Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Сисенко О.А., звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. В обґрунтування уточнених вимог заявник послалась на те, що 21 жовтня 1972 року вона уклала шлюб з [PERSON] та перебувала з ним у шлюбі по день його смерті [INFO] . З 1972 року по день смерті її чоловіка вона постійно мешкала разом з ним на тимчасово окупованій території України за адресою: [ADDRESS] . Вони з чоловіком вели спільне господарство, в них був спільний сімейний бюджет, вона перебувала на повному його утриманні, оскільки в неї останній час перед смертю чоловіка розмір пенсії за віком становив 2000 гривень на місяць, інших джерел доходів не було. А в її чоловіка розмір тієї ж пенсії був 14 800 гривень на місяць, які він повністю віддавав їй, а вона витрачала їх на оплату квартири і житлово-комунальних послуг, придбання одягу та продуктів харчування, засобів повсякденного вжитку та особистої гігієни. Зазначена матеріальна допомога була для неї постійним і основним джерелом до існування. Інших утриманців у її чоловіка не було. [INFO] її чоловік [PERSON] помер у м. Сорокине, Луганської області, де вона його поховала. В даний час вона, як непрацездатний член сім`ї померлого годувальника, яка була на його утриманні, має право на отримання в органах Пенсійного фонду України пенсії у зв`язку з втратою годувальника, тому що вона досягла встановленого законом пенсійного віку та їй була призначена пенсія за віком, яку вона отримує як переміщена особа в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області. Але призначити їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника неможливо, через те, що її чоловік хоча фактично до своєї смерті і проживав з нею разом за адресою: [ADDRESS] , але був зареєстрований і взятий на облік в органах соціального захисту населення як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з 02.04.2015 року та до своєї смерті за адресою: [ADDRESS] , а заявник була зареєстрована і взята на облік як переміщена особа в органах УПСЗН за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту перебування заявника на утриманні померлого чоловіка необхідне заявнику для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Тому заявник просить суд встановити факт перебування [PERSON] на утриманні її чоловіка [PERSON] по день його смерті - [INFO] . У судовому засідання заявник [PERSON] пояснила що вона з чоловіком прожила у зареєстрованому шлюбі 48 років, мають дочку. У 2014 році чоловікові відрізали обидві ноги, тому вона постійно була поряд, нікуди не виїжджала. Весь сімейний бюджет вела вона, чоловік завжди віддавав всі гроші їй. Доходи чоловіка були для неї основним джерелом, так як заробітна плата чоловіка складала майже 15000 грн., вона ж мала пенсію 1500- 2000 грн. На день смерті вони жили разом, вона поховала чоловіка. Після смерті чоловіка вона звернулася до Біловодського управління пенсійного фонду України, однак їй було відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника, оскільки вони були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за різними адресами, чоловік у Харкові, вона у Біловодську. Просить встановити факт того, що вона перебувала на утриманні чоловіка до дня його смерті. 06.09.2021 року заявник [PERSON] подала до суду заяву про проведення подальших судових засідань без її участі. У судовому засіданні представник заявника - адвокат Сисенко О.А. підтримав заявлені вимоги, та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Вказав, що заявник та її чоловік були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за різними адресами, але фактично проживали разом у [ADDRESS] . На підконтрольну українській владі територію інколи приїздили для вирішення деяких питань. Заявник [PERSON] перебувала на повному забезпеченні свого чоловіка [PERSON] . 19.10.2021 року представник заявника - адвокат Сисенко О.А. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду відзив, з якого вбачається, що Управління пенсійного фонду заперечує проти задоволення заявлених вимог з тих підстав, що заявник перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком. Зазначили, що заявником не було надано доказів того, що вона перебувала на повному утриманні чоловіка та чоловік дійсно надавав допомогу заявнику і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для існування останньої. Також, зауважили, що заявником до Управління не було надано доказів на підтвердження сумісного проживання з померлим чоловіком. Просять відмовити у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі та проводити розгляд справи за відсутності представника Управління. Допитана в якості свідка заявник [PERSON] зазначила, що вона з чоловіком проживала у шлюбі понад 40 років, весь цей час вони проживали разом, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Останні роки чоловік був інвалідом, тож вона доглядала його. Зарплата, а потім і пенсія чоловіка була значно більша, ніж її. Чоловік завжди віддавав їй гроші, які вона витрачала на придбання ліків, продукти, одягу, оплату житлово-комунальних послуг.Пенсія чоловіка була для неї основним джерелом доходів, інших доходів у них не було. Свідок [PERSON] у судовому зсіданні пояснила, що померлий чоловік заявника та її чоловік є двоюрідними братами. Їй відомо, що заявник проживала з чоловіком однією родиною більше 48 років, вони вели спільне господарство. Чоловік заявника працював на шахті, тож мав гарну заробітну плату. Його пенсія також була значно більша, ніж у заявника. Покійний всі кошти віддавав дружині, бюджет у них був спільний. Він мав гарні заробітки, оскільки все життя працював у шахті, а вона медсестрою, у неї були значно менші доходи. Заявник поховала чоловіка за власні кошти. Померлий був зареєстрований у Харкові як переселенець, там і отримував пенсію, а заявник як переселенець була зареєстрована в Біловодську. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вислухавши заявника, представника заявника, вислухавши заявника, який був допитаний також в якості свідка, допитавши свідка [PERSON] , суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] був чоловіком заявника по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 жовтня 1972 року, виданого 21 жовтня 1972 року Краснодонським Гор ЗАГС Ворошиловградської області (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 липня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м.Сорокине Луганської області (а.с. 12). Заявник поховала чоловіка за власні кошти З копії довідки ВПО № 920012926 від 12 січня 2015 року вбачається, що заявник зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). [PERSON] як внутрішньо переміщена особа зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки № 6329005048 від 02 квітня 2015 року (а.с. 14). Відповідно до відміток про місце проживання у паспорті громадянина України - зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] - [ADDRESS] (а.с. 8 зворот, 13 зворот), що також підтверджується копією домової книги, заведеної на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-23) . Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12 травня 2016 року, м. Краснодон Луганської області перейменовано у м.Сорокине Луганської області. Актом про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 2 від 03 лютого 2020 року підтверджується, що з померлим [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично проживала [PERSON] (а.с. 17). Заявник [PERSON] працювала з 1971 року по 2004 рік медичною сестрою Краснодонської міської лікарні (а.с. 24-26). За життя померлий [PERSON] з 1966 року до 1996 року працював шахтарем на виробничому об`єднанні "Краснодонвугілля" (а.с.27-28). Відповідно до довідки № 1200-0202-8/29029 від 10.08.2021, виданої 10.08.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, розмір пенсії [PERSON] , який помер [INFO] станом на червень 2019 року складав 14970,00 грн. (а.с. 67). Заявник [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію за віком (а.с.9) та як вбачається з довідки про доходи № 3996529579525911, виданої 24.05.2021 року Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, розмір пенсії [PERSON] за листопад -грудень 2020 року становив 2152,24 грн., за січень-лютий 2021 року - 2552,24 грн., а за березень- квітень 2021 року - 2652,24 грн. (а.с. 5). Таким чином, пенсія померлого чоловіка [PERSON] була майже в шість разів вище за пенсію заявника та була основним джерелом засобів для існування та проживання заявника [PERSON] . Рішенням Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №909200143754 від 17.06.2021 року заявнику було відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку з тим, що заявником не було надано документів на підтвердження спільного сумісного проживання із чоловіком на момент його смерті та перебування на його утриманні (а.с. 6-7). Заявником на підтвердження заявлених вимог були надані також фотознімки із зображенням померлого чоловіка [PERSON] (а.с.69-71). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Стосовно доводів представника Головного Управління ПФУ в Луганській області про недоведеність факту постійного проживання та надання чоловіком заявника їй допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, суд зазначає наступне. За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу. Акт про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 2 від 03 лютого 2020 року, виданий за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірена печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містить в собі відомості про спільне проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] за однією адресою. Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в акті про фактичне місце проживання заявника з померлим, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці та акті, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку. Також у судовому замсіданні свідок [PERSON] підтвердила те, що заявник з померлим чоловіком проживали однією родиною більше 48 років, вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Пенсія померлого була значно більша, ніж у заявника. Покійний всі кошти віддавав дружині, бюджет у них був спільний. Він мав гарні заробітки, оскільки все життя працював у шахті, а вона медсестрою, у неї були значно менші доходи. Розмір доходів заявника та її померлого чоловіка свідчить про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню. Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого. Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. Доводи представника Головного управління ПФУ в Луганській області про те, що заявник отримує самостійний дохід у вигляді пенсії за віком не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначалося вище, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту перебування заявника на утриманні чоловіка, заявник зазначила, що оскільки вона з померлим чоловіком як внутрішньо переміщені особи зареєстровані за різними адресами, їй було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. тому для встановлення вказаного факту звернулася до суду. Враховуючи викладене, беручи до уваги значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінивши докази у їх сукупності та встановивши, що допомога, яка надавалась заявнику [PERSON] її чоловіком [PERSON] була для неї хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт перебування заявника [PERSON] на утримані її чоловіка [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved