Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із подальшою уточненою позовною заявою до відповідача з позовом про визнання 30/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , які належить [PERSON] та складаються з приміщень № 2-1 по № 2-8 у житловому будинку літ. "А" загальною площею 50 кв.м., житловою 31,8 кв.м., літньої кухні літ. "Ї" площа забудови 31 кв.м. - спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку в спільному майні подружжя, що складається з 30/100 часток домоволодіння [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд. В обгрунтування позову посилался на те, що з 23 липня 1988 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, після укладення шлюбу вони з чоловіком стали постійно проживати у домоволодінні по [ADDRESS] в будинку його бабусі та дідуся. 31 березня 1989 року [PERSON] отримав у спадщину 10\\100 часток вказаного домоволодіння , з того часу вона та їх спільні повнолітні діти постійно зареєстровані за вказаною адресою. В подальшому після смерті дідуся [PERSON] , який помер в 1992 році, за ним на підставі рішення суду визнано право власності в порядку спадкування на 60/300 часток вказаного домоволодіння. На даний час шлюбні відносини між ними припинені відповідач вигнав її з будинку, в якому вона прожила 28 років, іншого житла в неї не має. Проте вона за спільні кошти і власною працею брала участь у будівництві прибудови до будинку та господарських споруд, здійснювала спільно з відповідачем витрати на ремонт будинку та його поліпшення. З 1989 по 2006 рік вони спільно з чоловіком побудували житлову прибудову літер А4, житловою площею 12,4 кв.м., сіни літ а6, загальною площею 8,7 кв.м., літню кухню літер Ї, загальною площею 31 кв.м., що не є самочинним будівництвом. Посилаючись на положення ст. 25 КпШС та ч.1 ст. 62 СК України, оскільки спадкове майно чоловіка істотно збільшилося у своїй цінності за час перебування їх у шлюбі та за рахунок спільних затрат, просила про задоволення позову. В січні 2018 року відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог. Відповідач зазначає, що дійсно, після отримання у спадок вказаного домоволодіння він добудував веранду, ванну, туалет та коридор, але при цьому лише він особисто здійснював витрати на поліпшення будинку, як грошові, так і будівельними матеріалами. Дружина працювала вихователем у дитячому садку, дійсно як жінка доглядала за будинком, проте поліпшення та прибудови до будинку здійснювалися виключно за його рахунок без будь-якого матеріального вкладу. Ухвалою суду від 24.10.2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.10.2017 року, накладено обтяження у вигляді арешту на 10/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . Заборонено укладати усі види угод, пов`язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна. Ухвалою суду від 30 січня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 квітня 2018 року. Задоволено клопотання представника позивача та витребувано у КП ММБТІ іневентаризаційну справу на домоволодіння [ADDRESS] . Викликано судове засідання в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .Викликано в судове засідання в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.04.2018 року зупинено провадження, у зв`язку з призначенням судової будвельно-технічної експертизи. 16.07.2018 року на адресу суду надійшов висновок експерта №125-042 експертизи. Ухвалою про поновлення провадження у справі від 18.07.2018 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання у справі на 01.11.2018 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.11.2018 року зупинено провадження, у зв`язку з призначенням додаткової судової будівельно-технічної експертизи. 13.02.2019 року на адресу суду надійшов висновок експерта №125-042/1. Ухвалою суду про поновлення провадження у справі від 15.02.2019 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання у справі на 30.05.2019 року В судовому засіданні позивачка просила про задоволення позову в повному обсязі з викладених в ньому та у висновках експертизи підстав. Відповідач та його представники позов не визнали в повному обсязі. [PERSON] суду пояснив, що житлову будову він не будував , він лише переобладнав кухню в житлову кімнату, там мвже народилися його діти. Фактично він лише заклав один дверний отвір та пробив інший і все. Будівництво прибудови, де розміщена ванна, вбиральня та коридор, а також літньої кухні вже після 1989 року і до 1993 року , але наполягав, що будув це виключно за власні кошти та сам діставав дефицитні будівельні матеріали. Дружина не приймала участі в будівництві ні власними коштами, адже у виховательки низька зарплата була, ні власною працею. З тих пір як він отримав частину будинку у спадок, у будинку 1917 року забудови, нічого не змінилося, гниють балки на стелі, сиплется шукатурка, вони ж робили лише косметичний ремонт, жодного капітального ремонту, як того потребує будинок, не робилося. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вислухавши експерта, дослідивши матеріали справи та матеріали інвентаризаційної справи, суд доходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 23 липня 1988 року. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 04 квітня 1989 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.03.1989 року [PERSON] є власником 1\\3 частини спадкового майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яке складається з 30\\100 часток домоволодіння по [ADDRESS] . Право власності відповідача на 10/100 часток вказаного домоволодіння зареєстровано в установленому законом порядку 04.04.1989 року. На підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.11.2004 року [PERSON] належить право власності на 60/300 часток вказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, станом на час звернення до суду, [PERSON] є власником 30/100 часток спірного домоволодіння. Згідно технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] станом на 2008 рік, воно складається з житлового будинку літер Б та житлового будинку літер А, який складається з двох квартир. Сторонами не заперечується, що фактично відповідач користується квартирою № 2 в житловому будинку літер А , яке складається з приміщень 2-1 - кухня площею 4,8 кв.м.; 2-2 коридор, площею 4,7 кв.м.; 2-3 житлова площею 7,7 кв.м., 2-4 житлова , пдощею 11,7 кв.м.; 2-5 житлова, площею 12,4 кв.м., 206 коридор площею 5,0 кв.м.; 2-7 вбиральня, площею 0,7 кв.м.; 2-8 ванна, плоощею 3,0 кв.м., а всього загальною площею 50,0 кв.м., житловою 31,8 кв.м. При цьому з матеріалів інвентарної справи БТІ вбачається, що такий реальний виділ у користування вказаних житлових приміщень ( 2-х житлових кімнат, площею 11,7 кв.м. та 7,7 кв.м., кухні площею 12,4 кв.м.та частини двох коридорів та кладової ) було визначено правопопереднику відповідача [PERSON] , ще в 1972 році за рішенням Центрального районного народного суду. При цьому з матеріалів БТІ також чітко вбачається, що ( а.с. 193), приміщення 2-5 в житловому будинку літер А- просто переобладнане з кухні в житлову кімнату і залишилося у тих самих лінійних розмірах, як стном на 1959 рік), тоді як приміщення 2-6 - 2-8 , загальною площею 8,7 кв.м є реальною прибудовою , поточні зміни в цьому зафіксовані в приміщенні 2-5 - 09 червня 1989 року, в приміщеннях 2-6-2-8- після 2003 року ( остаточно 25.08.2008 - а.с. 329 інвентарної спрваи БТІ). Згідно довідки КП ММБТІ від 05.10.2017 року, житлова прибудова літер А4, переобладнано з нежитлової, житлова площа 12,4 кв.м., сіни літер а6 , в яких розташовані приміщення 2-6 - 2-8, загальною площею 8,7 в.м. , та літня кухня літер Ї, розмірами 6,37х4,86 м. ( 1991 року забудови) - не є самочинним будівництвом та не підлягають прийняттю в експлуатацію. Самочинними спорудами є сарай літер Ш(2006 року) , площа забудови 25,2 кв.м. З трудової книжки позивача вбачається, що вона працювала на посаді виховательки дитячого садка безперевно з 06.09.1988року по щонайменше 30.11.2006 р. Як пояснили допитані в якості свідків в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є друзями родини [PERSON] та сусідами, прибудова сіней до спірної частини будинку та будівництво літньої кухні дійсно здійснювалася [PERSON] вже після того, як він з дружиною [PERSON] вселився у належну його бабусі з дідусем частину будинку. При цьому доставляння будівельних матеріалів здійснював сам [PERSON] , проте за чиї кошти - їм невідомо. При цьому [PERSON] приймала посильну часть у допомозі при будівництві та внутрішньому ремонті. Згідно Висновку № 125-042 судової будівельно-технічної експертизи від 11.07.2018 року та висновку додаткової експертизи № 125-042/1 від 31.01.2019 року, у період з квітня 1989 року по час проведення експертизив 30/100 частині житлового будинку літер А-1 в складі квартири № 2 та надвірних господарських будіванль та споруд, які належать [PERSON] , в домоволодіння [ADDRESS] виконувалася реконструкція (добудова, перебудова, нове будівництво), а саме житлової прибудови А4, сіней літер а6, літньої кухні літер Ї, які не є самочинним будівництвом в порівнянні з цією ж часткою в складі частини житлового будинку з прилеглими до неї спорудами станом на 04.04.1989 року. На підставі розрахунків експерта, поліпшення в частині вказаного домоволодіння, які були виконані з 04.04.1989 року складають в частковому співвідношенні - 70 % від 30/100 часток , в вартістному співвідношенні на 323262 грн (430500 грн- 107238 грн), яка визначена по розрахунку ринкової вартості , визначеною експертом . Як пояснила в судовому засіданні експерт Лесків С.А., при проведенні данної експепртизи було враховано, що в 1991-1993 роках було побудовано літню кухню літер Ї, та прибудову житлову а4 та сіні літер а6- але такі дані взяті з матеріалів інвентарної справи БТІ № 236 на вказане домоволодіння ( заведена 12.05.1945 року, сам житиловий будинок літер А до 1917 року побудови) і за основу взято 30,5 кв.м. станом на 1989 рік, і 50 кв.м на сьогодні в житловому будинку літ. А1. При цьому відповідач не заперечував, що прибудова сіней літ. "а6" будувалася ним вже на початку 90-х років, літня кухня літер Ї будувалася приблизно в 1993 році. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Так, з висновків судової експертизи вбачається, що експерт не врахував у вартість будинку станом на квітень 1989 року площу житлової кімнати 2-5, площею 12,4 кв.м. , при цьому це приміщення враховане експертом як прибудова і враховано в поліпшення будинку, яке збудоване після 04.04.1989 року. Але при цьому в мотивувальній частині експертизи зазначено, що це приміщення існувало на той час, але було самочинно переобладнано з нежитлової в житлову кімнату. Більш того, з матеріалів інвентаризаційної справи БТІ чітко вбачається, що це приміщення існувало в таких самих розмірах і в тому самомі місці ще станом на час першої інвентаризації в 1945-1951 роках. Як пояснив відповідач, він дійсно заклав один дверний отвір та пробив інший ( і це також відображено у технічних планах будинку літер А в матеріалах БТІ), при цьому в цій кімнаті вже народилися його діти (перша дитина у сторін народилася 30 березня 1989 року), і жодних доказів того, що відповідачка приймала участь саме в переобладанні цього приміщення в житлову кімнату і що це переобладанання вплинуло на істотне збільшення вартості житлового буднику - суду не надано, і про таке жодним чином не відображено в судовій експертизі. Як вбачається з висновків першої та додаткової судової будівельно-технічної експертиз, при встановленні ринкової вартості спірного будинку було використано порівняльний підхід аналогів продажу із застосуванням коригування на торг К1, коригування на місце розташування К2, коригування на наявність інженерних комунікацій К3 та коригування на правовий статус земельної ділянки К4. В судовому засіданні експертом зазначено, що окремо визначена вартість житлового будинку вказана як оціночна, адже лише домоволодіння як комплекс будівель та споруд, який розташований на земельній ділянці, може мати ринкову вартість. Разом з тим, оціночна вартість житлового будинку розрахована на основі ринкової вартості всього домоволодіння та питомої ваги вартості кожної окремої будівлі в загальні вартості домоволодіння. Суд не може погодитися, з висновком експертизи в тій частині, що експерт взяв до уваги оціночну вартість спірного житлового будинку до моменту проведення поліпшень, але без врахування прміщення 2-5, та оціночну вартість житлового будинку станом на 2018 рік без врахування комплексного підходу без врахвання вартості літньої кухні , і погодитися з висновком , що вартість вказаного житлового будинку збільшилася на 70 відсотків. Отже суд вважає за необхідне відхилити висновок експертизи в цій частині як такий, що не узгоджується з іншими доказами по справі, отже не приймає до уваги посилання позивачки, що вартість цієї кімнати 2-5, площею 12,4 кв.м. слід врахувати у частку, яка належить до спільної сумісної власності подружжя, а все ж таки відноситься до особистої приватної власності відповідача як майно, отримане в порядку спадкування. При цьому оскільки у висновках експертизи відсутня встановлена вартість в цілому всієї належної [PERSON] частки будинку, а лише частки у будинку без врахування господарських будівель і споруд, то суд виходить з встановленої інвентаризаційної вартості всього домоволодіння у складі 50 кв.м в будинку літер А та літня кухні літер Ї, котельня літер М, літер № 4 водяна колонка = становить 159 083 грн, при цьому вартість літньої кухні становить 37 604 грн. За такого, простим математичним розрахунком судом встановлено, що вартість літньої кухні становить 24 відсотки від вартості частки домоволодіння, що належить відповідачу ( 37604 : 1590836х100%). Як вбачається з висновку експертизи вартість 1 кв.м. вказаного житлового будинку (частка, що належить [PERSON] ) складає 8610 грн станом на час проведення експертизи (липень 2018 року), загалом 50 кв.м = 430 500 грн, а станом на 04 квітня 1989 року - вартість 1 кв.м. складає 3516 грн, загалом 30, 5 кв.м.= 107 238 грн. За такого, вартість будинку станом на квітень 1989 року повинна складати з урахуванням приміщення 2-5 у складі цієї частки = 150 836, грн ( 107238 +3516х12,4). Згідно висновку експертизи, вартість добудованих сіней літер "а6" складає : станом на 1989 рік - 30589,2 грн, что становило 20,2% від вартості будинку ( 30589:150834х100%), а станом на 2018 рік -17,4% ( 74907:430500х100%). За такого , суд приходить до висновку, що прибудова сіней літер "а6" збільшила вартість будинку на 18,8 % ( (20,2+17,4):2). Будівництво літньої кухні збільшило вартість вищевказаної частки у домоволодінні на 24%. За такого, простим математичним розрахунком судом встановлено, що з 1989 року вартість 30/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] збільшилася за час перебування у шлюбі з [PERSON] на 42,8 % (18,8+24), що є спільною сумісною власністю подружжя - як частка у майні чоловіка, яка належала йому до шлюбу, проте істотно збільшилася під час перебування сторін у шлюбі, а отже частка позивачки в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя становить 21,4 %, що дорівнює 1\\5 частці від 30/100 часток у вказаному домоволодінні. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» СК України, зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Згідно частиною першою статті 24 КпШС, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Відповідно до статті 25 КпШС України, який діяв у період проведення спірної частини будівництва, та статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених зазначеною нормою правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Питання про визнання майна, що належить на праві особистої власності одному з подружжя, їх спільним сумісним майном вирішується у разі, якщо в період шлюбу суттєво збільшилася його цінність внаслідок трудових або грошових витрат другого з подружжя або їх обох. Вклад у покращення майна повинен бути вагомим, тобто таким, внаслідок якого суттєво збільшилася цінність майна. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкту. Оскільки законодавцем (тим більше за положеннями КпШС) презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов`язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього. Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, яке є особистою приватною власністю одного із подружжя, у придбанні (набутті) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Наведене узгоджується із правовим висновком, висловленим Верховним Судом України у постанові від 08 листопада 2017 року в справі № 6-1447цс17. За наведеного, майно, що належало одному з подружжя не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеномустаттею 25 КпШС (ст.62 СК) України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом. Крім того, збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкту. Так, судом встановлено, що вартість спірного будинку істотно збільшилася внаслідок спільних трудових та грошових затрат - унаслідок здійснених подружжям за час шлюбу поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт, які з урахуванням висновків судових будівельно-технічних експертиз від 11.07.2018 року та від 31.01.2019 року призвели до збільшення ринкової вартості спірного житлового будинку на 42% , отже у відповідності до положень ст. 25 КпШС та статті 62 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, спільною сумісною власністю такий будинок є лише на суму вартості будинку після його поліпшення подружжям- тобто на 2\\5 частини цього будинку. За такого, виходячи з рівності часток подружжя при поділі спільного сумісного майна згідно положень ч. 1 ст. 70 СК України, позов підлягає частковому задоволенню і слід визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/5 частину від 30/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , які належать [PERSON] ,що становить 6\\100 часток цього домоволодіння. Відповідно дот ст. 1414 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Доказів сплати вартості проведених судових експертиз позивачем сууд не надано.

Outcome: partial