Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

15 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] підрозділу Приватного підприємства "Аеліта" в м.Павлоград Дніпропетровської області (СТО) про стягнення коштів, витрачених у зв'язку з неякісним виконанням ремонтно-відновлюваних робіт та моральної шкоди (захист прав споживачів). В обґрунтування позову зазначив, що 10 жовтня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля [NUMBER], підтвердженням є перерахування страхового відшкодування у розмірі 30 241,80 гривень на рахунок СТО «Аеліта» - страховий акт № 1600-02 та платіжне доручення № 470 від 25 квітня 2013 року. В звязку з чим набув статусу споживача, а СТО «Аеліта» статусу продавця, виконувача робіт (послуг). Після виконаних робіт відповідачем та передачею автомобіля в користування, ним було виявлені суттєві недоліки відновлено-ремонтних робіт, які суттєво впливали на безаварійну експлуатацію даного автомобіля. 15 липня 2013 року звернувся з заявою про усунення вказаних в заяві недоліків, однак на його звернення щодо усунення недоліків у виконаній роботі відповідач, СТО «Аеліта», не відреагував. 13 серпня 2013 року до ПП «НАДЯРА» була подана заява про проведення огляду після відновлювального ремонту автомобіля та визначення вартості відновлювального ремонту, з метою визначення додаткового зменшення вартості КТЗ, за наявністю інформативних ознак перекосу кузова. 29 серпня 2013 року ПАТ «Дніпропетровськ Авто» АФ «Павлоград Авто» було проведено огляд вказаного транспортного засобу на наявність ознак перекосу кузова, після проведеного відновлювального ремонту в присутності представника СТО «Аеліта» - [PERSON] і під час огляду було встановлено невідповідність зазорів сполучених деталей кузову отвору кришки багажнику та отвору двері задньої лівої, згідно технічних умов та норм заводу виробника (Інструментальний контроль зазорів кузова автомобіля ТЕ69У0-0002050ДК). А також рекомендовано для більш детального дефектування та визначення повного обєму робіт з усунення перекосів кузова, враховуючи, що представник виконавця, раніш проведених відновлювальних робіт (СТО «Аеліта») не згоден з наявністю ознак перекосу кузова, провести інструментальні вимірювання діагностичних базових точок кузова на наявність (відсутність) зсуву (зміщень деталей кузова). 05 вересня 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ІВЄА-АВТО» м. Дніпропетровська була проведена незалежна експертиза, компютерна діагностика геометрії кузова, в результаті якої підтвердились невідповідності стандартним нормам (недоліки), після ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля на СТО «Аеліта». 30 вересня 2013 року ПП «НАДЯРА» в особі [PERSON] було виконане автотоварознавче дослідження автомобіля і встановлена вартість відновлювального ремонту з усуненням інформативних ознак наявності перекосу кузова, без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає: 13 349,59 гривень, ринкова вартість автомобіля на дату оцінки (30 вересня 2013 р.) становить - 34 957,87 гривень. В січні 2014 року автомобіль був переданий на відновлювальні роботи до СТО АФ «Павлоградвугілля» ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» з предоплатою за відновлювальний ремонт в розмірі - 5 000,00 гривень. 25 лютого 2014 року на підставі належних експертиз СТО АФ склала калькуляцію на відновлювальний ремонт автомобіля, сума якої склала - 27 255,27 гривень. 04 березня 2014 року він звернувся до керівництва СТО «Аеліта» з проханням перерахувати на рахунок СТО АФ кошти, в сумі, згідно калькуляції СТО АФ, яке проводитиме відновлювальні роботи по ремонту автомобіля, але йому було відмовлено. 25 квітня 2014 року після проведених ремонтних робіт, без будь-яких зауважень, він забрав з ремонту автомобіль, сплативши свої кошти в сумі 17 589,70 гривень. Відповідач не тільки не виконав умови договору підряду, але і примушував з погрозами та образами забрати автомобіль, який фактично не відремонтований. Внаслідок порушення його законних прав діями відповідача, йому завдано моральну шкоду, так як він зазнав моральних страждань, які виразилися в нервовому навантаженні та внесенням змін до його звичайного укладу життя. Моральну шкоду оцінює в 5 000,00 гривень. Відповідно ч.9 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" при предявленні вимоги про безоплатне усунення недоліків товару, вони повинні бути усунуті протягом 14 днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (14 днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотку вартості товару. Так як ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 30 вересня 2013 року становить 34 957,87 гривень, то розмір неустойки становить: один відсоток від вартості автомобіля 34 957,87 х 1 : 100 = 349,58 гривень/день. Кількість днів з 01 серпня 2013 року по 25 квітня 2014 року - 267 днів. Отже, 349,58 х 267 = 93 337,86 гривень. Просить суд стягти з відповідача в рахунок відшкодування збитків, завданих неналежним ремонтом його автомобіля в розмірі 18 320,87 гривень, неустойку за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк (14 днів) в розмірі 93 337,86 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 гривень, судові витрати по справі покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовільнити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надали свої заперечення проти позову, в яких зазначили, що позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач не надав до суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, а тому його вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до тексту позовної заяви позивач, зазначаючи обставини, а саме: «… 05 вересня 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ІВЄА-АВТО» була проведена незалежна експертиза, компютерна діагностика геометрії кузова, в результаті якої підтвердились невідповідності стандартам нормам, після ремонтно-відновлюваних робіт автомобіля [NUMBER] на СТО «Аеліта»…» (абз. 6 стор. 1 Позовної заяви» та « …30 вересня 2013 року ПП «НАДЯРА» в особі [PERSON]А, було виконане авто [NUMBER] і встановлена вартість відновлюваного ремонту з усунення інформативних ознак наявності перекосу кузова …» (абз. 7 стор. 1 Позовної заяви) нехтуючи вимогами п. 6. ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу та принципами змагальності сторін, всупереч ст. 10 ЦПК України не надає жодного доказу який би підтверджував ці, зазначені у позовній заяві обставини. Документи, що додані у якості обґрунтування цих обставин не можуть бути доказами вини відповідача та належними доказами викладених обставин, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «ІВЄА-АВТО» не є субєктом, якому надано право проведення експертиз та в матеріалах справи відсутні будь - які документи, що підтверджують проведення експертизи, натомість позивачем надано акт виконаних робіт № 8180 з комп'ютерної діагностики, який не містить ПІБ замовника робіт не має ідентифікації (відсутній № техпаспорту, пробіг, колір, номер кузову) автомобіля та в цьому акті жодним чином не встановлено вину відповідача або порушення ним умов договору підряду. Звіт № [NUMBER] «НАДЯРА» про визначенні вартості відновлюваного ремонту також не може бути доказом обставин вини відповідача, або неякісного виконання ним робіт, оскільки відповідно до п.1.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092, дана методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночної процедури визначенні вартості КТЗ. Тобто зазначений Звіт жодним чином не направлений на встановлення причин виникнення або наявності ймовірних недоліків та не може слугувати доказом, що інформативні ознаки перекосу кузова автомобіля виникли після виконання відновлюваного ремонту або з вини Відповідача. Крім того, жодного виклику, з повідомленням про дату та час проведення огляду, в супереч п 5.2. Методики, представнику відповідача, як зацікавленій особі, не надходило. Телеграма, що після зауважень відповідача з'явилась та надана суду позивачем в процесі розгляду справи «чомусь» не має дати направлення та підтверджень щодо її отримання. Крім того, у Звіті маються фото, щодо проведення огляду авто без належних умов огляду, а саме: у темний час доби, без належного освітлення, що є порушенням методики проведення експертизи. Крім того, спеціаліст [PERSON], відповідно до його кваліфікаційного свідоцтва має лише кваліфікації з оцінки ДТЗ та обєктів в матеріальній формі та не має жодної кваліфікації щодо визначення причин втрати якості продукції. Таким чином додані документи не можуть бути належними доказами виникнення недоліків з вини відповідача (Виконавця) робіт та обставин на які посилається позивач. Натомість позивач вводить суд в оману, зазначаючи, що - цитата «….15 липня 2013 року я звернувся з заявою про усунення вказаних в заяві недоліків, однак на моє прохання, звернення щодо усунення недоліків у виконаній роботі відповідач, СТО «Аеліта», не відреагував….», але це не відповідає дійсності, оскільки з приводу зазначеного звернення представниками ВП ПП «Аеліта» 01 серпня 2013 року було здійснено огляд та діагностику автомобіля та складено дефектний акт з висновком про відсутність недоліків та відповідність зазорів приєднання елементів кузова. Позивач від підпису зазначеного акту відмовився, про що було складено акт відмови від підпису від 01 серпня 2013 року. Також не відповідає дійсності посилання позивача на ту обставину, що на його звернення від 04 березня 2014 року йому було відмовлено в задоволенні, тоді, як листом № 2 від 14 березня 2014 року для повного та всебічного з'ясування питань, що були зазначені у його заяві, з метою проведення огляду та діагностики автомобіля [NUMBER], представниками відповідача позивачу було запропоновано надати зазначений автомобіль до СТО відповідача. Але позивач не надав зазначений автомобіль, в результаті чого у відповідача не було можливостей для розгляду питань, зазначених позивачем. Нехтування позивачем пропозицій відповідача свідчить про відсутність намірів позивача щодо обєктивного та законного вирішення зазначених ним питань. Відповідно ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» … «у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Позивач, враховуючи спірність та відсутність факту вирішення питання щодо причин втрати якості продукції не вчинив жодних дій, щодо надання відповідачу згоди на проведення експертизи з цього питання. Натомість позивач, як то зазначено в позовній заяві, але не підтверджено доказами, здійснював за відсутністю представників відповідача дії, повязані з проведенням досліджень та незрозумілих «експертиз» на предмет відповідності геометрії кузова стандартним нормам. Слід зазначити, що, по-перше, жодного належного експертного висновку на момент звернення з позовом позивачем не надавалось, тим більше, не має жодного доказу щодо вини відповідача у виникненні будь - яких недоліків автомобіля позивача. Посилання позивача на ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» та на ст. 678, 708 Цивільного кодексу України є взагалі недоречними, оскільки зазначені статті визначають права позивача у разі придбання ним товару неналежної якості та жодним чином не стосуються, та не визначають прав позивача у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі), що є причиною його позовних вимог. Тобто вимоги, викладені позивачем, на підставі ч.9.ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів» стосовно виплати одного відсотка неустойки, можливі в контексті придбання неякісного товару, як то визначає ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи ту обставину, що відповідач не є продавцем (виробником) товару (автомобіля [NUMBER]), у позивача відсутнє право щодо вимог про сплату відповідачем неустойки та відшкодування збитків на підставі 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст. 678, 708 Цивільного кодексу України, які регламентують права Позивача у разі придбання ним неякісного Товару та відносяться до Глави 54 «КУПІВЛЯ-ПРОДАЖ» Цивільного кодексу України. Стосовно вимоги про відшкодування збитків, завданих неналежним ремонтом автомобіля, звертають увагу суду, що жодного доказу неналежного ремонту або існування недоліків у виконаній роботі позивачем до суду не надано. Відповідно до ч. 4. ст. 853 Цивільного кодексу України, яка саме регламентує відносини підрядника та замовника робіт, у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза, але як вже зазначалось позивач знехтував пропозицією відповідача та не прибув, не надав авто для проведення дій стосовно встановлення або спростування наявності недоліків у виконаній роботі. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка регламентує права споживача при порушенні умов договору про виконання робіт, споживачу надається право вимагати безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі. Тобто позивач набуває право вимагати відшкодування витрат тільки у випадку встановлення недоліків у виконаній роботі. Як зазначалось, жодного доказу неналежного ремонту або існування недоліків у виконаній роботі Позивачем до суду не надано. Позивач, враховуючи спірність та відсутність факту вирішення питання щодо причин втрати якості продукції не вчинив жодних дій, щодо надання Відповідачу згоди на проведення експертизи з цього питання в досудовому порядку, а натомість виконав ремонт автомобіля, чим знищив сліди та можливі докази, що є істотними для вирішення справи. Відповідно до Висновку судового експерта авто товарознавця №4352-14 від 16 березня 2015 року чітко зазначено: - «Оглядом також встановлено, що досліджуваний КТЗ не має інформативних ознак несправностей деталей, вузлів і агрегатів, які б мали місце до даного часу». Крім того, «відповідно до розяснень позивача, встановлено, що на досліджуваному автомобілі було зрізано з подальшою заміною на альтернативну задню частину авто». Слід зазначити, що зазначений ремонт жодним чином не відповідає технологічним вимогам щодо ремонту автомобілів та ВП ПП «Аеліта» жодного подібного ремонту не виконувало. Натомість було досліджено відрізану задню частину кузова автомобіля (найвірогідніше це ця частина, що піддавалась ремонту ВП ПП «Аеліта») зі слідами зварювання та незначними деформаціям, які вочевидь виникли в процесі відрізання та від'єднання зазначеної частини від кузова автомобіля. Відповідно до висновків експерта на досліджуваному автомобілі перекіс задньої частини кузова відсутній, недоліків у виконанні робіт ВП ПП «Аеліта» не встановлено. В актах виконаних робіт ПАТ «Дніпропетровськ-Авто», що після зауважень відповідача з'явились та надані суду позивачем, жодної роботи, щодо зрізання задньої частини авто та приварювання іншої альтернативної задньої частини взагалі не існує. Тобто, суд вводиться в оману та позивач надає акти виконаних робіт, в яких зазначений інший перелік робіт ніж той, що фактично міг бути виконаний або виконувався на його авто. Позивачем надано квитанцію б/н від 23 січня 2104 року про сплату 5 050 грн. «залог за восст. рем» , квитанція № 6/11 від 23 січня 2014 року сума 5 000 грн «оплата послуг за калькуляцією № КА-0000057 від 23 січня 2014 року", квитанція № QS000025031901 від 25 квітня 2014 року сума 7 539,17 грн «оплата услуг и материалов», але жодних доказів, що зазначені сплати проводились за ремонт автомобіля [NUMBER] у звязку з неналежним виконанням робіт з боку відповідача або з вини відповідача, до суду не надано. Посилання позивача на ту обставину, що після виконання робіт позивачем «були виявлені суттєві недоліки відновлено-ремонтних робіт, які суттєво впливали на безаварійну експлуатацію даного автомобіля» не відповідають дійсності та не підтверджуються жодним доказом, оскільки: по-перше в матеріалах справи взагалі відсутні будь - які документи, що підтверджують суттєві недоліки відновлено-ремонтних робіт, а по-друге, як вбачається з матеріалів справи, автомобіль використовувався позивачем за його цільовим призначенням та доказів щодо недоліків робіт, які б суттєво впливали на безаварійну експлуатацію автомобіля суду не надано. Щодо вимог позивача про стягнення з ВП ПП «Аеліта» моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. зазначають, що відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки причинний зв'язок між пошкодженнями автомобіля та наявністю вини відповідача відсутній, доказів щодо вини відповідача суду не надано, можливість відшкодування моральної шкоди з боку відповідача є такою, що не відповідає нормам діючого законодавства, тобто відсутня. Посилання позивача на те, що, в результаті порушення його прав, йому завдано моральну шкоду, він зазнав моральних страждань, які виразилися в нервовому навантаженні, і тому відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду є не доведеним. В матеріалах справи відсутні докази наявності вини відповідача, відсутні докази, які свідчать про моральні страждання позивача та нервове навантаження, як відсутній і причинний зв'язок між вимогами позивача та причинами виникнення ймовірних недоліків автомобіля. Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищенаведене та те, що позивач не надав жодного доказу щодо недоліків у виконаній роботі з вини відповідача, не здійснив жодних дій щодо надання згоди та спільної з відповідачем організації та проведення експертиз, що передбачено ст.17 ЗУ «Про захист Прав споживачів» та ч. 4. ст. 853 Цивільного кодексу України, в обґрунтування своїх вимог навів статті та норми законодавства, які жодним чином не стосуються відносин між Замовником та Виконавцем робіт просять суд відмовити в задоволенні позову. Крім того, до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. В позовній заяві зазначається, що вперше позивач звернувся до ВП ПП «Аеліта» з заявою про усунення недоліків ще 15 липня 2013 року. На підставі огляду та діагностики авто 01 серпня 2013 року оформлено акт про відсутність зазначених недоліків та акт про відмову від підпису. Враховуючи цю обставину слід вважати, що позивач довідався про ймовірне порушення свого права 15 липня 2013 року (або 01 серпня 2013 року складання акту про відсутність недоліків), а до суду звернувся 15 вересня 2014 року, тобто після спливу річного строку позовної давності. В ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Заявляють про сплив позовної давності та зазначають, що відповідна заява окремо подавалась відповідачем та знаходиться в матеріалах справи. Просять в задоволенні позову відмовити. 05 жовтня 2015 року представник позивача надав клопотання про поновлення строку позовної давності за захистом порушеного права, в зв'язку з намаганнями з боку позивача позасудово вирішити даний спір. Спеціаліст [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що якщо є відновлювальний кузовний ремонт на авто, то це можливо побачити. Це відновлювальний ремонт після ДТП, поновити ремонт по заводу нереально. Це загальна практика, робиться ремонт максимально близько до заводських вимог. Перекос кузова усувається, багажник не повинен протікати, багажник закривається в кожному автомобілі по-різному: з силою, легко. Є карта, по якій робиться ремонт. По центральній частині авто ремонт не проводився, заводські точки не відповідають, розбіжність - 1,2,3,4. Режим редагування - час 13:44 -13:49, тобто 5 хвилин замір не проводиться (від 30 хвилин - простіший автомобіль). Вказаний максимальний перекос 89 мм,97 мм, якщо це відповідає карті, то авто не збереш - не реально. Перекос 10 см - нереально. Заводський допуск від 3 до 5 мм. Перекомс може бути виявлений діагностично. Експертом встановлено, що відрізалась задня частина авто. Кузов цілим повинен бути. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що в червні 2013 року приїхав [PERSON], попросив подивитися на кришку багажника і двері автомобіля. Він сказав [PERSON], щоб той вирішував питання з "Аелітою". Приїжджав декілька разів. "Аеліта" підняла бампер. Приїжджав [PERSON], [PERSON], він та [PERSON] оглянули авто. Машина стояла місяць на "Павлоград - Авто", приїхав [PERSON], забирав в Дніпропетровськ. Задні ліхтарі не співпадали на кришці багажника, праві задні двері закривалися з перекосом, перекос кришки багажника, в площині та по отвору - зазори. Після Дніпропетровська [PERSON] до них приїхав на ремонт, вирішили поміняти боковину і ланжерон, справа - заднє крило. [PERSON] приїхав, привіз задню частину цілу, вони приварили її. Порахував йому по деталях, склали калькуляцію по заміні деталей, але варили задню частину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він складав звіт про оцінку, коли працював в ПП "Надяра". Огляд авто проводився 13 серпня 2013 року при денному освітленні. Було зроблено первинний огляд машини позивача, було виявлено наявність ознак перекосу кузова. 29 серпня 2013 року в "Павлоград - Авто" він проводив повторний огляд в присутності власника, представника ПП "Аеліта", представника "Павлоград - Авто". В подальшому у представника "Аеліти" Федька виникли сумніви і він відмовився від підпису. Ним була визначена вартість відновлювальних робіт, яка складала 34 957 гривень. Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Дійсно, 09 липня 2012 року між ПрАТ "СК"ВУСО" та позивачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №580420-02-04-01, відповідно до умов якого під страховий захист було взято автомобіль [NUMBER]. 08 жовтня 2012 року в м.Павлоград Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого транспортного засобу, внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження. Дана подія була визнана ПрАТ "СК "ВУСО" як страховий випадок. Відповідно п.2.4 договору підставою для визначення розміру збитку є рахунок СТО, рекомендованої страховиком. Згідно рахунку на оплату №18 від 05 лютого 2013 року вартість ремонтних робіт вказаного транспортного засобу склала 30 241,80 гривень. На виконання умов договору ПрАТ "СК"ВУСО" було здійснено перерахування страхового відшкодування в розмірі 30 241,80 гривень на рахунок СТО ПП "Аеліта" в м.Павлограді, що підтверджується страховим актом №1600-02 від 25 квітня 2013 року та платіжним дорученням №4708 від 25 квітня 2013 року. Після виконаних робіт відповідачем та передачею автомобіля в користування позивача, останнім були виявлені суттєві недоліки відновлювально-ремонтних робіт, які, зі слів позивача, суттєво впливали на безаварійну експлуатацію даного автомобіля. Акт прийому-передачі автомобіля після ремонтно-відновлювальних робіт позивачем суду не надано. 15 липня 2013 року позивач звернувся із заявою до відповідача з вимогою проконтролювати виконання робіт по усуненню недоліків по автомобілю [NUMBER]: косо вклеєне заднє скло, перекос ляди багажного відділення, провал всередину крила задніх плафонів габаритних, внутрішній зазор між лядою багажника та заднього борта, потрапляння води в середину багажного відділення. Просив виконувати зборку обшивки багажного відділення в його присутності. 01 серпня 2013 року відповідачем складено дефектний акт №4 на звернення позивача від 15 липня 2013 року, висновком якого встановлено, що в результаті проведення огляду та додаткової діагностики автомобіля встановлено відсутність зазначених власником авто недоліків та/або дефектів. Зазори приєднання елементів кузова автомобіля, у зазначених власником місцях, відповідають вимогам виробника автомобілів марки "Daewoo". Огляд, діагностика та складання акту проведено у присутності власника; складено акт про те, що власник автомобіля [PERSON] при розгляді його претензії від 15 липня 2013 року відмовився підписати дефектний акт №4 з висновками представників ВП ПП "Аеліта" стосовно розгляду його претензії. Позивач зазначає, що 13 серпня 2013 року до ПП "НАДЯРА" він звернувся із заявою про проведення огляду після відновлюваного ремонту спірного автомобіля та визначення вартості відновлюваного ремонту, з метою визначення додаткового зменшення вартості КТЗ, за наявністю інформативних ознак перекосу кузова. [PERSON] вказаної заяви ним суду не надано. 27 серпня (без зазначення року) позивачем було направлено повідомлення телеграфом відповідачу про необхідність з'явитися 29 серпня 2013 року о 09:00 годині на огляд автомобіля [NUMBER], після виконаного ними відновлювального ремонту. Відповіддю ПАТ "Укртелеком" від 17 червня 2015 року підтверджується, що телеграму №3/6401 на адресу директора СТО ПФ ПП "Аеліта" м.Павлограда було відправлено з пункту подачі м.Першотравенська 27 серпня 2013 року та вручено 28 серпня 2013 року адміністратору даного СТО. 29 серпня 2013 року ПАТ "Дніпропетровськ Авто" АФ "Павлоград Авто" було проведено огляд вказаного транспортного засобу на наявність ознак перекосу кузова після проведеного відновлювального ремонту. Під час огляду було встановлено невідповідність зазорів сполучених деталей кузову отвору багажника та отвору дверей задніх лівих, згідно технічних умов та норм заводу виробника. При огляді були присутні власник автомобіля [PERSON], представник СТО "Аеліта" м.Павлоград [PERSON], майстер СТО ПАТ "Дніпропетровськ Авто" АФ "Павлоград Авто" [PERSON], автослюсар - рехтувальник - [PERSON], оцінювач - [PERSON] та складно акт, у висновку якого зазначено, що для більш детального дефектування та визначення повного обєму робіт з усунення перекосів кузова, також, беручи до уваги, що представник виконавця раніше проведених відновлювальних робіт (СТО "Аеліта" м.Павлоград) не згоден з наявністю ознак перекосу кузова, власнику оглянутого ТЗ було рекомендовано провести інструментальні вимірювання діагностичних базових точок кузова на наявність (відсутність) зсуву. Підпис представника відповідача в акті відсутній. 05 вересня ТОВ "ІВЄА-АВТО" м.Дніпропетровська було проведено комп'ютерну діагностику геометрії кузова, в результаті якої підтвердився факт зміщення контрольних точок кузова автомобіля, складено акт виконаних робіт №8180, який не містить ПІБ замовника робіт, ідентифікації транспортного засобу (відсутній № техпаспорту, пробіг, колір, номер кузову) та не зазначено, що це зміщення відбулося з вини відповідача після проведених ним відновлювально-ремонтних робіт. 30 вересня 2013 року ПП «НАДЯРА» в особі [PERSON] було виконано автотоварознавче дослідження вказаного автомобіля, складено звіт № 1308 про визначення вартості відновлюваного ремонту спірного автомобіля з усуненням інформативних ознак наявності перекосу кузова, без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, яка становить 13 349,59 гривень, ринкова вартість автомобіля на дату оцінки становить 34 957,87 гривень, дослідження автомобіля проводилось 13 серпня 2013 року та 29 серпня 2013 року в присутності власника, представника СТО "Аеліта" та представників ПАТ "Дніпропетровськ Авто" АФ "Павлоград Авто", однак цей звіт не може бути доказом обставин вини відповідача, або неякісного виконання ним робіт, оскільки відповідно до п.1.