Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Миляцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області як орган опіки та піклування звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що тривалий час на контролі виконавчого комітету Миляцької сільської ради перебуває сім`я [PERSON] та [PERSON] . В сім`ї виховується дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідачі непрацюючі та проживають за рахунок тимчасових заробітків. Пошуками роботи не займаються. Останнім часом ситуація в сім`ї значно погіршилася. До виконавчого комітету сільської ради та до служби у справах дітей Дубровицької РДА зверталися односельчани щодо неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачами щодо їх дочки [PERSON] . Відповідачі характеризуються негативно, на зауваження виконавчого комітету сільської ради не реагують. Вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дитини, свідоме нехтування ними своїми обов`язками. Батьки відмовилися йти на контакт із спеціалістами сільської ради, письмових пояснень не надали, під час бесіди спростувати свою бездіяльність та байдужість до дочки не змогли, не надали доречних пояснень щодо причин самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків, не пояснили чому не піклуються про неї, не вказали будь-яких причин, які б перешкоджали їм дбати про дочку. Після чергового обстеження сім`ї [PERSON] 13 листопада 2019 року, на позачерговому засіданні виконавчого комітету Миляцької сільської ради було вирішено негайно відібрати дитину [PERSON] від батьків у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини. У судовому засіданні представник позивача Головачук Л.Г. позовні вимоги підтримала та просила задоволити з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали та просять відмовити у позбавленні їх батьківських прав. При цьому не заперечують, щоб дитина і надалі проживала у закладі, де на даний час перебуває. Представник третьої особи служби у справах дітей Дубровицької РДА Лясковець В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позбавити відповідачів батьківських прав, оскільки останні ухиляються від виховання дитини та свідомо нехтують своїми обов`язками. Вислухавши сторони, свідка [PERSON] , дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , наявної у матеріалах справи (а.с.13) батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 30.04.2019 року, 09.07.2019 року, 04.10.2019 року та 24.10.2019 року (а.с.23, 24, 25, 26) умови проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] незадовільні. В будинку брудно, речі розкидані, відсутня постіль на ліжках, відсутня частина шибок на вікнах, продуктів харчування обмаль. [PERSON] та [PERSON] перебували у стані алкогольного сп`яніння. Рішенням виконавчого комітету Миляцької сільської ради №18 від 26.02.2019 року "Про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] " (а.с.6) визнано незадовільним стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] по відношенню до своєї неповнолітньої дитини. Рішенням виконавчого комітету Миляцької сільської ради №18 від 26.02.2019 року "Про надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав" вирішено надати висновок до суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батьки дитини ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно характеристик, наданих виконавчим комітетом Миляцької сільської ради станом на 01.11.2019 року (а.с.17, 18) [PERSON] та [PERSON] не працюють, зловживають алкогольними напоями, не здійснюють виховання та догляд за дитиною, не створюють належних умов для проживання. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.11.2019 року (а.с.27) вбачається, що на час обстеження [PERSON] та [PERSON] перебували в стані алкогольного сп`яніння. В житловому будинку антисанітарія, холодно, так як приміщення не отоплюється. У вікнах частково відсутнє скло, замість якого на вікнах поліетиленова плівка та фанера. За висновками комісії встановлено, що дитина потребує негайного вилучення, оскільки умови проживання є неприйнятними для подальшого проживання, особливо небезпечно в осінньо-зимовий період. Житловий будинок потребує капітального ремонту. Коштів сім`я [PERSON] не має і бажання щось ремонтувати в них відсутнє. Причиною цьому є надмірне споживання спиртних напоїв. Рішенням виконавчого комітету Миляцької сільської ради №101 від 13.11.2019 року "Про негайне відібрання дитини від батьків [PERSON] та [PERSON] " (а.с.8) відібрано неповнолітню [PERSON] , 2005 року народження від її батьків [PERSON] , 1974 року народження та [PERSON] , 1976 року народження у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини. Дитину тимчасово влаштовано до КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ". Згідно повідомлення КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Рівненської обласної ради від 24.11.2020 року №01-06/506, за час перебування в центрі дитини [PERSON] , [INFO] по даний час, мати [PERSON] відвідувала її лише 23 листопада 2019 року, 29 грудня 2019 року та 08 лютого 2020 року. З 12 березня 2020 року у закладі оголошено карантин, тому відвідування дітей заборонено. За цей період батьки [PERSON] жодного разу її не відвідали, ніяких передач (одяг, взуття, засоби гігієни, солодощі), що не є забороненим,не передавали. В телефонному режимі з працівниками центру не спілкуються, життям, здоров`ям, навчанням дитини не цікавляться. Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27.04.2020 року, 16.06.2020 року, 23.07.2020 року, 08.10.2020 року та 19.10.2020 року, доданих позивачем, ситуація в сім`ї [PERSON] та [PERSON] не змінюється. Вони не прикладають зусиль, щоб змінити ситуацію, яка склалася в сім`ї, продовжують зловживати спиртними напоями. Свої дії заперечують та на зауваження виконавчого комітету не реагують. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мають бажання займатися вихованням та утриманням своєї дитини - дочки [PERSON] . У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батьків брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять її інтересам. Відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З оглянутого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Миляцької сільської ради Дубровицького району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дочки [PERSON] №997 від 01.11.2019 року (а.с.9) вбачається, що батьки дитини тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживають алкогольними напоями. Проведені бесіди для виправлення ситуації в сім`ї нічого не змінили. Тому зважаючи на дії, які чинять [PERSON] та [PERSON] відносно своєї дитини, доцільним буде позбавити їх батьківських прав відносно їхньої дочки [PERSON] . Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Всупереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, відповідачі не виконували батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дочки [PERSON] . Батьки дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не проявляють щодо неї батьківської турботи та любові. Поведінка відповідачів не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. Отже, виходячи із вищевикладеного, у зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батьків дитини брати участь у вихованні та забезпеченні матеріального благополуччя, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Ухилення від виконання відповідачами батьківських обов`язків є факт їх свідомої поведінки, оскільки вони мають реальну можливість виконувати їх, але не вчиняють відповідних дій. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачами батьківськими обов`язками, та враховує всі докази в сукупності. Статтею 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, не позбавлені цієї можливості і відповідачі, якщо змінять своє відношення до дитини, проявлять турботу та піклування щодо дочки. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідачів стосовно неповнолітньої [PERSON] , оскільки у повній мірі підтверджено факт того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дочки, не піклуються про неї, не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у її долі, що свідчить про те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків. У відповідності до ст. 265 ЦПК України, рішення суду у своєму змісті має містити розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказав, що витрати, пов`язані з розглядом справи у них відсутні. При цьому, позивач у позовній заяві, як на підставу звільнення від сплати судового збору, посилається на п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір". Однак така підстава для звільнення від сплати судового збору не може бути прийнята судом до уваги у зв`язку з тим, що у вказаній нормі Закону зазначено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Слід зауважити, що позивачем подану не заяву, а позовну заяву до суду, тож позивач невірно тлумачить зазначену вище норму Закону. Крім того, позов про позбавлення батьківських прав відповідачів не вирішує питання прав та обов`язків неповнолітньої дитини, а стосується лише прав та обов`язків самих відповідачів як батьків дитини, яких останні можуть бути позбавлені у разі ухвалення рішення про задоволення позову. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені у ст. 166 СК України. Таким чином, позивач на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" не звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . Так, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено ставки судового збору, яка за подання юридичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Враховуючи викладене, з позивача необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви.

Outcome: approved