Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) "Зодчих-11"про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку. Позивні вимоги мотивовані тим, що 23.10.2014 року позивача [PERSON] обрано на посаду Голови правління ОСББ "Зодчих-11", про що було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згодом, згідно з інформацією, яка містилася в Єдиному державному реєстрі, позивачу стало відомо, що 13.02.2020 року було проведено реєстраційну дію та внесено зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме [PERSON] змінено на [PERSON] , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи за номером 11741070004012735. Позивач зазначає, що її не було повідомлено про підстави та дату її звільнення, крім того, новим керівником ОСББ «Зодчих-11» не було оформлено належним чином звільнення [PERSON] з посади та не видано копію наказу, не було внесено відповідного запису до трудової книжки та не здійснено всіх розрахунків, передбачених трудовим законодавством України. Не погоджуючись із діями ОСББ "Зодчих-11", позивач звернулася із позовом до Господарського суду Вінницької області з вимогами визнати недійсним рішення, яке оформлено у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. загальних зборів ОСББ «Зодчих-11», за адресою м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 11, проведених 23 січня 2020 року; визнати недійсним рішення засідання правління ОСББ "Зодчих-11", яке оформлено у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. засідання правління ОСББ "Зодчих-11" та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів ОСББ "Зодчих-11", шляхом скасування запису від 13.02.2020 р. № 11741070004012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Рішенням Господарського суду Вінницької області у справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. позовні вимоги [PERSON] було задоволено у повному обсязі. Рішення набрало законної сили 12.01.2021 р. Як зазначає позивач, 09.10.2020 р. відповідачем було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу за номером 1001741070005012735 та внесено зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме: змінено керівника з [PERSON] на [PERSON] , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи. Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, рішення Господарського суду Вінницької області у господарській справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. було виконано в частині скасування запису від 13.02.2020 р. за № 11741070004012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, як зазначає позивач, періодом перебування [PERSON] на посаді керівника ОСББ "Зодчих-11" є період з 23.10.2014 року по 08.10.2020 року, включно. В той же час, останнє нарахування заробітної плати відповідачем на користь позивача, як зазначено у відповіді на адвокатський запит, відбувалося за повний місяць березня 2020 року. З квітня 2020 р. звітність за [PERSON] до ГУ ПФУ у Вінницькій області, не подавалася. Крім того, позивач зазначає, що з її боку не висловлювався ні в усній, ні в письмовій формі намір про звільнення із займаної посади, тому припинення повноважень позивача як керівника ОСББ «Зодчих-11», відбулось саме за рішенням та за ініціативи уповноваженого органу управління роботодавця і підставою для звільнення позивача з посади голови правління ОСББ «Зодчих-11» в даному випадку є п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. В обґрунтування заявлених вимог позивач також зазначає, що на підставі її скарги від 19.02.2021 року, Управлінням Держпраці у Вінницькій області проводився позаплановий захід державного контролю ОСББ «Зодчих-11» з питань додержання останнім законодавства про працю, в ході проведення якого, головою правління ОСББ «Зодчих-11» Мельник В.В. надано відомості та копії табеля обліку робочого часу, відповідно до яких позивач не звільнена з посади голови правління ОСББ «Зодчих-11». На думку позивача, своїми діями відповідач ухиляється від припинення трудових відносин з позивачем з метою уникнення виплати вихідної допомоги, передбаченої законодавством про працю. Оскільки відповідачем не оформлено належним чином звільнення позивача із займаної посади, трудові відносини між сторонами продовжують тривати і оскільки 09.10.2020 року відповідачем було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу та змінено керівника із [PERSON] на [PERSON] , на думку позивача період з 13.02.2020 року по 08.10.2020 року включно, слід вважати періодом вимушеного прогулу позивача, оскільки вона була позбавлена можливості виконувати свої посадові обов`язки в даний проміжок часу. У зв`язку з тим, що період вимушеного прогулу розпочався з лютого 2020 року, на думку позивача розрахунковим періодом слід вважати грудень 2019 року - січень 2020 року. Як зазначає позивач, порушення відповідачем норм трудового законодавства і стало підставою для її звернення до суду із даним позовом, в якому вона просить: визнати трудові відносини між ОСББ «Зодчих-11» та нею припиненими на підставі п.5 ст. 41 КЗпП України, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб з 08.10.2020 року; зобов`язати ОСББ «Зодчих-11» видати наказ про звільнення [PERSON] з посади голови правління ОСББ «Зодчих-11» на підставі п.5 ст.41 КЗпП України, що відбулося з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб, із зазначенням дати звільнення 08.10.2020 року включно та здійснити відповідний запис до трудової книжки [PERSON] ; стягнути з ОСББ «Зодчих-11» на користь [PERSON] вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку, яка не нарахована і не виплачена їй у зв`язку з недотриманням відповідачем процедури звільнення та законодавства про працю і становить щонайменше 50 866,20 грн.; стягнути з ОСББ «Зодчих-11» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі, що становить щонайменше 65 803,10 грн. