Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2008 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №06010649497 А за умовами якого позивач надав кредит в сумі 37 250 грн., зі сплатою 12.5 % річних від непогашеної суми кредиту, за умовами договору кредит підлягає погашенню до 10.02.2013 року. Відповідач належним чином не виконав умови договорів, в результаті чого станом на 10.04.2016 року має заборгованість в сумі 59 827,31 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, проте надав заперечення в яких посилався на те, що відповідно до кредитного договору 18.02.2008 року за №06010649497, встановлюється загальна позовна давність у три роки. Також позивач не надає доказів поважних причин пропуску позовної давності і не обґрунтовує причини відновлення або пропуску строків позовної давності. Вказував на те, що позивач не повідомив його про укладення договору купівлі продажу кредитного портфелю між ТОВ «Простофінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» протягом 10 робочих днів. Позивачем замовчується факт подачі раніше позову з боку ТОВ «Простофінанс» про стягнення заборгованості в сумі 37250.00 грн. та сум по відсоткам та комісії 2009 року, в підтвердження надав виконавчий лист 2-534 від 01.07.2009 року. Позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно зі\~статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до частини 2\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Відповідно до кредитного договору, - при невиконанні або неналежному виконанні позичальником грошових зобовязань щодо сплати щомісячних платежів, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати неустойки в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу. Згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України\~охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р та від 02.12.2015 року № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська Рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція. Національний банк України своїми листами\~ від 13 жовтня 2014 року №47-411/58939 від 05 листопада 2014 року та №18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог\~ Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час проведення антитерористичної операції. Отже, незважаючи на те, що дія Переліку пунктів, де проводиться антитерористична операція, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р була зупинена, в подальшому було прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12. 2015 року за № 1275-р, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, в тому числі стаття 2, яка забороняє нарахування пені та/або штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами, підлягає застосуванню, оскільки цей закон не скасований, а також у звязку із тим, що прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором, нараховувати заборонено, а тому позов ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині стягнення штрафу, які нараховані після 14.04.2014 року, є необґрунтованим та задоволенню не підлягають, тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги частково, в розмірі 1974,25 856,75 = 1117 грн. 50 коп. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378грн.00коп., що підтверджується квитанцією, який на підставі ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з кредитним договором №06010649497 від 18.02.2008 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 37 250 грн., зі сплатою 12.5 % річних від непогашеної суми кредиту, за умовами договору кредит підлягає погашенню до 10.02.2013 року (а. с. 5-7), розмір заборгованості підтверджено розрахунком (а. с. 22). На підставі вище викладеного, та

Outcome: partial