Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі з 09.12.2003 по 25.12.2006, в якому в них з відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка з моменту народження і по даний час проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. За рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.11.2018 з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на доньку одноразово в розмірі 4 000 грн. Позивач також вказує, що відповідач погодився сплачувати на початку кожного наступного місяця по 1000 гривень на відшкодування додаткових витрат для дитини та виплатити половину суми, витраченої на додаткові витрати за березень, квітень і травень 2018 року, однак таких коштів не сплатив. На даний час дочка сторін навчається у 9 класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. № 8 м. Вінниці, готується до випускних іспитів, відвідує додаткові заняття по вивченню іноземних мов та почала займатися додатково з таких предметів, як алгебра та геометрія, а також навчатись у модельній школі. У зв`язку з навчанням дитини, позивач несе витрати на проїзд до школи та харчування, на добровільні внески в школі. Відповідач, посилаючись на мізерні доходи, в добровільному порядку відмовляється брати участь у додаткових витратах на дитину, які полягають у наступному: вивчення польської мови, індивідуальні заняття з англійської мови, проїзд до школи, харчування в шкільній їдальні, періодичні відвідування лікаря-офтальмолога, здійснення профілактичних оглядів та контролю щодо зору дитини, тощо. Позивач вказує, що дитина потребує не тільки вищевказаних занять, допомоги профільних медичних спеціалістів, але і періодичного оновлення одягу та взуття, якісного та посиленого харчування, відпочинку та забезпечення своїх елементарних потреб, фізичного, розумового та духовного розвитку, однак позивач не спроможна забезпечити самостійно дитину усім необхідним. За вказаних обставин позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, понесені нею в березні - травні 2018 року, у розмірі 2 600 гривень, зобов`язати відповідача на початку кожного місяця відшкодовувати половину суми додаткових витрат, які будуть понесені для забезпечення гармонійного розвитку, життя та навчання дитини, в розмірі 1 500 гривень та стягнути з відповідача 1 000 гривень, потрібних для проведення консультацій, лікування у офтальмолога та усунення вад зору доньки. При цьому позивач просить суд врахувати, що у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів та такий розмір аліментів було зменшено за рішенням суду з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача (а.с. 1 - 4, 9). Відповідач [PERSON] , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що дійсно сплачував аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), та на даний час він сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.11.2018 розмір аліментів було зменшено. Вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та виховує трьох дітей спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Дійсно з нього за рішенням суду було стягнуто додаткові витрати у розмірі 4 000 гривень на спільну з позивачкою дитину та що він запропонував позивачці сплачувати добровільно 800 гривень щомісячно, хоча таких позовних вимог не було. Зазначає, що рішення суду виконав та сплатив навіть більше, ніж стягнуто рішенням суду, а саме за період з 29.10.2018 по 13.03.2019 ним було сплачено позивачці 6 800 грн додаткових витрат на їхню дитину. Вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки фактично він вже виплатив кошти на додаткові витрати, які може довести позивачка, навіть в більшому розмірі, оскільки загальна сума наданих позивачем квитанцій за період з 04.03.2018 до 20.10.2018 року складає 1757 гривень, а сплачені ним кошти покривають цю суму. Також відповідач зазначає, що він не має заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, про що надає відповідну довідку. Вказує, що йому є незрозумілими вимоги позивача, оскільки не зрозуміло що це за суми, їх цільове призначення, а також з чого вони складаються, та які докази підтверджують, що саме таку суму він повинен сплатити позивачу. Вважає, що кошти на проїзд, на харчування у шкільній їдальні покриваються аліментами та не можуть входити в суму додаткових витрат. Просить врахувати, що на його утриманні перебуває дружина, троє неповнолітніх дітей та непрацездатна мати, яка є інвалідом першої групи (а.с. 26 - 31). Позивач [PERSON] , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 179 ЦПК України, надала суду відповідь на відзив, згідно якого вказує, що нею надано усі необхідні довідки на підтвердження понесених нею додаткових витрат. Вказує, що дійсно відповідач сплатив їй додаткові витрати в сумі 4 000 гривень, але за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року, та 1 600 гривень за вересень - жовтень 2018 року, та у грудні 2018 року відповідач додаткових витрат позивачці не сплатив, при цьому відповідач затримує виплату аліментів та коштами на додаткові витрати перекриває борг зі сплати аліментів. Вказує, що просить стягнути додаткові витрати за період з березня по травень 2018 року включно. Зазначає, що сума аліментів не покриває усіх потреб дитини та обов`язки батьків щодо дитини є рівними, та відповідач, маючи таку можливість та достатнє матеріальне становище, не цікавиться життям дочки [PERSON] , ніякої допомоги на її утримання не надає (а.с. 71 - 72). Відповідач [PERSON] , згідно ст. 180 ЦПК України, подав заперечення на відповідь на відзив, згідно якого у повному обсязі підтримує викладену у відзиві позицію, додатково зазначив, що позивачкою надано квитанцій на загальну суму 2 257 грн, з яких неможливо встановити, що вони видані саме в зв`язку з навчанням чи лікуванням їхньої дочки, вважає їх неналежними та недопустимими доказами, та навіть врахувавши ці суми та обов`язок позивачки також брати участь в додаткових витратах на дитину, ним вже сплачено в добровільному порядку суму, яка перевищує його частку в додаткових витратах на дитину (а.с. 75 - 76). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та відповідь на відзив підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що аліменти не покривають усіх витрат на дитину, а кошти, сплачені відповідачем як додаткові витрати на дитину вважає такими, що сплачені за інші періоди, крім тих, які вказані нею в позові, вважає, що нею доведено розмір майбутніх додаткових витрат на дитину, а тому просить стягнути також з відповідача такі витрати в сумі 1 500 грн. щомісяця, та враховуючи сплачені за окуляри кошти, достатнім буде стягнути з відповідача 600 грн., як половина витрат на придбання окулярів. Представник відповідача, адвокат Галіцина В.В., в судовому засіданні зазначила, що відповідач позов визнає частково, а саме не заперечує щодо стягнення з нього 600 гривень додаткових витрат на доньку щодо оплати витрат на лікування у офтальмолога та придбання окулярів, в решті позовних вимог просить відмовити з підстав, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та запереченні, оскільки вважає позовні вимоги щодо вжк понесених витрат позивачкою недоведеними належними доказами, а вимога про стягнення додаткових витрат на майбутнє є взагалі необґрунтованою. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно з позовною заявою, що не заперечується відповідачем, сторони з 09.12.2003 по 25.12.2006 перебували в зареєстрованому шлюбі та шлюб між ними було розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 11.05.2004 (а.с. 53). З довідки № 165 від 02.02.2018, виданої виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради встановлено, що станом на 02.02.2018 донька сторін проживає з позивачем (а.с. 52). З відповідача в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання спільної з позивачем доньки у розмірі однієї шостої частки всіх видів заробітку (доходу) за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області, та станом на 31.01.2019 існувала заборгованість в розмірі 4 269, 50 гривень, а станом на 18.03.2019 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується копіями відповідних довідок-розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню (а.с. 14, 33). Донька сторін [PERSON] навчається в комунальному закладі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 8 ВМР» в 9-А класі у 2018/2019 навчальному році та харчується в закладі без пільг, вартість комплексного обіду складає 15 гривень, що підтверджується довідкою, виданою за місцем навчання, № 21 від 17.04.2019 (а.с. 81). Згідно з довідкою № 8/18 від 18.06.2018, виданою директором ТОВ «Гарвард Ленгвідж Клаб» [PERSON] , донька сторін [PERSON] відвідувала клуб іноземних мов ТОВ «Гарвард Ленгвідж Клаб» з жовтня 2017 року по травень 2018 року, оплату за навчання здійснювала мати [PERSON] , оплата за навчання склала з жовтня 2017 року по січень 2018 року - 520 гривень на місяць, з лютого по квітень - 555 гривень на місяць, за травень існує заборгованість в сумі 555 гривень (а.с. 12). На підтвердження додаткових витрат на навчання дочки позивачем надано копії квитанцій до прибуткового касового ордера ФОП [PERSON] датовані з 04.03.2018 по 02.06.2018 на загальну суму 2 202 гривні, а саме: копії квитанцій від 04.03.2018 на суму 570 гривень, від 10.03.2018 на суму 75 гривень, від 05.05.2018 на суму 500, від 02.06.2018 на суму 555 гривень, від 20.10.2018 на суму 502 гривні (а.с. 11-11а). Та суд звертає увагу, що позовні вимоги заявлені позивачем за період: березень - травень 2018 року, однак з наданих копій квитанцій за березень - червень 2018 року неможливо встановити якого періоду навчання стосується вказана в них оплата та які саме послуги надавались, оскільки в графі "підстава" вказано "за навчання" та "ОЗН" (а.с. 11), а квитанції за жовтень та грудень 2018 року не стосуються позовних вимог про стягнення вже понесених додаткових витрат, оскільки ними здійснено оплату за жовтень та листопад, при цьому кому вони сплачені та за які саме послуги, з даних квитанцій встановити неможливо (а.с. 11а). Згідно з розрахунком витрат, понесених з березня по травень 2018 року, позивач зазначає, що за вказаний період понесла 5 340 гривень додаткових витрат, однак якими доказами підтверджується вказаний розрахунок не зазначено та додаткових доказів, крім вищевказаних, суду не надано. Крім цього, позивачкою вказано розрахунок понесених та передбачуваних додаткових витрат 2018 - 2019 р.р., згідно якого такі витрати становлять 2 400 грн на місяць, але на підтвердження викладених обставин не надано жодного належного та допустимого доказу, крім довідки зі школи про вартість комплексного обіду у школі (а.с. 80, 81). На підтвердження витрат щодо лікування дочки у офтальмолога та придбання окулярів позивачкою надано рецепт на придбання окулярів та товарний чек на суму 1 149 грн. (а.с. 81). Та такий доказ відповідачем не оспорюється, при цьому відповідач згоден сплати позивачці 600 грн. з вказаної загальної суми, згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні. Згідно з Довідкою про склад зареєстрованих осіб № 1421 від 15.03.2019, виданою МКП «Управляюча компанія Житло-Гарант», станом на 15.03.2019 разом з відповідачем зареєстрована та проживає його мати [PERSON] , дружина [PERSON] та троє неповнолітніх дітей відповідача та його дружини, дані обставини підтверджуються також наданими копіями свідоцтв про одруження відповідача та про народження дітей (а.с. 35, 39 - 42). Матір відповідача є інвалідом І групи (а.с. 43 - 45). З наданих відповідачем квитанцій ПАТ «УКРПОШТА» вбачається, що відповідачем за період з 19.11.2018 по 18.01.2019 було здійснено грошові перекази позивачу на загальну суму 7 200 гривень, з них 19.11.2018 - на суму 4 800 гривень, 29.10.2018 - на суму 1 600 гривень, 18.01.2019 - на суму 400 гривень, 13.03.2019 - на суму 220 грн (а.с. 32). Згідно з листом ПАТ «УКРПОШТА» від 13.03.2019 № 32-06-М-67, відповідачем на користь позивача було здійснено грошовий переказ № 1/0093 від 29.08.2018 на суму 1 878 гривень, який виплачено позивачу особисто (а.с. 46). За рішенням Вінницького районного суду Вінницької області в справі № 128/409/18 від 06.11.2018з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на доньку одноразово в розмірі 4 000 гривень, що підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с. 47). За клопотанням відповідача судом було засвідчено відповідність наданих зі справи № 128/409/18 копій документів, в тому числі копій квитанцій, відзиву на позовну заяву, заяв про часткове задоволення позову від [PERSON] та часткове підтримання позовних вимог від [PERSON] (а.с. 54 - 62). Та суд звертає увагу, що рішенням суду в справі № 128/409/18 від 06.11.2018 вирішено позовні вимоги позивача [PERSON] щодо додаткових витрат на дитину за період з вересня 2017 по лютий 2018 року. Також позивачка в судовому засіданні не заперечує отримання нею коштів від відповідача, згідно квитанцій наданих відповідачем, та сплачені 4 800 грн. є коштами, сплаченими на виконання рішення суду в справі № 128/409/18 від 06.11.2018, з яких 4 000 грн це сума, стягнута судом, а 800 грн це добровільно сплачені відповідачем кошти за їхньою спільною домовленістю, так само як 1 600 грн. за іншою квитанцією стосуються додаткових витрат за період після винесення попереднього рішення суду. Тому з огляду на відсутність вказівки про призначення переказу позивачці в квитанції від 18.01.2019, а в квитанції від 13.03.2019 вказано, що сума переказу 220 грн є аліментами, суд не може віднести сплачені відповідачем кошти до оплати додаткових витрат на дитину. Та враховуючи, що в квитанції від 29.10.2018 зазначено, що позивачу перераховано саме додаткові кошти на утримання дитини, суд вважає встановленим, що відповідач добровільно сплатив позивачу кошти на додаткові витрати на дитину, що не охоплені рішенням суду від 06.11.2018, в сумі 1 600 грн. Однак якого саме періоду вони стосуються в наданих квитанціях не зазначено. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 749/106/17 (№6-1489цс17) роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи перелік витрат на дитину, які позивачка вказує саме як додаткові витрати на дитину, суд вважає, що такі витрати як харчування у школі та проїзд до школи не є додатковими витратами, а охоплюється аліментними зобов`язаннями, вони не пов`язані з розвитком здібностей дитини чи її лікуванням або будь-якими іншими особливими обставинами. Та з огляду на вказані обставини щодо витрат на вивчення іноземних мов, враховуючи надані суду докази, суд вважає недоведеним позивачкою понесення таких витрат за минулий період, який згідно позову заявлений з березня до травня 2018 року, оскільки довідка про вчинення оплати за навчання позивачкою саме ТОВ "Гарвард Ленгвідж Клаб" (а.с. 12) не є допустимим доказом реального понесення таких витрат, оскільки грошові витрати мають бути підтверджені відповідними чеками (квитанціями) про оплату з вказівкою на дату вчинення переказу коштів, платника та отримувача. Жодного допустимого доказу сплати позивачкою коштів ТОВ " Гарвард Ленгвідж Клаб " позивачкою не надано. Надані ж позивачкою квитанції до прибуткового касового ордера (а.с. 11, 11а) найменування підприємства, установи чи організації не містять, деякі з них скріплені печаткою фізичної особи - підприємця [PERSON] , а не ТОВ "Гарвард Ленгвідж Клаб", на одній з них взагалі зазначено "Polaris". Тому надані суду копії квитанцій (а.с. 11, 11а) суд вважає неналежними доказами, оскільки з них неможливо встановити обставини, що підлягають доказуванню в даній справі. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на понесення додаткових витрат позивачкою у вказаний нею період суду не надано. Тому враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на дитину, що пов`язані з розвитком її здібностей, вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину за минулий період в сумі 2 600 грн. задоволенню не підлягають. Також, враховуючи, що вимога позивачки про наявність передбачуваних на майбутнє щомісячних додаткових витрат на дитину не доведена жодним належним та допустимим доказом, оскільки посилання позивача на певний розмір таких витрат, понесений в минулому, не може свідчити про майбутнє понесення таких витрат, при цьому зазначені обставини в цій частині позивачем не доведені, враховуючи, що будь-якого договору з установами, які надають послуги з розвитку певних здібностей дитини, на майбутній період позивачем не надано, тобто обов`язку позивача нести певні щомісячні додаткові витрати на дитину в передбачуваному розмірі судом не встановлено, тому вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 1 500 грн щомісяця також задоволенню не підлягають. Водночас, суд вважає, що позивачем доведено понесення нею додаткових витрат на дитину, а саме щодо її лікування в лікаря офтальмолога та замовлення в зв`язку з цим окулярів для доньки, на загальну суму 1 149 грн, а тому, враховуючи обов`язок двох батьків брати участь в додаткових витратах на дитину, визнання позивачем позову в частині стягнення з нього 600 гривень додаткових витрат на замовлення та виготовлення окулярів за рецептом, вимога про стягнення з відповідача таких витрат на суму 1 000 грн підлягає частковому задоволенню. Витрат на вказане лікування в більшому розмірі позивач не довела, тому з відповідача слід стягнути додаткові витрати на дитину в сумі 600 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 36, 59 грн. (з розрахунку загального розміру позовних вимог на суму 2 600 грн. + 9 000 грн (сума щомісячних виплат за 6 місяців) + 1 000 грн = 12 600 грн відносно задоволених позовних вимог на суму 600 грн), а судові витрати зі сплати решти судового збору, пропорційно розміру відхилених позовних вимог, що становить 731, 81 грн., необхідно компенсувати за рахунок держави. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial