Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачкою по справі, яка згідно свідоцтва про народження дитини є матір"ю їх сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалось і на даний час вони припинили спільне проживання. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року визначено місце проживання неповнолітнього сина з ним. Вказує, що відповідач ухилялась від виконання батьківських обов`язків, матеріально дитину не утримувала, тому звернувся до суду із заявою про стягнення аліментів і рішенням від 16 серпня 2016 року з неї стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн. щомісячно. Однак, аліментні зобов`язання відповідачка не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зазначає, що з часу припинення сумісного проживання і на даний час відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, жодного разу не відвідала, не спілкувалась, не телефонувала, не піклується про стан здоров`я та духовний розвиток сина, не проявляє батьківської турботи та не виявила жодного бажання приймати участь у його вихованні. Просить суд, виходячи із зазначених вище обставин, позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої дитини : [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, де зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] від 09 червня 2017 року відповідачка змінила прізвище на " [PERSON] ". Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, з позовними вимогами згідні. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов наступних висновків. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір"ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.4). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року місце проживання малолітнього [PERSON] визначено з батьком, [PERSON] (а.с.13-15). Згідно рішення суду від 16 серпня 2016 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь позивача на утримання малолітнього сина в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с.16). Із власноручно написаної заяви відповідачки, поданої суду 29 травня 2019 року вбачається, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Із копії паспорта громадянина України № [NUMBER] від 09 червня 2017 року вбачається, що відповідачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради ОТГ від 28 травня 2019 року № 31/2019 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , визнано за доцільне позбавити її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , так як вона не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться розвитком дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не утримує матеріально. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в даному випадку відповідач не виконуває своїх батьківських обов`язків, жодним доступним чином не намагається підтримувати зв`язки з дитиною, тому його слід позбавити його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 15,16 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"(зі змінами) позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав можливо лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що при обставинах, коли мати неповнолітньої дитини умисне протягом тривалого часу злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, не цікавиться життям, фізичним та духовним розвитком, не допомагає матеріально, не спілкується в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та добровільно погодилась на позбавлення батьківських прав, подавши відповідну заяву, суд вважає за можливе позбавити відповідачку батьківських щодо її неповнолітньої дитини. На підставі наведеного та ст.ст. 150, 164-166 СК України,

Outcome: approved