул. Новоповітряній передано на баланс ЛКП ВРК Обрядових послуг, та покладено на таке обов'язок утримувати кладовище./а.с.37-42/ Згідно відповіді ЛКП «Виробничо - реставраційний комбінат обрядових послуг» № 321/1 від 16.10.2017 року, останнім не здійснювалось організації поховань, не видавалось дозволів на поховання та пов'язаних з ним ритуальних послуг./а.с.54/ Вищевказані факти визнані стронами. У судовому засіданні позивачка стверджує, що оскільки відповідачка здійснила поховання [PERSON] на закритому для того кладовищі, такими діями пошкодила її власність та порушила допустимі норми при здійсненні поховання, саме [PERSON] змушена усунути перешкоди, створені [PERSON] в користуванні і розпорядженні власністю останньої. Згідно ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно ст.129 Конституції України Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов'язковість судового рішення. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства. Судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних. За неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, згідно 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2004, N 7, ст.47 ), 2004 у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: місце поховання - кладовище, крематорій, колумбарій або інша будівля чи споруда, призначена для організації поховання померлих; могила - місце на кладовищі, у рематорії, колумбарії або в іншій будівлі чи споруді, призначеній для організації поховання померлих, де похована труна з тілом померлого чи урна з прахом; намогильні споруди - пам'ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам'ять про померлих; кладовище - відведена в установленому законом порядку земельна ділянка з облаштованими могилами та/або побудованими крематоріями, колумбаріями чи іншими будівлями та спорудами, призначеними для організації поховання та утримання місць поховань; поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування тазазначені утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Позовні вимоги викладені в позовній заяві містять дві складових: - про зобов'язання [PERSON] розмістити могилу - [PERSON] (померлого [INFO]), в межах відстані не менше не менше 1 м з довгого боку і 0,5 м з короткого від могил її родичів; - демонтувати бетонний постамент та відновити бруківку навколо могил родичів [PERSON]. Вимога «розмістити могилу» вже похованного раніше померлого, відповідно до законодавства, має чітке визначення - перепоховання останків. Згідно з ст. 21 Закону України "Про поховання та похоронну справу" перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Перепоховання останків померлих може здійснюватися в інших випадках згідно із законодавством України…Перепоховання останків померлих здійснюється за рахунок коштів особи, яка ініціює перепоховання. Згідно п. 4.4. Інструкції про порядок поховання, утримання кладовищ і організацію ритуального обслуговування в населених пунктах України, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 16 грудня 1991 р. N 126 «Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України» ДСанПіН 2.2.2.028-99 затверджених Постановою Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.1999 № 28, могили повинні мати глибину не менше 1,5 м, довжину не менше 2 м, ширину - 1 м. Відстань між могилами не менше 1 м з довгого боку і 0,5 м з короткого. Площа на одну могилу 5 кв. м для дорослих і 4 кв. м для дітей. При похованні тіла померлого в сидячому положенні товщина шару грунту над трупом має бути не менше 1 м. Висота надмогильного горбка 0,5 м. Однак позивачем не доведено суду, що вказані санітарні норми поховань були порушені. Також відсутні докази виконання позивачем, вимог ст. 47 Закону України "Про поховання та похоронну справу" або відповідних звернень до відповідних органів виконавчої влади. Відповідно до п.4.4.8 Інструкції про порядок поховання, утримання кладовищ і організацію ритуального обслуговування в населених пунктах України, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 16 грудня 1991 р. N 126, згідно якої, всі намогильні споруди, встановлені громадянами, є їх особистою власністю, Позивачем не надано суду відповідних доказів про те що [PERSON] [INFO]-[INFO], [PERSON] [INFO]-[INFO] є померлими та похованими на вказаному цвинтарі. Суду не надані докази про те, що всі перелічені позивачем є її родичами, та поховання ї намогильні споруди були встановлені саме позивачем, і які слід визначити її особистою власністтю. Крім того, позивачем не надано суду доказів, що родичі позивачки поховані на вище вказаному кладовищі до 14.11.1989 року, а саме після рішення Залізничної ради народних депутатів № 512 від 14.11.1989 року «Про закриття кладовища на вул. Новоповітряній», а від так не були також, поховані з порушенням вимог законодавства. Суд вважає, що поданий стороною позивача технічний звіт «Виготовлення ортофотоплану ділянки кладовища по вул. Білогорща у м. Львові» не дає змогу встановити кількість, кому належать поховання та відповідність здійснених кількості поховань вказаним вище законодавством вимогам, а несе лише інформаційний характер. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити. Згідно положень ст. 141 ЦПК України обов'язок оплати судовий збір покладається на сторону позивача.

Outcome: dismissed