Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У червні 2019 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за затримку з розрахунку при звільнені. У позові зазначив, що з20.02.2015 року він був прийнятий на роботу до ПАТ "Запоріжжяобленерго" на посаду контролера енергозбуту 2 групи кваліфікації Вільнянського РЕМ. 18.05.2018 року він був звільнений за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП. Порушуючи норми законодавства, відповідач належного розрахунку на день звільнення не провів, жодних належних позивачу коштів не виплатив, в наслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 40155,84 грн. У зв`язку з цим ним було подано позовну заяву до Вільнянського районного суду Запорізької області, і рішенням суду від 18.01.2019 по справі №314/5506/18 було задоволено вказаний позов, стягнуто з відповідача заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 39009,34 грн. та середній заробіток за час затримки з розрахунку в розмірі 34697,52 грн. 15.04.2019 на його рахунок були зараховані кошти від Державної виконавчої служби - остаточний розрахунок по заробітній платі в розмірі 39009,34 грн. Таким чином, він має право на стягнення з відповідача суму середнього заробітку за період затримки з розрахунку ще і за період з 28.11.2018 по 12.04.2019, яка складає 226,86 грн. х 94 днів = 24708,84 грн. При цьому середньоденна заробітна плата складає 226,86 грн., що встановлена вищевказаним рішенням суду. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за період затримки, а саме, з 28.11.2018 по 12.04.2019 в розмірі 24708,84 гривень. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.06.2019 вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що визнає розмір середньоденного заробітку 226,86 грн., проте не погоджується із датою повного розрахунку з позивачем по нарахованій заробітній платі. Так, відповідно до інформації відповідача, остаточний розрахунок з позивачем був здійснений 05.04.2019 в рамках процедури виконавчого провадження шляхом перерахування Вознесенівським ВДВС м. Запоріжжя на рахунок Позивача 49 608,69 грн. Зазначена інформація підтверджується довідкою відповідача про виплачену заробітну плату [PERSON] , сформованою станом на 23.07.19, та копією платіжного доручення № 1661 від 04.05.19 р., з якої видно, що сума 49 608,69 грн. була переведена на рахунок позивача 05.04.19 р. о 10:51. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить: 262,86 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 90 робочих днів = 23 657,40 грн. Також, у відзиві відповідач зазначив, що на теперішній час відповідач має низький рівень надходження коштів від споживачів електричної енергії на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Так, рядом постанов НКРЕКП починаючи з 2015 року було встановлено нульовий відсоток відрахувань коштів, які надходили на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання. Вищезазначені постанови НКРЕКП є загальновідомим фактом (зареєстровані у відповідності до вимог законодавства та є в загальному доступі), який підтверджує факт встановлення нульового відсотку відрахувань коштів ПАТ «Запоріжжяобленерго». Отже, затримка виплати сталася не з вини відповідача, а внаслідок певних вищевикладених значущих, не залежних від нього обставин, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Разом з тим, у випадку задоволення позовних вимог відповідач просив зазначити суму середнього заробітку із врахуванням розміру обов`язкових податків і зборів. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, погоджується із зазначеною у відзиві сумою, що підлягає стягненню з відповідача. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається із позовної заяви та відзиву відповідача, сторони визнають ту обставину, що при звільненні [PERSON] 18.05.2018 відбулась затримка із виплатою всіх нарахованих йому сум. Також, у сторін відсутній спір щодо визначення розміру середнього заробітку позивача, який становить 226,86 грн. Таким чином, суд вважає, що вказані обставини із застосуванням вимог ч. 1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області по справі №314/5506/18 було задоволено позов [PERSON] про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 39009,34 грн. та середній заробіток у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні в розмірі 34697,52 грн. за період з 21.05.2018 по 26.11.2018. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача щодо визначення дати остаточного розрахунку з позивачем, виходячи з такого. Як встановлено судом та вбачається із наданих відповідачем документів, остаточний розрахунок з позивачем був здійснений 05.04.2019 в рамках процедури виконавчого провадження шляхом перерахування Вознесенівським ВДВС м. Запоріжжя на рахунок [PERSON] 49608,69 грн. Вказана обставина підтверджується довідкою відповідача про виплачену заробітну плату [PERSON] , сформованою станом на 23.07.19, та копією платіжного доручення № 1661 від 04.05.19 р., з якої вбачається, що сума 49608,69 грн. була переведена на рахунок позивача 05.04.19 р. о 10:51. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.11.2018 по 04.04.2019 складає: 226,86 х 90 днів = 23657,40 грн. Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Згідно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Отже, зважаючи на наведене, сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 768,40 гривень. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на його важке тяжке фінансове становище, оскільки положеннями КЗпП саме на роботодавця покладений чітко визначений обов`язок по своєчасній виплаті заробітної плати робітникам, і цей обов`язок не пов`язаний з фінансовим становищем підприємства. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 24708,84 грн., однак позов підлягає задоволенню на суму 23657,40 грн., тобто на 96 %, тому й сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 768,40 х 96 : 100 = 737,66 грн.

Outcome: partial