Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області тзвернувся в суд з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка відмовилася забрати з пологового будинку малолітню [PERSON], [INFO], покинувши її в дитячому відділенні Рахівської районної лікарні. Дитині, розпорядженням голови Рахівської РДА від 11.12.2014 року №301, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Вона перебуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Рахівської РДА та її влаштовано до обласного будинку дитини м.Свалява, де вона на даний час перебуває. Громадянці [PERSON] неодноразово було надано шанс щодо змсіни способу свого життя, однак, вона й надалі зловживає спиртними напоями, жодного разу не відвідувала свою дитину, участі у її вихованні не приймала. Відповідачка постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечувала дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливало на фізичний розвиток дояки та є підставою для позавлення відповідачки батьківських прав. У зв'язку з наведеним просять суд винести рішення, яким позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Також просять ухвалити рішення, яким стягувати з відповідачки аліменти на користь малолітньої [PERSON], встановивши їх на рівні 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з часу подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Призначені аліменти стягувати на особовий рахунок малолітньої [PERSON], відкритий у АБ "Укргазбанк" м.Свалява, розрахунковий рахунок № [NUMBER], поклавши судові витрати на відповідачку. Представник органу опіки та піклування Рахівської РДА - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить суд такі задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки не повідомляла, заперечень щодо позову суду не надавала. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідачка [PERSON], являється матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 02.12.2014 року. Розпорядженням голови Рахівської РДА №301 від 11.12.2014 року "Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування" було надано такого статусу [PERSON], [INFO], та доручено службі у справах дітей Рахівської РДА вжити заходів щодо влаштування дитини до сімейних форм виховання. Згідно розпорядження т.в.о. голови Рахівської РДА Медвідь В.В. від 30.12.2014 року № 331, було доручено службі у справах дітей РДА здійснити відповідні заходи щодо тимчасового влаштування малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка залишилася без батьківського піклування та знаходиться у дитячому відділенні Рахівської районної лікарні, на повне державне утримання до обласного будинку дитини м.Свалява. За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Згідно акту закладу охорони здоров'я, та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько)), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я від 07 листопада 2014 року, дитину [PERSON], [INFO], яка поступила до закладу охорони здоров'я 21.10.2014 року, у день виписки не забрали додому. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON], як мати [PERSON], життям дитини не цікавиться, дитину, яка перебуває в ОБД м.Свалява, не відвідує, участі у її вихованні не приймає, що підтверджується повідомленням головного лікаря Обласного будинку дитини м.Берегово- В.М.Бейреш №1061 від 14.12.2015 року. Характеристика на відповідача, яка була складена сільським головою с.Лазещина - І.І.Пранничуком, є підтвердженням того, що [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, ніде не працює, ІПД не займається. Голова Рахівської райдержадміністрації П.В. Басараба надав висновок №03-18/76 від 05.02.2016 року, відповідно до якого вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO], відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], оскільки вона зовсім не цікавиться розвитком та життям дитини, постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зловживає спиртними напоями, що негативно впливало на фізичний розвиток дитини. Окрім свідомого ухилення відповідачки від утримання дитини, що відповідає ухиленню від батьківського обов'язку щодо забезпечення дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, як складової виховання, судом встановлено, що відповідачка не являється інвалідом, психічно хворою чи слабоумною людиною, натомість є особою молодого віку, працездатною, отже очевидна свідома умисна поведінка останньої щодо ухилення від обов'язку належного виховання дитини, тобто не піклування про її фізичний і духовний розвиток, відсутність інтересу щодо її виховання, не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, є причиною для позбавлення батьківських прав [PERSON]. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні доведено факт свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої [PERSON], суд дійшов висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що наразі дитина перебуває на повному державному утриманні в обласному будинку дитини Управління охорони здоров"я Закарпатської обласної державної адміністрації, що стверджено повідомленням цього закладу № 1061 від 14.12.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участь в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідачка зобов'язана надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Таким чином, суд, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, те, що вона є малолітньою, не має доходу, матеріально-побутові умови її задовільні, оскільки дитина перебуває в обласному будинку дитини на повному державному утриманні, та матеріальне становище відповідачки, яка є працездатною, при цьому протилежне відповідачкою не доведено, прийшов до висновку, що з відповідачки на користь дитини слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 02.02.2016 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачки в спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі по 1102 гривні 40 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved