Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] стягнення грошових коштів та пені, посилаючись на те, що 27 липня 2016 року між ним та ФОП «[PERSON].» був укладений договір № 27/07, відповідно до умов якого підрядник ФОП «[PERSON].» зобов'язався виготовити, а замовник прийняти та оплатити товар згідно специфікації № 1 за цінами, які зазначені у договорі. У відповідності до додатку договору предметом замовлення були кухонні меблі, що складалися з корпусу ДСП, фасадів ДСП, стільців, ручок, карго з доводчиком, авентус НF. Згідно умов п. 2.1 договору сума договору становить 26 972 грн., що включає в себе вартість доставки і встановлення товару. У відповідності до умов п. 2.2 договору замовник зобов'язався оплатити 75 % від суми договору - 20000 грн. в день підписання договору. Згідно умов п. 2.2.2 підлягає сплаті 20 % при доставці товару, а 5 % - після монтажу. Відповідно до п. 3.2.1 договору підрядник ФОП «[PERSON].» зобов'язався приступити до роботи протягом 2-х робочих днів з моменту отримання грошових коштів і встановити виріб відповідно до умов договору. Умовами договору було встановлено строк поставки товару - 21 робочий день з дня затвердження малюнків меблів. Малюнки меблів були затверджені 25 липня 2016 року, вартість була погоджена 27 липня 2016 року. Перша необхідна сума була сплачена замовником 27 липня 2017 року, а товар мав би бути доставлений 25 серпня 2016 року. Однак до даного часу виріб доставлений не був. В усній формі підрядчик просив перенести строк поставки виробу з різних причин, та наголошував про те, що меблі вже виготовлені, однак поставка затримується. Оскільки підрядник ФОП «[PERSON].» не виконав умови договору, тому замовник відмовився від замовлення і виставив вимогу про повернення сплачених коштів у сумі 20 000 грн., пені за порушення строків поставки та відшкодування збитків, які він поніс у зв'язку із захистом своїх прав. Вказана вимога була проігнорована ФОП «[PERSON].», кошти повернуті не були. Відповідно до умов п. 4.2 договору передбачено стягнення пені у разі затримки строків поставки або невиконання робіт підрядником у розмірі 0,1 % від суми отриманої передоплати за кожен день прострочення, він має право на отримання 3% від вартості замовлення за кожен день прострочення. За період прострочення з 26 серпня 2016 року по 31 березня 2017 року нарахована пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення становить 150 503,76 грн., сума попередньої оплати у розмірі 20 000 грн., сума збитків, пов'язаних з отриманням правової допомоги становить 600 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з ФОП «[PERSON].» 170 503,76 грн., та збитки, понесені за отримання правової допомоги у розмірі 1200 грн.. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач ФОП «[PERSON].» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки суду не відомі. Оскільки у поданій до суду заяві позивач та його представник не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 27 липня 2016 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем «[PERSON].» був укладений договір № 27/07, відповідно до умов п. 1.1 якого підрядник ФОП «[PERSON].» зобов'язався виготовити, а замовник [PERSON] прийняти та оплатити товар згідно специфікації № 1, за цінами, які визначені у даному договорі. Відповідно до умов п. 2.1 договору сума договору становить 26 972 грн.. У відповідності до умов п. п. 2.1.3 - 2.2.3 договору замовник зобов'язався оплатити загальну вартість договору у наступному порядку: 75 % від суми договору - 20000 грн. в день підписання договору; 20 % від суми договору - 5400 грн. при доставці товару; 5 % від суми договору - 1 572 грн. після монтажу. Згідно умов п. 3.2.2 договору термін поставки становить 21 робочих днів з дня затвердження малюнків меблів та передачі техніки, якщо така використовується в замовлені. Відповідно до умов п. 4 .1 договору за невиконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. На час звернення з позовом до суду відповідач ФОП «[PERSON].» свої зобов'язання за договором не виконав, у визначені договором строки товар замовнику не доставив. 20 лютого 2017 року позивач [PERSON] направив відповідачу ФОП «[PERSON].» претензію, в якій просив повернути йому сплачену суму попередньої оплати за договором у розмірі 20 000 грн., сплатити нараховану згідно умов договору пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення за період з 26 серпня 2016 року по 19 лютого 2017 року у загальному розмірі 118 137,36 грн.. Однак відповідач «[PERSON].» до даного часу вимоги, викладені в письмові претензії, не виконав. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За змістом ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов"язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно вимог ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Відповідно до вимог ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об»єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов»язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не надав доказів поважності причин невиконання ним замовлення згідно умов договору від 27 липня 2016 року. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та стягнення на його користь з відповідача ФОП «[PERSON].» грошових коштів в розмірі 20 000 грн. сплачених [PERSON] на виконання умов договору № 27/07 від 27 липня 2017 року. Судом встановлено, що відповідно до умов п. 4.2 договору передбачено, що у разі затримки строків поставки або невиконання робіт підрядником, він виплачує замовнику 0,1 % від суми отриманої передоплати за кожен день прострочення. З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що за період з 26 серпня 2016 року по 31 березня 2017 року за 186 днів прострочення позивачем нарахована пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення і становить 150 503,76 грн.. Як вбачається з матеріалів справи сторони погодили та визначили розмір пені, яка становить згідно умов п. 4.2 договору 0,1 % від суми отриманої передоплати за кожен день прострочення. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що з відповідача за період прострочення строків поставки виробу, а саме з 26 серпня 2016 року по 31 березня 2017 року за 186 днів необхідно стягнути пеню у розмірі 37 200 грн. (20 000 грн. (сума отриманої предоплати) х 0,1 % х 186 днів прострочення = 37 200 грн.. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути нараховану пеню за період з 26 серпня 2016 року по 31 березня 2017 року у розмірі 37 200 грн., в решті вимог в частині стягнення нарахованої пені суд відмовляє в її задоволенні. Згідно вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати на надання правової допомоги адвоката у розмірі 1200 грн. відповідно до наданої квитанції за № 34 від 19 вересня 2017 року та квитанції № 17 від 25 жовтня 2017 року. Понесені витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача згідно зі 88 ЦПК України.

Outcome: partial