Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складають такі вимоги: 1) Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором № 195/14 від 28 січня 2014 року в розмірі 35974 грн. 73 коп., з яких: 16507,85 грн. залишок по кредиту; 19466,88 грн. відсотки, нараховані за прострочення платежів; 2) Стягнути з відповідачів на їхню користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 359 грн. 75 коп. Як на підставу задоволення позовних вимог посилався на ст.ст. 212, 526, 527, 541, 543, 553-555, 611, 651, 1054, 1055 ЦК України та ст.ст. 3, 15, 57, 107, 109, 110, 118-120, 151, 152 ЦПК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 195/14 від 28 січня 2014 року (а.с. 3); кредитний договір № 195/14 від 28 січня 2014 року (а.с. 4-5); договір поруки № 195/14 від 28 січня 2014 року (а.с. 6); видатковий касовий ордер (а.с.7); претензія за вих. №1816/14 від 24.11.2014 року на ім"я [PERSON] (а.с.8); претензія-попередження за вих. №1817/14 від 24.11.2014 року на ім"я [PERSON] (а.с.9); довідка з ЄДРПОУ серії АА №245026 (а.с.10); свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Кредитної спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" серії А01 №048660 (а.с.11); статут Кредитної спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" (а.с.12); наказ з особового складу Кредитної спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" №5 від 01.07.2008 року (а.с.13); паспорт громадянина України на ім"я [PERSON] (а.с.14); довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім"я [PERSON] (а.с.15); паспорт громадянина України на ім"я [PERSON] та картка фізичної особи платника податків на ім"я [PERSON] (а.с.16). В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив наступне. 28 січня 2014 року між Кредитною спілкою "СОЮЗ-ДНІПРО", як кредитором, та відповідачем в справі [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір № 195/14, згідно умов якого позивач надав останній кредитні кошти в сумі 18870,00 грн. строком на 24 місяці, починаючи з 28 січня 2014 року по 27 січня 2016 року, в рахунок зобов"язання позичальника повернути отриманий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом. Отримання кредиту 28.01.2014 року [PERSON] підтверджується Видатковим касовим ордером № 459 від 28 січня 2014 року на суму 18870,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов"язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 16 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач [PERSON] повинна була повернути 18870,0 грн., що є сумою кредиту, а також проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.1. кредитного договору із розрахунку 1,95% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. За період своєчасного повернення кредиту фактично за кожен день користування кредитом було нараховано 1540,70 грн. Проте, [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов"язання по кредитному договору, несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту, тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п.4.4. кредитного договору за кожен день простроченого платежу, що склало 18984,03 грн. Станом на 31.01.2015 року сума кредиту не повернена за плановим розрахунком, та залишок за кредитом складає 16507,85 грн. Згідно розрахунку загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем складає 35974 грн. 73 коп., з яких: 16507,85 грн. залишок по кредиту; 19466,88 грн. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів. Крім того вказують, що в якості забезпечення виконання зобов"язань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]М було укладено договір поруки № 195/14 від 28 січня 2014 року, відповідно до умов якого [PERSON] прийняла на себе зобов"язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов"язанням відповідача [PERSON], визначених кредитним договором. Відповідно до п.2.1. договору поруки відповідальність відповідача [PERSON] настає в разі, коли відповідач [PERSON] не виконує та/або неналежним чином виконує свої зобов"язання за кредитним договором. П.2.2 договору поруки встановлено, що обидва відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Також, умовами договору поруки встановлено, що в разі невиконання зобов"язань боржником за кредитним договором, обидва відповідачі несуть відповідальність перед позивачем як солідарні боржники, при цьому позивач вправі вимагати виконання зобов"язань як від всіх відповідачів разом, так і від кожного з них окремо, як в цілому, так і в частині боргу. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити існуючу заборгованість, але відповідачі проігнорували їхні вимоги. На підставі вищевикладеного вважають, що відповідачем [PERSON] порушені зобов"язання за кредитним договором, а відповідачем [PERSON] зобов"язання за договором поруки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши правову позицію відповідачів, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь Кредитної спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" заборгованості за кредитним договором № 195/14 від 28 січня 2014 року в розмірі 35974 грн. 73 коп., з яких: 16507,85 грн. залишок по кредиту; 19466,88 грн. відсотки, нараховані за прострочення платежів. В позові Кредитної спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором слід відмовити повністю. При цьому суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов такого договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено судом, 28 січня 2014 року між позивачем в даній справі Кредитною спілкою "СОЮЗ-ДНІПРО" та відповідачем в даній справі [PERSON] було укладено кредитний договір № 195/14, згідно умов якого позивач надав останній кредитні кошти в сумі 18870,00 грн. строком на 24 місяці, починаючи з 28 січня 2014 року по 27 січня 2016 року, в рахунок зобов"язання позичальника повернути отриманий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом (а.с.4-5). Вказані вище дії не суперечать нормам ст. 1054 ЦК України. Отримання кредиту 28.01.2014 року [PERSON] підтверджується Видатковим касовим ордером № 459 від 28 січня 2014 року на суму 18870,00 грн. (а.с.7). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов"язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 16 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач в даній справі [PERSON], отримавши кредит в сумі 18870,00 грн., взятих на себе зобов"язань відповідно до умов договору не виконала, у зв"язку з чим за нею дійсно утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 31 січня 2015 року складає 35974 грн. 73 коп., з яких: 16507,85 грн. залишок по кредиту; 19466,88 грн. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів (а.с. 3), яка на думку суду, беззаперечно підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Позивач в даній справі наполягав на солідарному стягненні з обох відповідачів в даній справі, тобто з [PERSON] та з поручителя [PERSON], суми заборгованості за кредитним договором № 195/14 від 28.01.2014 року. Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що в позові Кредитної спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" до [PERSON] слід відмовити повністю за таких підстав. Відмовляючи в позові до [PERSON], суд виходив з такого. Виходячи з системного аналізу норм, закріпленних у ст.ст. 546-548, 553-558, 626-636, 638 ЦК України, суд прийшов до переконання, що договір поруки є договором на користь третьої особи (кредитора боржника) між боржником і поручителем. Цей договір є двостороннім за своєю природою, так як поручитель бере на себе зобов'язання за виконання боржником свого обов'язку (ст.ст. 638, 553 ЦК України), а боржник бере на себе зобов'язання оплатити послуги поручителя (ст. 558 ЦК України). Відповідно до ст. 228 ЦК України змістом такого договору є умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, для договору поруки згідно ст.ст. 558, 638 ЦК України істотною умовою є розмір та порядок оплати послуг поручителя, наданих ним боржникові. Згідно ст. 638 ч.1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що правочин, на який посилається позивач, під назвою "Договір поруки №195/14" між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" ("Кредитодавець"), з однієї сторони, [PERSON] ("Поручитель"), з другої сторони, та [PERSON] ("Позичальник"), з третьої сторни, що був викладений в письмовій формі 28.01.2014 року (а.с.6), не є договором поруки у розумінні нормативних приписів, що містяться в Главі 49 ЦК України "Забезпечення виконання зобов'язань", не містить істотних умов договору поруки, зазначених у параграфі 3 цієї глави ЦК України. Зокрема, відсутні відомості про розмір та порядок оплати послуг поручителя, наданих ним боржникові. Оскільки "Договір поруки №195/14" від 28.01.2014 року не містить істотних умов, які є обов'язковими для договору поруки, тобто його зміст не відповідає вимогам ЦК України, він не може вважатися укладеним в силу ст. 638 ч.1 ЦУК України, і відповідно до ст. 215 ч.2 ЦК України є нікчемним правочином. У цьому разі визнання такого правочину недійним судом не вимагається. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів того факту, що [PERSON] є поручителем за зобов'язаннями [PERSON] перед Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" через відсутність договору поруки в розумінні ст.ст. 546, 547, 553, 558, 638, 636 ЦК України. Отже, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів в даній справі на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню тільки в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з нього на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 359 грн. 75 коп. у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору, що документально підтверджено. На підставі викладеного та

Outcome: partial