Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , по якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 38 679 грн. 10 коп. в рахунок відшкодування суми індексації аліментів; змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2012 року по справі №1109/8070/2012, провадження №2/1109/3388/2012 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття - [INFO] ; відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання в межах місячного платежу; виконавчий лист по справі №1109/8070/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 800 грн. відкликати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 800, 00 (вісімсот) гривень щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 14 серпня 2012 року до досягнення [PERSON] повноліття, яке наступить [INFO] . Згідно ч.2 ст. 184 СК України визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. З врахуванням наведеного діючого законодавства, індексів споживчих цін з 2012 по 2018 роки, які щомісячно публікуються Міністерством статистики України, розмір індексації, нарахованої за весь період несплати аліментів з серпня 2012 по жовтень 2019, становить 38 679,10 грн. індексації. З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, сума аліментів не змінювалася та не індексувалася. Крім того, просила суд врахувати, що відповідач є працездатним, працює водієм маршрутного таксі у місті Києві, на скільки їй відомо, заробляє неофіційно до 30 000 грн. Таким чином відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Вона ж працює продавцем в ЧМК і отримує мінімальну заробітну плату, розмір якої після відрахування податків становить близько 3000 грн. За таких обставин не має змоги самостійно надавати повноцінне утримання їх сину. Відтак, для забезпечення беззаперечного права дитини на утримання аліментів на своє життя, вважає, що існують всі підстави для збільшення розміру аліментів з твердої грошової суми у розмірі 800 грн. до 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 13-14/. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 41-42/. Представником відповідача 20 лютого 2020 року подано до суду відзив відповідача на позовну заяву, яким останній вимоги визнав частково. Вважає, що сума аліментів може бути змінена, і визначена в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення повноліття сина - [INFO] . Індексацію аліментів відповідач визнає з 13.02.2018 року в сумі: 13,642 гривні 70 копійок. Вказав, що 13.02.2018 року позивач написала заяву до Подільського відділу виконавчої служби, в якій підтвердила відсутність будь-якої заборгованості відповідача та претензій щодо нього. Індексацію аліментів відповідач визнає з 13.02.2018 року в сумі: 13,642 гривні 70 копійок. Крім того, відповідач має дитину 2014 року народження, яка проживає разом з ним; офіційно не працевлаштований, в Києві на маршрутному таксі не працює, має незадовільний стан здоров`я /25-30/. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з врахуванням заперечень викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції 12.06.2002 року /а.с. 8/. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти в розмірі - 800, 00 (вісімсот) гривень щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 14 серпня 2012 року до досягнення [PERSON] повноліття, яке наступить [INFO] ; стягнуто з [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] на користь держави судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп. Рішення суду набрало законної сили 30.10.2012 року /а.с. 7/. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з індексації аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з серпня 2012 року по жовтень 2019 року в розмірі 38 679,10 грн. Підставою її звернення до суду з даним позовом стало перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації до 24.12.2015 року 101 відостка, а після цієї дати в розмірі 103 відсотки. Разом з цим, відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів сплати аліментів зі здійсненням індексації їх розміру. Заперечуючи проти позову відповідач вказав, що 13.02.2018 року позивач написала заяву до Подільського відділу виконавчої служби, в якій підтвердила відсутність будь-якої заборгованості відповідача та претензій щодо нього /а.с. 25-26, 28/. Однак, суд критично відноситься до наданої копії заяви, оскільки остання належним чином не завірена та не містить адресата звернення, особи звернення, дати підписання, а тому є неналежним доказом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, між сторонами існує спір щодо порядку здійснення індексації розміру аліментів, призначених рішенням суду у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від N 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок). Вказане зазначено в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 759/9457/15-ц. До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». У частині першій статті 2 цього закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився. Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». 17 травня 2016 року прийнято Закон України № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», пунктом 1 розділу І якого внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Цим Законом, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, включено до переліку об`єктів індексації, визначених у частині першій статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Закон України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» набрав чинності 12 червня 2016 року. Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» величину «101» замінено величиною «103». Таким чином, з 24 грудня 2015 року індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 103 відсотки. Відповідно до п. 10-4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, прийнятого з метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення», обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів. Розрахунок приросту індексу споживчих цін розраховується відповідно до прикладу наведеного у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. У позовній заяві [PERSON] надала власний розрахунок суми індексації аліментів, який не спростовано відповідачем, як і не надано власного розрахунку. Суд вважає, що даний розрахунок може бути покладений в основу рішення. За вищевикладеного, за період з серпня 2012 року по жовтень 2019 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування суми індексації аліментів в загальному розмірі 38 679,10 грн. За вказаних обставин позовні вимоги в частині відшкодування суми індексації аліментів підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України покладено обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених норм Закону, підставою для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені СК України. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів змінилося, що дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. Разом з цим, статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 1 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» також визначено, що дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосованим до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Як вбачається із матеріалів справи рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі - 800, 00 (вісімсот) гривень щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 14 серпня 2012 року до досягнення [PERSON] повноліття, яке наступить [INFO] /а.с. 7/. На момент розгляду справи син [PERSON] втратив правовий статус дитини, оскільки йому [INFO] виповнилося 18 років. Разом з цим, з часу досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , обов`язок платника сплачували аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2012 року припинений, а відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2012 року по справі №1109/8070/2012, провадження №2/1109/3388/2012 та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття - [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] 38 679 грн. 10 коп. в рахунок відшкодування суми індексації аліментів. У задоволенні решти вимог відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial