Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

що [PERSON] та його представник [PERSON] в поданому до суду позові, вимоги якого в ході розгляду справи збільшили та підтримали їх в судовому засіданні, просять встановити факт недостовірної інформації, що викладена у наказі УМВС України в Хмельницькій області від 11.09.2012 року № 972 «Про надзвичайну подію за участю працівників відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області і покарання винних» та висновку службового розслідування № 147/12 від 10.09.2012 року; спростувати недостовірну інформацію щодо причетності [PERSON] до вимагання та отримання хабара, яку було поширено шляхом доведення до особового складу УМВС України в Хмельницькій області змісту зазначеного наказу, зобов'язавши відповідача відкликати висновок службового розслідування № 147/12 від 10.09.2012 року, на підставі якого було видано наказ від 11.09.2012 року № 972, з його особової справи, з архіву УМВС України в Хмельницькій області, з ГУРОС МВС України та знищити вказані наказ і висновок, які є фактичним твердженням недостовірної інформації, ганьблять його честь та гідність, порочать особисті немайнові права та принижують ділову репутацію, а також видати інший документ, в якому дана інформація, що стосується висновку службового розслідування № 147/12 від 10.09.2012 року та наказу від 11.09.2012 року № 972 спростовується або має бути викладена у правдивій формі. В обґрунтування позову зазначено, що в зв'язку з притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за фактом скоєння ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, начальник УМВС України в Хмельницькій області призначив проведення службового розслідування, на підставі висновків якого 11.09.2012 року було видано наказ № 972 «Про надзвичайну подію за участю працівників відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області і покарання винних» та останній доведено до особового складу. В наказі вказано, що [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано, а тому останнього необхідно звільнити з ОВС за вчинення дій, що підривають авторитет міліції (за дискредитацію). Проте, зазначені в наказі підстави звільнення суперечать висновкам Шепетівського міськрайонного суду, який 07.10.2013 року виніс відносно [PERSON] виправдувальний вирок, що 17.12.2013 року залишений в силі апеляційною інстанцією. Зазначена недостовірна інформація була поширена шляхом надання висновку службового розслідування № 147/2 від 10.09.2012 року, в якому зазначено, що «факт вимагання та отримання хабара працівником відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] підтвердився», на розгляд кадровій (атестаційній) комісії УМВС України в Хмельницькій області та начальнику УМВС України в Хмельницькій області, які на підставі цієї інформації прийняли рішення про звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ за дискредитацію, видавши 11.09.2012 року наказ № 972. Позивач та його представник вважають, що таке твердження не тільки ганьбить честь, гідність та шкодить діловій репутації, а є грубим порушенням презумпції невинуватості, який закріплений в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в ч. 1 ст. 62 Конституції України. Крім того зазначають, що проведення службового розслідування відбулося не у відповідності з приписами ст. 14 ЗУ «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, п. 14.8, п. 15 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.12.1991 року № 552 «Про затвердження Інструкції про Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», так як [PERSON] не був повідомлений про розпочате службове розслідування, не міг надати будь-які пояснення та не був ознайомлений з висновком розслідування. Також вказують на те, що факт, який став підставою для звільнення, на час винесення відповідного наказу не був доведений, тому рахують, що рішення про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності було прийнято в порушення п. 19 зазначеної Інструкції, згідно якого у випадку порушення кримінальної справи у відношенні працівників органів внутрішніх справ рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймаються тільки після встановлення їх винності або невинності у відповідності з законом. Представник МВ УМВС України в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне відповідне повідомлення. Згідно наявних в матеріалах справи заперечень представника відповідача Ліщишина О.А. від 28.03.2014 року та клопотання представника відповідача Гринишина І.П. від 04.08.2014 року, останні провадження по справі просять закрити, так як вимога позивача про спростування недостовірної інформації щодо його причетності до вимагання та отримання хабара не може бути задоволена за наслідками її розгляду судом у порядку цивільного судочинства. Заслухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як убачається з матеріалів справи, за результатами службового розслідування за фактом порушення кримінальної справи за ч. 3 ст. 368 КК України відносно працівників відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] та [PERSON] 10.09.2012 року начальником УМВС України в Хмельницькій області було затверджено висновок № 147/12. У відповідності до останнього вважається підтвердженим факт вимагання та отримання хабара зазначеними вище особами, рекомендовано звільнити їх з органів внутрішніх справ за грубе порушення вимог наказів МВС України від 16.03.2007 року № 81, від 26.03.2010 року № 90, рішення колегії МВС від 17.01.2012 року № 1КМ/1, інших наказів та вказівок МВС України та УМВС України в області з питань дотримання дисципліни і законності, Присяги і Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС, вчинення дій, що підривають авторитет міліції (за дискредитацію), та довести обставини вказаної надзвичайної події до кожного працівника УМВС. 11.09.2012 року наказом за № 972 «Про надзвичайну подію за участю працівників відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області і покарання винних» позивача за грубе порушення зазначених у висновку нормативних актів звільнено з органів внутрішніх справ за дискредитацію та вказану інформацію доведено до особового складу УМВС України в Хмельницькій області. На підставі зазначеного наказу 14.09.2012 року був виданий наказ № 216 о/с по особовому складу про звільнення з органів МВС в запас Збройних Сил за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) майора міліції [PERSON] Вказану у висновку службового розслідування та наказі інформацію, а саме: « факт вимагання та отримання хабара працівником відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] підтвердився», позивач вважає недостовірною, з чим суд погоджується, виходячи з наступного. В силу статті 62 Конституції України ніхто не може бути обвинувачений у вчиненні злочину, доки вину особи не буде встановлено обвинувальним вироком суду. Як убачається з матеріалів справи, вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.10.2013 року, який апеляційною інстанцією 17.12.2013 року залишено без змін, [PERSON] виправдано за недоведеністю його участі у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України. Згідно зазначених судових рішень позивача виправдано через недоведеність його участі у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема у вимаганні та одержанні хабара. В судовому засіданні відповідач вказаного не спростував, достовірності викладених ним фактичних тверджень щодо вчинення позивачем дій, зазначених у висновку та наказі, суду не довів. За вказаних обставин суд вважає, що розповсюджена відповідачем недостовірна інформація, а саме: «факт вимагання та отримання хабара працівником відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] підтвердився», яка зазначена у висновку службового розслідування № 147/12 від 10.09.2012 року, та поширена шляхом доведення її до особового складу змістом наказу від 11.09.2012 року № 972 «Про надзвичайну подію за участю працівників відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області і покарання винних», принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. При цьому, враховуючи, що вказана інформація міститься у висновку службового розслідування № 147/12 від 10.09.2012 року та наказі від 11.09.2012 року за № 972 «Про надзвичайну подію за участю працівників відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області і покарання винних», які прийняті юридичною особою, суд вважає за необхідне спростувати її шляхом відкликання зазначених документів та видачу відповідного документу про спростування недостовірної інформації, з доведенням останнього до особового складу УМВС України в Хмельницькій області, тобто у спосіб в який була поширена недостовірна інформація, що відповідатиме вимогам ч.ч. 4, 5 ст. 277 ЦК України. У відповідності до вимог зазначеної норми закону, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила і якщо дана інформація міститься в документі, який прийняла юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту недостовірної інформації, викладеної у зазначених вище документах, то така задоволенню не підлягає, оскільки встановлення такого факту не передбачено законом. Як роз'яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 "Про практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною. Не підлягає задоволенню і вимога позивача про зобов'язання відповідача знищити документи, які містять недостовірну інформацію, так як спростування недостовірної інформації, виходячи з вимог ч. 7 ст. 277 ЦК України, здійснюється у таки й же спосіб, у який вона була поширена. Тому,

Outcome: partial