Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та ФГ "[PERSON]В.", який уточнила під час судового розгляду справи, та відповідно до якого вимагає визнати недійсним укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 2321585000:03:003:0056, площею 6,2899, розташованої на території Московської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, зареєстрований 03.10.2014 року, та визнати за собою право на відшкодування шкоди у зв'язку із самовільним зайняттям відповідачем ФГ "[PERSON]В." цієї земельної ділянки. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, земельна ділянка в період з 27.05.2008 року по 06.10.2014 року належала їй на праві власності; між тим, відповідачами був поданий договір її оренди, укладений 21.09.2012 року та зареєстрований 03.10.2014 року, згідно якого [PERSON] передала її земельну ділянку в оренду іншому відповідачеві. Позивачка наголошує, що незважаючи на наявність судового рішення від 07.10.2010 року, згідно якого земельна ділянка була повернута від позивачки відповідачці [PERSON], остання до жовтня 2014 року не реєструвала право власності на цю земельну ділянку, у зв'язку з чим вважає, що вона позивачка продовжувала бути її власником. Крім того, позивачка вважає, що сам договір був підроблений, зокрема, підроблені позначення кадастрового номеру земельної ділянки, підпис державного реєстратора, між різними його копіями та екземплярами містяться численні розбіжності у тексті та умовах договору. Враховуючи це, позивачка й звернулася до суду із зазначеними вимогами. Підтримуючи заявлений позов, представник позивачки [PERSON] наполягав на тому, що право власності на земельну ділянку до жовтня 2014 року належало позивачці, спірний договір оренди у 2012 році не укладався, а був підроблений; просить задовольнити свій позов у повному обсязі. Представник відповідача ФГ "[PERSON]В." адвокат [PERSON] позов не визнав, наголошуючи на тому, що позивачка не є учасником спірного договору, і з 2010 року вона не є власником земельної ділянки, таким чином, договір не стосується її прав та інтересів; вважає, що договір укладений та зареєстрований з дотриманням законодавства, сторони виконують його належним чином; просить у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов не може бути задоволений. Так, згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗП № 051105 від 20.04.2000 року (а.с.62), за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 6,83 га, розташовану на території Московської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07.10.2010 року Вільнянським районним судом Запорізької області ухвалено судове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та інших осіб (а.с.69-70) про визнання державного акту на земельну ділянку недійсним, зняття земельної ділянки з реєстрації та повернення її власнику. Зазначений позов задоволено повністю: вирішено скасувати державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, що був виданий [PERSON], скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON], та зобов'язано її повернути земельну ділянку [PERSON] Ухвалою апеляційного суду запорізької області від 17.11.2010 року (а.с.71-72) це рішення було залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Зазначеними судовими рішеннями було встановлено, що 27.05.2008 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, що належала [PERSON], на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.03.2008 року; але оскільки зазначена ухвала була скасована, у [PERSON] відпали правові підстави утримувати спірну земельну ділянку, яка має бути повернена попередньому власнику. Таким чином, цими судовими рішеннями були поновлені права [PERSON] як власника земельної ділянки на підставі виданого їй Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗП № 051105 від 20.04.2000 року, тобто саме її слід вважати власником земельної ділянки. Посилання представника відповідачки на те, що право власності на земельну ділянку зареєстровано не за [PERSON], а за самою відповідачкою, суд вважає некоректними, оскільки у даному випадку мова йде не про набуття права власності на підставі договору згідно положень ч.4 ст.334 ЦК України, а про поновлення порушених прав на підставі судового рішення; правовстановлюючим документом на земельну ділянку, такому випадку, слід вважати Державний акт [PERSON] на право приватної власності на землю від 20.04.2000 року. Суд наголошує на тому, що відповідно до ст.14 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим, і не потребує додаткової реєстрації. Та обставина, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку була зроблена державним реєстратором за іншою особою, не перешкоджає відповідачці [PERSON] здійснювати свої права власника, які їй належать згідно закону. З цих саме причин суд вважає некоректним і посилання представника відповідачки на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року, якою [PERSON] відмовлено у задоволенні позову щодо здійснення реєстрації права власності на її земельну ділянку. Крім того, зі змісту постанови вбачається, що підставою для відмови у позові стала не відсутність у [PERSON] права власності на земельну ділянку, а та обставина, що судове рішення, яке було подане до реєстраційної служби, не є документом, на підставі якого реєструється право власності. Згідно чч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи зазначені положення закону, [PERSON] як власник земельної ділянки є вільною у розпорядженні своїм майном, вільною в укладенні договору та виборі контрагента. За таких умов, укладення нею договору оренди спірної земельної ділянки не порушує і не може порушувати прав та охоронюваних законом інтересів позивачки [PERSON] У зв'язку з цим суд не приймає до уваги доводи останньої про підроблення договору оренди, укладеного 21.09.2012 року між [PERSON] та ФГ "[PERSON]В.", оскільки право на встановлення цих обставин у судовому порядку у даній справі мають тільки сторони договору. Таким чином, у задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed