Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивачка звернулась з позов до відповідачів в якому просить суд: встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю та визнати договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 90 кв. м. та надвірних споруд: сараю та підвалу, які розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Курган, вул. Гайдара, 15, від 17.07.2001 року, посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] частково недійсним в частині придбання житлового будинку загальною площею 90 кв. м та надвірних споруд сараю та підвалу. Позивачка також просить суд визнати укладеним договір купівлі-продажу, посвідчений 17.07.2001 року Біляївською державною нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №1937, житлового будинку загально площею 54,4 кв. м та надвірних споруд сараю та підвалу, які розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Курган, вул. Гайдара, 15. Визнати вказаний будинок спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та поділити його в натурі відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з травня 2000 року вона проживала однією сім'єю без укладення шлюбу з [PERSON] в одній квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство і спільний бюджет. Даний факт, як наголошує позивачка, може бути підтверджений показами свідків. 11.07.2003 року вона уклала шлюб з [PERSON] 23.05.2008 року Київським районним судом міста [PERSON] було ухвалене рішення, яким їх шлюб було розірвано. В червні 2001 року позивачка та [PERSON] придбали за сумісні кошти у [PERSON] будинок, який розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Курган, вул. Гайдара, 38 (на теперішній час вул.Гайдара, 15), а також надвірні споруди сарай і підвал. Відповідно до договору купівлі-продажу площа будинку складає 90 кв. м. Проте, як зазначає позивачка, фактично вони придбали будинок загальною площею 54,4 кв. м разом із надвірними спорудами сараєм та підвалом. У зв'язку з тим, що позивачка та [PERSON] розлучені, вона звернулась до Біляївського районного суду Одеської області із позовною заявою, у якій просила суд визнати вищевказаний будинок площею 90 кв. м спільною сумісною власністю та поділити його в натурі. Проте, у задоволенні її позовних вимог їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що у результаті проведеної експертизи та виготовленого технічного паспорту, стало відомо, що фактична площа будинку складає 54,4 кв. м, а крім сараю та підвалу на території знаходяться також літня кухня, погріб, два сараї, вбиральня, город та колодязь. Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.11.2010 року, судом було встановлено факт проживання позивачки з [PERSON] однією сім'єю з травня 2000 року. А також і те, що житловий будинок з надвірними спорудами було придбано нею та [PERSON] в період знаходження у фактичних шлюбних відносинах, а тому це майно, на думку позивачки, може бути визнане спільною сумісною власністю і поділене між ними. У зв'язку з чим, предметом даної позовної заяви є встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спільною сумісною власністю та поділу у натурі житлового будинку загальною площею 54,4 кв. м, який розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Курган, вул. Гайдара, 15, сараю та підвалу. Позивачка та представник позивачки, діючий на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити . Березанська сільська рада Біляївського району Одеської області надала до суду лист, в якому не заперечувала проти ухвалення рішення про задоволення вимог позивачки та просила суд справу розглядати без участі свого представника. Представник третьої особи Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області до судового засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову. Свідок [PERSON] у судову засіданні пояснила, що влітку 2001 року позивачка та [PERSON] приїхали до с. Курган Біляївського району Одеської області з метою купівлі будинку, потім стали мешкати по сусідству з нею у будинку №15 по вулиці Гайдара та проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. В 2008 році сторони розійшлися. За чиї кошти був куплений будинок не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] купила будинок у 2001 році, [PERSON] почав проживати там з 2002 року до розірвання шлюбу у 2008 році. Те що вони купили будинок за сумісні гроші знає зі слів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом, будинок купували сумісно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що переїхала до с. Курган у 2004 році, де познайомилась з [PERSON]Л, яка їй розповідала що будинок купив [PERSON] у 2001 році, з 2003 року вони офіційно розписані. [PERSON] не проживає в спірному будинку з 2008 року, [PERSON] проживала там постійно та проживає до сьогодення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] був її опікуном та проживав з її бабусею 27 років. У 1999 році він продав квартиру у м. Одесі, з вилучених грошей, купили однокімнатну квартиру та будинок у с. Курган. В 2006 або в 2007 році вона узнала що [PERSON] офіційно одружений на [PERSON] [PERSON]І деякий час лежав у лікарні після побиття, постійно говорив що його залякують. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив що, [PERSON] прожив у нього з 2002 року по лютий 2016 року у с Камянка Роздільнянського району. Про те що [PERSON] був одружений і де проживав до цього нічого не знає. Свідок [PERSON] у содовому засіданні пояснила, що [PERSON] у 1999 році продав квартиру ц м. Одесі та переїхав у с. Камянка Роздільнянського району, а у 2003 році купив будинок у с. Курган, про одруження з [PERSON] та про їх знає тільки зі слів [PERSON] Вислухавши пояснення позивачки, представників позивачки та відповідача, а також свідків, врахувавши позицію Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, з травня 2000 року і на день купівлі будинку, що є об'єктом даного спору, позивачка проживала однією сім'єю без укладення шлюбу з [PERSON] в одній квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство і спільний бюджет, в будь-якому іншому шлюбі не знаходились. В 2003 році позивачка уклала шлюб з [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 03.07.2008 року, про що ВРАЦС Київського РУЮ у м.Одеса було видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №064714, актовий запис №471. В червні 2001 року, в період фактичних шлюбних відносин із позивачкою, як встановлено вище, [PERSON] було придбано у [PERSON] будинок, який розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Курган, вул. Гайдара, 38 (на теперішній час 15), а також надвірні споруди сарай і підвал. Матеріали справи містять договір купівлі-продажу вказаного будинку, посвідчений 17.07.2001 року [PERSON], державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №1937, відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу, площа відчуженого будинку складає 90 кв. м. Так як вказаний житловий будинок було придбано позивачкою та відповідачем [PERSON] в період знаходження у фактичних шлюбних відносинах, тому це майно може бути визнане їх спільною сумісною власністю і поділене між ними. У зв'язку з тим, що позивачка та [PERSON] розлучені, вона звернулась до Біляївського районного суду Одеської області із позовною заявою, у якій просила суд визнати вищевказаний будинок площею 90 кв. м спільною сумісною власністю та поділити його в натурі. Мотивувальною частиною зазначеного рішення встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами було придбано позивачкою та відповідачем в період знаходження у фактичних шлюбних відносинах, а тому це майно може бути визначене їх спільною сумісною власністю і поділене між ними. Проте у задоволенні її позовних вимог їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що у результаті проведеної експертизи та виготовленого технічного паспорту стало відомо, що фактична площа будинку складає 54,4 кв. м. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вказаним судовим рішенням встановлено факт придбання спірного будинку в період фактичних шлюбних відносин, а тому це є підставою для звільнення від доказування даного факту. Як встановлено судом при досліджені доказів висновку №2496/2497 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 04.08.2010 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України та технічного паспорту, виготовленого станом на 20.07.2009 року КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" , площа житлового будинку №15 (у відповідності до довідки Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27.07.2009 року №667, житловий будинок, який раніше мав адресу: вул. Гайдара, 38, с. Курган Біляївського району Одеської області, в зв'язку з прийняттям рішення виконкому Березанської сільської ради від 23.06.2009 року №37/2009 "Про уточнення нумерації будинків по вулиці Гайдара в селі Курган, на теперішній час має адресу: вул. Гайдара, 15, с. Курган Біляївського району Одеської області) складає 54,4 кв. м. Отже, враховуючи наведене, суд вважає за доцільне визнати договір купівлі-продажу вказаного будинку, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №1937 в частині зазначення площі нерухомого майна недійсним та визнати укладеним його в частині зазначення площі нерухомого майна як 54,4 кв. м та на підставі ст.217 ЦК України вважати вказаний договір дійсним в інших його частинах. В цьому зв'язку суд вважає, що підстави для відмови в позові [PERSON], які були зазначені в рішенні Біляївського районного суду Одеської області від 16.11.2010 року по справі №2-486/10 виключені, отже, враховуючи ст.74 СК України, відповідно до якої, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, на підставі ст.71 СК України, у відповідності до якої, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, з врахуванням висновку №2496/2497 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 04.08.2010 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, відповідно до якого було запропоновано такий варіант розподілу вищезазначеного об'єкту нерухомості: [PERSON] виділити в натурі: з житлового будинку: з літ. "А" житлове: 1-2 житлова пл. 11,2 кв. м. (вартістю 7722 грн.); 1-4 житлова пл. 7,0 кв. м (вартістю 4827 грн.); з літ. "а" веранда: I1 веранда пл. 7,8 кв. м (вартістю 3016 грн.); з надвірних споруд підвал літ. "Г" (вартістю 2873 грн.), всього вартістю 18438 грн.; [PERSON] виділити в натурі: з житлового будинку: - з літ. "А" житлове: 1-1 житлова пл. 21,0 кв. м (вартістю 14480 грн.); 1-3 коридор пл. 3,9 кв. м (вартістю 2689 грн.); з літ. "а" веранда: І2 веранда пл. 3,5 кв. м (вартістю 1354 грн.) з надвірних споруд - сарай літ. "Б" (вартістю 2206 грн.) всього вартістю 20729 грн., приходить до висновку про можливість задоволення позову і у цій частині. Відповідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Згідно вимог статті 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ст.ст. 370, 372 ЦК України у разі виділу чи поділу частки, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інакше не встановлено домовленістю між ними або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved