Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що рішенням 11 сесії 7 скликання Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 03 березня 2017 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність" було затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1832 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Березівка Житомирського району Житомирської області, на якій знаходиться належний позивачу житловий будинок та господарські споруди. У зв`язку з наведеним просить суд визнати незаконним та скасувати рішення 11 сесії 7 скликання Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 03 березня 2017 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1832 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Березівка Житомирського району Житомирської області. Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року було вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на спірну земельну ділянку та заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо реалізації спірної земельної ділянки (т. 1 а.с. 151-153). У судове засідання учасники справи або їхні представники не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Належним чином сповіщені про час і місце розгляду справи [PERSON] та представник Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області причину своєї неявки суду не повідомили. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 березня 2017 року рішенням 11 сесії 7 скликання Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність" було затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1832 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Березівка Житомирського району Житомирської області (т. 1 а.с. 21). 02 лютого 2017 року на підставі вказаного рішення була здійснена державна реєстрація зазначеної земельної ділянки (т. 1 а.с. 38-40). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч.ч. 1-2 ст. 152 ЗК України). З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Отже, на переконання суду, під час розгляду даної справи, має бути встановлено, зокрема те, чи були порушені, не визнані або оспорені права, чи інтереси позивача, як власника або користувача земельної ділянки, у чому полягає таке порушення прав та якими доказами воно підтверджується. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-658ц15. Суд зазначає, що одне лише посилання позивача на те, що на виділеній відповідачу земельній ділянці знаходиться належний позивачу житловий будинок (т. 1 а.с. 22), без відповідних належних, достовірних та достатніх доказів, не може бути прийняте судом, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, зважаючи на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення її прав чи інтересів, як власника або користувача земельної ділянки, суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні її вимог.

Outcome: dismissed