Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.08.2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" як кредитором та [PERSON] як позичальником укладено кредитний договір №441/0806/88-087. Відповідно до положень цього договору вказаний банк надав [PERSON] кредит у сумі 40 000 доларів США. Позичальник в свою чергу зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірах та в строки, передбачені кредитним договором. За порушення зобов'язань [PERSON] зобов'язався також сплатити кредитору пеню у визначеному договором розмірі. Позивач також зазначає, що з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором 30.08.2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно з яким [PERSON] як іпотекодавцем передано в іпотеку належну їй земельну ділянку, призначену для будівництва автоцентру по техобслуговуванню автомобілів площею 1, 2400 га. Іпотечним договором передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником основного зобов'язання, а також у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені основним зобов'язанням. Позивач також зазначає, що правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" був ВАТ "Сведбанк", а згодом - ПАТ "Сведбанк". 28.11.2012 року між останнім та факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено договір факторингу. Відповідно до цього договору вказаний банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, включаючи сплату відсотків за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. З переходом такого права до фактора також перейшли забезпечення виконання кредитних зобов'язань. Того ж дня (28.11.2012 року) укладено договір факторингу між факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи", тобто позивачем в даній справі. В зв'язку з цим до останнього перейшов весь вищезазначений обсяг прав вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, позивачу належить право вимоги за вищевказаним кредитним договором від 30.08.2006 року до [PERSON] Вказаний позичальник не належно виконує взяті на себе зобов'язання за даним кредитним договором, в зв'язку з чим розмір заборгованості [PERSON] станом на 01.01.2014 року складає 440 980, 53 грн. Тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - вказану земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором шляхом реалізації предмета іпотеки способом проведення прилюдних торгів, а також стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 3 654 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, 25.11.2014 року представник позивача Ємчук А.В. подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений, про що свідчать його письмова розписка та поштове повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів в судові засіданні 10.11. та 25.11.2014 року. Підтверджуючих документів щодо поважності причин неявки в судове засідання 10.11.2014 року відповідач суду не представив, а про причини своєї неявки в судове засідання 25.11.2014 року він суду не повідомив. Також відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Третя особа [PERSON] в жодне судове засідання не з'явився та не заявив про свою участь в розгляді справи. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.08.2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" як кредитором та третьою особою [PERSON] як позичальником укладено вищезазначений кредитний договір №441/0806/88-087 (а.с.5-6). Відповідно до положень п.п.1.1 та 2.1 кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 40 000 доларів США до 29.08.2016 року. Забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов'язаних з одержанням виконання, виступає іпотека земельної ділянки, яка належить майновому поручителю [PERSON] Згідно з положеннями п.п. 2.3 вказаного договору при непогашенні заборгованості перед банком у строки, передбачені договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки.. У відповідності до п.п.3.1, 3.3 договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № [NUMBER] щомісяця, через касу банку згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п.п. 3.8, 3.9, 5.1.4 договору. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 01 по 20 число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків через касу банку. У відповідності до п.п. 6.1.7, 8.1 договору у випадку невиконання позичальником умов п.3.8 та/або 3.9 та/або 6.1.2 банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань. За порушення строків погашення заборгованості за кредитом або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості. Судом встановлено, що 30.08.2006 року на забезпечення виконання позичальником [PERSON] основного зобов'язання укладено вищезазначений іпотечний договір, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 9-10). В іпотечному договорі передбачено, що іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку іпотекодержателю належну їй на праві власності земельну ділянку, призначену для будівництва автоцентру по техобслуговуванню автомобілів, площею 1, 2400 га, кадастровий номер: 2623286000020010004, що знаходиться в с.Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області. В зв'язку з цим на відчуження вказаної земельної ділянки накладено заборону її відчуження. В п.5 іпотечного договору сторонами визначено вартість предмета іпотеки на час її виникнення і така вартість становила 302 874,00 грн. Пунктами 10.3, 11 іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов основного зобов'язання та звернення стягнення на предмет іпотеки, відшкодувати іпотекодержателю у повному обсязі всі витрати, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, в тому числі з вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартість послуг незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання ( як основного боргу так і процентів). Ст.589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 6 ст.3 Закону України " Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами,права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно з правилами ст.ст.12, 33 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.03.2013 року визнано мирову угоду в справі №727/1175/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Предметом поділу стала також спірна земельна ділянка, яка в результаті вказаного поділу перейшла у власність відповідача [PERSON] Зазначена ухвала залишена без змін Апеляційним судом Чернівецької області 06.08.2014 року та того ж дня набрала законної сили ( т.2 а.с. 19-22, 25-26). Відповідно до правил частин 1 та 2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Тому ухвалою Коломийського міськрайоннго суду від 23.10.2014 року за згодою позивача первісного відповідача [PERSON] замінено належним відповідачем [PERSON] Судом встановлено, що позичальник [PERSON] станом на 01.01.2014 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в загальному сумі 85 351,58 доларів США, що було еквівалентно на той час 440 980,53 грн. Вказана заборгованість складається із: заборгованості за кредитом - 30719, 27 доларів США; заборгованості за відсотками - 17 907,05 доларів США. Божнику також нарахована пеня за прострочення користування кредитом - 6 544,52 доларів США (а.с.58). Судом також встановлено, що правонаступником АКБ "ТАС-Комербанк" був ВАТ "Сведбанк", а згодом - ПАТ "Сведбанк. 28.11.2012 року між останнім та факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено договір факторингу №15. Відповідно до п.п.2.1 і 2.2. цього договору вказаний банк відступив фактору свої права заборгованості по кредитних договорах, включаючи сплату відсотків за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. З переходом такого права до фактора також перейшли види забезпечення виконання кредитних зобов'язань. Того ж дня (28.11.2012 року) укладено договір факторингу між факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" та договір про передачу прав за іпотечним договором (а.с.15-41). 17.02.2014 року позивачем направлялась позичальнику [PERSON] вимога про дострокове повернення кредиту (а.с. 59). Враховуючи подальше пред'явлення даного позову, суд вважає, що зазначена вимога залишилась [PERSON] без задоволення На підставі наведеного суд приходить до висновку, що станом на 25.11.2014 року вищевказана заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною. Тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. В зв'язку з цим присудженню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3 654 грн. Останній сплачено позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою, що стверджується платіжним дорученням № 9691 від 24.02.2014 року (а.с.1). На підставі ст.ст. 526, 530, 589, 611, 1054 ЦК України, ст. ст.12, 23, 33 Закону України "Про іпотеку" та,

Outcome: approved