Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

14 липня 2020 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вищевказана позовна заява . В своїй позовній заяві позивач прохає суд винести рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який зареєстрований 05 квітня 2008 року виконкомом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 03. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, з весни 2020 року вони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, взаємні права і обов"язки відсутні, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Крім того позивач прохала стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. 15 липня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду на 10 серпня 2020 року, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 10 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , згідно якого відповідач позов не визнав, заперечував проти вказаних у ньому обставин, прохав надати їм строк для примирення. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк для примирення терміном один місяць, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом, судове засідання відкладено на 10 вересня 2020 року. Сторони про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги викладені в заяві, прохала їх задовольнити, вказала, що примирення між ними не відбулося, протягом 5 місяців вони проживають окремо, подружні відносини між ними припинені, шлюб є формальним, всі можливості зберегти сім"ю втрачені. Крім того позивач прохала залишити їй прізвище - " [PERSON]. " Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду чправи від нього не надходило. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності відповідача на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, з`ясувавши позицію позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 05 квітня 2008 року виконкомом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] " . Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копієями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через те, що відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, сторони припинили шлюбні відносини, протягом тривалого часу проживають окремо один від одного, наданим судом строком для примирення не скористались. Подальше спільне життя подружжя стало суперечити інтересам позивача. Позивач на розірванні шлюбу наполягає та зазначає, що примирення між ним та відповідачем неможливе, шлюб існує формально. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а позивач зберегти сім`ю не бажає, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити . Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач як особа, яка змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу, бажає і надалі іменуватись цим самим прізвищем. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved