Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

В вересні 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" (надалі - ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що вона з 01.04.2004 року по 22.05.2019 року працювала в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворіла на професійне захворювання. 22.05.2019 року була звільнена з підприємства за власним бажанням. Висновком МСЕК від 21.05.2019 році їй первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ у зв`язку з професійним захворюванням безстроково, група інвалідності не визначена. В 2020 році у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача, висновком ЛЕК №1001 від 07.07.2020 року був уточнений діагноз щодо професійного захворювання яке встановлено 31.01.2019 року, у зв`язку з чим, позивачу повторно Висновком МСЕК від 15.09.2020 року встановлено 50% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ з 07 вересня 2020 року у зв`язку з професійним захворюванням, безстроково. Позивачка вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що в наслідок професійного захворювання позивачка відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, приступоподібний сухий кашель, іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи до 1-2 разів на добу, головний біль, запаморочення при підвищенні артеріальному тиску, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття, періодичні перебої у роботі серця, біль та обмеження рухів у попереково-крижовому відділі хребта, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, періодичне затруднення під час ходи,\~загальну слабкість. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями їй заподіяна моральна шкода, розмір якої оцінює в 204\~033,60 грн., яку просила стягнути з відповідача. Ухвалою від 05 жовтня 2020 року судом відкрито провадження у справі з призначенням судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляд у справи, про що свідчить повідомлення про вручення відповідачу\~копії ухвали\~про призначення\~справи до\~розгляду,\~а також\~копії позовної\~заяви з\~додатками,\~однак правом на надання відповідач відзиву не скористався. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279\~ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності дост. 247 ч. 2\~ЦПК України фіксування\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка [PERSON] працювала на підприємстві відповідача протягом 15 років та 2 місяців, а саме: з 01.04.2004 року по 22.05.2019 року пстовбуровой дільниці шахтного підйому №21 шахти імені «Орджонікідзе» Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» правонаступником якого є ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", звільнилась за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за\~ст. 38 КЗпП України\~( копія трудової книжки а.с.30-32). Позивачу [PERSON] 31.01.2019 року Висновком ЛЕК Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини м. Кривого Рогу №198, позивачу встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня (а.с.13). Згідно вказаного медичного висновку, підставою для\~встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут з 10.09.1990-26.11.1990\~- ВО\~«Кривбасруда» ш.\~ім.\~Орджонікідзе поверховий\~гірник; з.26.11.1990\~-\~21.05.1996\~pp.- ВО «Кривбасруда» ім. Орджонікідзе машиніст конвеєра; 21.05.1996 по 01.01.1999 р.р. ПАТ «Кривбасзалізрудком» шахта імені Орджонікідзе стовбуровий підземний. Висновком МСЕК від 21.05.2019 році позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ у зв`язку з професійним захворюванням безстроково, група інвалідності не визначена. (а.с.25). 07\~липня 2020\~року Висновком\~ЛЕК Українського\~Науково-дослідного\~інституту промислової\~медицини м.\~Кривого Рогу\~№1001,\~позивачу був\~уточнений раніше\~встановлений діагноз\~хронічного професійного\~захворювання:\~Хронічне обструктивне\~захворювання легень\~другої стадії\~(пиловий\~бронхіт другої\~стадії,\~емфізема легень\~другої стадії),\~група В.\~загострення середнього\~ступення важкості.\~ЛН другого-третього\~ступеня.\~Хронічне легеневе серце.\~НК першої\~стадії. (а.с.14). Висновком МСЕК від 15.09.2020 року позивачу повторно встановлено 50% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ з 07 вересня 2020 року у зв`язку з професійним захворюванням, безстроково. (а.с.26) 14.03.2019 року ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", було складено Акт розслідування професійного захворювання позивача [PERSON] у якому визначено обставини виникнення професійного захворювання, а саме: працюючи стовбуровим (підземним) дільниці шахтного підйому №21 шахти імені Орджонікідзе, виконувала роботи підіймання та опускання підіймальною машиною на стовбурах з добовою плановою видючою корисної копалини та породи. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди мавших місце порушень роботи систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Причини виникнення професійного захворювання: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: умови праці стовбурового (підземного) дільниці шахтного підйому №21 шахти імені Орджонікідзе за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони з вмістом кристалічного діоксину кремнію\~(SiO2)\~пилу від\~10\~%\~до 70\~%,\~що перевищує\~гранично -\~допустиму норму\~в 2\~рази і\~складає 4,68\~мг\\мз\~при ГДК\~2,0\~мг\\мз.\~ Згідно п. 19 вказаного акту особи, які відповідальні за виникнення професійних захворювань [PERSON] , через тривалий час роботи потерпілого в умовах дії шкідливих факторів ( а.с.23-24). З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст.\~153,\~237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті43, частина 1 статті 46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ст.\~173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2ст.\~153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Виходячи з наведених вимог закону, між сторонами склалися трудові правовідносини, а професійне захворювання отримане позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Стаття 13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Частиною третьою статті 23\~ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності зі ст.ст.23,1167\~ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено,\~що у\~зв`язку\~з отриманням\~професійних захворювань\~та встановленням\~стійкої втрати\~працездатності у\~розмірі 50\~%,\~позивачу заподіяно\~моральну шкоду.\~Внаслідок отриманих\~професійних захворювань\~у позивача\~змінилися умови\~життя,\~вона змушена\~постійно проходити\~лікування,\~які не\~дають покращення\~в стані\~здоров`я.\~Крім того,\~відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, приступоподібний сухий кашель, іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи до 1-2 разів на добу, головний біль, запаморочення при підвищенні артеріальний тиск, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття, періодичні перебої у роботі серця, біль та обмеження рухів у попереково-крижовому відділі хребта, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, періодичне затруднення під час ходи, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, встановлену групу інвалідності, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, стаж роботи позивача, встановлену групу інвалідності, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 90 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 204\~033,60 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 900 грн.

Outcome: approved