Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Відповідач є батьком померлого та його спадкоємцем. Після смерті [PERSON] залишилися невиконаними його кредитні зобов'язання щодо повернення ПАТ "Приватбанк" коштів у розмірі 8111,40 гривень, а також повернення боргів за договорами позики [PERSON] у розмірі 11000 гривень, [PERSON] у розмірі 8000 гривень, [PERSON] у розмірі 24000 гривень. На вимогу зазначених кредиторів позивач виплатила їм борги свого померлого чоловіка у повному обсязі. Сторони в порядку спадкування за законом у рівних частинах набули право власності на спадщину померлого [PERSON], тому позивач вважає, що відповідач має компенсувати їй половину її витрат на погашення боргів спадкодавця. До складу спадщини [PERSON] увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Але після прийняття спадщини сина відповідач вартість комунальних послуг та ремонтних робіт будинку не оплачував, при цьому позивач у цей час одноособово сплатила 1246,25 гривень за воду, 3185,63 гривень за газ, 348,81 гривень за електроенергію, 305 гривень як земельний податок, 4975 гривень за будівельні матеріали, а усього 10060,69 гривень. Позивач вважає, що в силу ст.360 ЦК України відповідач має компенсувати половину цих її витрат на оплату комунальних послуг та вартості будівельних матеріалів. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 26530,35 гривень, а у подальшому позовні вимоги збільшила та відповідно до заяви від 18 квітня 2014 року включила до раніше заявленого обсягу позовних вимог вимогу про стягнення з відповідача половини оплаченої нею вартості ремонтних робіт у розмірі 42522 гривень. З посиланням на вищенаведені обставини позивач остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь 47791 гривень. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а відповідач та його представник позов не визнали та проти його задоволення заперечували. Вислухавши пояснення представників сторін та відповідача, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріал справи суд вважає, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що сторони є спадкоємцями [PERSON], який помер [INFO]. Сторони прийняли його спадщину та у порядку спадкування за законом набули право власності на спадкове майно [PERSON], у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України та ст.208 ЦК України факт наявності у спадкодавця [PERSON] невиконаних грошових зобов'язань не може бути підтверджений показаннями свідків. Сторона позивача не надала суду допустимих доказів укладання спадкодавцем [PERSON] кредитного договору з ПАТ "Приватбанк", а також укладання договорів позики з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та наявності у спадкодавця невиконаних зобов'язань по цих договорах. Згідно з наданою стороною позивача розрахунковою квитанцію від 21 червня 2011 року на рахунок ПАТ "Приватбанк" було сплачено 8111,40 гривень від імені [PERSON], проте доказів того, що ці кошти були сплачені саме позивачем або за її рахунок суду не надано. Боргові розписки померлого [PERSON] суду не надано. Згідно з поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] після повернення їм запозичених коштів боргові розписки померлого [PERSON] було знищено. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно з наданими стороною позивача розрахунковими квитанціями від 22 серпня 2012 року та 15 л ипня 2013 року від імені [PERSON] було сплачено земельний податок у загальному розмірі 299 гривень, проте доказів того, що ці кошти були сплачені саме позивачем або за її рахунок суду не надано. Право відповідача на спадщину сина [PERSON] було предметом тривалих судових спорів. З постанови державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області від 11 грудня 2013 року вбачається, що відповідача [PERSON] після смерті його сина [PERSON] було вселено у будинок за адресою: [ADDRESS], тільки у грудні 2013 року. Вочевидь, що до моменту вселення до житлового будинку відповідач не мав можливості користуватися комунальними послугами за вказаною адресою, тому до часу вселення в нього не могло виникнути зобов'язань щодо оплати вартості комунальних послуг, які він не споживав. Надані стороною позивача документальні докази стосуються оплати нею комунальних послуг за період до грудня 2013 року, тобто до моменту примусового вселення відповідача у спільний житловий будинок сторін. При таких обставинах суд вважає, що сторона позивача не виконала свої процесуальні обов'язки, пов'язані з тягарем доказування по справі, не довела перед судом ті обставини, на які посилалася в обґрунтування свого позову, а тому цей позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed