Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом до відповідача , посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON]. Після ЇЇ смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку , розташованого в [ADDRESS], що у відповідності до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] - батько позивачів, який помер [INFO].. Спадщину після смерті батька прийняла в установленому законом порядку його дружина [PERSON] (мати позивачів) , але не оформила своїх спадкових прав на житловий будинок. . Позивачі протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до діючого законодавства, прийняли спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори. . Однак в оформленні спадщини на вказане майно нотаріус відмовив через те, що даний будинок належить колгоспному двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належала [PERSON] не представляється можливим. В судове засідання позивачі не з»явилась. Надали суду заяву, в якій позов підтримали та просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача в судове засідання також не з"явився. Звернувся до суду з заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу без участі представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін і розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено наступне: [INFO] померла [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Судом установлено, що покійна [PERSON] заповіту не залишала. Отже, в такому випадку настає спадкування за законом. З наданих суду документів : свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON] , в яких їх батьками вказані [PERSON] ТА [PERSON], а також свідоцтва про укладення шлюбу МІЖ [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого [PERSON] набула прізвище [PERSON] ( а.с.8-11) - судом установлено, що позивачі є дітьми спадкодавця, тобто згідно із ст. 1261 ЦК України вони є спадкоємцем по закону першої черги після смерті матері. Прийняття спадщини ними відбулось протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1268 ЦК України , шляхом подачі 22.06.2012 року заяв про прийняття спадщини до державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи №228/2012, заведеної державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON] , інших спадкоємців за законом немає . 28.05.2013 року та 15.04 2014 року та 16.04.2014 року на ім.»я позивачів державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , якими за ними, в 1/3 частині за кожним, визнано право власності на земельну ділянку площею 3,2230 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , а також на земельні ділянки, площею 0,25 га та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства та будівництва і обслуговування жилого будинку, розташованого в [ADDRESS]. До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок"А" з верандою "а" та ганком , 1960 року побудови, загальною площею 47, 1 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами : літньою кухнею "Б", гаражем «В», сараєм "в", сараєм "Г", вбиральнею «Д», сараєм «Е», огорожею №1, воротами №2, хвірткою №3 та колодязем «К», які розташовані в [ADDRESS], який належав [PERSON], як голові колгоспного двору, ЯКИЙ ПОМЕР [INFO], і СПАДЩИНУ ПІСЛЯ СМЕРТІ ЯКОГО прийняла його дружина - матір позивачів - [PERSON], але померла [INFO] , не оформивши спадкових прав на вказане майно. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.05.2013 року, винесеною державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори, позивачам відмовлено у видачі на їх ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який залишився після смерті [PERSON], спадкоємцем якого була дружина - [PERSON], котра прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ, в зв'язку з тим, що даний будинок належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON], а тому він належить членам колгоспного двору на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить [PERSON] не представляється можливим. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим виконкомом Лукашівської сільської ради н.д. 03.01.1992 року, зареєстрованим Вінницьким обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 03.01. 1992 року за №13, житловий будинок, розташований в [ADDRESS],. належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . За діючим на час видачі свідоцтва законодавством ( ч.1 ст.120 ЦК Української РСР -1963 року, яка діяла до 16 грудня 1993 р) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після його припинення, мали ті члени колгоспного двору , котрі до 15.04.1991 року ( дата введення в дію Закону України «Про власність») не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. У відповідності до довідки , виданої Лукашівською сільською радою Липовецького району № 345 від 23.07.2014 року, станом на 15.04.1991 року житловий будинок, розташований [ADDRESS] мав статус майна, яке належало колгоспному двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] ( а.с.15) . Розділом 11 «Право власності» глави 11 «Спільна власність», ст.. 120 Цивільного кодексу Української РСР «Власність колгоспного двору» 1964 р. закріплено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Будь-яких даних про те, що [PERSON] , яка була членом колгоспного двору станом на 15.04.1991 року, витребувала свою частку з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року до дня своєї смерті - [INFO], судом не здобуто Отже, виходячи з наданих суду доказів, право власності на майно колгоспного двору, до складу якого входив і житловий будинок в [ADDRESS] , належав в повному обсязі лише одній особі - [PERSON]. Таким чином, матеріали справи свідчать, що, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Лукашівської сільської ради н.д. 03.01.1992 року, зареєстрованим Вінницьким обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 03.01. 1992 року за №13, житловий будинок, розташований в [ADDRESS], належав виключно одноосібно [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України, (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла спадкоємець першої черги - його дружина [PERSON] ( свідоцтво про одруження - а.с.32), оскільки проживала разом із спадкодавцем у спадковому будинку на час його смерті та продовжувала проживати там і після його смерті, що підтверджено матеріалами спадкової справи №210/03 до майна померлого [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, прийнявши спадщину , але не оформивши своїх спадкових прав на житловий будинок після смерті чоловіка. Земельна ділянка під будинком була приватизована спадкодавцем [PERSON] в 1998 році, згідно з державними актами про право приватної власності на землю. А в даний час, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори, належить позивачам в рівних частках.. Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки судом встановлено, що спадкоємців після смерті [PERSON] є троє, тому кожному із них належить 1/3 частина у спадковому майні. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивачі мають право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, як спадкоємці першої черги, у зв»язку з чим суд позов задовольняє у повному обсязі. Встановлені судом правовідносини регулюються главою 84, ст.ст.1258,1261,1268 ,1270,1274. 1275, 1296,1297,1298 ЦК України , та ст.ст.524, 525,526,527, 529,548, 549 ЦК України 1963 року На підставі глави 84 ,ст.ст.1258, 1261,1268 ,1270,1274. 1275, 1296,1297,1298 ЦК України , ст.ст.524, 525,526,527, 529,548, 549 ЦК України 1963 року ,

Outcome: approved