Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач посилається на те, що 23 серпня 2006 року відповідач уклала договір іпотеки з Рівненським відділенням кредитної спілки «Альянс Україна», в забезпечення кредитного договору № 164-08/06Р від 22 серпня 2006 року та можливих додаткових угод до нього. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору в заставу було передано нерухоме майно, а саме: належний відповідачу житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що знаходиться на земельній ділянці розміром 0.22 га. Вартість заставленого в іпотеку майна оцінено в сумі 50 500.00 п'ятдесят тисяч п'ятсот гривень - п. 1.4 договору іпотеки майна від 23 серпня 2006 року. Рішенням Гощанського районного суду по справі № 2- 316\\ 10, графа № 26 за позовом КС «Альянс Україна» з [PERSON] було стягнуто кредиторську заборгованість в сумі 140925.00 гривень. По вказаному рішенню [PERSON] ніяких погашень заборгованості не проводила. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.11.2010 року по справі № 2-7486\\10 з КС "Альянс Україна" на користь позивача було стягнуто 501632.88 гривень. Вказана сума мною була внесена на рахунок КС "Альянс Україна" як депозитний вклад. По вказаному рішенню зі сторони боржника ніяких виплат не здійснювалося. 4 квітня 2011 року між позивачем та КС "Альянс Україна" було укладено договір відступлення права вимоги (цесія). Враховуючи, що отримати від [PERSON] якісь кошти було проблематично за вказаним договором позивач звернувся з позовом до Вінницького міського суду Вінницької області про його скасування. 30.10.2012 року по справі № 212\\11770\\2012 вказаним судом було винесено рішення, яким у позові про визнання недійсним договору цесії було відмовлено. Відповідно до п. 1 вказаного договору, за договором первісний кредитор здійснює відступлення права вимоги, а новий кредитор приймає право вимоги боргу кредитором до [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS],ідентифікаційний номер [NUMBER]. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні у обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п. 12 вказаного договору цесії позивачу було передано оригінали всіх документів, які підтверджують зобов'язання [PERSON] перед КС "Альянс Україна". Відповідно до ухвали Гощанського районного суду від 10 вересня 2013 року по справі № 557/1446/13-ц за заявою позивача було замінено сторону у виконавчому провадження по виконанню виконавчого листа, виданого 09 липня 2010 року Гощанським районним судом у справі про стягнення з [PERSON] на користь КС "Альянс Україна" 140925.33 гривень, замінивши стягувача з КС "Альянс Україна на стягувача [PERSON] Однак, відповідач за час, що пройшов з дати заміни сторони у виконавчому провадженні не прийняла мір до погашення заборгованості в розумних сумах та строках. Тому на підставі п. 3.1.1. договору іпотеки від 23 серпня 2006 року та договору цесії від 4 квітня 2011 року у позивача виникає право задоволення вимог за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку. Відповідно до положень п. 2.4.1 договору іпотеки позивачем направлено офіційний лист [PERSON] щодо вирішення питань з погашенням боргу відповідно до вимог договору іпотеки від 23 серпня 2006 року, а у випадку невирішення вказаного питання у добровільному порядку звернення до суду щодо стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Після спливу строку, наданого на усунення порушень договору іпотеки на наступний день право власності на майно переходить до іпотекодержателя - в даному випадку до позивача, як до особи, якій передано всі права вимоги боргу. Місячний строк сплив 18.08.2015 року. Однак відповідач не має наміру виконувати умови договору та передавати майно позивачу. На підставі вищевикладеного позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 03 серпня 2006 року, а саме на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON], а саме: житловий будинок загальною площею 72,2 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м, та такими надвірними будівлями: Б-сарай; В-льох; Г-вбиральня; №1 - огорожа; №2 - ворота та знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача адвокат Рудик В.Р. підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, позов підтримав повністю з підстав, викладених у позові, просить суд його задовольнити, не заперечує щодо заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, неодноразово викликалася в судове засідання, судом було вжито заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, тому суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує, щоб справу було розглянуто у відсутності відповідача. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виходячи із змісту ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України, з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобов'язань, зокрема, згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимогами законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2006 року відповідач уклала договір іпотеки з Рівненським відділенням кредитної спілки «Альянс Україна» в забезпечення кредитного договору № 164-08/06Р від 22 серпня 2006 року та можливих додаткових угод до нього. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору в заставу було передано нерухоме майно, а саме: належний відповідачу житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що знаходиться на земельній ділянці розміром 0.22 га. Вартість заставленого в іпотеку майна оцінено в сумі 50500.00 п'ятдесят тисяч п'ятсот гривень - п. 1.4 договору іпотеки майна від 23 серпня 2006 року. Рішенням Гощанського районного суду від 09.07.2010 по справі № 2- 316\\ 10 за позовом КС «Альянс Україна» з [PERSON] було стягнуто кредиторську заборгованість в сумі 140925.00 гривень. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.11.2010 року по справі № 2-7486\\10 з КС "Альянс Україна" на користь позивача було стягнуто 501632.88 гривень. 04 квітня 2011 року між позивачем та КС "Альянс Україна" було укладено договір відступлення права вимоги (цесія). 30.10.2012 року по справі № 212\\11770\\2012 Вінницьким міським судом було винесено рішення, яким позивачу в позові про визнання недійсним договору цесії було відмовлено. Відповідно до п. 1 договору цесії за договором первісний кредитор здійснює відступлення права вимоги, а новий кредитор приймає право вимоги боргу кредитором до [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні у обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п. 12 вказаного договору цесії позивачу було передано оригінали всіх документів, які підтверджують зобов'язання [PERSON] перед КС "Альянс Україна". Ухвалою Гощанського районного суду від 10 вересня 2013 року по справі № 557/1446/13-ц за заявою позивача було замінено сторону у виконавчому провадження по виконанню виконавчого листа, виданого 09 липня 2010 року Гощанським районним судом у справі про стягнення з [PERSON] на користь КС "Альянс Україна" 140925.33 гривень, замінивши стягувача з КС "Альянс Україна на стягувача [PERSON] Позивач 16.07.2015 направив офіційний лист [PERSON] щодо вирішення питань з погашенням боргу відповідно до вимог договору іпотеки від 23 серпня 2006 року. Дану вимогу про погашення боргу відповідач отримала 18.07.2016. Проте відповідач жодних дій щодо погашення заборгованості не проводить. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 517 ЦК України встановлено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Проте закон не пов'язує це право боржника з невиконанням боргових зобов'язань взагалі, в тому числі і попередньому кредиторові. Так, згідно зі ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 12 цього Закону у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 33, ст. ст. 37, 39 Закону України „Про іпотеку", пунктами 3.1.1.- 3.1.4. іпотечного договору сторін від 23.08.2006 року також передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таке своє право позивач вправі реалізувати на підставі рішення суду. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення умов як договору, та в порушення ст.526 ЦК України, не виконала свої зобов'язання перед позивачем, позовні вимоги позивача слід задовольнити в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та в рахунок погашення заборгованості за договором. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 6 ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління в період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Наявність вини позичальника, яка одержала кредитні кошти та не довела, що вжила усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань за договором згідно зі ст. 614 ЦК України, є підставою для покладення на неї цивільно-правової відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань. В той же час у матеріалах справи відсутні докази належного виконання боргових зобов'язань позичальником [PERSON] за іпотечним договором від 23.08.2006 року як первісному кредитору, так і теперішньому. Кредитні зобов'язання нею не виконані до цього часу. Доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів право позивача на звернення в суд із даним позовом до відповідачки, у справі немає. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які поніс позивач, слід стягнути з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В даному випадку відповідно до платіжного документу від 08.08.2015 позивач сплатив судовий збір по справі в розмірі 1409,29 грн. та згідно до квитанції прибуткового касового ордера № 1/11-14 за послуги адвоката 4000 грн. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 512-518, 526, 527, 530, ЦК України, ст.33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved