Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 23.05.2016 в м. Дніпропетровську (м.Дніпро) по вул. Запорізьке шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mitsubihi L200», державний номерний знак [NUMBER] під управлінням відповідача [PERSON] та автомобіля «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під управлінням [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2016 про визнання [PERSON] винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на день ДТП застрахована не була. У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 16 826,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6462рв від 18.08.2016. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16 826,45 грн., а також витрати на суб'єкта оціночної діяльності в розмірі 704,99 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача Козацька Т.С. не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме в розмірі 6505,13 грн., оскільки зазначення оцінщиком [PERSON]. про заміну правого заднього крила автомобіля не є доцільним, тому що дану деталь автомобіля можливо було відремонтувати, у зв'язку з чим і було завищено вартість ремонту і, як наслідок, розмір страхового відшкодування. Крім того, вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на послуги оцінщика в розмірі 704,99 грн. гне відповідають нормам чинного законодавства. Вислухавши представника відповідача, спеціаліста [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.05.2016 в м. Дніпропетровську (м. Дніпро) по вул. Запорізьке шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mitsubihi L200», державний номерний знак [NUMBER] під управлінням відповідача [PERSON] та автомобіля «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під управлінням [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2016 про визнання [PERSON] винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 340 грн. і не заперечуються стороною відповідача. Відповідно до ч.ч.1,4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" врегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. На час ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до даних звіту суб'єкта оціночної діяльності вартість збитків, завданих власнику пошкодженням автомобіля «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER], складає 16826 грн. 45 коп. без ПДВ. Зазначена сума виплачена [PERSON] платіжним дорученням №6462рв від 18 серпня 2016 року. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11,599,1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов'язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов'язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Як роз'яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (Моторне (транспортне) страхове бюро України), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року № 6-2806цс16. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу. Крім того, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, яка покладає на позивача обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними, а відповідачем відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано. Правове значення для відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, за даних обставин, має беззаперечний факт виплати МТСБУ потерпілій особі страхового відшкодування. З огляду на зазначене, суд не може погодитися з посиланнями представника відповідача [PERSON] щодо виключення із розміру відшкодованої шкоди вартості заміни правого заднього крила автомобіля, про що зазначено у звіті оцінщика від 22.06.2016. Крім того, на час розгляду справи, звіт №26/06/16 від 26.06.2016 не оскаржено та недійсним його не визнано. За таких обставин, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16 826 грн. 45 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: partial