Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 25 липня 2003 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] року у подружжя народилася донька [PERSON] На теперішній час шлюб між сторонами справи розірвано. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2010 року у справі №2-4115/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 травня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Як стверджувала позивач, примусове виконання згаданого рішення суду здійснюється головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю. [PERSON] зазначала, що відповідач усіляко ухиляється від виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2010 року у справі №2-4115/2010, допустив заборгованість зі сплати аліментів у сумі 169218,44 грн. З цих підстав позивач, покликаючись на норму ст. 196 СК України, просила суд стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2015 року по вересень 2018 року у сумі 480555,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. 25 липня 2003 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. [INFO] року у подружжя народилася донька [PERSON] (а. с. 45). 19 березня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 46). Ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2010 року у справі №2-4115/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 травня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Указане судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили (а. с. 41). 30 липня 2010 року Краматорським міським судом Донецької області видано виконавчий лист на виконання згаданого судового рішення (а. с. 43, 44). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Осипенко В.О. від 01 лютого 2011 року відкрито виконавче провадження №24077567 з виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2010 року у справі №2-4115/2010 (а. с. 112). На сьогодні примусове виконання згаданого рішення суду здійснюється головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю. Ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. У частині дев'ятій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], стягнуті за рішенням суду. Розмір заборгованості за аліментами [PERSON], нарахованої за період з травня 2010 року по вересень 2018 року, становить 169218,44 грн, що підтверджується розрахунком від 05 жовтня 2018 року, здійсненим головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю. (а. с. 37). Спору з приводу розміру заборгованості відповідача за аліментами немає, сторони погодились з її розрахунком, здійсненим державним виконавцем. Так, в матеріалах виконавчого провадження №24077567 відсутні заяви боржника чи стягувача про незгоду з розрахунком розміру заборгованості (а. с. 68-120). Відповідно до ст. 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: E = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) +……….(An х 1% х Qn), де: E - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року №646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі №695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №239/306/17 від 05 грудня 2018 року у справі №372/264/15-ц. При цьому суд звертає увагу позивача на те, що заборгованість зі сплати аліментів за певний місяць виникає у перший день місяця, який є наступним за цим місяцем (наприклад, якщо аліменти не були сплачені за липень 2018 року, заборгованість з їх виплати виникає з 01 серпня 2018 року). Позивачем [PERSON] заявлено до стягнення пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2015 року по вересень 2018 року у сумі 480555,00 грн. Розрахунок пені здійснено позивачем неправильно. Так, пеня за прострочення [PERSON] сплати аліментів за період з січня 2015 року по вересень 2018 року включно становить: 617932,59 грн (1346,00 грн х 1% х 1338) + (1524,75 грн х 1% х 1310) + (1579,00 грн х 1% х 1279) + (1664,00 грн х 1% х 1249) + (1582,75 грн х 1% х 1218) + (1694,75 грн х 1% х 1188) + (1725,00 грн х 1% х 1157) + (1652,25 грн х 1% х 1126) + (1692,50 грн х 1% х 1096) + (1900,75 грн х 1% х 1065) + (1772,25 грн х 1% х 1035) + (2121,50 грн х 1% х 1004) + (1781,50 грн х 1% х 973) + (1971,50 грн х 1% х 944) + (2091,00 грн х 1% х 913) + (2057,00 грн х 1% х 883) + (2020,00 грн х 1% х 852) + (2137,50 грн х 1% х 822) + (2162,25 грн х 1% х 791) + (2146,50 грн х 1% х 760) + (2176,25 грн х 1% х 730) + (2187,75 грн х 1% х 699) + (2252,00 грн х 1% х 669) + (2773,50 грн х 1% х 638) + (2323,00 грн х 1% х 607) + (2458,00 грн х 1% х 579) + (2752,75 грн х 1% х 548) + (2697,00 грн х 1% х 518) + (2639,50 грн х 1% х 487) + (2772,75 грн х 1% х 457) + (2853,00 грн х 1% х 426) + (2768,25 грн х 1% х 395) + (2855,75 грн х 1% х 365) + (2863,50 грн х 1% х 334) + (2863,50 грн х 1% х 304) + (2863,50 грн х 1% х 273) + (2917,00 грн х 1% х 242) + (2917,00 грн х 1% х 214) + (3347,00 грн х 1% х 183) + (3287,50 грн х 1% х 153) + (3321,50 грн х 1% х 122) + (3321,50 грн х 1% х 92) + (3459,00 грн х 1% х 61) + (3459,00 грн х 1% х 30) = 32929,26 грн. Оскільки сума пені за положеннями ч. 1 ст. 196 СК України не може перевищувати 100% заборгованості за аліментами, пеня за прострочення [PERSON] сплати аліментів не може бути більшою 169218,44 грн. Згідно з нормою ч. 2 ст. 196 СК України суд управі зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] не працевлаштований, він не є власником будь-якого нерухомого майна, транспортних засобів, ураховуючи те, що пеня повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов'язання, а не перетворюватись на непомірний тягар для нього, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів до 50000,00 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 50000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial