Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], в якому після уточнень просив: встановити факт його проживання зі [PERSON] як чоловіка та жінки однією сім*єю з 09.05.2005 року до моменту укладання шлюбу -13.01.2006 року; поділити спільне майно та виділити йому: холодильник "HANSA" вартістю 2938 грн., відеокамеру «PANASONIK» вартістю 1600 грн., стіл-тумбу вартістю 600 грн.. м*які меблі «Явір» вартістю 1400 грн., шафу для пальто «Геолан» вартістю 600 грн.., а всього загальною вартістю 7138 грн.; [PERSON] виділити: вбудовану кухню вартістю 2200 грн., газову піч вартістю 1600 грн., пральну машину «Самсунг» вартістю 3000 грн., столове срібло вартістю 1700 грн., килим вовняний 120 грн., стінку вартістю 800 грн., праску вартістю 300 грн., пуфик-стілець вартістю 60 грн., а всього на суму 9780 грн.; поділити грошові кошти подружжя в розмірі 76000 грн., стягнувши на його користь 38000 грн.; визнати за ним право власності на 3/5 частини квартири [ADDRESS], а за відповідачем визнати право власності на 2/5 частини вказаної квартири. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказав, що з 09.05.2005 року по січень 2006 рік проживав однією сім*єю без шлюбу зі [PERSON], про що можуть підтвердити в судовому засіданні свідки. 12.01.2006 року шлюб між ними було зареєстровано, а 20.03.2012 року рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова шлюб було розірвано. За час спільного проживання та ведення спільного господарства вони придбали рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, які він бажає розподілити. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та вказав, що суд при розподілі квартири повинен відступити від засад рівності часток, оскільки він при покупці квартири вклав власні кошти у розмірі еквівалент 3000 дол. США, а також за власні кошти міняв старі вікна, вхідні двері, та провів утеплення балкону у спірній квартирі. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, та звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] в якому просила: виділити їй в порядку розподілу спільного майна подружжя холодильник "HANSA" вартістю 2938 грн., стягнути з [PERSON] на її користь 3250 грн. - суму від продажу гаражу; стягнути з відповідача на її користь гроші з банківського рахунку у Приватбанку еквівалент 1195,5 Євро; стягнути гроші з банківського рахунку еквівалент 1275 дол. США; визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], а за [PERSON] визнати право власності на 1/3 частину спірної квартири; стягнути з відповідача на її користь 500 грн. - вартість мотоциклу «Ява»; відшкодувати оплату житлово-комунальні послуги за користування квартирами та стягнути з [PERSON] на її користь 7500 грн.; визнати депозитний вклад по договору від 24.11.2009р. на суму 9500 дол. США її особистою власністю. В обґрунтування свого зустрічного позову [PERSON] вказала, що за період сумісного життя у шлюбі з [PERSON] вони придбали: спірну квартиру по вул. Ньютона, холодильник "HANSA», телевізор "SONY", гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі "Ветеран", мотоцикл "Ява 350", а також на банківському рахунку були спільні гроші в розмірі 2391 євро, та на банківському рахунку також знаходились гроші еквівалент 2550 дол. США. [PERSON] також вказала, що все інше рухоме майно належить їй на праві особистої власності та було придбано ще до знайомства з [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, за реєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є під ставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків по дружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходи ти з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Тобто поняття сім'ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач [PERSON] з 12.10.2002р. по 21.06.2005 рік знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з позовом в суд позивач має надати суду належні та допустимі докази, які достовірно свідчать про наявність родинних стосунків між сторонами. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а сааме: факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, спільного побуту та спільного ведення господарства зі [PERSON]. Судом також встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 січня 2006 року. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.03.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказане рішення ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 15.05.2012 року було залишено без змін. Згідно ч.1 ст.69 ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи із дійсної вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що в період шлюбу сторони придбали: квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 11.02.2009 року; холодильник "HANSA" вартістю 2938 грн. та телевізор "SONY" вартістю 8125 грн.. Вказане майно є в наявності, про що сторони не заперечували в судовому засіданні, та підтверджується відповідними товарними чеками та рахунками. Також, в судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторони придбали праску вартістю 300 грн. та відеокамеру «PANASONIK» вартість 1600 грн.. Суд не приймає до уваги заперечення [PERSON] стосовно праски, яку, зі слів останньої, в період шлюбу їй було подаровано, та стосовно відеокамери «PANASONIK», яку їй, зі слів, також повернули друзі в період шлюбу як борг, оскільки [PERSON] не надано було належних та допустимих доказів на підтвердження її заперечень. Крім того, [PERSON] не оспорена вартість праски та відеокамери. Все інше рухоме майно, яке вказано позивачем [PERSON] у позовній заяві про поділ майна, суд не визнає майном подружжя, оскільки позивач [PERSON] за основним позовом не довів згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, що вказане майно придбано подружжям на спільні кошти та у період шлюбу. Таким чином, спільним майном подружжя є: квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 11.02.2009 року; холодильник "HANSA" вартістю 2938 грн., телевізор "SONY" вартістю 8125 грн., праска вартістю 300 грн. та відеокамера «PANASONIK» вартістю 1600 грн.. За приписами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними. Згідно до ч.4 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім*ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім*ї. Крім того, як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей. Посилання позивача [PERSON] на те що на придбання спірної квартири вони витратили не тільки спільні гроші, але і його особисті, а також на той факт, що він за власні кошти міняв вікна та двері у квартирі, суд не може прийняти як підставу для збільшення його долі при розподілі майна - квартири. З тих же підстав, суд не приймає до уваги заперечення [PERSON] стосовно того, що на придбання спірної квартири вона особисто витратила 12200 дол. США. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] по 12 частині за кожним. Стосовно іншого спільного майна, а саме: холодильника "HANSA" вартістю 2938 грн., телевізору "SONY" вартістю 8125 грн., праски вартістю 300 грн. та відеокамери «PANASONIK» вартістю 1600 грн., то суд приходить до наступного. При поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд виходить із вимог ст.71 СК України і вважає за необхідне поділити його в натурі, враховуючи інтереси сторін. Загальна вартість вказаного майна складає 12963 грн., а частки майна [PERSON] та [PERSON] є рівними, тому складають 6481,5 грн.. Суд вважає за необхідне виділити [PERSON] телевізор "SONY" вартістю 8125 грн., оскільки вказаний телевізор він особисто забрав, про що написав розписку, складання якої не заперечував у судовому засіданні. [PERSON] суд вважає за необхідне виділити: холодильника "HANSA" вартістю 2938 грн., праску вартістю 300 грн. та відеокамеру «PANASONIK» вартістю 1600 грн., а всього на загальну суму 4838 грн.. З огляду на вказане вище, суд вважає також за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію у сумі 1643,5 грн.. Крім того, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні вимоги [PERSON] про поділ грошових коштів подружжя в розмірі 76000 грн., оскільки позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами їх існування. Не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] стосовно поділу між нею та [PERSON] вартості мотоциклу «Ява», та вартості проданого гаражу в ГК «Ветеран» виходячи з наступного. Судом зазначалось, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що і мотоцикл «Ява» і гараж в ГК «Ветеран» були продані в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], тому не можуть бути визнані спільним майном подружжя яке підлягає поділу. Також, не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] про поділ грошей з банківських рахунків, оскільки остання, не довела належними та допустимими доказами в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України той факт, що існують на день розгляду справи грошові вклади, які підлягають розподілу між нею та [PERSON]. Не підлягають задоволенню і зустрічні позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] оплати житлово-комунальних послуг за користування квартирами із-за ухилення останнього від сплати комунальних послуг, оскільки не доведено про існування вказаних боргів, а також не надано належних та допустимих доказів, що борги виникли у зв*язку з ухиленням [PERSON] від сплати комунальних платежів.

Outcome: partial