Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП "Крафт ДЖЛ", в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 4 000, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 4 000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.07.2013 року між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг, у відповідності до умов якого відповідач зобов'язався отримати в Управлінні Держземагентства в Харківській області витяг про кадастровий номер для реєстрації права на земельну ділянку. За домовленістю сторін оплата за послуги встановлена у розмірі 4000грн.. яка здійснена позивачем 08.07.2013 року. Для надання послуг позивачем директору ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON] передано технічну документацію на земельну ділянку. Через деяких час позивач почав цікавитись у відповідача про хід виконання робіт, 04.09.2013 року директор ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON] повідомив, що Державним земельним кадастром відмовлено у наданні документів в зв'язку з тим, що прострочено дію дозволу на виготовлення технічної документації, висновки санепідемстанції та управління земельних ресурсів. Вказані документи було поновлено позивачем та передано відповідачеві для проведення подальших робіт. Тривалий час директор ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON] не виходив на зв'язок та не повідомляв про хід робіт. У грудні 2013 року під час зустрічі з директором ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON] позивач вирішив забрати технічну документацію. оскільки з'ясувалось, що ніяких дій відповідачем вчинено не було. Будь-які відносини з ПП "Крафт ДЖЛ" були припинені, натомість [PERSON] пообіцяв повернути отримані від позивача грошові кошти до 15.01.2014 року. До теперішнього часу грошові кошти не повернуто, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, зазначає, що такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 4000грн. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Крім того, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач ПП "Крафт ДЖЛ" у судове засідання представника не направив, пояснень по суті спору не надав. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 03.07.2013 року між [PERSON] та ПП "Крафт ДЖЛ" укладено договір про надання послуг № 25/07-н/13, у відповідності до умов якого позивач доручив, а відповідач прийняв на себе за винагороду виконання зобов'язання по наданню позивачеві послуг з представництва позивача в Управлінні Держземагенства у Харківському районі Харківської області для подання та отримання витягу Державного земельного кадастру. Згідно розділу 2 договору виконавець (ПП "Крафт ДЖЛ") прийняв на себе зобов'язання з забезпечення виконання замовлення належним чином і з додержанням строків, визначених чинним законодавством, а замовник ([PERSON]) зобов'язався сплатити послуги та своєчасно забезпечувати виконавця усіма необхідними для виконання ним своїх зобов'язань повноваженнями, документами, дорученнями і інформацією. Згідно п. 3 договору передбачено, що розмір винагороди виконавця складає згідно домовленості сторін та запропонованими тарифами виконавця. Як вбачається з довідки Харківського обласного управління Державного ощадного банку України № 73 від 11.11.2014 року [PERSON] 08.07.2013 року сплатив на рахунок, вказаний ПП "Крафт ДЖЛ" у договорі, 4000 грн. З пояснень позивача встановлено, що ним було передано директору ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON] документи, необхідні для виконання останнім обов'язків за договором від 03.07.2013 року. Рішенням Державного кадастрового реєстратора № РВ-6300131062013 від 04.09.2013 року [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку з невідповідністю поданих документів, а саме:термін дії розпорядження № 1303 від 07.08.2009 року, висновку Управління Держкомзему № 332 від 04.07.2008 року, висновку санітарно-епідеміологічної служби втратив чинність. В подальшому, як пояснив позивач, ним було оновлено дію всіх документів та передано їх директору ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON] (отримані роз'яснення від відповідних органів про безстроковість дії розпорядження та висновків). Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що у його користуванні знаходиться суміжна земельна ділянка, тому вони з позивачем вирішили приватизувати її одночасно. Ним також укладено з директором ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON] аналогічний договір, послуги, обумовлені в договорі, відповідач не виконав, тому позивачем та свідком було прийнято рішення про відмову від послуг ПП "Крафт ДЖЛ". У грудні 2013 року вони забрали свої документи у директора ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON], який пообіцяв повернути їм грошові кошти. У вересні 2014 року вони самостійно отримали витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Приписами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Статтею 906 ЦК України визначена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок розірвання договору про надання послуг визначено у ст. 907 ЦК України. Так, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач посилається на приписи Закону України "Про захист прав споживачів". Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовано Законом України "Про захист прав споживачів", що встановлює права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Статтею 10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Так, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно роз'яснень, викладених в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"(зі змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При цьому [PERSON] у позовній заяві не ставить питання про розірвання договору, укладеного між ним та ПП "Крафт ДЖЛ", посилання позивача на те, що вказаний договір розірвано за згодою сторін не підтверджений належними та допустимими доказами. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за захистом своїх прав позивач звертався до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з приводу невиконання директором ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON] договору про надання послуг. З висновку оперуповноваженого СДСБЕЗ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції Деренко О.В. від 07.04.2014 року встановлено, що в ході перевірки матеріалу був опитаний директор ПП "Крафт ДЖЛ" [PERSON], який пояснив, що свої обов'язки за договором від 03.07.2013 року виконав належним чином, на даний час особа забрала технічну документацію, в зв'язку з цим подальші дії та представництво інтересів за договором є неможливим. Також суд зазначає, що спірним договором № 25/07-н/13 від 03.07.2013 року не визначено строк виконання робіт. Крім того, позивачем не заперечується, що рішенням Державного кадастрового реєстратора № РВ-6300131062013 від 04.09.2013 року [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку з невідповідністю поданих документів, тобто певні послуги за договором відповідачем виконані. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди. Щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 4000грн. суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed