Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою з наступними вимогами: визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному вище житловому будинку фактично проживає лише він. Проте, крім нього, зареєстровані ще [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] до поділу житлового будинку, який відбувся 11.07.2018, фактично проживали в іншій ніж він частині житлового будинку, який колись мав адресу: [ADDRESS] . Але, після поділу вказаного будинку вони, проживають вже в житловому приміщенні, яке має нову адресу, а саме: [ADDRESS] , та мають намір змінити в подальшому реєстрацію свого місця проживання. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за даною адресою фактично ніколи не проживали, їх місце проживання за погодженням із колишнім власником будинку було лише зареєстроване з 2016 року. Будь-яких особистих речей останніх у його зазначеному будинку не зберігається, будь-яких перешкод для проживання вказаним особам у даному будинку він не чинив. Факт реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у його житловому будинку спричиняє йому значні незручності та порушення його прав. Через таку реєстрацію [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] він не має можливості звернутися до органів соціального захисту населення щодо призначення йому житлової субсидії, нарахування деяких видів комунальних послуг здійснюється з огляду на кількість осіб прописаних у вказаному будинку та інше. З огляду на вимоги Цивільного кодексу України та Житлового кодексу Української РСР, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 10.10.2019 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 12.11.2019. 12.11.2019 в зв`язку з першою неявкою відповідачів підготовче засідання було відкладено. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2019. 10.12.2019 в зв`язку з першою неявкою відповідачів судове засідання було відкладено. 28.01.2020 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які повідомлялися рекомендованими листами, направленими їм судом, що повернулися з відмітками "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", "за закінченням строку зберігання ", "відсутній адресат" (а. с. 24, 27, 30, 42, 45, 48, 57, 60, 63, 66), та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 33, 34, 35, 52, 53, 54), не повідомили про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавали. Представник третьої особи Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, що не перешкоджає судовому розгляду. Суд не має відомостей про причину повторного нез`явлення відповідачів, які повідомлялися про дату, час і місце судового засідання у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, не надали будь-яких заяв, у тому числі відзиву, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) відповідно до частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право користування житловим приміщенням у вигляді будинку [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] на підставі Договору про поділ майна, що є спільною частковою власністю від 11.07.2018, посвідченого Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М. та зареєстрованого 11.07.2018 під № 1209, рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради № 87 від 09.08.2018, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139939910 від 02.10.2018 (а. с. 6-9). Даними довідок Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області № 5277 від 10.09.2019, № 02-19/1150 від 03.10.2019, № 02-19/1151 від 03.10.2019, № 02-19/1177 від 15.10.2019 підтверджується, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON] , [INFO] , стороння особа [PERSON] , [INFO] , стороння особа - [PERSON] , [INFO] , стороння особа - [PERSON] , [INFO] , стороння особа - [PERSON] , [INFO] , стороння особа [PERSON] , [INFO] (а. с. 10, 16, 17, 22). З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 11.09.2019 депутатом Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області Жижурою А. Д., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] За вказаною адресою зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Фактично за даною адресою, за показаннями свідків та власника будинку, проживають наступні особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Як свідчить власник даного будинку [PERSON] , що підтверджують свідки, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично за даною адресою ніколи не проживали, а лише з 2016 року їх місце проживання було зареєстроване за такою адресою. В ході обстеження будинковолодіння особистих речей [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] виявлено не було (а. с. 11). Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Позивачем надані докази того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в належному йому житловому приміщенні, понад рік у спірному житловому приміщенні не проживали без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачами щодо збереження за ними права користування цим житловим приміщенням. Відповідачами не надано доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач у позовній заяві не вимагав відшкодування за рахунок відповідачів судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України не вирішувалося.

Outcome: approved