Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Верховинського районного суду з позовом про визнання недійсним правочинів до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", [PERSON], третьої особи на стороні позивача що не заявляє самостійних вимог: [PERSON], третіх осіб на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенство по управлінню заборгованістю" Позовні вимоги мотивує тим, що 06.08.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" був укладений договір про надання споживчого кредиту №1169754000. В забезпечення виконання по кредитному договору між банком та [PERSON], який діяв від її імені, на підставі дублікату довіреності, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 03.08.2007 року за реєстром №1527 (дублікат довіреності виданий цим же нотаріусом 07.08.2007 року за реєстром №1565) укладено договір іпотеки від 07.08.2007 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу за реєстром №2503, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку банку як Іпотекодержателю нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,7511 га., кадастровий номер 2620885001010030166, що знаходиться в с.Ходак Кривопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, яка придбана Іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу 06.08.2007 року за реєстром №2487 і право власності на яку в Іпотекодавця виникне в майбутньому, після виготовлення відповідного Державного акту. Вважає, що договір іпотеки недійсним з тих підстав, що приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу [PERSON] не вправі була здійснювати нотаріальну дію, а саме, договір іпотеки від її імені вчиняв [PERSON] на підставі дублікату довіреності від 03.08.2007 року, яку вона не видавала. Що стосується кредитного договору, то відповідачка вказує на те, що в неї немає жодного документу (меморіального ордеру, заяви про видачу готівки, платіжного доручення), які б вказували на перехід права власності на кредитні кошти в сумі 40000 дол.США до неї від Відповідача 1. Крім того, валютного рахунку, на який би ці кошти поступали на її ім'я не відкривалося, заявки на конвертацію 40000,00 дол.США в грошову одиницю України, вона не подавала. Вважає, що договір споживчого кредиту суперечить ряду норм чинного законодавства, а саме: процентна ставка, що є істотною умовою договору, вказана лише на перший місяць. Договір передбачає лише збільшення процентної ставки, і не передбачає зменшення.; позбавлення позичальника вільно обирати страхову компанію на весь період дії кредитного договору, у тексті договору банк нав'язує позичальнику страхування у рекомендованій банком страховій компанії; подання банком інформації, що не відповідає дійсності щодо наявності у нього генеральної та індивідуальної ліцензії на валютні операції; передавати права та обов'язки Банку за договором третій особі без отримання на це додаткової згоди Позичальника, що суперечить ст.520 ЦК України; вилучати продукцію у Позичальника без отримання на це додаткової згоди та відповідного судового рішення, пряме порушення ч.2 п.11 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", звертатись за інформацією про фінансове становище Позичальника до третіх осіб, порушено ч.5 п.11 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів"; обмежено право позичальника на справедливий кредитний договір, у договорі відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, що є істотною умовою договору - ціна. А тому, позивачка просить суд визнати договір про надання споживчого кредиту №11169754000 від 06.08.2007 року, договір іпотеки від 07.08.2007 року, укладений між банком та [PERSON]), який діяв від імені позивачки, на підставі дублікату довіреності, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу 03.08.2007 року за реєстром №1527 (дублікат довіреності виданий цим же нотаріусом 07.08.2007 року за реєстром №1565) посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу за реєстром №2503 визнати недійсними та стягнути з Відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 17.09.2014 року на підставі клопотання представника позивачки до участі до справи залучено в якості Третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог- [PERSON]; в якості Третьої особи № 1 на стороні Відповідача без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенство по управлінню заборгованістю"; в якості Третьої особи №2 без самостійних вимог на стороні відповідача - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу [PERSON]; в якості Третьої особи № 3 без самостійних вимог на стороні відповідача - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, подав заяву, в якій просить Відповідача 2 по справі [PERSON] поміняти на [PERSON] та позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові вручення. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Третя особи на стороні позивача що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] подала до суду відгук на позовну заяву, в якому підтримала позовні вимоги позивачки щодо підроблення документів, так як договір поруки №1/11169754000 від 06.08.2007 року був підроблений, про що свідчить висновок експертизи №09/03-122 від 04.06.2013 року. Просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Треті особи на стороні відповідача що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON], ТзОВ "Агенство по управлінню заборгованістю" в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Третя особа на стороні відповідача що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу [PERSON] подала заяву, в якій вказала, що на посвідчення договору іпотеки від 07.08.2007 року в неї були відповідні повноваження, що підтверджується копією наказу №185-Б від 20.07.2007 року, позовні вимоги не підтримує, просить справу розглядати без її участі. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів доданих до позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи, 06.08.2007 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" був укладений договір про надання споживчого кредиту №1169754000, згідно якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 40000,00 дол.США, що дорівнює еквіваленту 202 000 (двісті дві тисячі) грн. за курсом НБУ на день укладення Договору шляхом зарахування коштів на поточний рахунок №26201124131900 строком до 05 серпня 2022 року із сплатою за користування кредитом за перші 30 календарних днів 12,5% річних.(а.с.159-161). Тобто, договір встановлює процентну ставку на перші 30 днів - 12,5 % річних і по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду (п.9.2 умов Договору). Крім того, банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення. За змістом ч. 5 ст. ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять неправдиву інформацію про фактичний розмір відсоткової ставки, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Також в матеріалах справи відсудні докази які б підтверджували, що саме позивач [PERSON], згідно платіжних поручень отримувала кошти в сумі 40000,00 дол.США, що дорівнює еквіваленту 202 000 (двісті дві тисячі) грн. за курсом НБУ на день укладення Договору по кредитному договорі №1169754000 у банку. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця. Як визначено ст.215 ЦК України, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог які встановлені ст.203 даного закону, де зазначено, що саме зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам, особа яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг дієздатності, волевиявлення має бути вільним, правочин має вчинятись в письмовій формі і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Тому, враховуючи вище наведене суд вважає, що споживчий кредитний договір №11169754000 від 06.08.2007 року укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" слід визнати недійсними, оскільки він не відповідає вимогам наведеного законодавства. Також встановлено, що 03.08. 2007 року [PERSON] видала довіреність, якою уповноважила [PERSON] бути її представником в АКІБ «Укрсиббанк» і для цього надала йому право укладати від її імені договір іпотеки щодо земельної ділянки площею 7511 кв.м., що знаходиться в с.Ходак Кривопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області. Ця довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 170). 07.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] на підставі дублікату довіреності, укладено договір іпотеки, згідно якого передано в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,7511 га., що знаходиться в с.Ходак Кривопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області. Договір посвідчено приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним №2503. Від імені [PERSON] оспорюваний договір іпотеки підписав [PERSON] на підставі ніби то виданої нею довіреності в забезпечення виконання свого кредитного договору №11169754000 від 06.08.2007 року (а.с. 165-166). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Положеннями статті 203 ЦК України передбачено загальні умови, додержання яких є необхідним для чинності правочину. У силу ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. З наданого договору іпотеки вбачається, що [PERSON] передав в іпотеку земельну ділянку у забезпечення зобов'язання за кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Частиною 1 ст. 239 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Представник позивача стверджує, що [PERSON] такий правочин не схвалила, крім того, про існування довіреності від 03.08.2007 року на ім'я [PERSON] щодо надання йому права укладати від її імені договору іпотеки щодо земельної ділянки площею 7511 кв.м., що знаходиться в с.Ходак Кривопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, вона не знала, такої довіреності вона не надавала. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що договір іпотеки від 07.08.2007р., вчинений поза волею [PERSON], також слід визнати недійсним, оскільки, він породжує права та обов'язки, а саме, являється додатковим договором і спрямований на забезпечення виконання основного зобов'язання. Якщо судом доведено, що кредитний договір №11169754000 від 06.08.2007 року являється недійсним, то відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим кодексом. Що стосується договору поруки №1/11169754000 від 06.08.2007 року, поручителем за яким стала [PERSON], то встановлено, що мало місце підроблення документів, а саме підписи в графі "поручитель" від імені [PERSON] у договорі поруки №1/11169754000 від 06.08.2007 року виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с.225-228). На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд приходить до висновку, що звертаючись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, сторони виказали своє волевиявлення щодо своєї обізнаності процесуальними правами та обов'язками в цивільному процесі, таким чином, суд вважає, що вимоги ч 3 ст.10, ст.60 ЦПК України сторонам відомі, а саме: відповідачам відомо, що в цивільному процесі обов'язок щодо доказування своїх вимог покладається на сторони, а докази судом тільки оцінюються. За таких обставин, враховуючи наведене вище та досліджені у своїй сукупності докази суд вважає, що є підстави для задоволення заявленого позову в повному обсязі.

Outcome: approved