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період починаючи з наступного дня після звільнення позивача (09.10.2020 року) по день ухвалення рішення суду у даній справі, що станом на дату подання позову становить щонайменше 50 866,20 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 14.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 10.08.2021 року за клопотанням представника позивача у ОСББ «Зодчих-11» витребувано: довідку про середню заробітну плату [PERSON] , [INFO] , яка обчислена виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували її звільненню (припинено повноваження Голови правління); належним чином засвідчені копії всіх документів, що стали підставою для звільнення (припинення трудових відносин) [PERSON] , [INFO] з посади Голови правління ОСББ "Зодчих-11", в тому числі копію наказу про таке звільнення; належним чином засвідчені копії всіх документів, що стали підставою для припинення [PERSON] повноважень, як посадової особи на посаді керівника ОСББ "Зодчих-11" (Голови правління), в тому числі рішення вищого органу управління ОСББ "Зодчих-11"; належним чином засвідчену копію штатного розпису ОСББ "Зодчих-11" за 2020-2021 роки, де зазначено кількість штатних посад, інформацію щодо розміру посадового окладу та займаної посади [PERSON] ; належним чином засвідчену копію наказу про призначення [PERSON] на посаду Голови правління ОСББ "Зодчих-11". В ході судового розгляду, представник позивача - адвокат Будова Я.М. підтримала заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Люлик Р. І. , в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Наголошував на порушенні позивачем вимог ст. 233 КЗпП України, а саме строку звернення до суду, наслідки пропущення якого просив застосувати. З`ясувавши позиції представників сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо). Суд переконаний, що з огляду на зазначені вище положення статей 1, 3, 8, 129 Конституції України можна за аналогією стверджувати, що права людини та громадянина, гарантовані законодавством України також мають бути не теоретичними та ілюзорними, а ефективними на практиці. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законом України: «Про оплату праці». Судом встановлено, що позивач [PERSON] , 23.10.2014 року обрано на посаду голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11", про що було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується Витягом з ЄДР від 05.05.2020 року. 23.01.2020 року відбулися загальні збори співвласників ОСББ "Зодчих-11", де вирішувалось питання про припинення повноважень позивача [PERSON] , як керівника ОСББ "Зодчих-11" та обрання нового голови правління ОСББ "Зодчих-11" - [PERSON] 13.02.2020 року новий голова правління ОСББ "Зодчих-11" [PERSON] ,була внесена в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і з цього моменту приступила до виконання своїх обов`язків. Рішенням господарського суду Вінницької області у справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. позовні вимоги [PERSON] до ОСББ "Зодчих-11", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчий комітет Вінницької міської ради про визнання недійсним рішення загальних зборів, було задоволено у повному обсязі. Відповідно до чого, судом визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Зодчих-11", яке оформлено у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №11 по вул. Зодчих, в м. Вінниці , проведених 23 січня 2020 року за адресою: м. Вінниця, вул. Зодчих, буд.11 , (хол ІІ під`їзду); визнано недійсним рішення засідання правління ОСББ "Зодчих-11", яке оформлене у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. засідання правління ОСББ "Зодчих-11" та скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів ОСББ "Зодчих-11" шляхом скасування запису від 13.02.2020 р. № 11741070004012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Стягнуто із ОСББ «Зодчих-11» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору. Рішення набрало законної сили 12.01.2021 р. Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, рішення Господарського суду Вінницької області у господарській справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. було виконано в частині скасування запису від 13.02.2020 р. за № 11741070004012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В іншій частині рішення суду не виконувалося. В подальшому, 09.10.2020 р. відповідачем було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу та внесено зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме [PERSON] змінено на [PERSON] , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи за номером 1001741070005012735. Як вбачається із п. 17-20 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами. Відповідно до ч.3 ст. 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання ним своїх повноважень. Як було встановлено в ході розгляду справи, виплата заробітної плати позивачу за період з 13.02.2020 р. по 08.10.2020 р. не проводилася. Представник відповідача у своїх поясненнях зазначав, що [PERSON] у вищевказаний період не виконувала посадові обов`язки управителя, а тому заробітна плата їй не нараховувалась. Проте, відповідачем не надано до суду як доказ жодного акту, складеного за участю працівників, що підтверджував би ту обставину, що працівник [PERSON] не була присутня на робочому місці в період з лютого 2020 року по жовтень 2020 року, включно. Крім того, стороною відповідача не надано до суду в підтвердження своїх пояснень будь-яких листів, звернення, або ж запитів на предмет надання пояснень позивачем, щодо підстав її відсутності на робочому місці. Тобто роботодавець, стверджуючи, що працівника немає на робочому місці не вчиняв жодних дій та заходів для встановлення причин та фіксації зазначеного. Слід зауважити, що неможливо кваліфікувати відсутність працівника на робочому місці за прогул за умови, коли сама адміністрація не виконує вимоги трудового законодавства. Проаналізувавши всі обставини справи, зробивши системний аналіз вищезазначеного законодавства, суд дійшов висновку, що при припиненні повноважень [PERSON] , як керівника, відповідачем були допущені порушення вимог трудового законодавства. Разом з цим, суд вважає необхідним зауважити наступне. Строки звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України. Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз`яснено, що встановлені ст. 228, ст. 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-2426цс15. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений ст. 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку. В ході розгляду справи судом було встановлено, що 13.02.2020 року було проведено реєстраційну дію та внесено зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме [PERSON] змінено на [PERSON] , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи за номером 11741070004012735. Факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДР, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 р. у справі № 758/1861/18. Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява датована 09.04.2021 року, в суді позов зареєстровано 13.04.2021 року. Викладене свідчить про те, що встановлений законодавством тримісячний строк для звернення до суду із позовом про вирішення трудового спору пропущено позивачем більше як на десять місяців. Питання щодо поновлення цього строку позивачем не ставилось. Суд погоджується із позицією сторони позивача в частині того, що у зв`язку з запровадженням на території України карантину, на законодавчому рівні були прийняті рішення про продовження строків звернення до суду. Так, відповідно до п.3 розділу Х11 Прикінцевих положень ЦПК України, доповненого на підставі Закону від 30.03.2020 року № 540-1Х, - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, строки визначені рядом статей ЦПК, та інші процесуальні строки, в тому числі строки звернення до суду, продовжуються на строк дії карантину. Однак, Законом від 18.06.2020 року №731-1Х було внесено зміни, в тому числі до ЦПК України, та викладено п.3 розділу Х11 Прикінцевих положень ЦПК України в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо можливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином». Цим же Законом від 18.06.2020 року №731-1Х, розділом 11 (Прикінцеві та перехідні положення) визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)" N 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Викладені норми закону свідчать про те, що продовження строків звернення до суду мало місце в період дії Закону від 30.03.2020 року і до вступу в дію Закону від 18.06.2020 року, датою якого є 17.07.2020 року. Враховуючи, що внесення запису до ЄДР про зміну керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме [PERSON] змінено на [PERSON] мало місце 13.02.2020 року, час звернення до суду - 09.04.2021 року та викладені вище норми закону, слідує, що позивач пропустила строк звернення до суду більше як на десять місяців. Заяв про поновлення строків до суду не подавала. Викладене свідчить про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаною позовною заявою. Таким чином, за результатами розгляду справи було встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог по суті спору та у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду. Враховуючи вище зазначене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог по суті спору. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають залишенню за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed