overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

АТ " Банк "[PERSON] та Кредит" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 33047 грн. 20 коп. боргу за договором № 016-Z/017517 від 21. 08. 2013 року про відкриття карткового рахунку , надання і використання платіжної картки миттєвого випуску. До відкриття провадження у справі судом було встановлено , що відповідач [PERSON] помер 21. 01. 2015 року , що підтверджується актовим записом про смерть № 4 від 23. 01. 2015 року. Оскільки спірні прнавовідносини допускають правонаступництво , суд, відкриваючи провадження у справі , ухвалою від 11 січня 2016 року повідомив позивача про те , що відповідач [PERSON] помер , що зобов"язувало АТ "Банк " [PERSON] та Кредит" до вирішення питань , пов"язаних з таким правонаступництвом . Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов"язанні , а також у інших випадках заміни особи у відносинах , щодо яких виник спір , суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторни на будь - якій стадії цивільного процесу. Як вбачається з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи : роз"яснює особам , які беруть участь у справі , їх права та обов"язки , сприяє здійсненню їхніх прав у випадках , встановлених цим Кодексом. На виконання вказаної норми суд довів до відома позивачеві інформацію щодо смерті відповідача , сприяв тим самим здійсненню його права заявити клопотання про заміну відповідача . Разом з тим , в судове засідання , призначене на 15. 00 годину 25 січня 2016 року предствник АТ " Банк "фінанси та Кредит" не прибув . Натомість , ігноруючи інформацію про смерть відповідача , надану судом в ухвалі про відкриття провадження , представник за довіреністю [PERSON] подав клопотання від 22. 01. 2016 року про розгляд справи у відсутність представника Позивача , позовні вимоги підтримав повністю , не заперечив проти ухвалення заочного рішення . Виходячи з положень ч. 1 ст. 10 ЦПК України , якою передбачено , що цивільне судочинство здійсюється на засадах змагальності сторін , суд позбавлений можливості ініціювати заміну відповідача в з"вязку із смертю боржника , маючи при цьому необхідність самостійно встановлювати коло спадкоємців . З огляду на встановленен , суд приходить до висновку , що позовні вимоги АТ " [PERSON] та Кредит" не підлягають до задоволення , а тому в позові слід відмовити . На підставі ст. ст. 10 , 37 ЦПК України ,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

\~ \~Публічне акціонерне товариство [PERSON] "[PERSON] та Кредит" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ [PERSON] "[PERSON] та Кредит" в особі Філії "Дніпропетровське регіональне управління АТ "[PERSON] та Кредит", суму заборгованості за договором № 300-040890/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту від 27.12.2012 року станом на 28.04.2015 року в сумі 17 252,81 грн. \~ \~ \~ \~ На обґрунтування позову зазначено, що 27.12.2012 року між ПАТ [PERSON] «[PERSON] та Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 040-Z/012277 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue № 4476071681005607. Предметом даного договору є відкриття на імя позичальника карткового рахунку, видача платіжної картки та її обслуговування, покладене на банк. Банк свої забовязання виконав, на імя позичальника відкрито картковий рахунок №26251177910980001 та емітовано відповідну платіжну картку № 4476071681005607 про що отримано відповідну розписку позичальника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 червня 2012 року працює на посаді електрика в ТОВ "АЛЮПОЛ" на підставі трудового договору № 10/06-12/6. Наказом № 142к від 18 липня 2014 року йому оголошена догана за порушення трудової дисципліни, а саме за неналежне виконання покладених на нього трудових обов'язків. Просив визнати незаконним та скасувати наказ № 142к від 18 липня 2014 року про оголошення йому догани, оскільки невиконання трудових обов'язків не було. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], позов підтримали, викладене підтвердили. Представник відповідача Козін А.В. позов не визнав. Вважав, що підстав для скасування наказу немає, оскільки позивач порушив трудову дисципліну, а саме 14 липня 2014 року замість ремонту преса, виготовляв металеві вироби на токарному станку. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі трудового договору № 10/06-12/6 від 01 червня 2012 року [PERSON] працює на посаді електрика цеху у відділі виробництва ТОВ "Алюпол" (а.с.6-7). 18 липня 2014 року на підставі службової записки енергетика ТОВ "Алюпол" [PERSON] та матеріалів по розгляду факту порушення трудової дисципліни працівника на 9 аркушах винесений наказ № 142к про оголошення догани електрику [PERSON], за порушення трудової дисципліни, а саме неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов"язків.(а.с.11). Зі службової записки енергетика [PERSON] та доданих до неї документів за фактом перевірки порушення трудової дисципліни працівником [PERSON] вбачається, що оскаржуваний наказ виносився на підставі документів в яких мова йшла лише про винос позивачем металевих виробів з території ТОВ "Алюпол", і в них не згадується про те, що він не відремонтував зламаний прес, і саме з приводу виносу деталей у нього відбирались пояснення. Оскільки документи на підставі яких винесено оскаржуваний наказ не стосуються невиконання трудових обов'язків покладених на позивача, а стосуються лише виносу ним металевих виробів з підприємства, то позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 300 гривень та в дохід бюджету судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою в якій вказав, що він народився в м. Кувасай Ферганської області Республіка Узбекистан (на той час Узбецька РСР). За національністю [PERSON]Б.о є турком -месхетинцем. люди за такою національністю не є корінними жителями зазначеної місцевості, батьки заявника після Великої вітчизняної війни були примусово переселені до [PERSON]. У звязку з викладеними обставинами під час написання, проголошення прізвищ, імен тощо турків - месхетинців виникали деякі непорозуміння. Так на думку заявника із-за зазначених обставин під час заповнення належної йому трудової книжки 16 квітня 1973 року імя заявника було помилково зазначено як "Ансар" замість "[PERSON]. На теперішній час заявник з 11 липня 2014 року має право на оформлення пенсії за віком, але у звязку з розбіжностями в написанні його імені в трудовій книжці та інших документах, заінтересована особа оформити пенсію заявнику не може. Позасудовим порядком встановити зазначений факт належності трудової книжки заявнику неможливо. В звязку з чим, просить суд встановити факт що трудова книжка, яка заповнена 16 квітня 1973 року на імя [PERSON], [INFO], який прийнятий на роботу за професією слюсаря авторемонтника належить [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. . В судове засідання представник зацікавленої особи Управління Пенсійного Фонду України в Якимівському районі Запорізької області не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності на розсуд суду. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON]Б.о підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON], народився 11 липня 1954 року в м. Кувасай Ферганської області Республіка Узбекистан, що підтверджується свідоцтвом про народження, ГШ № 021378, виданим 19 липня 1954 року. Однак під час заповнення належної заявнику трудової книжки 16 квітня 1973 року імя заявника було помилково зазначено як "Ансар" замість "[PERSON]. У відповідності з ч.1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів. Встановлення зазначеного факту належності документу має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати право на оформлення пенсії за віком. За таких обставин, вимоги заявника є законними обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

У липні 2019 р. Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за централізоване опалення у рохмірі 11 508,47 грн., посилаючись на те, що [PERSON] не здійснювала оплату за спожиті комунальні послуги. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з`ясовано, що згідно довідки від 01.02.2019 р. № 68 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЛАВАНДА-23" у житлі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наймач - [PERSON] (з 2004 р.) та її неповнолітні діти - [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , яка народилась [INFO] , та [PERSON] , яка народилась [INFO] (а. с. 16). Як вбачається зі змісту позовної заяви Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", [PERSON] у період з 01.10.2010 р. по 01.07.2019 р. отримувала послуги з централізованого опалення, які надавались Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго". Таким чином [PERSON] є (індивідуальним) споживачем житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання [PERSON] виконувала неналежним чином, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість у розмірі 11 508,47 грн., що підтверджується таблицею-розрахунком заборгованості (а. с. 7 - 9). Доказів на спростування обставин, вказаних у попередніх двох абзацах, [PERSON] не подала. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пункт 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Абзац перший пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р № 630, встановлює, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Частиною першою статті 68 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позовна вимога Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" є законною, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 1 921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У липні 2019 р. Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 19 708,22 грн., посилаючись на те, що [PERSON] не здійснювала оплату за спожиті комунальні послуги. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з`ясовано, що згідно довідки від 01.02.2019 р. № 75 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЛАВАНДА-23" у житлі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наймач - [PERSON] та її син - [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 16). Як вбачається зі змісту позовної заяви Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", [PERSON] у період з 01.11.2009 р. по 01.07.2019 р. отримувала послуги з централізованого опалення, які надавались Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго". Таким чином [PERSON] є (індивідуальним) споживачем житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання [PERSON] виконувала неналежним чином, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість у розмірі 19 708,22 грн., що підтверджується таблицею-розрахунком заборгованості (а. с. 7 - 9). Доказів на спростування обставин, вказаних у попередніх двох абзацах, [PERSON] не подала. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пункт 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Абзац перший пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р № 630, встановлює, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Частиною першою статті 68 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позовна вимога Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" є законною, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 1 921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі комори нижньої в [ADDRESS], який було укладено 01 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним та визнати за нею право власності на дане майно, посилаючись на те, що вона купила вищевказане майно і сплатила за нього домовлену суму. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та підтвердив факт укладення договору купівлі-продажу між ним та позивачем. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина 2 статті 328 ЦК України зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що 01 грудня 2013 року відбулися загальні збори співвласників майнових паї реорганізованої Селянської спілки "Кальненська" с. Кальне Зборівського району Тернопільської області, яка до проведення Загальних зборів була ліквідована. На порядку денному зборів пайовиків слухалось питання щодо відчуження нежитлової будівлі-нижньої комори на господарському дворі, на яких одноголосно було прийнято рішення про продаж позивачці вищевказаного майна. За нежитлову будівлю комори нижньої в [ADDRESS] позивачка сплатила пайовикам домовлену суму, що підтверджується відомістю про розпайовану комору СС "Кальненська" с. Кальне Зборівського району від 01 грудня 2013 року. Згідно протоколу №1 загальних зборів співвласників майнових паїв СС "Кальненська", [PERSON] уповноважено по реалізації відчуженого майна та підписання договору купівлі-продажу. 01 грудня 2013 року між [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі комори нижньої в [ADDRESS], однак даний договір не можливо нотаріально посвідчити , оскільки відсутній правовстановлюючий документ -Свідоцтво про право власності на нижню комору членів реорганізованої СС "Кальненська". На момент укладенні договору купівлі-продажу спірне майно під заставою і арештом не перебувало. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що позивачка належним чином виконала всі умови договору купівлі-продажу, однак договір нотаріально не посвідчений із незалежних від неї обставин, а тому у відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України, цей договір купівлі - продажу слід визнати дійсним, оскільки позивачка повністю виконала умови договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

25.01.2019 року заявник звернулася до суду з названою заявою. Посилалася на те, що на підставі рішення виконкому міської ради № 336 від 05.12.2001 року їй передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,10 га, яка розташована на території міської ради [ADDRESS], призначеної для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських будівель, та видано Державний акт на право приватної власності на землю від 19.01.2002 року, серія [NUMBER]. Заявник звернулась до відділу у Волноваському районі Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області з заявою для отримання кадастрового номеру, але отримала відмову оскільки є розбіжності в прізвищі. В Державному акту прізвище вказано "[PERSON]", а згідно паспорту громодянки України її прізвище "[PERSON]". Тому просила встановити факт того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який було видано 19.01.2002 року, на імя "[PERSON] належить "[PERSON] У судове засідання заявник, яка належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, не з'явилася, у заяві вказала про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 на підставі п.6 суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташованої на території міської ради [ADDRESS], призначеної для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських будівель серії [NUMBER], виданий 19.01.2002 року на підставі рішення виконкому міської ради № 336 від 05.12.2001 року належить [PERSON].(а.с.7). Згідно свідотцтва про зміну імені серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 11 [PERSON], [INFO] змінила ім"я на [PERSON].(а.с.). Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги про встановлення факту того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 19.01.2002 року на підставі рішення виконкому міської ради № 336 на ім'я " [PERSON] належить "[PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

24.11.2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що, від спільного проживання з відповідачем у них 28.09.2012 року народилася донька [PERSON]. з лютого місяця 2015 року вони припинили спільне проживання. Їх донька має захворювання очей- " переодичиски расходящиеся левосторонее косоглазие", внаслідок даної хвороби нею було понесено додаткові витрати на лікування. Тому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання малолітньої дитини в сумі 24 82 грн. 46 коп.. Позивач в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до медичної документації виданої медичним центром " Ваш зір" [PERSON] хворіє та їй поставлено діагноз -"переодичиски расходящиеся левосторонее косоглазие, дальнозоркость слабой степени". Вартість одного курсу лікування складає 1400 грн.. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, відповідач повинен брати участь у додаткових витратах на утримання своєї доньки, позов визнав, а тому суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені витрати пов"язані з хворобою доньки в розмірі 2 482 грн. 46 коп..

Outcome: approved