Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 11067,57 грн., з 01.04.2017 року по 24.04.2017 року в сумі 8000,00 грн. та заборгованість з оплати листка тимчасової непрацездатності в період з 24.04.2017 року по 27.08.2017 року в сумі 35000 грн., всього 54067,57 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 30.06.2017 року вона була звільнена з ПАТ "Українська залізниця". У грубе порушення вимог закону, з березня 2017 року заробітна плата не виплачується. Її лікарняний відкритий з 24.04.2017 року по 27.08.2017 року, також не оплачений. На даний час за її даними у відповідача мається нарахована, але не виплачена їй заборгованість по заробітній платі: за березень 2017 року - 11067,57 грн., з 01.04.2017 року по 24.04.2017 року- 8000 грн. Також, за її даними, в період її тимчасової непрацездатності роботодавцем була нарахована оплата лікарняного, відкритого в період з 24.04.2017 року по 27.08.2017 року в сумі 35000 грн. Всього 54067,57 грн. Вказана заборгованість по заробітній платі та оплаті лікарняного в загальній сумі 54067,57 грн. до теперішнього часу не була їй виплачена на її зарплатний рахунок в ПАТ «АКБ» Індустріалбанк». Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного прозовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання, витребувано докази по справі. З відзиву, наданого представником відповідача, вбачається, що останній не погоджується з позовною заявою, з огляду на те, що позивачу за першу половину березня було нараховано аванс в сумі 1048,12 грн., який станом на 23.01.2019 року позивач не отримала в касі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». Інша заборгованість з заробітної плати перед позизвачем за період березень - квітень 2017 року у відповідача відсутня. Тому відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з заробітної плати лише в сумі 1048,12 грн. Нарахування заробітної плати за інші періоди не здійснювалися через відсутність первинних документів. Наданий позивачем розрахунок заробітної плати за березень 2017 року виготовлений на непідконтрольній українській владі території в м. Донецьк. Крім того, позивач самостійно визначив суму заборгованості за квітень 2017 року в сумі 8000 грн. Також, за інформацією стуктурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» лист тимчасової непрацездаьності позивача до дирекції не надходив. Тому оформлення заяви - розрахунку листка непрацездатності не проводилося. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивач не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки [PERSON] з 11 липня 2016 року по 30 серпня 2017 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, обіймала посаду оглядача вагонів виробничого підрозділу «Яснуватське вагонне депо». 30 серпня 2017 року [PERSON] звільнено із займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 6-7). Згідно висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обов'язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст.ст.115,116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області; тривалими перервами в роботі транспорту, регламентованими умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов'язальної сторони за трудовим договором, якою є ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вони об'єктивно впливають на її обов'язки, передбачені законодавством України про працю, зокрема ст.ст.115, 116 КЗпП України та унеможливлюють їх виконання. Такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобов'язальної сторони, якою є ПАТ «Українська залізниця регіональна філія «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» за невиконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема ст.ст. 115, 116 КЗпП України, враховуючи субсидіарне застосування ст.4 КЗпП України та ст.ст.9, 263, 617 ЦК України. Відповідно до зазначеного висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 68, в тому числі, до оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов'язання перед вивільненими працівниками згідно зі ст.ст.47, 83, 115, 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25 червня 2014 року № 200, прийнятої у відповідності до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі, на базі Державного підприємства «Донецька залізниця», згідно додатку № 1. 21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця». «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства. Факт знаходження позивача в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в її трудовій книжці, наказом про припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблено відповідачем. Таким чином, суд вважає, що ПАТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст.ст. 94, 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган мають виплачувати заробітну плату за виконану роботу та не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами та колективними договорами. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці, відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору, а згідно зі ст. 22 цього Закону, суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», позивач перебувала з відповідачем в трудових відносинах до 30 серпня 2017 року, але при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду з прав людини та нормам діючого законодавства України. Як вбачається з роз'яснень викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року, до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. На підтвердження нарахованої але не виплаченої заробітної плати позивачем надані суду розрахункові листки за період з лютого по березень 2017 року, в яких: за березень 2017 року всього нараховано - 11067,57 грн., зазначені суми до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за березень - 8800,74 грн. (а.с. 8). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17 грудня 2018 року витребувано: у публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" розрахунок суми оплати листка тимчасової непрацездатності серії АДГ № 299068 (як перших п'яти днів, так і в цілому) [PERSON], а також довідку (разрахункові листки табуляграми) про заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі за березень- квітень 2017 року та у публічного акціонерного товаристава акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" архівну виписку по зарплатному картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] про всі надходження грошових коштів із зазначенням джерела їх надходження за період з 01 березня 2017 року по день складання виписки Однак, відповідачем надана довідка, з якої вбачається, що за березень 2017 року [PERSON] нараховано всього 1318.08 грн., до видачі 1048.12 грн. (а.с. 51). Згідно відзиву ПАТ «Українська залізниця» зазначена зарплата [PERSON] не отримана. Вказане вище не узгоджується із розрахунковими листами, які було надано позивачем, згідно яких їй було нараховано заробітну плату за березень 2017 року в сумі 11067,57 грн (а.с.8). Крім того, як вбачається з виписки по особовому рахунку за період з 01.03.2017 року по 01.12.2017 року від 28.12.2018 року, наданою АКБ «Індустраілбанк», у [PERSON] відсутні надходження по заробітній платі за вказаний період (а.с. 37). Оскільки зазначені дані відповідачем не спростовані, а також з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що докази надані відповідачем стосовно наявної заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 11067.57 грн. є належними, допустими, достовірними та достатніми і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Водночас, суд звертає увагу, що до позовної заяви, на підтвердження заборгованості оплати тимчасової непрацездатності (лікарняного), позивачем долучено лише копію листка непрацездатності серія АДГ № 299068 (а.с.9). Пунктом 1.9 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 року № 455, встановлено, що листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу. З копії листка непрацездатності взагалі не вбачається ким саме він підписаний та засвідчений, оскільки прізвище, ініціали посадової особи, яка його підписала та кругла печатка лікувально-профілактичного закладу на вказаній копії, викладені нечітко та нерозбірливо. Крім того, на правому верхньому кутку листка непрацездатності, який додано до позовної заяви, нанесені додаткові слова та літерні знаки, що виходять за його межі та не мають до нього жодного відношення. Вказане суттєво ускладнює сприйняття інформації, яка зафіксована в листку непрацездатності та взагалі ставить під сумнів його дійсність. В свою чергу, відповідач заперечує, що зазначений листок непрацездатності надходив до структурного підрозділу «Донецька Дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що вимога позивача про наявність нарахованої оплати лікарняного, відкритого в період з 24.04.2017 року по 27.08.2017 року в сумі 35000 грн. взагалі нічим не підтверджена та в розумінні положень ст. 79 ЦПК України, суду не було додано доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи щодо вказаного розміру заборгованості по оплаті лікарняного. Тому, аналізуючи викладене вище, зазначена вимога не підлягає задоволенню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позивач підтвердила наявність заборгованості відповідача з виплати заробітної плати за березень 2017 року у розмірі: 11067,57 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial