Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Заявниця звернулася до Яготинського районного суду, заінтересована особа: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. про встановлення факту, що має юридичне значення, в котрій зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 1995 року вона є власником квартири за [ADDRESS] . Даний правовстановлюючий документ зареєстровано в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 23, за реєстровим номером 352. На даний час вона намір продати належне їй майно, в зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. Під час перегляду нотаріусом правовстановлюючих документів на майно з`ясувалося, що в свідоцтві про право власності на житло від 14.02.1995 року відповідними посадовими особами було здійснено незастережені виправлення в загальній площі квартири, та крім того, її ім`я було вказано, як « [PERSON] » в той час, як вона згідно паспорту - " [PERSON] ". Відтак, з огляду на вищевказані обставини посвідчити угоду договору купівлі-продажу квартири нотаріус не може. Відповідно до п. 1 глави 8 Порядку чинення нотаріальних дій нотаріусами нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. В той же час, виправити допущені помилки заявниця не може, оскільки організація, яка видала даний документ - «Яготинське відгодівельне підприємство» - не існує. З узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення ВС України за 2010 рік вбачається, що «…коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим….». Просила встановити, що свідоцтво про право власності на квартиру за [ADDRESS] , від 14 лютого 1995 року, видане Яготинським відгодівельним підприємством, зареєстроване Переяслав - Хмельницьким бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 23 за реєстровим №352 від 20 лютого 1995 року, на ім`я « [PERSON] » дійсно належить [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявниця та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявниці звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, заяву підтримала. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. В силу п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім"ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 1995 року, зареєстрованого в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 23, заявниця є власником квартири за [ADDRESS] , (а.с. 9, технічний паспорт на квартиру, а.с. 11-12). На даний час заявниця має намір продати належне їй майно, у зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. Під час перегляду нотаріусом правовстановлюючих документів на майно з`ясувалося, що в свідоцтві про право власності на житло від 14.02.1995 року відповідними посадовими особами було здійснено незастережені виправлення у даних про загальну площу квартири, та ім`я заявниці було вказано, як « [PERSON] », замість " [PERSON] ". З копії паспорту заявниці, картки фізичної особи-платника податків (а.с.8), посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, (а.с. 4), технічного паспорту (а.с. 11-12) вбачається, що дані про прізвище та по батькові заявниці співпадають, допущена помилка у написанні лише однієї літери імені останньої. Крім цього, з довідки-характеристики (а.с.13) вбачається, що площу у свідоцтві про право власності від 14.02.1995 р. було виправлено на 35,20 кв.м., при проведенні інвентаризації відбулось уточнення загальної площі на 37,90 кв.м. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Способи захисту цивільних прав визначено ст. ст.15, 16 ЦК України. З точки зору закону справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд зважає при цьому також на те, що Україна, ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, взяла на себе зобов`язання гарантувати права, закріпленні в ній, в тому числі й право на доступ до правосуддя. В статті 6 Конвенції міститься детальний опис гарантій, в тому числі доступу до суду. З аналізу практики Європейського суду з прав людини випливає, що будь-яка особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.При цьому, обмеження цього права, які можуть бути запроваджені державою, не повинні позбавляти особу права на захист. Європейський суд у своїх рішеннях констатує, що особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто, розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням. Ураховуючи вищевикладене, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру за [ADDRESS] , від 14 лютого 1995 року видане Яготинським відгодівельним підприємством, зареєстроване Переяслав - Хмельницьким бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №23 за реєстровим №352 від 20 лютого 1995 року, на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , [INFO] , у зв"язку з чим є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved