Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просить стягнути завдані збитки в порядку зворотної вимоги в розмірі 63670,80 грн., витрати по сплаченому судовому збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило на підставі заяви виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , автомобіль якого постраждав 08.02.2019 від дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні з автомобілем «Mini Cooper», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2019 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в двох частинах, а саме: 5760,00 грн зараховано в рахунок несплаченого страхового відшкодування, друга частина в розмірі 132800,00 грн. перерахована на рахунок СТО, що здійснювало відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля. ПрАТ «СК Брокбізнес» відшкодувало ПрАТ «СК ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 74889,20 грн, таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 63670,80 грн. 15.07.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФО-П [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув права вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі і право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Представник відповідача адвокат Новаков А.І. надав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки цивільна відповідальність відповідача була застрахована і вона не повинна відповідати за шкоду, спричинену ДТП. Позивачем не доведено розмір спричиненої шкоди ДТП, оскільки наданий розрахунок не є ані звітом про оцінки КТЗ, ані висновком автотоварознавчої експертизи, тому такий розрахунок не може бути належним та допустимим доказом розміру спричиненої потерпілому шкоди. Також вказував, що договір відступлення права вимоги є неукладеним, оскільки з аналізу його змісту не вбачається, що сторони досягли згоди з умов договору. Договір взагалі не містить відповідних положень. Представник позивача адвокат Самойленко П.М. надав відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити, посилання представника відповідача на обставини, викладені у відзиві на позов, вважає безпідставними та такими, що суперечать діючому законодавству. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Вислухавши сторони, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.2019 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mini Cooper», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Київського районного суду міста Харкова від 06.03.2019, особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 18). Згідно Рахунку № 0000000006 від 19.02.2019, загальна вартість відновлю ремонту транспортного засобу «Nissan Leaf», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 147810,00 грн. 18.06.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено поліс добровільного страхування наземного транспорту № 3362787-02-21-01, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам (а.с.10-15). ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в сумі 5760,00 грн, про що свідчить довідка на підтвердження заліку страхового відшкодування від 10.05.2019 (а.с. 37), та ФОП [PERSON] в сумі 132800,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 6350 від 14.03.2019 (а.с. 36) та підтверджується страховим актом № 02686 від 14.03.2019 (а.с. 35). Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК ВУСО» склав 138 560,00 грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно ст. 1191 ЦК України та п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «СК «ВУСО» завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого страхового відшкодування. 15.07.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФО-П [PERSON] укладено договір цесії № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі і право зворотної вимоги (регресу) до відповідача (а.с. 39-50). Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного «Mini Cooper», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за Полісом № АМ/6385054 в ПрАТ "СК "Брокбізнєс", то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до «СК "Брокбізнєс» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ "СК "Брокбізнес" відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 74 889,20 грн. З огляду на викладене, у ФО-П [PERSON] виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати в сумі 57910,80 грн. (132800,00 грн. - 74889,20 грн.) Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої прийнято рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: partial