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092, встановлено механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночної процедури визначенні вартості КТЗ. Тобто, зазначений звіт не направлений на встановлення причин виникнення або наявності ймовірних недоліків та не може слугувати доказом, що інформативні ознаки перекосу кузова автомобіля виникли після виконання відновлюваного ремонту або з вини відповідача. Крім того, жодного виклику з повідомленням про дату та час проведення огляду, всупереч п 5.2. Методики представнику відповідача, як зацікавленій особі не надходило, а телеграма позивача, направлена на адресу відповідача, не має дати направлення та підтверджень щодо її отримання. Крім того, у звіті маються фото, щодо проведення огляду авто без належних умов огляду, а саме: у темний час доби, без належного освітлення, що є порушенням методики проведення експертизи. Спеціаліст [PERSON], відповідно до його кваліфікаційного свідоцтва, має лише кваліфікації з оцінки ДТЗ та обєктів в матеріальній формі та не має жодної кваліфікації щодо визначення причин втрати якості продукції. Таким чином, додані документи не можуть бути належними доказами виникнення недоліків з вини відповідача (Виконавця) робіт та обставин на які посилається позивач. В січні 2014 року вказаний автомобіль, зі слів позивача, було передано ним до СТО АФ "Павлоградвугілля" ПАТ "Дніпропетровськ-Авто". Акта прийому-передачі автомобіля суду не надано. Позивач зазначив, що 25 лютого 2014 року СТО АФ "Павлоградвугілля" ПАТ "Дніпропетровськ-Авто" склало калькуляцію на відновлювальний ремонт на суму 27 255,27 гривень, 25 квітня 2014 року після проведених ремонтних робіт, без будь-яких зауважень він забрав автомобіль з ремонту, сплативши 17 589,70 гривень. Доказів про складання калькуляції, проведення відновлювальних робіт, сплату вказаної суми позивачем не надано. Квитанцією №6/11 від 23 січня 2014 року підтверджується, що позивачем сплачено "Павлоград-Авто" 5 000,00 та 50,00 гривень. Призначення платежу: "оплата послуг за калькуляцію №КА-0000057 від 23 січня 2014 року" та "послуги банку" відповідно. Квитанцією до прибутково-касового ордеру б/н від 23 січня 2014 року підтверджується, що [PERSON] сплатив АФ "Павлоград-Авто" 5 050,00 гривень. Підстава: завдаток за відновлювальний ремонт. Квитанцією № QS000025031901 від 25 квітня 2014 року підтверджується, що [PERSON] сплатив ПАТ "Дніпропетровськ-Авто", АФ "Павлоград-Авто" 7 539,17 гривень. Призначення платежу: оплата послуг та матеріалів. Яких саме послуг та матеріалів не зазначено. Відповідач відповіддю за вих.№2 від 14 березня 2014 року на звернення позивача від 04 березня 2014 року (якого суду не надано) стосовно можливих дефектів та несправностей належного йому автомобіля повідомив, що для повного та всебічного з'ясування питань щодо зазначених в заяві зауважень, необхідно прибути та надати (в робочі дні та години їх підприємства) автомобіль [NUMBER] та сервісну книжку до нього, для проведення огляду та діагностики до СТО їх підприємства. Остаточне рішення стосовно вирішення питань, викладених в заяві буде прийняте за результатами огляду та діагностики автомобіля. Але позивач не надав автомобіль для огляду. Висновком судового експерта автотоварознавця №4352-14 від 16 березня 2015 року підтверджується, що на автомобілі [NUMBER] дійсно проводився відновлювальний ремонт по задній частині кузова. З роз'яснень власника автомобіля, на досліджуваному автомобілі було зрізано з подальшою заміною на альтернативну задню частину в районі верхніх частин боковин та нижніх частин порогів з висвердлюванням по місцях зварки задньої частини даху та задньої частини полу салону. Визначити перелік виконаних відновлювальних робіт експерт не має можливості. На досліджуваному автомобілі перекіс задньої частини кузова відсутній, в зв'язку з чим відповісти на питання причини його виникнення експерт не має можливості. В зв'язку з виконанням послідуючого відновлювального ремонту, тобто ремонту після виконаного ВП ПП "Аеліта", встановити недоліки після ремонту вказаного приватного підприємства, експерт не має можливості. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. [PERSON] сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В ст. 10 ЦПК України встановлено змагальність сторін в якості загальної засади цивільних процесуальних відносин. Відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України сторони зобов`язані реалізувати свої права добросовісно. Відповідно до п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, а також наслідки їх невиконання і постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. На підставі ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. У відповідність ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобовязаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобовязання, характеру та обсягів роботи, звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів" встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Права та обов'язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з частинами 1, 2 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ст. 8 цього Закону. Так, згідно з ч.1 цієї статті у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника). У відповідність ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до п.12 ст.1 Закону істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст.ст.256,257,258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується до вимог, зокрема, у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); Стаття 863 ЦК України передбачає, що до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік. Відповідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Судом встановлено, що позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача про усунення недоліків відновлювального ремонту автомобіля 15 липня 2013 року, відповідачем 01 серпня 2013 року оформлено акт про відсутність зазначених недоліків. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З позовною заявою позивач звернувся до суду 15 вересня 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності, подав заяву про поновлення строку позовної давності, не надавши жодних доказів поважності причини пропуску строку позовної давності. Однак, суд може відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропущеним без поважної причини строком для звернення з позовом лише в разі, коли позовні вимоги були доведені, про що зазначено в п. 6 роз'яснень , що містяться в постанові Пленуму ВСУ від 29 грудня 1976 року з наступними змінами та доповненнями «Про судове рішення». Відповідно до приписів Закону України "Про захист прав споживачів" на споживача покладається обов'язок довести: 1) наявність шкоди; 2) наявність дефекту в продукції; 3) наявність причинно-наслідкового зв'язку між такими шкодою та дефектом. Однак, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що відповідачем було проведено неякісні відновлювально-ремонтні роботи автомобіля, що позивач звертався до відповідача з вимогами про розірвання договору та повернення сплаченої за ремонт грошової суми; проведення повторних відновлювальних робіт, тощо. Також позивачем не надано доказів, які б встановлювали причинний зв'язок між ремонтом автомобіля позивача та наявністю вини відповідача або існування недоліку у виконаних ним роботах. Автомобіль в подальшому піддавався ремонту, позивачем не надано доказів про проведення цих робіт, вартість відновлювально-ремонтних робіт СТО АФ "Павлоград - Авто" ПАТ "Дніпропетровськ - Авто" та сплату за цей ремонт суми - 18 320,87 гривень, як зазначає позивач в позовній заяві. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, свідків, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині відшкодування шкоди за неякісні ремонтно-відновлювальні роботи з боку відповідача, вважає, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. З огляду на те, що в позовних вимогах [PERSON] щодо стягнення коштів, витрачених в зв'язку з неякісним виконанням ремонтно-відновлювальних робіт відмовлено повністю, то суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки за кожен день затримки усунення недоліків понад встановлений строк та відшкодування моральної шкоди слід також відмовити. Відповідно ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, однак позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір при пред'явленні позову до суду в розмірі 243,60 гривень. У відповідність ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно зі ст.8 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито», пп.16, 17 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України 22.04.1993 року №15, державне мито повертається фінансовим органом того району чи міста, до бюджету якого воно надійшло, на підставі поданої платником заяви на протязі одного року з дня зарахування суми в бюджет. Вказаний судовий збір було сплачено позивачем 09 вересня 2014 року, річний строк з дня зарахування цієї суми в бюджет витік, тому сплачений позивачем судовий збір слід залишити за ним. Судові витрати слід віднести за рахунок держави, відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed