Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Відповідач в судовому засіданні 03.02.2014 року позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що його не правомірно виписали з будинку. Він проживав в будинку з 1997 року як онук позивача. В цей період він навчався, отримав паспорт та був приписаний в будинку, звідти пішов в армію. В 2002 році, так як не міг працевлаштуватися, поїхав на заробітки до Росії. Кожні 3 місяці приїздив в Олександрівку до бабусі, за місцем реєстрації, допомагав матеріально, проводив ремонт в будинку. Перебував у бабусі по два тижні, а потім знову їхав до Росії. Відносини з бабусею були добрі, не ображав її. Останній раз був у липні 2013 року, пробув півтора тижні, робив забор, колодязь, вивозив сміття. Його не попереджали про звернення до суду. На даний час не може поїхати на роботу так як його виписали з будинку, знявши з реєстрації. Будинок продали. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача та третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідач прописався в будинку без дозволу позивача. В суді перебувала аналогічна справа щодо зняття відповідача з реєстрації, оскільки останній добровільно не бажав виписуватися. Але під час розгляду справи в суді він добровільно виписався і справа була закрита. В 2012 році він без дозволу позивача зареєструвався в будинку, але це не відповідає дійсності. Позивач не може самостійно пересуватися, вона не ходить і їй надавали допомогу соціальні працівники. В заяві на реєстрацію відповідача стоїть підпис не позивача, а наявний підпис самого відповідача. Реєстрацію місця проживання проводять органи РВ УМВС, а там де не має даних відділів реєстрацію здійснюють сільські ради. Сам відповідач більше року не проживав в будинку, оскільки фактично проживає в Москві. Просить задовольнити позов. По справі також було допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає відповідача зі школи. Він проживав з бабусею, позивачем по справі. [PERSON] їздив на заробітки до Москви, постійно навідував бабусю. Він приїздив через три місяці, перебував вдома близько 2 неділь, а потім їхав. Коли приїздив, то наводив порядок по господарству, варив бабулі їсти. Останній раз був в липні 2013 року. Відповідач просив його допомогти прибрати сміття з сараю. [PERSON] говорив про те, щоб найняти людину, яка б доглядала за бабусею. Також він наймав людей, які робили паркан. Коли відповідач приїхав у жовтні, то його не впустили тітки, оскільки не хотіли, щоб він зустрічався з бабусею. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом [PERSON]. [PERSON] їздив на заробітки в Москву, перебуває там три місяці і приїздить додому. Вони їй допомагали. У відповідача наявні родичі, але із-за тяжкого фінансового стану він їздив на заробітки. Він бачив як відповідач був влітку 2013 року, був 2-3 дня, прибирав сміття, ремонтував паркан. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач проживав [ADDRESS]. Допомагав бабусі, по господарству. Він допомагав відповідачу вивозити сміття, спільно робили колодязь, штукатурили димар. Відповідач пересилав йому двічі кошти в розмірі 700 гривень, а він їх віддавав бабусі відповідача. Відповідач, доки не їздив в Росію, проживав за вказаною адресою постійно. Один, два роки відповідач їздить в Москву на заробітки і приїздить 1 раз в 3 місяці. Коли приїздив, то перебував вдома близько двох неділь, допомагає бабусі, прибирає, готовить їсти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її рідною сестрою. Позивач виховувала відповідача з дитинства. Відповідач їздить на заробітки в Москву, інколи приїздить на два тижні і знову їде. Коли приїздив, то допомагав позивачу, та займався своїми справами. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сестрою позивача. Стосунки у позивачки з внуком, відповідачем по справі, були нормальні. Потім вона захворіла, поламала ногу. Вони їй допомагали. Близько п'яти років [PERSON] працює в Москві, і приїздить додому на 2-3 неділі. Також він присилав гроші позивачу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] проживав з бабусею. Після закінчення школи в сел. Олександрівка не проживав. Спочатку навчався в с. Водяне, потім пішов в армію, а потім їздив на заробітки до Києва та Москви. [PERSON] рідко приїздив до бабусі, дещо допомагав фізично. Чи допомагав матеріально йому не відомо. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], була власником будинку [ADDRESS] (а.с.9), що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10430010 від 08.10.2013 року (а.с. 48). В будинку відповідач зареєстрований 24.04.2012 року, що підтверджено домовою книгою (а.с. 7-8, 37-40), повідомленням Олександрівського РС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 44) та заявою про реєстрацію місця проживання (а.с. 45). Актом Олександрівської селищної ради підтверджується, що в будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 14.11.2012 року і за свідченнями [PERSON] і [PERSON] він проживає м. Москва (Росія) (а.с.30). Також встановлено, що позивач продала будинок [ADDRESS] [PERSON], яка виступає третьою особою по справі, що підтверджено договором купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.2013 року (а.с. 86-88) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №11073801 від 17.10.2013 року (а.с.89). Довідкою територіального центру соціального обслуговування Олександрівського району підтверджується, що позивач пребувала у них на соціальному обслуговуванні з 13.04.2011 року по 01.11.2013 року (а.с. 182). Також, позивач є дружиною померлого інваліда ВВ, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 181). Довідкою організації "Велес+" від 14.11.2013 року підтверджується, що [PERSON] дійсно працює в них з 01.04.2010 року по даний час (а.с. 99). Витягом з газети "Вперед" №29 від 20.04.2013 року підтверджується, що давалося оголошення про здавання будинку в найм з подальшим викупом (а.с. 183). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач 24.04.2012 року зареєструвався в будинку як член сім'ї - онук позивача. Більше року відповідач в будинку не проживає, що підтверджено як показами представника позивач та третьої особи, свідків, так і матеріалами справи (а.с.30). Стронами не було укладено будь-яких угод щодо права користування житловим будинком. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР "члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом... До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням". Аналогічні положення містяться й в ч.1 ст. 405 ЦК України. Коло членів сім'ї власника житла, правовий статус яких визначається ст. 156 ЖК УРСР, є аналогічним членам сім'ї наймача, які визначені ч.2 ст. 64 ЖК. До них належать дружина (чоловік) наймача, діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.155 ЖК УРСР "жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР". Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї ( в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше на встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача більше року і по даний час, що підтверджується як показами представника позивача, свідків так і наявними в матеріалах справи документами. Позивач не перешкоджала у проживанні відповідача в будинку. Позивач 17.10.2013 року продала будинок і на даний час власником будинку є інша особа. Отже, суд вважає, що відповідач є таким, що втратив право користування житловим будинком, так як не проживає в будинку позивача більше 1 року.

Outcome: approved