Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживача, повернення строкового банківського вкладу (депозиту), стягнення пені та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.12.2014 року між нею та відповідачем укладено договір № 300131/154996/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Блискуча сімка" в іноземній валюті (доларах США) в Кузнецовському відділенні № 65, відповідно до якого позивачем внесено в банк на депозитний рахунок 2575,16 доларів США з виплатою відсотків, розмір яких визначено сторонами в залежності від тривалості вкладу. При цьому у відповідності до умов договору вкладник має право вимагати повернення всього вкладу після закінчення будь-якого з тижневих періодів, визначених у пп.1.1.1 - 1.1.13 договору. 26 лютого 2015 року позивач звернулась до банку із заявою про повернення вкладу, однак вклад не було їй повернуто навіть і на час звернення до суду, хоча 25 березня 2015 року закінчився строк дії договору вкладу. Враховуючи, що депозитний вклад позивачу не повернуто, це ставить її сім'ю у скрутне матеріальне становище та заподіює моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримала та уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача залишок строкового банківського вкладу (депозиту) в сумі 2191,18 доларів США, що еквівалентно 48870,94 грн. за офіційним курсом НБУ на день подачі позову, 10000 грн. моральної шкоди, а також неустойку (пеню) в сумі 9991,78 доларів США, що становить 220518,58 грн. на день пред'явлення заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача, будучи належно повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснень, заперечень проти позову не подав, у зв'язку з чим, за згодою позивача, суд вирішує позов на основі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.12.2014 року між сторонами по справі укладено договір №300131/154996/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Блискуча сімка" в іноземній валюті (доларах США) в Кузнецовському відділенні № 65, відповідно до якого позивачем внесено в банк на депозитний рахунок 2575,16 доларів США з виплатою відсотків, розмір яких визначено сторонами в залежності від тривалості вкладу. При цьому у відповідності до умов договору (п.2.9) вкладник має право вимагати повернення всього вкладу після закінчення будь-якого з тижневих періодів, визначених у пп.1.1.1 - 1.1.13 договору (а.с.6). Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу не залежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. 26 лютого 2015 року та 18 березня 2015 року, позивач звертався до відповідача з письмовими заявами з приводу повернення вкладу та відсотків, нарахованих за період розміщення вкладу (а.с.9, 10). Таким чином, позивачем дотримано умови дострокового повернення депозиту; крім того, 25 березня 2015 року строк дії договору банківського вкладу закінчився, і позивач [PERSON] неодноразово і однозначно письмово висловила бажання даний договір припинити. З правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 25.12.2013 року по справі 6-140цс13, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). Незважаючи на це, вклад [PERSON] відповідачем не повернуто ні після звернення вкладника, ні на день розгляду справи в суді через відсутність коштів. Разом з тим, відсутність або недостатність коштів у відповідача, на думку суду, не є підставою для неповернення вкладу, оскільки у відповідності до ст.625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, залишок коштів позивача [PERSON], який становить 2191,18 доларів США (а.с.8), що еквівалентно 48870,94 грн. за офіційним курсом НБУ на день подачі позову, підлягає поверненню вкладнику, і позов в цій частині підлягає задоволенню. Також частковому задоволенню підлягають позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Так, у відповідності до ст.625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки договором №300131/154996/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Блискуча сімка" від 25.12.2014 року, який укладено між сторонами, не встановлено будь-якого розміру пені (штрафів) за невиконання умов договору, застосуванню підлягають положення Цивільного Кодексу України. При цьому стягненню підлягає наступна сума коштів: 3% річних = 48870,94 грн. (сума простроченого зобов'язання у національній валюті) х 3 х 152 дні прострочки (з 26.02.2015 року по 28.07.2015 року) : 365 :100 = 614,57 грн. Підвищення на індекс інфляції = 48870,94 грн. (сума простроченого зобов'язання у національній валюті) х 1,283 (індекс інфляції за період з 26.02.2015 року по 28.07.2015 року) = 13835,93 грн. В той же час, положення п.5) ст..10 Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилається позивач, не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідачем допущено прострочення грошового зобов'язання, а не несвоєчасне надання фінансової послуги. Враховуючи викладене, розрахунок пені, наданий позивачем, не приймається судом до уваги. З приводу стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. Як вбачається зі ст.ст.16, 23 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів", при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Таким чином, на думку суду, чинним законодавством передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у разі протиправної поведінки, в т.ч. у випадку порушення її прав споживача, виходячи із вимог Закону, незалежно від змісту договору. Позивачем належно обґрунтовано факт заподіяння їй моральної шкоди, та її розмір. Так, позивач [PERSON] заощаджувала гроші для придбання житла, і 29.12.2014 року купила квартиру в м.Кузнецовськ, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.11-12). В той же час, внаслідок несвоєчасного повернення грошового вкладу відповідачем, позивач змушена була позичати гроші у своїх знайомих (а.с.13), та відшукувати кошти для їх повернення, що порушило звичний порядок її життя та вимагало від позивача та членів її сім'ї докладення додаткових зусиль для його відновлення.. У зв'язку з цим позивач зазнала душевних страждань, переживань, хвилювань, побоювалась погіршення відносин із друзями, відчула зневіру та розчарування внаслідок недотримання вимог закону та порядності у відносинах банку з клієнтом, порушення норм моралі. Визначений [PERSON] розмір моральної шкоди - 10000 грн., на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості, і є співмірним із розміром коштів, що підлягають поверненню відповідачем. З урахуванням викладеного, позов [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди також підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору при подачі позову про захист прав споживачів, судовий збір, обчислений у відповідності до вимог ст.80 ч.1 п.1) ЦПК України та ст..4 Закону України «Про судовий збір»), який становить: (48870,94+614,57+13835,93+10000) х 1:100 = 733,21 грн, підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету. Будь-яких інших судових витрат по справі немає. Враховуючи викладене,

Outcome: partial