Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

23.09.2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 25.12.2007 року між ВАТ КБ „Надра", правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачами було укладено Договір «Автопакет» № 8/2007/980-К/2353-АП, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 81410,00 грн. в обмін на обов'язок відповідача повернути кредит до 20.12.2012 року, сплативши банку відсотки, виходячи з відсоткової ставки 19 % річних. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 8/2007/980-К/2353-АП від 25.12.2007 року відповідачка [PERSON] виступила поручителем та відповідно до п.3.2.1 зазначеного договору безвідмовно та безспірно зобов'язана відповідати за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань у тому ж об'ємі, що і позичальник. Станом на 19.05.2014 року загальна заборгованість відповідачів перед банком становить 146 396,63 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 73161,78 грн., заборгованості за відсотками - 49108,15 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 15985,70 грн. штрафу - 8141,00 грн. Дану заборгованість представник позивача просив стягнути з відповідачів на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1463,97 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно письмового клопотання просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 34). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між ВАТ КБ „Надра", правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 17-18), та відповідачами було укладено Договір «Автопакет» № 8/2007/980-К/2353-АП, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 81410,00 грн. в обмін на обов'язок відповідача повернути кредит до 20.12.2012 року, сплативши банку відсотки, виходячи з відсоткової ставки 19 % річних (а.с. 4-7). З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 8/2007/980-К/2353-АП від 25.12.2007 року відповідачка [PERSON] виступила поручителем та відповідно до п.3.2.1 зазначеного договору безвідривно та безспірно зобов'язана відповідати за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань у тому ж об'ємі, що і позичальник (а.с. 5,7). Згідно п. 3.2.2. поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, вони відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремого. Відповідно до п. 5.1 Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Пунктом 5.2. договору встановлена відповідальність відповідачів за порушення вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 Договору у вигляді обов'язку сплатити штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у цьому договорі, за кожен випадок. Згідно меморіального ордеру № 56 від 25.12.2007 року відповідач [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 81410,00 грн. (а.с. 8). Усупереч умовам спірного кредитного договору відповідачі свого обов'язку по поверненню кредитних коштів зі сплатою відсотків належним чином не виконали, у зв'язку з чим, станом на 19.05.2014 рік загальна заборгованість відповідачів перед банком становить 146396,63 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 73161,78 грн., заборгованості за відсотками - 49108,15 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 15985,70 грн. штрафу - 8141,00 грн. Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 9-12). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1050 та ч.2 ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити грошову суму, при цьому ч.2 ст. 1050 встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про допущення [PERSON] порушення умов договору «Автопакет»№ 8/2007/980-К/2353-АП від 25.12.2007 року, у зв'язку чим з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором в загальному розмірі 146396,63 грн. станом на 19.05.2014 року, що складається з: заборгованості за сумою кредиту - 73161,78 грн., заборгованості за відсотками - 49108,15 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 15985,70 грн. штрафу - 8141,00 грн. Крім того, згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З пункту 12 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції" слідує, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Оскільки позивачем при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1463,97 грн. (а.с. 1), то, виходячи з положень п.12 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції", а також враховуючи, що солідарне стягнення з відповідачів судового збору діючим законодавством не передбачено, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судовий збір у розмірі 1463,97 грн. підлягає стягненню на користь позивача в рівних частинах по 731,99 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved