Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У листопаді 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою №49 по вул.Крилова,38Б в м.Миколаєві, яка належить позивачу на праві власності, а також зобовязати відділ ДМС зняти відповідача з реєстраційного обліку за його житлом, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі, але в ній не проживає з 2014р. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач у встановленому порядку повідомлялася про час і місце судового розгляду, до суду не зявилася вдруге. Третя особа до суду свого представника не направила, про час та місце розгялду справи повідомлялась завчасно. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2007р., виданого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори. З тверджень позивача, копії довідки ЖКП "Бриз" ЖЕК №3, акту мешканців-сусідів від 27.10.2015р., показань свідка [PERSON], вбачається, що за вказаною адресою проживала та є зареєстрованою відповідач [PERSON], але з 2014р. вона у квартирі не проживає без поважних причин. Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні позивача, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування житлом, яке є власністю позивача, не має, а тому позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, підлягає задоволенню. Що стосується вимоги зобовязати зняти відповідача з реєстрації у вказаному житлі, то вона є зайвою та задоволенню не підлягає на підставі наступного. Питання реєстрації місця проживання фізичної особи врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. №1382, положення якого встановлюють, що реєстрація місця проживання здійснюється органом реєстрації лише на підставі заяви особи (ст.6), а зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, або остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), або свідоцтва про смерть (ст.7). Отже, остаточне рішення суду по даній справі про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, буде підставою для органу реєстрації для зняття відповідача з реєстрації місця проживання за адресою житла позивача. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу пропорційно задоволених вимог також присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial