Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 25.12.2013 року о 16 год. 40 хв. він, керуючи своїм транспортним засобом Nissan Navara СА4114 АХ в м. Черкаси на перехресті вул. Смілянська та вул. Леніна зупинився, щоб пропустити пішохода. У цей час [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], належного [PERSON] РАЙСТ, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що зупинився попереду, внаслідок чого автомобіль ВАЗ-2103 скоїв зіткнення з автомобілем позивача. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної та моральної шкоди. Внаслідок ДТП позивач переніс сильні психологічні переживання, переніс страх не лише за своє життя та здоров?я, а й за сина, який знаходився в автомобілі, в зв'язку з цим позивачу було завдано моральних страждань. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.01.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водіїв [PERSON], [PERSON] була застрахована у СК "Кредо" та СК "Укоопгарант" відповідно, до яких позивач звертався з заявами про виплату страхового відшкодування. 03.03.2014 року СК Кредо йому було відмовлено у виплаті, СК Укоопгарант до даного часу виплату не здійснено. Просив визнати неправомірною відмову СК Кредо у виплаті страхового відшкодування, визнати неправомірною бездіяльність СК Укоопгарант щодо виплати відшкодування, стягнути солідарно з СК Укоопгарант, СК Кредо, [PERSON], [PERSON] РАЙСТ страхове відшкодування у розмірі 8317,85 грн., стягнути з СК Кредо пеню в розмірі 376,95 грн. Стягнути моральну шкоду з СК Кредо в розмірі 5000 грн., з СК Укоопгарант 5000 грн., з [PERSON] 10000 грн., судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою суду до участі в розгляді справи залучений [PERSON] в якості третьої особи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задоволити. Пояснив, що в результаті ДТП внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - автомобілів під керуванням [PERSON] та працівника Золотоніського РАЙС [PERSON], був пошкоджений належний йому автомобіль, а саме був деформований задній бампер та накладка на бампер, представники страхових компаній, яких застрахована відповідальність вказаних водіїв, були повідомлені про ДТП та були присутні на місці ДТП при оформленні документів працівниками міліції, однак не зважаючи на звернення до вказаних страхових компаній завдана позивачу матеріальна шкода не відшкодована до даного часу, в звязку з тривалим зволіканням з боку відповідачів у відшкодуванні завданих збитків позивач був змушений за власний рахунок відремонтувати пошкоджений автомобіль, після чого звернувся з даним позовом до суду. Представник відповідача СК Укоопгарант в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поважність причини неявки документально не обґрунтував, згідно заперечень в матеріалах справи посилався на те, що позивачем не надано експертну оцінки завданої шкоди. Представник СК "Кредо" [PERSON] позов не визнав, вказував на необгрунтованість позовних вимог в звязку з відсутністю вини в ДТП водія, який застрахував свою відповідальність в СК «Кредо». Відповідачі [PERSON] РАЙСТ, [PERSON], третя особа [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] № 712/187/14-п, суд приходить до наступного. Встановлено, що 25.12.2013 року о 16 год. 40 хв. в м. Черкаси на перехресті вул. Смілянська та вул.Леніна сталась дорожньно-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], належного та під керуванням позивача, автомобіля [NUMBER], належного [PERSON] РАЙСТ під керування водія [PERSON], а також автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] ДТП сталась з вини водія [PERSON], який постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.01.2014 року визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] під час керування автомобілем [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції в порушення п.2.3б, 12.1 ПДР та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що зупинився попереду, внаслідок чого автомобіль ВАЗ-2103 скоїв зіткнення з автомобілем позивача. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження у вигляді деформації заднього бампера та декоративної накладки, що підтверджено матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] № 712/187/14-п. Цивільно-правова відповідальність водія ВАЗ-21093 д/н [NUMBER] [PERSON] була застрахована в СК «Кредо» згідно з полісом № АС/0957881 за строк з 21.05.2013р. по 21.05.2014р., страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб 50\~000 грн., франшиза 500 грн. Цивільно-правова відповідальність водія ГАЗ-3307 д/н [NUMBER] застрахована в СК Укоопгарант згідно з полісом АС/3049674 строком з 02.06.2013р. до 01.06.2014р. з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну здоровю майну третіх осіб - 50\~000 грн., франшиза - 1000 грн. Позивач звернувся з заявою до страхової компанії Кредо про виплату страхового відшкодування, однак листом від 03.03.2014 року було відмовлено у виплаті відшкодування з мотивів відсутності вини у вчиненні ДТП водія ВАЗ-21093 д/н [NUMBER]. 3.03.2014 року позивач звернувся до СК Укоопгарант із заявою про виплату страхового відшкодування, однак до даного часу виплату не здійснено та не надано відмови у виплаті відшкодування. В звязку з неотриманням страхового відшкодування від жодної з страхових компаній, позивач був змушений за власний кошт здійснити ремонт пошкодженого автомобіля, чим позивачу були завдані матеріальні збитки на оплату ремонту декоративної накладки та заднього бампера на загальну суму 8317 грн. 85 коп, після чого звернувся з даним позовом до суду. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.10.2014р. позов був задоволений в частині вимог до СК Укоопгарант, в іншій частині відмовлено, зазначене рішення скасовано рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14.01.2015 р. про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, зазначені рішення скасовані Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року та справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, вказано, що судами першої та апеляційної інстанції помилково не засновано до спірних правовідносин положення ч.2 ст.1088 ЦК України щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Як передбачено ч.4 ст.338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК україни якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно з ст.1190 ЦК України особи, спільними діями чи бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Положеннями п.8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам. У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. При цьому солідарний боржник, який відшкодував шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобовязання, має право зворотньої вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобовязанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним за регресним зобовязаннм здійснюється на засадах підставах та за правилами ст.1191 ЦК України, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного боржника. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія [PERSON] за участю керованого ним автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], був пошкоджений належний позивачу автомобіль, в звязку з чим позивачу завдано матеріальну шкоду на суму 8317 грн. 85 коп., що підтверджується рахунком ТОВ МЕТКА від 26.12.2013 року та квитанцією в матеріалах справи. Згідно ст.ст.9, 12, 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Оскільки шкода була заподіяна внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, тому відшкодування завданої шкоди на підставі ч.2 ст.1188 ЦК України необхідно покласти у солідарному порядку на володільців транспортних засобів в солідарному порядку незалежно від їх вини як передбачено ч.2 ст.1188, 1190 ЦК України. За таких обставин не може бути визнана правомірною та такою, що обґрунтована на законі відмова СК Кредо у виплаті страхового відшкодування позивачу та бездіяльність СК Укоопгарант щодо виплати позивачу страхового відшкодування. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У випадку, якщо потерпілий у встановленому законодавством порядку звернувся за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи, але не отримав відшкодування з будь-яких причин, він має звернутись з відповідною вимогою до суду. У разі недосягнення згоди між потерпілим і страховиком щодо розміру завданої шкоди, така шкода, як і в інших випадках, визначається на підставі наданих сторонами доказів. Зменшення відшкодування потерпілому вартості відновлювального ремонту на суму ПДВ не передбачено законодавством, оскільки ПДВ включається до ціни товарів та послуг і, хоча сплачується платником податку, але за рахунок коштів покупця. В підтвердження розміру збитків позивачем надана квитанція про фактичну оплату вартості відновлювальних робіт для ремонту пошкодженого автомобіля, що відповідає ст.1192 ЦК України. Що стосується заперечень представника СК «Укоопганант» щодо не проведення експертної оцінки завданої позивачу шкоди, суд виходить з наступного. Зібраними у справі доказами підтверджено, не оспорювалось СК «Укоопганат» в ході розгляду справи, що [PERSON] РАЙСТ була повідомлена СК «Укоопгарант» про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 25 грудня 2013 року, інспектор страхової компанії був присутній на місці страхової пригоди і страховій компанії було відомо про обставини дорожньо-транспортної пригоди, однак страховиком з причин, що залежали виключно з його волі не було своєчасно забезпечено проведення експертної оцінки завданої позивачу шкоди, в звязку з тривалим зволіканням з боку відповідачів у відшкодуванні завданих збитків позивач був змушений за власний рахунок відремонтувати пошкоджений автомобіль. Відповідно до наданих суду платіжних документів оплата здійснена за роботи по ремонту заднього бампера та декоративної накладки, тобто за ремонт тих ушкоджень належного позивачу автомобіля, які вказані у довідці ДАІ про обставини ДТП в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення у солідарному порядку з СК «Кредо» та СК «Укоопгарант» відшкодування матеріальних збитків за відніманням франшизи в розмірі 1000 грн. в сумі 8317,85 1000 = 7317,85 грн. та стягнення суми франшизи 1000 грн. з власника автомобіля [NUMBER] Золотоніського РАЙСТ. Відповідно до ч.5 ст.36 Закону Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки СК «Кредо» без законних підстав 03.03.2014р. було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, позовні вимоги про стягнення пені підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного розрахунку за період прострочення з 03.03.2014р. по день предявлення позову 11.06.2014р. (в межах позовних вимог): 7317,85 грн.*0,0356*43/100 + 7317,85 грн.*0,0521*57/100 = 374,32 грн. В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. [PERSON] під час ДТП керував належним Золотоніському РАЙСТ автомобілем [NUMBER] при виконанні трудових обовязків, тому не може вважатись володільцем джерела підвищеної небезпеки та в силу ст.1187 ЦК України зобовязання нести обовязок перед позивачем по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП повинен власник даного автомобіля, тому позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.26-1Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. В судовому засіданні встановлено, що в результаті ДТП з вини водія [PERSON] позивачу не було завдано шкоди здоровю, за таких обставин позовні вимоги про стягнення з страхових компаній моральної шкоди суд вважає такими, що не обґрунтовані на законі, оскільки внаслідок ДТП шкоди життю та здоровю позивача завдано не було, тому відсутні передбачені законом підстави для покладання на страховикаів обовязку відшкодування моральної шкоди. Позивачем також не надано переконливих обєктивних доказів в підтвердження доводів про перенесення психологічних страждань внаслідок тривалої не виплати йому суми страхового відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.ст.15,30 ЦК України обставини в цивільній справі зясовуються на засадах змагальності. Кожна сторона зобовэязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує понесені судові витрати, тому до стягнення з відповідачів СК «Кредо» СК «Укоопгарант», Золотоніського РАЙСТ в рівних частках на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 243,60 грн., по 81,20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved