Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] неустойки за порушення зобовязань за договором позики. В позовній заяві зазначив, що 16.11.2011 р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачів валютні цінності готівкою на суму 182\~000 доларів США, які відповідачі зобов'язались повертати солідарно згідно з графіком зазначеним в п. 2 вказаного Договору. Відповідачі свого зобовязання не виконали, неодноразові звернення до відповідачів про сплату боргу добровільно не призвели до позитивного результату. Внаслідок грубого порушення відповідачами умов договору позики та ухилення від сплати за грошовим зобов'язанням, позивач був вимушений неодноразово звертатись до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», так рішенням Третейського суду від 08.08.2012 р. по справі №06/12/06/11 постановлено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договопом позики в розмірі 1275604,20 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми. Рішенням Третейського суду від 08.04.2013 р. по справі №01/13/01/28 постановлено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 1392846,92 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми. Рішенням Третейського суду від 30.11.2015 р. по справі №01/28/10/2015 постановлено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 41 668 885, 73 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми . Не зважаючи на вищезазначені рішення відповідачі борг так і не повернули, чим порушили (прострочили) виконання грошового зобовязання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав письмові заперечення, в яких просить застосувати строк позовної даності до спірних правовідносин. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засіданні не з'явилися вдруге, в зв'язку з чим, суд розгянув справу за відсутності відповідача [PERSON] та його представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.12.2011 р. між [PERSON] (позикодавцем) і [PERSON] та [PERSON] (позичальниками) було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачів валютні цінності у вигляді та в натурі на суму 182\~000 доларів США, які відповідачі зобов'язались повертати позивачу згідно з графіком зазначеним в п. 2 вказаного Договору, та останній платіж повинен бути здійснений до 01.07.2013 р. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08.08.2012 р. по справі №06/12/06/11 постановлено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договопом позики в розмірі 1275604,20 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08.04.2013 р. по справі №01/13/01/28 постановлено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 1392846,92 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30.11.2015 р. по справі №01/28/10/2015 постановлено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 41 668 885, 73 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми. За останнім ріенням Третейського суду від 30.11.2015 р., яке набуло чинності, судом стягнуто суму боргу, у розмірі простроченої заборгованості, яка існувала до звернення позивача з позовом, за виключенням періоду, за який вже було стягнуто з відповідачів заборгованість відповідно до рішень третейського суду від 08.08.2012 р. та 08.04.2012р. Так, в рішенні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30.11.2015 р. встановлено, що станом на 19.10.2015 р. заборгованість за Договором позики, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої сіми згідно п.6 Договору позики, становить 1 956 496,98 доларів США, що складається з: 62 000 доларів США (сума позики, яку відповідачі зобов'язані були повернути, починаючи з 01.01.2013 р.), 107 852 долари США (індекс інфляції), 14 564,98 долари США (3% річних), 1 772 080 доларів США (пеня за договором позики). Таким чином, сума основного боргу, яка підлягає поверненю відповідачами з 01.01.2013 р. по дату винесення рішення 30.11.2015 р. становить 62 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.10.2015 р. (21,2977 грн.) становить 1 320 457, 00 грн. Не зважаючи на вищезазначені рішення відповідачі борг так і не повернули, чим порушили (прострочили) виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.6 Договору позики за просрочення виконання своїх зобов'язань позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 1% від суми простроченного зобов'язання за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день просрочення виконання. Позивач просить стягнути суму неустойки (пені) на прострочену заборгованість за період з 01.12.2015 р. по 30.11.2016 р. тобто 364 дня (1\~320 457 грн. x 1%) x на 364 дня = 4\~806 463 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає зазначені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~Представник відповідача в обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30.11.2015 р. було скасовано ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2017 р. \~ \~ \~ Однак представником позивача надано суду ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21.09.2017 р. якою ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2017 р. скасовано. Щодо заперечень стосовно необхідності застосування строків позовної давності, то суд вважає, що застосування строків позовної давності в даному випадку є необгрунтованими. Так, відповідно до положень ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Пред'явленням позивачем позовних вимог до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» перервана позовна давність за даними вимогами і після переривання перебіг строку позовної давнсоті починається заново і час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, суд вважає, що строки позовної давності не спливли. Заперечення представника відповідача в тій частині, що звернення позивач за захистом своїх прав до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» виключає можливість застосування положень ст. 264 ЦПК України, так як для переривання строку позовної давності позивач повинен був звернутися з даним позовом за правилами цивільно-процесуального законодавства, і саме за цима правилами повинен був розглядатися позов судом, а розгляд справи був здійснений третейським судом за правилами та вимогами ЗУ "Про третейські суди", є необгрунтованими. Так, відповідно до положень ст.ст.3,6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, і сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодаства і врегульовати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до п.12 Договору позики сторони передбачили, що всі спори підлягають вирішенню в Постійно діючомуо Третейському суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій». Зазначене положення договору недійсним не визнано і сторони використали своє право на захист відповідно до досягненої домовленності. Відповідно до положень ЗУ "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом, рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок, що пред'явлення позову до третейського суду перериває строк позовної давності в розумінні положень ст. 264 ЦК України. Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір. На підставі викладенного,

Outcome: approved