Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Державного агентства рибного господарства України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати й середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію витрат та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 24 березня 2014 року до 07 серпня 2014 року він працював на посаді капітана порту Державного підприємства "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" (далі - ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту"). Як стверджував позивач, попередній виконувач обов'язків капітана порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" [PERSON] відмовився виконувати наказ голови Державного агентства рибного господарства України про його звільнення, не передав [PERSON] установчі документи підприємства. 27 березня 2014 року озброєним військовим формуванням Російської Федерації захоплено приміщення Севастопольського морського рибного порту, у зв'язку з чим він був змушений залишити територію порту та виїхати з АР Крим. Повернувшись до м. Києва, 28 березня 2014 року [PERSON] надіслав лист до Державного агентства рибного господарства України з вимогою вжити заходів з блокування банківських рахунків ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту". Позивач вказував, що відновлення діяльності ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" у період з 27 березня 2014 року по 11 травня 2014 року було ускладнено тимчасовою відсутністю керівника Державного агентства рибного господарства України. 01 липня 2014 року виконувач обов'язків голови Державного агентства рибного господарства України [PERSON] видав наказ №164 про зміну юридичної адреси ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" з АР Крим на м. Київ, у свою чергу [PERSON] вчинив дії з внесення відповідних змін до установчих документів підприємства та Єдиного реєстру підприємств, установ та організацій України. Крім того, [PERSON] зазначив, що ним вживались усі можливі заходи для збереження майна підприємства. 23 липня 2014 року позивач звернувся до виконувача обов'язків голови Державного агентства рибного господарства України з пояснювальною запискою, в якій ним вказувались обставини неможливості подання звіту за другий квартал 2014 року у зв'язку з перереєстрацією ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту". Зауважень з приводу пояснень [PERSON] відповідачем висловлено не було. 07 липня 2014 року позивач отримав лист Державного агентства рибного господарства України від 05 серпня 2014 року №2-4-16/3317-14 з вимогою з'явитись та надати пояснення щодо неподання звіту за перше півріччя 2014 року. Листом від 07 серпня 2014 року [PERSON] надіслав пояснення стосовно неможливості надання звіту у зв'язку з втратою установчих документів та бухгалтерської документації ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту", фактичним зупиненням діяльності підприємства з 27 березня 2014 року, його перереєстрацією, а також у зв'язку з відсутністю належних умов праці. Наказом виконувача обов'язків голови Державного агентства рибного господарства України від 07 серпня 2014 року №44-к [PERSON] був звільнений з роботи за порушення умов контракту, за п. 8 ст. 36 КЗпП України. Про своє звільнення позивач дізнався лише 11 серпня 2014 року, відповідний наказ він не отримав, йому не було виплачено усі належні при звільненні виплати. [PERSON] зазначив, що його звільнення було проведено всупереч вимогам п. 1.6 наказу Державного комітету рибного господарства "Про затвердження положення капітана морського рибного порту" від 24 вересня 1998 року №130, яким передбачено, що капітан порту призначається на посаду й звільняється з посади лише наказом голови Державного агентства рибного господарства України З цих підстав позивач вважав, що його звільнили протиправно, а тому просив суд визнати незаконним наказ виконувача обов'язків голови Державного агентства рибного господарства України від 07 серпня 2014 року №44-к про його звільнення; поновити його на роботі; стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату за період з 24 березня 2014 року по 07 серпня 2014 року у сумі 82188,00 грн; середній заробіток за час вимушеного прогулу; компенсувати витрати, понесені [PERSON] для відновлення діяльності ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" та його перереєстрації, у сумі 8964,89 грн та 54792,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, мотивуючи це тим, що позивач був правомірно звільнений з роботи за порушення умов контракту, за п. 8 ст. 36 КЗпП України, оскільки ним не було подано до Державного агентства рибного господарства України в установлені строки звітів про виконання показників ефективності, а також майнового стану підприємства за перші квартали 2014 року та фінансової звітності, що є порушенням укладеного між сторонами трудового контракту. Також представники Державного агентства рибного господарства України пояснили, що [PERSON] не є працівником Державного агентства рибного господарства України, а тому на відповідача не може бути покладено обов'язок з виплати позивачеві заробітної плати. Залучений судом до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник залученого судом до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" у судовому засіданні проти позову заперечував у зв'язку з його необґрунтованістю просив суд відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. За приписами ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. З матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2014 року між Державним агентством рибного господарства України та [PERSON] було укладено контракт №86, відповідно до якого позивача призначено на посаду капітана порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту". Строк дії контракту з 24 березня 2014 року до 23 березня 2015 року (а. с. 57-61). Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Наказом виконувача обов'язків голови Державного агентства рибного господарства України від 07 серпня 2014 року №44-к [PERSON] був звільнений з роботи за порушення умов контракту, за п. 8 ст. 36 КЗпП України (а. с. 66). Підставами для звільнення позивача було невиконання умов контракту, про які було зазначено у службових записках начальника Управління розвитку рибного господарства, державної власності та соціально-трудових відносин Державного агентства рибного господарства України Шарко Д.П. від 05 серпня 2014 року №5/6 та від 07 серпня 2014 року №5/6. Так, у них вказано, що капітан порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" [PERSON] не надав Державному агентству рибного господарства України звіт керівника підприємства про виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства за перше півріччя 2014 року; фінансову звітність за перший та другий квартали, перше півріччя 2014 року; звітність: "юридичні особи"; звітність про оренду майна та передачу в оренду державного майна; звітність про оформлення (переоформлення) права на постійне користування земельними ділянками, а також не надано на виконання доручення виконувача обов'язків голови Державного агентства рибного господарства України від 20 червня 2014 року №20 інформацію та документи щодо упорядкування обліку об'єктів державної власності та правовстановлюючих документів, які підтверджують майнові права держави на ці об'єкти (а. с. 123, 124). П. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2008 року №597 "Про Типову форму контракту з керівником підприємства, що є у державній власності" установлено, що керівники підприємств, які є у державній власності, щокварталу до 25-го числа місяця, що настає за звітним періодом, подають органам, уповноваженим управляти відповідним державним майном, звіт про виконання показників, передбачених контрактом (звіт керівника підприємства про виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства). Вимоги згаданої постанови Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2008 року №597 "Про Типову форму контракту з керівником підприємства, що є державній власності" щодо обов'язку подавати звітність поширювались на [PERSON] в період його роботи капітаном порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту". На виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2008 року №597 "Про Типову форму контракту з керівником підприємства, що є у державній власності" Державним комітетом рибного господарства України (правонаступником якого є Державне агентство рибного господарства України) наказом від 10 серпня 2009 року №365 було затверджено форму звіту керівника підприємства про виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства. П. 2.3. контракту від 24 березня 2014 року №86 на капітана порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" покладено обов'язок подавати в установленому порядку Державному агентству рибного господарства України (орган управління майном) квартальну та річну фінансову звітність підприємства, а також квартальний та річний звіти про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності. Також капітан порту зобов'язаний щокварталу до 25-го числа місяця, що настає за звітним періодом, подавати до органу управління майном звіт про виконання показників ефективності використання державного майна та прибутку, а також майнового стану підприємства за встановленою формою (п. 2.7. контракту). Пп. "и", "к" п. 5.3. контракту від 24 березня 2014 року №86 визначено, що капітан порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" може бути звільнений з посади, а цей контракт розірвано з ініціативи Державного агентства рибного господарства України до закінчення строку його дії у випадку неподання капітаном порту органу управління майном квартальної та річної фінансової звітності, а також квартального та річного звітів про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності; з інших підстав. За приписами ч. ч. 1-4, 6 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації: введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи; ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або аудиторською фірмою; самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. Ця форма організації бухгалтерського обліку не може застосовуватися на підприємствах, звітність яких повинна оприлюднюватися, та в бюджетних установах. Завдання та функціональні обов'язки бухгалтерських служб, повноваження керівника бухгалтерської служби у бюджетних установах визначаються Кабінетом Міністрів України. Керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства. Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів. Для суб'єктів малого підприємництва і представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності національними положеннями (стандартами) встановлюється скорочена за показниками фінансова звітність у складі балансу і звіту про фінансові результати. Форми фінансової звітності підприємств (крім банків) і порядок їх заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік. Проміжна звітність складається щоквартально наростаючим підсумком з початку звітного року в складі балансу та звіту про фінансові результати. Баланс підприємства складається за станом на кінець останнього дня кварталу (року) (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"). Порядок подання фінансової звітності затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року №419. Після призначення [PERSON] капітаном порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" ним не було забезпечено ведення бухгалтерського обліку на підприємстві та формування фінансової звітності. Усупереч нормам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та умовам контракту від 24 березня 2014 року №86 позивачем не складено та не подано фінансову звітність ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" за другий квартал 2014 року. Позивач стверджував, що у зв'язку з тимчасовою окупацією АР Крим внаслідок збройної агресії Російської Федерації та протиправними діями попереднього керівництва ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" йому не було передано установчі та бухгалтерські документи підприємства, внаслідок чого він не міг скласти фінансову звітність. Однак, слід зазначити, що після призначення на посаду капітана порту керівництва ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" [PERSON] зобов'язаний був забезпечити фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій підприємства у первинних документах та основі цих даних скласти фінансову звітність за другий квартал 2014 року. Крім того, слід зауважити, що законодавством України, яке регулює порядок формування та подання фінансової звітності, не передбачено можливості звільнення посадових осіб підприємств, установ та організацій від обов'язку своєчасно подавати фінансову звітність. Також, як встановлено судом, усупереч вимогам п. 2.7. контракту від 24 березня 2014 року №86 [PERSON] не було підготовлено та здано звіт про виконання показників ефективності використання державного майна та прибутку, а також майнового стану підприємства за другий квартал 2014 року. Зважаючи на викладене, суд не може погодитись з твердженням позивача, що він був звільнений з роботи без достатньої правової підстави, оскільки ним було порушено умови контракту, які слугували підставою для його розірвання з ініціативи Державного агентства рибного господарства України та звільнення його з роботи. Суд відхиляє посилання [PERSON] на те, що при його звільненні відповідачем порушено норми п. 1.6. наказу Державного комітету рибного господарства України від 24 вересня 1998 року №130 "Про затвердження Положення про капітана Морського рибного порту", позаяк цим підзаконним нормативно-правовим актом не заборонено звільняти капітана морського рибного порту виконувачем обов'язків голови Державного комітету рибного господарства України (правонаступником якого є Державне агентство рибного господарства України). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог в частині визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, заподіяної неправомірним звільненням. Чинним трудовим законодавством України передбачено обов'язок роботодавця сплатити працівникові винагороду за виконану ним роботу. Нормами ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткова заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. П. 3.1. контракту від 24 березня 2014 року №86 встановлено, що за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, капітану порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених: а) посадового окладу у сумі 18264,00 грн і фактично відпрацьованого часу; б) премії у розмірі 100% нарахованої заробітної плати за посадовим окладом при виконанні умов і показників преміювання, затверджених Державного агентства рибного господарства України 05 вересня 2011 року, погоджених Міністерством праці та соціальної політики України 20 вересня 2011 року та Міністерством економічного розвитку України 25 листопада 2011 року. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як пояснив у судовому засіданні позивач та його представник, за час роботи [PERSON] на посаді капітану порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" заробітна плата йому не виплачувалась. Вказані обставини не заперечували представники відповідача та представник третьої особи ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту". Відтак, позивач має право на отримання заробітної плати за період роботи у ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту", проте обов'язок з її виплати не може бути покладено на Державне агентство рибного господарства України, позаяк [PERSON] не є працівником вказаного агентства. Такі вимоги позивач вправі пред'явити до ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту", про що йому було роз'яснено судом та відповідно до принципу змагальності цивільного судочинства запропоновано залучити згадане підприємство до участі в справі в якості співвідповідача. Однак ні [PERSON], ні його представник клопотання про залучення ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту" у якості співвідповідача у справі відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України не заявили. Зважаючи на те, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, неможливості покладення за рішенням суду обов'язків на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог до Державного агентства рибного господарства України про стягнення заробітної плати. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про компенсацію витрат, понесених ним з зв'язку з роботою на посаді, капітана порту ДП "Служба капітана Севастопольського морського рибного порту", оскільки вони пред'явлені до неналежного відповідача. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 21, 36 Кодексу законів про працю України, ст. 6, 8, 11, 13 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", постанови Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2008 року №597 "Про Типову форму контракту з керівником підприємства, що є у державній власності", постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року №419 "Про затвердження Порядку подання фінансової звітності", наказу Державного комітету рибного господарства України від 10 серпня 2009 року №365 "Про затвердження форми звіту керівника підприємства",

Outcome: dismissed