Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач Дочірнє підприємство «Дарниця-1» звернулось в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з них заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 538,14 грн., 3% річних у розмірі 112,61 грн., та інфляційну складову боргу у розмірі 452,08 грн., а всього на загальну суму 2 102,83 грн. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що відповідачі отримують від позивача житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території на підставі договорів від 07.10.2015 року «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», «Про надання послуг консьєржів». Однак, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги за період з лютого 2016 року по листопад 2016 року включно на загальну суму 1 538,14 грн., що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. 24 грудня 2018 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував, щодо ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позов не скористалися. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України та з врахуванням позиції представника позивача, викладеній у заяві, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку за відсутністю сторін за наявними матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2015 року між ДП «Дарниця-1» та [PERSON] , як власником квартири [ADDRESS] , укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 128/1, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку по [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим Договором. Виконавець надає послуги відповідно до складових на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які діють до моменту затвердження цих складових - тарифу Розпорядженням КМДА (а. с. 8 - 9). Крім того, 07.10.2015 року між ДП «Дарниця-1» та [PERSON] , укладено договір про надання послуг консьєржів (а. с. 12). Строк дії даних договорів до 07.10.2020 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктив нерухомого майна від 05.07.2018 року, власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Інша половина квартири належить [PERSON] , на підставі договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частку квартири від 22.11.2017 року. Відповідно до довідки ДП "Дарниця-1" власником особового рахунку по квартирі [ADDRESS] являється [PERSON] . В розрізі даного спору зобов`язання щодо оплати послуги з утримання будинку та прибудинкової території та послуги консьєржів урегульовано договірним зобов`язанням на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що власники квартири [ADDRESS] станом на 09.11.2018 за період з лютого 2016 року по листопад 2016 року включно заборгували ДП «Дарниця-1» по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та за послуги консьєржів на загальну суму 1 538,14 грн. Вказана заборгованість підтверджується представленими ДП «Дарниця-1» розрахунком та довідкою про заборгованість (а. с. 13, 14, 15). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушенням виконання договірних зобов`язань по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та за послуги консьєржів за період з лютого 2016 року по листопад 2016 року включно, суд визнає правомірною право позивача щодо нарахування станом на 09.11.2018 інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 452,08 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 112,61 грн. (а. с. 7). Разом з тим, з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що саме власник Ѕ майна повинна нести відповідальність за несвоєчасну сплату за надані послуги відлповідно до ст. 322 ЦК України відповідно до своєї частки , а в задоволенні вимог до [PERSON] слід відмовити. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені останнім судові витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 881 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial