Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір найму житла укладений між КП «Житлосервіс» та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.02.2002 року їй адміністрацією СК «Будіндустрія», де вона працювала на посаді оператора обчислювальних машин було видано ордер на право вселення з двома неповнолітніми дітьми різної статі в кімнати №21-а, 22-а, 24-а гуртожитку будинку №2-а по вул.. Белгородській в м. Сарни, та укладено договір найму на це житло. На час отримання ордеру на вказане житло [PERSON] та члени її сім'ї у кімнатах №21-а, 22-а не проживали, коштів на їх утримання не сплачували, а тому вона з дітьми вселилася на вільну площу. Відповідно до вказаного договору житлове приміщення складало собою ізольовані кімнати загальною площею 12,63 кв.м. з усіма зручностями. Відповідно до рішення Сарненської міської ради №1471 від 17.12.2009 року даний гуртожиток було передано у комунальну власність міста Сарни та прийнято на баланс КП «Житлосервіс». Відповідно до договору від 08.11.2011 року укладеного між позивачем про надання послуг на утримання будинку та споруд житлова площа в займаній квартирі становить 65м.кв., а загальна площа становить 88,8 кв.м. Згідно технічного паспорта виданого КП РОБТІ №3-139-1100 ізольоване приміщення, яким користується сім'я позивача зазначено, як квартира [ADDRESS], згідно чого була здійснена їх перереєстрація 27.12.2010 року. Вказує, що сім'я [PERSON] в даній квартирі ніколи зареєстрована не значилася. Посилається на те, що КП «Житлосервіс» у віданні якого перебуває гуртожиток в будинку №2-а по вул.. Белгородській в м. Сарни вимог до позивача та її сім'ї про розірвання, зміну або укладення іншого договору найму не ставило, чинним є договір найму укладений СП комбінат «Будіндустрія» від 20.02.2002 року на користування житлом, включаючи кімнати №21-а, 22-а гуртожитку, що є кімнатами №4,5 квартири №2, а тому договір найму укладений на ці кімнати з [PERSON] є незаконним і змінений відповідачем в односторонньому порядку з порушенням вимог законодавства. Вважає, що укладення договору найму з [PERSON] на частину не ізольованої квартири, а саме: кімнат №4 а №5, якими користується сім'я позивача суперечить житловому законодавству, звужує їх законні права та інтереси. Вважає дії відповідачів не правомірними та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення згідно позову. Представник відповідача КП «Житлосервіс» [PERSON] позов не визнала, пояснила суду, що КП «Житлосервіс» діяло в межах чинного законодавства та згідно рішень міської ради. [PERSON] ордер на вселення видавався СК «Будіндустрія» . Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, вважає його безпідставним та таким, ґрунтується на нормах права. Пояснив, що 22.10.1998 року між [PERSON] та Сарненським комбінатом "Будіндустрія" було укладено Договір найму на житлові кімнати в гуртожитку комбінату, які на той час нумерувалися під № 21а, 22а, 23, розташованому по вул. Бєлгородській, 2а, м. Сарни, підставою для укладання якого був ордер № 1 серії ГУ, виданий жовтнем 1998 року. Після того, як комбінат "Будіндустрія" був ліквідований, а приміщення гуртожитку, що по вул. Бєлгородська, 2а, м. Сарни, перейшло у власність Сарненської міської ради, вирішення усіх питань, що стосувалися цього гуртожитку, перейшли до компетенції Сарненської міської ради в звязку з чим [PERSON] звернулася до Сарненської міської ради із заявою про переоформлення з нею раніше укладеного договору найму. Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради № 466 від 25 грудня 2012 року задоволено заяву [PERSON] та її сім'ю визнано наймачами кімнат № 4 та № 5 жилого приміщення № 2 (квартира № 2 згідно технічного паспорта) у гуртожитку по вул. Бєлгородській, 2а м. Сарни, які на момент реєстрації у них цієї сім'ї нумерувалися кімнатами № 21а та № 22а. Цим же рішенням КП "Житлосервіс" було зобов'язано переоформити з [PERSON], договір найму на вище вказані житлові приміщення. Рішення виконкому Сарненської міської ради № 466 від 25.12.2012 року не визнано незаконним та не скасовано. Крім того, сім'я [PERSON], являється багатодітною і на сьогоднішній день п'ятеро їхніх дітей, являються неповнолітніми. В звязку з чим, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до угоди від 20.02.2002 року про найм житлового приміщення в сімейному гуртожитку СП «Сарненський комбінат «Будіндустрія»» встановлено, що [PERSON] було надано в тимчасове користування на час роботи на підприємстві житлові кімнати 21а, 22а, 24а в гуртожитку комбінату на підставі ордера на житлове приміщення №36 від 20.02.2002 року. Рішенням Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 19.05.2004 року №295 було надано дозвіл на переобладнання гуртожитку СП «Сарненський комбінат «Будіндустрія»» по вул.. Бєлгородській, 2-а в м. Сарни під житловий будинок для малих сімей. Відповідно до рішення Сарненської міської ради від 17.01.2009 року №471 було прийнято у комунальну власність територіальної громади м. Сарни гуртожиток по вул.. Бєлгородська, 2-А та закріплено за КП «Житлосервіс» на праві повного господарського відання. Рішенням Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 17.08.2011 року №340 було вирішено привести нумерацію житлових приміщень у гуртожитку по вул.. Белгородській, 2-А, м. Сарни у відповідність до технічного паспорту гуртожитку виготовленого станом на 26.02.2010 року. 08.11.2011 року між КП «Житлосервіс» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого було забезпечення надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку (гуртожитку) №2а/2. Відповідно до рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради №419 від 20.11.2013 року [PERSON] визнано наймачем жилого приміщення №6 площею за внутрішнім обміром 14,9 кв.м. відповідно до Технічного паспорту № 3-139-1100 у будинку №2А по вул.. Белгородська м. Сарни. Отже, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є наймачем житлових кімнат №21а, №22а, №24а на період роботи на підприємстві, отже позивач є наймачем, а не власником кімнат у гуртожитку. Відповідно до договору №3738 від 16.08.2016 року про найм житла у будинках державного і комунального житлового фонду встановлено, що між КП «Житлосервіс» та [PERSON] та членами її сім'ї в кількості девяти осіб на підставі рішення виконавчого комітету №466 від 25.12.2012 року відповідачу було надано у безстрокове користування кімнати №4 та №5 у будинку для малих сімей в м. Сарни по вул.. Белгородська, 2а/2 загальною площею 22,8 кв.м. Відповідно до п.4.1 вказаного договору, договір може бути розірваний за ініціативи будь-якої сторони за наявністю умов та в порядку передбачених законодавством. Відповідно до угоди від 22.10.1998 року про найм житлового приміщення в сімейному гуртожитку СП «Сарненський комбінат «Будіндустрія»» встановлено, що [PERSON] було надано в тимчасове користування на час роботи на підприємстві житлові кімнати 21а, 22а, 23а в гуртожитку комбінату на підставі ордера на житлове приміщення №1 серії ГУ від жовтня 1998 року. Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради №466 від 25.12.2012 року було визнано сім'ю [PERSON] наймачами кімнат №4 та №5 жилого приміщення №2 (кв. №2 згідно технічного паспорту) у гуртожитку по вул.. Бєлгородській, 2-а міста Сарни, які на момент реєстрації у них сім'ї [PERSON] нумерувалися як кімнати №21-а та 22-а та зобовязано КП «Житлосервіс» переоформити з [PERSON] договір найму кімнат №4 та №5 жилого приміщення №2 у гуртожитку по вул.. Бєлгородській, 2-а м. Сарни. Отже, судом достовірно встановлено, що договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду №3738 від 16.08.2016 року укладений сторонами з додержанням всіх вимог закону та на підставі рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради №466 від 25.12.2012 року. Приймаючи це рішення Сарненська міська рада діяла відповідно до вимог підпункту 2 пункту "а" частини 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а також відповідно до підпункту 6 пункту "б" частини 1 статті 30 цього ж Закону, адже вирішення питань надання житла, в тому числі і шляхом прийняття рішення про визнання сім'ї [PERSON], наймачами житла, що належить Сарненській міській раді, є виключною компетенції виконавчого комітету Сарненської міської ради. Посилання позивача та його представника на те, що рішення Сарненської міської ради №466 від 25.12.2012 року суперечить вимогам житлового законодавства не беруться судом до уваги, оскільки постановою Сарненського районного суду від 07.05.2013 року,яка була залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду та ухвалою Вищого адміністративного суду України у задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування рішення Сарненської міської ради Рівненської області №466 від 25 грудня 2012 року відмовлено повністю за їх безпідставністю. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім цього, в процесі розгляду цієї справи сторона позивача посилалася на те, що сім'я [PERSON], втратила право на проживання у раніше наданих житлових приміщеннях, однак судом зібрано достатньо доказів того, що [PERSON] неодноразово зверталася до Сарненської міської ради та правоохоронних органів про те, що [PERSON], чинить їй та її багатодітній сім'ї перешкоди у користуванні наданим їм житлом та що [PERSON], у спосіб, встановлений законом, намагалася усунути ці перешкоди, зокрема: заяви Сарненському міському голові від 29.01.2013 року, 22.07.2013 року, 25.07.2013 року25.09.2013 року, звернення з даного приводу до правоохоронних органів від 31.10.2013 року. Крім цього, статтею 61 Житлового кодексу України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. У відповідності до вимог частини 1 статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Судом з досліджених доказів було встановлено, що житлові приміщення сім'ї [PERSON], були надані раніше та було укладено Договір найму цих житлових приміщень між сім'єю [PERSON], та колишнім підприємством Будіндустрія, яке на сьогоднішній день ліквідоване. Тому, в даному випадку мало місце не укладання нового договору найму, а переоформлення раніше укладеного Договору найму, в звязку зі зміною власника цих житлових приміщень, а саме таким власником стала Сарненська міська рада, яка і зобов'язала КП "Житлосервіс" переоформити договір найму з новим власником. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У пункті 8 вищевказаної Постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Таких підстав недійсності оскаржуваного договору найму судом не здобуто, а тому у задоволенні вказаного позову слід відмовити. На підставі ст.ст., 15,16, 203, 215 ЦК України ст..ст. 58,61 ЖК України,

Outcome: dismissed