Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій з урахуванням прийнятих судом уточнень просить суд виселити [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 13.07.2007 року між ЗАТ "Агробанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 21.840.07.22 та позичальнику було надано кредит в розмірі 64500,00 доларів США. В якості забезпечення Кредитного договору № 21.840.07.22 від 13.07.2007 року між ЗАТ "Агробанк" та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 21.840.07.22.1 від 13.07.2007 року, предметом якого є належна [PERSON] на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також 13.07.2007 року між ЗАТ "Агробанк" та [PERSON] було укладено Договір поруки № 21.840.07.22.1, за яким остання поручилась відповідати за виконання позичальником всіх взятих перед кредитором зобов'язань в повному обсязі. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним Договором рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.01.2014 року на підставі іпотечного договору № 21.840.07.22.1 від 13 липня 2007 року, звернуто стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], на погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" за кредитним договором № 21.840.07.22.1 від 13 липня 2007 року. Відповідачі в добровільному порядку квартиру не звільняють, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні представник позивача Зарубін Є.В., який діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направленням на їх адресу судових повісток. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та наголосила, що спірну квартиру вона прийняла на особисте зберігання в межах виконавчого провадження, відкритого Московським ВДВС ХМУЮ, тому відповідач вважає, що відсутня можливість виселення її з цієї квартири, оскільки на неї покладена відповідальність за її зберігання. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, вислухавши думку відповідача, суд встановив наступне. 13.07.2007 року між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 21.840.07.22, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 64500,00 доларів США зі строком користування по 12.07.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних на суму залишку заборгованості по кредиту. В якості забезпечення виконання відповідачем основного зобов'язання за кредитним договором №21.840.07.22 між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір №21.840.07.22.1, посвідчений 13.07.2007 року. Предметом іпотеки за даним договором стала квартира [ADDRESS] Крім того, в якості забезпечення належного виконання умов Кредитного договору № 21.840.07.22 від 13.07.2007 року між [PERSON] та ЗАТ "Агробанк" був укладений Договір поруки №21.840.07.22.1 від 13.07.2007 року. 26.09.2011 року між ПАТ "Банк Восток", який є правонаступником всіх прав та зобов'язань, коштів та майна ПАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК", що згідно протоколу Установчих зборів акціонерів № 1 від 16.12.2008 року реорганізовано шляхом перетворення, є правонаступником всіх прав та обов'язків, коштів та майна ЗАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК", є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ЗАТ "Агробанк", та ТОВ "Кредекс Фінанс" укладено Договір відступлення права вимоги № 7, згідно умов якого ТОВ "Кредекс Фінанс" набуло права вимоги кредитора відносно [PERSON] за Кредитним договором № 21.840.07.22 від 13.07.2007 року, укладеного між ПАТ "Агробанк" та [PERSON], а також за Іпотечним договором № 21.840.07.22.1 від 13.07.2007 року та Договром поруки № 21.840.07.22 від 13.07.2007 року. 17.02.2014 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі і за договором № 21.840.07.22 від 13.07.2007 року, укладеним між ЗАТ "Агробанк" та [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2014 року по справі № 2033/3778/12 (суддя Бондарева І.В.), яке набрало законної сили, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Московський ВДВС ХМУЮ про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково та на підставі іпотечного договору № 21.840.07.22.1 від 13 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], звернуто стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], на погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за кредитним договором № 21.840.07.22.1 від 13 липня 2007 року, у розмірі 162652, 28 доларів США, із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надано право від імені [PERSON] укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною реалізації, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки квартири. Згідно з довідкою б/н від 29.01.2015 року, виданою ЖК «Простор-18», власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], який в даній квартирі не зареєстрований. В квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. У добровольному порядку відповідачі помешкання не звільнили. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має враховувати таке. Частинами 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», встановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Враховуючи, що відповідачами не виконано вимогу позивача про добровільне виселення з квартири, місячний строк виконання вимоги минув, проживання відповідачів у спірному будинку перешкоджає виконанню судового рішення, порушує права позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати суд залишає за позивачем на підставі його письмової заяви.

Outcome: approved