Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СТ «Будгарант-2000», ДП «НЕК»Укренерго», КПТМ «ЧТКЕ», державної інноваційної фінанси-кредитної установи, Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису й арешту, посилаючись на те, що 01.03.2011 року між ним та відповідачем СТ «Будгарант-2000» був укладений договір на участь у частковому будівництві гаража загальною площею 91.2 кв.м за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 99/1. За умовами вказаного договору позивач сплатив до каси відповідача суму пайового внеску в розмірі 34322 грн., за рахунок яких проводилося будівництво гаража. Разом з тим, із офіційного сайту СЕТАМ позивачу стало відомо про передачу на публічні торги нульового циклу 9-ти гаражів по вул.Котовського. 99/1 в м. Черкаси, до складу яких входить і його,, практично добудований гараж, де розміщене майно позивача (господарський інвентар та будівельні матеріали). Так, державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції [PERSON] при виконанні зведеного виконавчого провадження від 22.02.2011 року № 227 про стягнення заборгованості з СТ «Будгарант - 2000» проведено 24.05.2012 року опис та арешт майна - нульового циклу 9-ти гаражів розміром 4/8 м.кв на 9 кожен, 3-х нульових циклів без підвалів та 6-ти нульових циклів з підвалами, що розташовані за адресою: м.Черкаси. вул. Котовського,99/1, а також описано незавершене будівництво багатоповерхових гаражів площею 4401,50 кв.м. Просить суд визнати за ним право власності на незавершений будівництвом гараж загальною площею 91,2 кв.м. в нульовому циклі з 9-ти гаражів за адресою: вул.Котовського, 99/1, м.Черкаси, виключити дане майно з акту опису і арешту від 24.05.2012р. Заявою від 21.10.2015 року позивач змінив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на фундаментні блоки ФБС-40 в кількості 48 (сорок вісім) штук, які знаходяться в нульовому циклі незавершених будівництвом гаражів за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 99/1. Виключити вказане майно з акту опису й арешту. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив суд позов задоволити. Вказував, що фундаментні блоки були придбані за його власні кошти для будівництва гаража СТ "Будгарант 2000". Вказане товариство не є власником вказаних будівельних матеріалів, а тому відсутні правові підстави для їх реалізації з метою погашення боргів СТ "Будгарант 2000". Представник відповідача СТ «Будгарант-2000» в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача ДП «НЕК»Укренерго» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача КПТМ «ЧТКЕ» - [PERSON] скерував до суду заяву, просив справу розглядати без їх участі, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Представник відповідача державної інноваційної фінанси-кредитної установи скерував до суду заяву, просив позов розглядати без їх участі. Представник відповідача - центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач був присутнім під час опису та арешту спірного майна, проте, в установлений законом строк не оскаржував дії державного виконавця щодо опису і арешту майна, а також не заявляв про своє право валсності на це майно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 01.03.2011 року між [PERSON] та СТ «Будгарант-2000» укладено договір на участь у частковому будівництві гаража загальною площею 91.2 кв.м за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 99/1. За умовами вказаного договору позивач сплатив до каси відповідача пайовий внесок в розмірі 34322 грн., за рахунок якого проводилося будівництво гаража, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткових касових ордерів від 01.03.2011р. та 04.05.2011р. Видатковими накладними підтверджується факт купівлі [PERSON] фундаментних блоків ФБС24.4-6т, №ТО-0001645 від 18 квітня 2011 року (9 шт), №ТО-0002222 від 10 травня 2011 року (14 шт.), №ТО--0002522 від 18 травня 2011 року (14 шт), №ТО-002585 від 18 травня 2011 року (8 шт.). На виконанні в Центральному відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 227 від 22.02.2011 року про стягнення з СТ «Будгарант 2000» заборгованості на користь юридичних осіб на загальну суму 220075,88 грн. Актом опису й арешту майна від 24.05.2012 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції [PERSON] накладено арешт на майно без права відчуження, псування, дарування, користування, розкрадення. За правовою природою договори на участь в частковому будівництві нерухомого майна є різновидом договорів доручення, за якими СТ «Будгарант 2000» фактично виступало забудовником та за кошти пайовиків проводило певні роботи, з метою їх передачі конкретним фізичним особам. В п.п. 5.6.6. п.5.6. Інструкції про проведення виконавчих дій зазначено, що в акті опису і арешту повинні бути вказані назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо). Проте, в акті державного виконавця від 24.05.2012 року не зазначено відмінні ознаки описаного майна та не вказано, що об'єкт незавершеного будівництва фактично вже не є нульовим циклом, оскільки на будівельному майданчику наразі частково збудовані гаражі та знаходяться будівельні конструкції допоміжних будівель. Позивач, як сторона договору, свої зобовязання по фінансуванню будівництва виконав в повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями про перерахування коштів на рахунок відповідача. Згідно з ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем (ч. 5). Частиною 1 ст. 55 Закону передбачено, що державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику. Частиною 1 ст.57 Закону встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Отже, як вбачається з перелічених норм закону, державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження тільки відносно майна боржника, тобто при вчиненні будь якої дії щодо майна чи коштів, він повинен впевнитись, що вони належать боржнику у виконавчому провадженні. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» місцем виконання рішення являється місце проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходження його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржник. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповдіно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, оскільки позивач надав дублікати видаткових накладних на придбання фундаментних блоків ФБС-40 в кількості 45 (сорок п"ять) штук, що підтверджує набуття права власності на вказані блоки. Документів щодо набуття права власності ще на три аналогічних блоки суду не надано. Крім того, суд враховує те, що при проведенні опису та арешту майна боржника СТ "Будгарант 2000" 24.05.2012 року позивач заявляв про те, що є інвестором будівництва описаного майна та просив виключити його з акту опису та арешту, що підтверджується вказаним вище актом.

Outcome: partial