Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Еталон» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 55600,57 гривень. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 01.08.2011 р. на а/д Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який керуючи автомобілем допустив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження. Позивач зазначає, що за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №030002-06000266 від 26.01.2011р., укладеного між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Еталон» (страховик) та [PERSON] (страхувальник), застраховано автомобіль марки «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2011 року. Позивач зазначає, що згідно складеного страхового акту № 42 -25279 визначено суму страхового відшкодування в розмірі 55600,57 гривень. Виконуючи свої договірні зобов'язання позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 55600,57 грн. на користь [PERSON], що підтверджується відповідними платіжними дорученнями . Посилаючись на норми ст.ст. 993,1187,1191 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування» позивач вважає, що до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Еталон» перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних виплат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за заподіяні збитки, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь СК «Еталон» суму страхового відшкодування у розмірі 55600,57 грн. в порядку регресу та судові витрати. В ході судового розгляду справи представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог на суму 49300,00 грн. та просив стягнути з відповідача на користь СК «Еталон» суму страхового відшкодування у розмірі 6300,50 грн. та суму сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про те , що не має можливості з'явитися в судове засідання, просив розглянути справу у їх відсутності на підставі поданих документів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала зменшені позовні вимоги з підстав та мотивів викладених у письмових запереченнях та у додаткових запереченнях у зв'язку із зменшенням позовних вимог. Зокрема вказала на те, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/1272603 автомобіль марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахований у ПАТ "УІСК "Інвестсервіс", із лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн. Відповідач виконав вимоги ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у повному обсязі, оскільки повідомив страховика про страховий випадок. Наголосила на тому, що звітом про оцінку вартості майнової шкоди заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 135/08/11 щодо автомобіля марки «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER], оглянутого в день ДТП 01.08.2011 року , оцінщиком визначено вартість майнової шкоди яка становить 49 210,39 гривень, що входить до ліміту відповідальності страховика, а тому не погоджується із вартістю майнової шкоди визначеної оцінщиком [PERSON] через чотири дні після ДТП , без участі відповідача та страхувальника. Вказує на те, що позивач не звертався з вимогами до страховика про стягнення завданої внаслідок ДТП шкоди, а тому вважає що є всі підстави для відмови у позові. Разом з тим в подальшому, в ході судового розгляду представник відповідача зменшені позовні вимоги визнала частково : а саме у сумі 5100,57 гривень, не визнала суму в розмірі 500 , 00 гривень , що включена до суми страхового відшкодування як вартість евакуатора, з підстав відсутності доказів вказаних витрат. Разом з тим, суд вважає за необхідне констатувати, що 28.01.2015 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про залучення в якості співвідповідача СК "Інвестсервіс". 28.01.2015 року у відповідності до норм ч.2 ст.195 ЦПК України судом постановлено ухвалу про поновлення судового розгляду. Проте, відповідно до вимог ч.3 ст.195 ЦПК України розгляд справи у випадку, встановленому частиною другою цієї статті, проводиться виключно в межах з'ясування обставин, що потребують додаткової перевірки. У зв'язку з чим клопотання позивача про залучення в якості співвідповідача, яке надійшло до суду після постановлення ухвали про поновлення судового розгляду залишено без розгляду. Заслухавши заперечення відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №030002-06000266 від 26.01.2011 р. укладеного між ПрАТ СК «Еталон» та [PERSON], застраховано майнові інтереси [PERSON] пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до вищевказаного договору страхувальником являється [PERSON] /а.с.4/ Як встановлено судом, 01.08.2011 р. біля 11 год. 30 хв. на а/д Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля марки "БМВ" державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який керуючи автомобілем допустив наїзд на автомобіль марки "БМВ" , який зіткнувся з рухаючимся попереду нього автомобілем марки «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вищевказане ДТП призвело до заподіяння автомобілю марки "Хюндай", державний реєстраційний номер [NUMBER], належному [PERSON] значних механічних пошкоджень. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2011 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. /а.с. 17/ 26 січня 2011 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. /а.с. 13/ Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженнями транспортного засобу №11080501 від 05.08.2011 р. складеного ПП [PERSON], наданого позивачем, вартість майнових збитків, завданих власнику транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 55100,57 грн. з яких вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 55100,57 грн. /а.с.25-28/ Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу марки «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, визначено згідно складеної калькуляції ремонту в сумі 55100,57 грн./а.с. 29-31/ Згідно складеного страхового акту №42 - 25279 від 04.10.2011 року визначено суму страхового відшкодування в розмірі 55600,57 грн. У суму страхового відшкодування враховано витрати страхувальника на експертизу в сумі 500 , 00 гривень / а.с. 14-15/ Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжними дорученнями : №7504 від 04.10.20114 р. в сумі 5600,57 грн., №7717 від 10.10.2011 р. в сумі 10 000грн., №7795 від 12.10.2011 р. в сумі 10 000 грн., №7864 від 13.10.2011 р. в сумі 10 000грн., №7956 від 18.10.2011 р. в сумі 10 000 грн. та № 8172 від 24.10.2011 р. в сумі 10 000 грн. відповідно до яких СК «Еталон» перераховано ТОВ Захід Авто М тобто особі, якою проводився ремонт автомобіля суму страхового відшкодування у розмірі 55600,57 грн. /а.с. 19-24/ Представником відповідача надано до суду звіт про оцінку вартості майнової шкоди, завданої пошкодженнями транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER], за №135/08/11 від 01.08.2011 р. ФОП [PERSON], згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хюндай» становить 49210,39 грн. з ПДВ /а.с.64-69/ Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 8. ЗУ «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 27 Закону України «Про страхування»та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/1272603 від 10.03.2011 р. укладеного між УІСК «Інвестсервіс» та [PERSON] ( страхувальник) , застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача винного у вчиненні ДТП, забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER] ( Ліміт відповідальності 50 000,00 грн. , франшиза - 700 грн) .Строк дії договору з 10.03.2011 року по 09.03.2012 року. Відповідно до вищевказаного полісу відповідальність відповідача [PERSON] є застрахована./а.с.63/ Судом встановлено, що [PERSON] 01.08.2011 року повідомив СК «Інвестсервіс» про страховий випадок, що стверджується повідомленням про страховий випадок , копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.73/ Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику позивач набув право регресу до винної у ДТП особи відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування". Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Стаття 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами. За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, а відтак, є правомірним заявлення позову до [PERSON] щодо стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача переходить право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток тільки з моменту виплати страхового відшкодування, оскільки вказаними нормами передбачено, що страховик має право зворотної вимоги тільки після виплати відшкодування. За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача та заявлення позову до відповідача щодо стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Визнаючи частково зменшені позовні вимоги в сумі 5 100, 57 гривень, представник відповідача вказувала на те, що ліміт відповідальності страхувальника [PERSON] за договором (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/1272603 від 10.03.2011 р. складає 50 000,00 грн., а отже розмір зменшених позовних вимог заявлених до відповідача повинен становити не 6 300, 50 грн., а 5 600,50 грн. Проте, суд не приймає до уваги вказані доводи представника відповідача виходячи з наступного, згідно договору (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/1272603 від 10.03.2011 р. - ліміт відповідальності страхувальника [PERSON] складає 50 000,00 грн., а франшиза - 700 грн., що спростовує доводи представника відповідача. Разом з тим, суд враховує те, що представник відповідача в судовому засіданні визнала зменшені позовні вимоги в сумі 5100,57 гривень. Вирішуючи питання щодо суми стягнення, суд приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що у суму страхового відшкодування враховано витрати страхувальника на експертизу в сумі 500 , 00 гривень . Проте, жодних належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат в сумі 500 , 00 гривень на проведення експертизи суду не надано, а відтак суд вважає, вимоги позивача про стягнення відшкодування в порядку регресу суму в розмірі 500 , 00 гривень як витрат на проведення експертизи безпідставними і необгрунтованими, а тому в цій частині вимог слід відмовити. Відповідно до змісту ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, оцінюючи докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та на користь позивача з відповідача слід стягнути відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 5 800, 57 гривень . Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості , суд приходить до висновку про часткове задоволення зменшених позовних вимог, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведені в повному обсязі обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До складу судових витрат, відповідно до статті 79 ЦПК України, віднесено витрати на правову допомогу. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial