Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів та стягнення коштів за договорами банківських вкладів. В обґрунтування позовних вимог позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 01.12.2014 року, посилалась на те, що нею було укладено три договори банківського вкладу з відповідачем на суми 50 000,00 дол. США, 174 200,00 дол. США та 58 362,55 Євро. В березні 2014 року позивач звернулася до банку з вимогою повернення депозитів, проте їй було повідомлено про відмову з посиланням на те, що на даний час невизначено статусу території Криму і банком було призупинено обслуговування клієнтів та роботу відділень Кримського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк". У квітні 2014 року позивач повторно звернулась до банку з вимогою про повернення одного з банківських вкладів (того, що на 174 200,00 дол. США), проте на сьогоднішній день її вимога не задоволена та вклад не повернуто. На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 13000,00 Євро, що відповідає гривневому еквіваленту (за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2014 року 100 Євро = 1580,2680 грн.) 205434 грн. 84 коп. за договором банківського вкладу №SAMDN01000724931024/8395 від 10.04.2012 року; стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 50000,00 дол. США, що відповідає гривневому еквіваленту (за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2014 року 100 Доларів США = 1140,0000 грн.) 570000 грн. 00 коп. за договором банківського вкладу №SAMDN25000719288209/8209 від 31.08.2011 року; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 2583,53 дол.США, що відповідає гривневому еквіваленту (за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2014 року 100 Доларів США = 1140,0000 грн.) 29452 грн. 24 коп. недоотриманих процентів за користування банківським вкладом за договором №SAMDN25000719288209/8209 від 31.08.2011 року; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 174200,00 дол.США, що відповідає гривневому еквіваленту (за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2014 року 100 Доларів США = 1140,0000 грн.) 1985880 грн. 00 коп. за договором банківського вкладу № SAMDN01000719992204/8208 від 23.09.2011 року; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 8686,06 дол.США, що відповідає гривневому еквіваленту (за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2014 року 100 Доларів США = 1140,0000 грн.) 99021 грн. 08 коп. недоотриманих процентів за користування банківським вкладом за договором №SAMDN01000719992204/8208 від 23.09.2011 року; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 1772,87 Євро, що відповідає гривневому еквіваленту (за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2014 року 100 Євро = 1580,2680 грн.) 28011 грн. 34 коп. недоотриманих процентів за користування банківським вкладом за договором №SAMDN01000724931024/8395 від 10.04.2012 року; стягнути з відповідача на користь позивача збитки від інфляції у сумі 299034 грн. 03 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 30880 грн. 99 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 60000 грн. 00 коп. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також з'явився, позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні, крім того, надав до суду письмові заперечення на позов. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Судом встановлено, що 31.08.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір №SAMDN25000719288209/8209 "Стандарт", згідно якого позивач передала банку суму вкладу 50 000,00 дол. США під 8% річних на строк 12 місяців з 31.08.2011 року по 31.08.2012 року (а.с.5). Крім того, 23.09.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір №SAMDN01000719992204/8208 "Стандарт", згідно якого позивач передала банку суму вкладу 174 200,00 дол. США під 7,5% річних на строк 6 місяців з 23.09.2011 року по 23.03.2012 року (а.с.6). Також, 10.04.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір №SAMDN01000724931024/8395 "Стандарт", згідно якого позивач передала банку суму вкладу 58 362,55 Євро під 7% річних на строк 6 місяців з 10.04.2012 року по 10.10.2012 року (а.с.7). В березні 2014 року позивач звернулася до банку з вимогою повернення згаданих банківських вкладів (а.с.8), проте їй було повідомлено про відмову з посиланням на те, що на даний час невизначено статусу території Криму і банком було призупинено обслуговування клієнтів та роботу відділень Кримського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк (а.с.10). Між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" 12.06.2014 року були укладені додаткові угоди, відповідно до яких у зв'язку з анексією майна та активів ПАТ КБ "ПриватБанк" а АР Крим, позивач дала згоду на продовження строків вкладів по всіх трьох укладених договорах на п'ять років до 12.06.2019 року (а.с.95-97). Позивач 21.10.2014 року надіслала на адресу відповідача вимогу про розірвання укладених додаткових угод від 12.06.2014 року та повернення вкладів (а.с.98). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст.610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як вбачається з умов договорів : №SAMDN25000719288209/8209 "Стандарт", №SAMDN01000719992204/8208 "Стандарт", №SAMDN01000724931024/8395 "Стандарт", а саме з п. 7, сторони мають право достроково розірвати договір повідомивши про це іншу сторону договору за два дні до дня розірвання договору і лише розірвання договору між сторонами є підставою для повернення вкладнику банківського вкладу. Однак, після укладення згаданих додаткових угод [PERSON] втратила право на дострокове розірвання договорів: №SAMDN25000719288209/8209, №SAMDN01000719992204/8208, №SAMDN01000724931024/8395 за власною ініціативою, оскільки добровільно зобов»язалась не пред»являти банку вимог про дострокове повернення вкладів. Таким чином, розірвати зазначені договори : №SAMDN25000719288209/8209, №SAMDN01000719992204/8208 , №SAMDN01000724931024/8395, що є підставою для повернення банківських вкладів, можна лише за рішенням суду, однак лише у разі істотного порушення договору другою стороною (банком). Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності істотного порушення договорів другою стороною (відповідачем), що стало б підставою як для розірвання договорів так і для повернення банківських вкладів, з огляду на те, що договори банківського вкладу закінчуються лише у червні 2019 року. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed