Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Краснокутського районного суду з вище вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач Мотивує свої вимоги тим, що 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпоромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязанннях, а згідно з п. 4.2. внаслідок пердачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимоги (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забпепечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 99/06 від 09.11.2009 року. Також АТ «Дельта Банк» набув права вимоги за забезпечувальними договорами, а саме за іпотечним договором № 66/06-Z. 30.06.2010 року АТ «Дельта Банк» прийняв на баланс заборгованість за кредитним договором № 99/06 від 09.11.2009 року. В заяві про уточнення позовних вимог від 23.08.2013 ПАТ «Дельта Банк» зазначає про те, що станом на 23.08.2013 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором № 99/06 у сумі: 20996,64 грн. з яких: 0 (нуль) грн. - заборгованість за відсотками; 20996,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту. В судових засіданнях представник позивача вимоги підтримував, просив їх задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. У подальшому подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] і її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити, в своїх поясненнях посилались на надані в судовому засіданні письмові заперечення на позовну заяву, зміст яких зводиться до того, що відповідач не має заборгованості по тілу кредиту перед позивачем. Згідно положень норм Цивільного - Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного - Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного - Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням наведених вище норм цивільного - процесуального Кодексу України, заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 березня 2011 року приватним нотаріусом [PERSON] відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 ркоу № 1172 був вчинений виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зв'язку з заборгованістю за кредитним договором № 99/06 від 09 листопада 2006 року (сума заборгованості за кредитом 64166,81 гривень, сума заборгованості за відсотками 10586,17 гривень). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2011 старшого державного виконавця Дрібної Юлії Анатоліївни Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ було відкрито виконавче провадження № 29159483 з виконання виконавчого напису № 851 від 10.03.2011 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» в сумі 74752, 98 гривень заборгованості по договору кредиту та 3000,00 грн. витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусу. Відповідач [PERSON] 30.10.2012 сплатила 77752,99 гривень на рахунок Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ, що підтверджується копією заявки на переказ готівкових № 2285.959.1 (а.с. 88). Розпорядженням № 29159483 В-7 від 07.11.2012 Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ, платіжним дорученням № 3388 грошова сума у розмірі 77752,98 була перерахована ПАТ «Дельта Банк» як задоволення вимоги по виконавчому напису нотаріуса реєстровий № 851. В силу ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», стягувач має право подати заяву про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа. Як вбачається з посвідчених копій матеріалів виконавчого провадження, заява ПАТ «Дельта Банк» про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ не надходила. Згідно ч.1 статті 1089 Цивільного кодексу України, визначено, що за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Загальний порядок здійснення переказу коштів в Україні, а також відповідальність суб'єктів переказу регулюються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Відповідно до пункту 32.3 статті 32 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 Закону. Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі-Інструкція), яка регулює порядок здійснення безготівкових розрахунків, встановлено, що банки перевіряють відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів на відповідність вимогам пунктів 2.4 та 2.5 Інструкції та додатку 8 до неї. Реквізит платіжного доручення "Призначення платежу" заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України і відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту лише за зовнішніми ознаками (пункт 3.8 Інструкції). Як вбачається з зазначених вище доказів а також з вищенаведених положень діючого законодавства України, ПАТ «Дельта Банк» реалізував право на захист своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, пред'явив виконавчий напис до виконання і отримав повністю грошові суми, зазначені у виконавчому написі нотаріуса [PERSON] (реєстровий № 851, а.с. 90-91). Таким чином, у відповідачів відсутня заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20996,64 грн. перед ПАТ «Дельта Банк». Більш того, в силу ч. 2. ст. 517 Цивільного кодексу України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Позивачем не було надано доказів надання боржникам доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні за кредитним договором № 99/06 від 09 листопада 2006 року, в той час, як співвідповідач [PERSON] вимагала надання таких доказів у відповідній заяві . Тому суд критично ставиться до відомостей про нарахування ПАТ «Дельта Банк» відсотків за укладеним кредитним договором № 99/06 від 09 листопада 2006 року (відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту 9906 від 09.11.2006 станом на 23.08.2013. Враховуючи вище наведене,

Outcome: dismissed