Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Оболонський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власниками квартири [ADDRESS], яку вона отримала в дар від свого батька в 2007 році. У вказаній квартирі крім неї зареєстрована та проживає мати [PERSON], а також зареєстрований брат [PERSON], однак з 2007 року він не проживає в квартирі. Оскільки [PERSON] виїхав зі спірної квартири в 2007 році в невідомому їм напрямку, забравши свої речі, позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати третю особу зняти його з реєстрації. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення у пресі, тому відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що на підставі договору дарування квартири від 31.05.2007 року, зареєстрованому 01.06.2007 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Із довідки за формою 3 виданої ЖЕД «Сатурн-3» від 27.05.2016 року [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] (власник квартири), мати власниці [PERSON], брат власниці [PERSON] (а.с. 6). Зі змісту акту від 30.05.2016 року, вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2007 року не проживає (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає без поважних причин, залишаючись зареєстрованим, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, суд дійшов висновку про те, що відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право користування жилим приміщенням у цій квартирі. Вимога позову про зобовязання третю особу зняти відповідача з реєстрації за адресою спірної квартири задоволенню не підлягає, оскільки судове рішення може прийматись лише щодо сторін у справі, а також з того, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Outcome: partial