Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

29 травня 2019 року позивачка звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 12 липня 2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На даний час сторони не проживають разом, шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. Як відомо позивачці, відповідач працює в Московській області, м. Одінцово, вул. Маршала Жукова, 34 прим. 36 , ТОВ "Будсервіс", має постійний дохід, який становить близько 67000,00 грн., а тому, на її думку, має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Дитині потрібна матеріальна допомога, тому позивачка змушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей. Позивач просила стягувати з [PERSON] на її користь, щомісяця аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від 67000,00 грн з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась з поважних причин. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, просив призначити аліменти на утримання дітей у розмірі 3500,00 - 4000,00 грн. щомісяця. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 9 грудня 2008 року, сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 жовтня 2012 року, сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки № 02-03-07-467 від 22 травня 2019 року, виданої Виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: донька - [PERSON] , 2008 року народження, син - [PERSON] , 2012 року народження, діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні (а.с. 6). Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року) (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, законовством визначено два види стягення аліментів або в частці від заробітку, або в твердій грошовій сумі з урахуванням індексу інфляції, і право вибору способу стягнення належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Зважаючи на викладене, вимога позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від 67000,00 грн з урахуванням індексу інфляції, підлягають до задоволення частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Також суд не може прийняти до уваги твердження відповідача про можливість сплати аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3500-4000 грн., оскільки знову ж таки право вибору порядку сплати аліментів належить позивачці. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. За таких обставин, враховуючи викладене вище, наявні у справі докази, та те, що батьки в рівній мірі, відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зважаючи на принципи розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду до досягнення дітьми повноліття, що є достатнім для належного утримання неповнолітніх дітей. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісіт) гривень 40 копійок, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Зважаючи на те, що сторони по справі не з`явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їхньої участі, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Outcome: partial