Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Дослідного господарства "АНДІ" про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю вона є власником земельної ділянки площею 11.27 га, розташованої на території Мар»янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. 04 грудня 2000 року вона з відповідачем уклала договір оренди землі строком на 15 років. Відповідно до умов укладеного договору оренди землі орендар сплачує орендну плату за користування ділянкою землі в строк до 31 грудня поточного року. Вказує, що відповідач протягом 2000-2011 років належним чином виконував умови договору, своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату, але протягом останніх двох років відповідач перестав сплачувати орендну плату, мотивуючи це фінансовими проблемами у господарстві . Відповідач має заборгованість по орендній платі за 2012, 2013 роки, тобто у визначений договором строк не виконав свого обовязку своєчасно сплачувати орендну плату, тому вона має право вимагати дострокового розірвання договору за рішенням суду. Просить суд розірвати договір оренди землі, яка належать їй на праві приватної власності, у зв"язку невиконання відповідачем обов"язків, передбачених ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі». Ухвалою суду від 01 квітня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний науково-дослідний інститут «АНДІ». До початку розгляду справи по суті представник позивача подала доповнення до позовної заяви, в якій додатковою підставою для розірвання договору оренди зазначила те, що ТОВ «Аграрний науково-дослідний інститут «АНДІ», до складу якого зі статусом філії входить Достілне господарство "АНДІ", без згоди позивача, яка є власником спірної земельної ділянки, 22.03.2010 року уклав договір з Селянським фермерським господарством «Іллічівське» про спільну діяльність, відповідно до якого надав останньому земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 695 га для здійснення сількогосподарського виробництва терміном на п»ять років, тобто передав її третій особі для ведення господарювання. До складу цієї земельної ділянки, входить і пай позивачки. При цьому посилаючись на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 лютого 2014 року (справа № 6- 161 цс 13), вважає дану обставину додатковою підставою для розірвання договору оренди. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Категорично заперечувала проти заочного розгляду справи, обгрунтовуючи це тим, що відповідачі навмисно затягують її розгляд. Представники відповідачів в судове засідання не з"явились, вважаються такими, що про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповіді на запит, щодо наявності заборгованості по орендній платі перед позивачем суду не надано. Свідоки [PERSON] та [PERSON] показали, що їм відомо про наявність заборгованості відповідачів по орендній платі перед позивачем за 2012,2013 роки, а також те, що земельна ділянка обробляється іншою юридичною особою. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог ,суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об"єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд виходить з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов"язання. Згідно ст. ст. 316-321, 325 ЦК України право власності є непорушним, власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Закон України «Про оренду землі» передбачає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, повязані з орендою землі регулюються цим Законом, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законами України та іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути достроково розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї з сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено цим законом чи договором. Відповідно до ст. 32 цього Закону на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов"язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору. Нормами статей 24, 25 Закону встановлено права та обов"язки орендодавця і орендаря, в тому числі щодо виплати і отримання орендної плати, визначеної договором. Судом встановлено, що між позивачем та Дослідним господарством "АНДІ" 04 грудня 2000 року було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 11.27 га, яка розташована на території Мар»янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області , яка належить позивачу [PERSON], відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю. Вказаний договір був укладений строком на 15 років та 04 грудня 2000 року зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Мар»янівської сілької ради за № 1035. Відповідно до умов укладеного договору, орендар зобов"язаний щорічно сплачувати орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою у розмірі не менше 1% кадастрової вартості земті та 1 тонни зерна до 31 грудня поточного року ( п.п. 2.2 Договору). Суд дійшов висновку, що строк виплати орендної плати є істотною умовою договору. Враховуючи те, що представники відповідачів в судове засідання не з»явились, на запит суду не надали жодної інформації щодо заборгованості по орендній платі перед позивачем, тобто не надали жодних доказів на спростування доводів позивача, суд вважає встановленим факт того що Дослідним господарством "АНДІ" було допущено системне порушення умов договору оренди землі в частині повного розрахунку за користування земельною ділянкою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки , внаслідок системного невиконання відповідачем умов договору оренди землі щодо строку проведення розрахунків, позивач не отримала дохід в строк, на який вона розраховувала, передаючи в оренду відповідачу належну їй земельну ділянку. Враховуючи ту обставину, що Дослідне господарство "Анді" входить до складу ТОВ «Аграрний науково-дослідний інститут «АНДІ» зі статусом філії, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог заявлених до Дослідне господарство "Анді" , оскільки останнє не володіє цивільною процесуальною дієздатністю. Стосовно доводів представника позивача , що укладення ТОВ «Аграргий науково-дослідний інститут «АНДІ» з СФГ «Іллічівське» договору про спільну діяльність є додатковою підставою для розірвання договору оренди, суд зазначає наступне. Згідно частини 1 статті 1130 ЦК України, за договором про сумісну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Статтями 24,25 Закону України «Про оренду землі» передбачені права та обов'язки сторін при укладенні договору оренди землі, одним з яких відповідно до ст.25 вказаного закону являється самостійне господарювання орендарем на орендованій земельній ділянці з дотриманням умов договору оренди. При цьому законодавець не поділяє умови договору на суттєві та несуттєві. Посилання представника позивачка на те, що ТОВ «Аграрний науково-дослідний інститут «АНДІ» допустив суттєві порушення умов договору оренди, а саме в порушення умов договору оренди, передав належну позивачці земельну ділянку в користування стороннім особам без згоди власника, є безпідставними , оскільки відповідно до умов договору орендодавець зобов"язався не втручатись у виробничу діяльність орендаря і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов договору, що свідчить про право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов оренди договору , а не обов'язок . Судові витрати підлягають стягненню з ТОВ «Аграргий науково-дослідний інститут «АНДІ» на користь позивача.

Outcome: approved