Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із даним позовом. Свої вимоги обґрунтував тим, що в по вулиці Комсомольській в місті Біла Церква, в районі гаражно - будівельного кооперативу "Стави", з 1986 року стояв залізний збірний гараж, що належав його дружині [PERSON]. В цьому залізному гаражі він зберігав належне йому майно, а саме: 2 комплект двигуна до автомобіля М2140 "Москвич", коробку передач до вказаного автомобіля, задній міст, сумка з ключами, сумка з болтами та гайками, захист передніх крил автомобіля, 5 літрова каністра з нігролом, полу вісь заднього моста, в кількості 2- х штук, автомобільна піч до автомобіля ГАЗ - 53, тормозні колодки в кількості 20 штук, тормозний супорт 16.09.2011 року прийшовши до гаража, ним було виявлено, що гараж перенесений на інше місце, а вказане майно відсутнє. Просив суд витребувати у гаражно - будівельного кооперативу "Стави", [PERSON] належно йому майно. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд витребувати у відповідачів - гаражно - будівельного кооперативу "Стави", [PERSON] належно йому майно та передати йому . Представник гаражно - будівельного кооперативу "Стави" - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в їх задоволенні відмовити та пояснив, що дійсно нею переносився гараж, який нібито належав [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з тим, що необхідно було обгородити ГБК "Стави". [PERSON] та [PERSON] членами кооперативу не являлись та не являються. Всі речі, які зберігались в гаражі, були перенесені до адміністративного приміщення ГБК "Стави" про складено відповідний акт. Позивач відмовляється отримувати вказані речі, які зберігаються в ГБК "Стави". Останній повідомлявся про вищевказані події, проте проігнорував. [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що в 2011 році вони дійсно разом з [PERSON] переносили гараж, оскільки він стояв на території ГБК "Стави", власники вказаного гаражу не були членами ГБК "Стави". Всі речі, які були виявлені в гаражі були перенесені до адміністративного приміщення ГБК "Стави". Майна на яке вказує [PERSON] у своєму позові, а саме запасних частин до автомобіля не було виявлено, про що було складено відповідні документи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є сином [PERSON] та [PERSON]. Свідком переносу гаражу він не був, лише викликав працівників міліції повідомивши їм про те, що невідома особа переставила гараж. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він дійсно разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] переносили гараж, оскільки він стояв на території ГБК "Стави", власники вказаного гаражу не були членами ГБК "Стави". Всі речі, які були виявлені в гаражі були перенесені до адміністративного приміщення ГБК "Стави". Майна на яке вказує [PERSON] у своєму позові, а саме запасних частин до автомобіля не було виявлено, про що було складено відповідні документи. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України, ст. ст.317,321 ЦК України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За положеннями ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений спосіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Позивачем за таким позовом може бути неволодіючий власник або особа, у якої майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою. Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача тощо). З позицій процесуального права ці та інші обставини становлять предмет доказування. Судом встановлено, що у 2011 році головою правління ГБК "Стави" [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було прибрано з території ГБК "Стави" металевий гараж, який належить [PERSON], [PERSON] .Всі речі, які були виявлені в гаражі були перенесені до адміністративного приміщення ГБК "Стави" про що складений відповідні документи. Крім того встановлено, що працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області за фактом перенесення металевого гаражу та зникненням речей, які в ньому зберігались проводилась перевірка. За результатами проведеної перевірки, на підставі п. 2 ст. 6, п. 2 ст. 97, 99 КПК України було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON], у зв'язку з відсутністю в її діях ознак складу злочину, передбаченого ст.ст.185, 356 КК України . Відповідно до вимог ст.ст.57, 212 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала факт перебування спірного майна у її володінні. Будь-які об'єктивні докази на підтвердження наявності у відповідачів спірного майна в матеріалах справи відсутні. Не встановлено таких доказів і з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні. Не встановлено таких доказів і з матеріалів перевірки № 7562 (ЖРЗПЗ № 9921/2 від 06.11.2012 року) про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві гр. [PERSON] Таким чином на час звернення до суду з позовом позивач не представив суду доказів щодо перебування майна в натурі у відповідачів. Виходячи з роз'яснень, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, відповідно до яких застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Таким чином, оскільки спірне майно на час вирішення спору у володінні відповідачів 1 та 2 не перебуває, позивачем не надано до суду протилежних доказів, тому правові підстави для витребування у останніх спірного майна з чужого незаконного володіння відсутні. За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed