Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що06 травня 1991 року [PERSON] продала колгоспу "Ленінський шлях" житловий будинок загальною площею 50,5 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. 14 лютого 1994 між КСГП "Пінчуки" та позивачем було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку. Позивач стверджує, що він звернувся із заявою про реєстрацію спірного житлового будинку до реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, однак йому було відмовлено, оскільки позивач не надав нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, а тому позивач змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надыславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 06 травня 1991 року між [PERSON] та колгоспом "Ленінський шлях" було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки №20 виданої сільськогосподарським виробничим кооперативом від 26 червня 2014 року, рішенням загальних зборів від 09.07.1993 року колгосп "Ленінський шлях" реорганізовано в КСГП "Пінчуки". 14 лютого 1994 року між КСГП "Пінчуки" та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки №45, виданої сільськогосподарським виробничим кооперативом від 30 липня 2014 року, 27 травня 1994 року [PERSON] проведено розрахунок за куплений будинок, опплату здійснено в повному обсязі. Відповідно до довідки №11 виданої виконкомом Пінчуківської сільської ради Васильківського району Київської області, площа житлового будинку в технічному паспорті від 04.04.2014 року відрізняється від площі зазначеної у договорі купівлі-продажу від 14.02.1994 року в зв'язку з тим, що була відсутня первинна інвентаризація, житловий будинок не перебудовувався. З довідки №430 від 29.05.2014 року виданої комунальним підприємством Київської обласної ради "Західне бюро технічної інвентаризації", вбачається, що за адресою: [ADDRESS] самочинних будівель, споруд та перепланування не виявлено. Загальна та житлова площа змінилася за рахунок уточнення площ. Рішенням №14274410 від 08 липня 2014 року позивачу відмовленоу державній реєстрації права власності на спірний будинок, оскільки він не надав нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги те, що договір купівлі-продажу було укладено у простій письмовій формі, однак нотаріально посвідчити даний договір виявилось неможливим, та враховуючи, що зібраними по справі доказами підтверджується, що позивач дійсно є власником спірного будинку, суд дійшов висновку що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved