Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №800000503-И від 25.07.2007р., укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу - Гуцал Л.І. за № 3411-134, а саме на земельну ділянку, кадастровий [NUMBER] площею 0,1200 гектарів що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та договором іпотеки №8000025403-И від 02.11.2007р., укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу - Гуцал Л.І. за № 4661-189, а саме на земельну ділянку, кадастровий [NUMBER] площею 0,1200 гектарів що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 25.07.2007р. між ЗАТ «Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 800000503, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 18000,00 доларів США. 02.11.2007р. між ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] був укладений кридитний договір №800002540. відповідно до умов якого ЗАТ "Альфа-Банк" надано [PERSON] кредит у сумі 8200,00 доларів США. Виконання кредитних зобов'язань [PERSON] забезпечено вказаними договорами іпотеки. У зв'язку із тривалим невиконанням позичальником своїх зобовязань, відповідачу було направлено вимогу про усунення порушень, однак така не була виконана. Оскільки боржником не виконано основного зобов'язання, просить позов задоволити та звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами, при цьому визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу проведення прилюдних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом в межах виконавчого провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася із невідомих причин, про розгляд справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи у її відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився із невідомих причин, про розгляд справи був належним чином повідомлений.Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно із статутом ПАТ «Альфа-банк» (а.с. 51-53) та свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с.53) Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк", 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України "Про акціонерні товариства" назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства "Альфа-Банк" в Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк". Судом встановлено, що 25.07.2007р. між ЗАТ «Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 800000503, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 18000,00 доларів США, зі сплатою 12,25 відсотків річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 25.07.2022 року. При цьому, п. 7.1 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі та строки визначені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Крім цього, пунктом 3.6 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Судом встановлено, що 02.11.2007р. між ЗАТ «Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 800002540, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 8200,00 доларів США, зі сплатою 12,25 відсотків річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 02.11.2022 року. При цьому, п. 7.1 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі та строки визначені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Крім цього, пунктом 3.6 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки у виді пені та штрафів (ст. 549 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як встановлено в судовому засіданні, позичальник, взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконував неналежним чином, кредит та проценти за користування кредитом не погашав у розмірі та строки передбачені Графіком, у звязку із чим утворилася заборгованість. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.42), станом на 12.10.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитними зобовязаннями за договором кредиту від 25.07.2007 року № 800000503 складається з: -основної суми кредиту в розмірі 17348,48 доларів США (сто сімдесят три тисячі сорок вісім ) доларів США 48 центів; -відсотків за користування кредитом в розмірі 19990,51 доларів США (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто) доларів США 51 цент. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.44), станом на 12.10.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитними зобов'язаннями за договором кредиту від 02.11.2007 року № 800002540 складається з: -основної суми кредиту в розмірі 7974,21 доларів США (сім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири ) доларів США 21 цент; -відсотків за користування кредитом в розмірі 10348,10 доларів США (десять тисяч триста сорок вісім) доларів США 10 центів. Відповідно до положень ч.2. ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень п.п.3.10, 5.1 договорів кредиту сторонами визначено за Банком право вимоги дострокового повернення всього кредиту або його частини, разом з процентами зокрема у випадку невиконання позичальником зобовязань перед Банком за цим Договором. Водночас, судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за умовами кредитного договору від 25.07.2007 року № 800000503 між ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON], було укладено Іпотечний договір №800000503-И, відповідно до якого [PERSON] передала земельну ділянку, кадастровий [NUMBER] площею 0,1200 гектарів що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення зазначеної земельної ділянки - для будівництвата обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Відповідно до іпотечного договору сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 184163,00грн. Також судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за умовами кредитного договору від 02.11.2007р. № 800002540 між ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON], було укладено №800002540-И, відповідно до якого [PERSON] передала земельну ділянку, кадастровий [NUMBER] площею 0,1200 гектарів що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення зазначеної земельної ділянки - для будівництвата обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Відповідно до іпотечного договору сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 189436,00грн. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.12 Закон України «Про іпотеку»). При цьому законодавець передбачив декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Аналогічно, ст. 6.1 договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки у випадках невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання. Крім цього, п.6.3.1 договору іпотеки встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої, забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.6.4 право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки з числа передбачених у договорі та законодавстві належить позивачу. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу та третій особі 22.11.2016 р. надсилалась вимога про усунення порушення основного зобов'язання рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання відповідача та третьої особи (а.с.49,50) однак добровільно свої зобов'язання вони не виконали. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем підставно обрано спосіб захисту і ним законно заявлено вимогу до іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачем заборгованість за договорами кредиту не погашено, вимоги, що надсилались позивачем, залишені без належного реагування. У відповідності до положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є підставними, а тому слід позов задоволити, звернувши стягнення на заставне майно згідно з договором іпотеки від №800000503-И від 25.07.2007р та договором іпотеки №8000025403-И від 02.11.2007р., а саме: на земельну ділянку, кадастровий [NUMBER] площею 0,1200 гектарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Понесені позивачем судові витрати у справі в розмірі 21724,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.57,58), у відповідності до ст.88 ЦПК України, слід покласти на відповідача. Задовольняючи позов, суд одночасно враховує правову позицію Верховного Суду України висловлену у постанові від 28 травня 2015 року, у справі № 6-57цс15, що підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Outcome: approved