Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, мотивуючи її тим, що 30 жотня 2019 року приблизно о 07-7:30 год. він рухаючись у напрямку м. Чернівці зупинився на АЗС мережі БРСМ у с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області, так як мав намір здійснити заправку свого автомобіля марки «Фольцваген Гольф Плюс», державний номерний знак [NUMBER] , що обладнаний дизельним двигуном. Зайшовши у приміщення операторської, він повідомив оператору про необхідність заправити авто дизельним паливом та передав їй 400 гривень, використовуючи при цьому знижувальну карту мережі БРСМ за №1001532786, якого користується уже тривалий час. Ввесь цей час він разом з його пасажиром перебував у приміщенні АЗС, а безпосередню заливку палива у бак здійснював працівник АЗС-заправник. Після заправки автомобіля він продовжив рух в сторону м. Чернівці, однак через 800-1000 м. автомобіль раптово зупинився, так як двигун з невідомих причин перестав працювати. Незважаючи на всі його старання він так і не зміг запустити двигун. Через декілька годин він зідзвонився з підприємцем с. Хутір -Будилів Снятинського району С. Мальованим, який належним йому евакуатором доставив транспортний засіб до місця його проживання. З метою виявлення причини поломки автомобіля він звернувся до приватного майстра в с. Гвіздець В.Марусика, який проводить комп`ютерну діагностику. Протестувавши автомобіль він повідомив, що автомобіль технічно справний, причину по якій він не заводиться встановити не зміг.04.11.2019 року він звернувся за допомогою до фахівців на сертифіковану СТО ТОВ «Альянс» м. Івано-Франківськ вул. Надрічна,7. Доставку автомобіля на СТО здійснив підприємець [PERSON] та за послуги евакуатора він оплатив 2600 гривень.Після технічної діагностики виявилося, що причиною поломки авто стала його заправка бензином, що відображено в акті виконаних робіт. Зазначає, що він замовляв оператору заправку автомобіля дизельним пальним, однак оператор з невідомих причин помилково заправив автомобіль бензином. Зазначає, що в підтвердження є інформація з його знижувальної картки мережі БРСМ №1001532786, якою він постійно користується і яку він і використовував в той день. В картці чітко зазначається, що впродовж усього часу обслуговування в мережі АЗС БРСМ він для заправки власного авто використовує виключно дизельне пальне. Вказує, що 21.11.2019 року та 05.02.2020 року ним на адресу керівника ТОВ «Інтергеоком» [PERSON] направлялися листи з проханням надіслати йому копію касового чеку та відшкодувати нанесені йому матеріальні та моральні збитки.Однак, відповіді на лист від 21.11.2019 року не отримано взагалі, а на лист від 05.02.2020 року отримано формальну відписку. Вважає, що внаслідок дій представників АЗС БРСМ йому нанесено ще й моральну шкоду. Впродовж усього часу з 30.10.2019 року пошкодження його майна він відчував сильні душевні страждання, так як був на межі втрати засобів його та його родини. Спілкування та переписки з відповідальними працівниками відповідача вводило його в стресовий стан, викликало роздратування, гнів, приниження, що викликало в нього моральні страждання, які він оцінює в 5000 гривень. Тому просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ТОВ «Інтергеоком» на його користь нанесені збитки у сумі 13 985,47 грн, з яких: 6385,47 грн.-витрати на ремонт належного йому авто Фольксваген, державний номер [NUMBER] ; 2600,00 грн.-транспортні витрати (послуги евакуатора) та 5000 грн.-моральні збитки. Також просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечив, поданий відзив на позов підтримав повністю та пояснив, що з доданих до позовної заяви доказів неможливо встановити, який вид пального та у якій кількості позивач придбав у відповідача 30.10.2019 року, відсутні докази, які б давали можливість встановити, що саме автомобіль Фольцваген Гольф Плюс з державним номером [NUMBER] було заправлено пальним відповідача 30.10.2019 року. На підтвердження заправки авто бензином, позивач посилається на інформацію з комп`ютерної клієнтської бази власників знижувальних карток мережі АЗС БРСМ за №1001532786, однак, матеріали справи не містять жодних належних письмових доказів, що саме позивач був власником знижувальної картки на дату події у справі. Також із доданих до позовної заяви доказів неможливо встановити, яи взагалі здійснювалось залиття будь якого виду пального в бак автомобіля позивача 30.10.2019 року у період з 7 год.00хв. по 7 год.30 хв. на АЗС відповідача. Позивач вказує про дефект придбаної ним продукції, однак в силу ст.6 ЗУ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19.05.2011 №3390-VI потерпілий повинен довести: наявність дефекту в продукції, наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази придбання товару у відповідача, твердження позивача про наявність дефекту в продукції є передчасним. Щодо стягнення витрат на ремонт авто зазначає, що в Акті виконаних робіт зазначено, що роботи з усунення заявлених недоліків виконані в межах гарантійних зобов`язань виробника в повному обсязі. Однак позивачем до позовної заяви додано чек на оплату вартості робіт в сумі 6385,47 грн., який не є доказом понесення позивачем матеріальних збитків, оскільки матеріали справи не містять будь яких належних доказів, які б давали можливість стверджувати , що вказаний гарантійний ремонт авто позивача був проведений саме через дефект товару відповідача. Отже, позивачем заявлено вимоги про стягнення матеріальних збитків з відповідача за ремонт авто, який проведено в межах гарантійних зобов`язань та які замоник (позивач) не повинен був оплачувати, про що зазначено в Акті виконаних робіт. Крім того даний Акт виконаних робіт не підписаний замовником, тому в силу ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку Акт виконаних робіт не має юридичної сили і не є належним доказом первинного документу у справі. Щодо моральної шкоди зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на користь того, чим підтверджується розмір моральної шкоди, тому вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди не повинен підлягати задоволенню. Також зазначив, що матеріали справи не містять документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу. Просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що 30.10.2019 року він перебував у автомобілі позивача Фольцваген, номерний знак [NUMBER] в якості пасажира. Біля 7 год. [PERSON] зупинився на АЗС мережі БРСМ в с. Вовчківці Снятинського району, щоб заправити автомобіль, оскільки має карточку на знижку у вказаній заправці. Вказав, що він перебував разом із позивачем у приміщенні АЗС та чув, як [PERSON] замовляв оператору дизельне пальне на 400 гривень. Після заправки автомобіля вони продовжили рух в сторону м. Чернівців, однак через декілька метрів автомобіль зупинився, та позивач так і не зміг запустити двигун автомобіля. Тому позивач викликав евакуатор, а він на автобусі поїхав в м. Чернівці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він, як водій евакуатора, двічі здійснював евакуацію автомобіля позивача Фольцваген. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі мають право відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно зі статтею 16 Закону України "Про захист прав споживачів" шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1442 затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, які, зокрема, визначають порядок роздрібної торгівлі бензином, дизельним пальним, гасом, маслами, мастилами (далі - Правила). Згідно з пунктом 18 Правил , посадові особи суб`єкта господарювання зобов`язані здійснювати контроль за виконанням підлеглими вимог цих Правил. У разі порушення вимог, передбачених цими Правилами, винні особи несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до пунктів 14 Правил, заправка автотранспортних засобів проводиться через паливо-, оливо- та газороздавальні колонки оператором автозаправних станцій, автогазозаправних станцій, автогазозаправних пунктів або водієм самостійно. Судом встановлено, що у позивача є автомобіль VOLKSWAGEN GOLF PLUS н.з. [NUMBER] , з дизельним двигуном. Позивач 30 жовтня 2019 року звернувся до відповідача з приводу заправки свого автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF PLUS н.з. [NUMBER] з дизельним двигуном на АЗС мережі БРСМ в с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області . За загальною нормою наведених Правил заправка автомобілів провадиться оператором АЗС або під його наглядом, що покладає відповідальність за заправлення відповідного палива саме на працівника відповідача. З наданого позивачем акта виконаних робіт №АІ-К-0006450 від 15.11.2019 року вбачається, що автомобіль VOLKSWAGEN GOLF PLUS н.з. [NUMBER] був заправлений бензином. Суд виходить з того, що заправка автомобіля, обладнаного дизельним двигуном, бензином з точки зору чинного законодавства є продажем продукції з дефектом, оскільки призвело до виходу з ладу автомобіля позивача. Згідно акта виконаних робіт №АІ-К-0006450 від 15.11.2019 року загальна сума послуг ремонту автомобіля VOLKSWAGEN GOLF PLUS, які здійснено ТОВ «Альянс-ІФ» становить 6 385 грн.47 коп. яка була ним сплачена (а.с.9-11). Згідно договору на транспортні послуги від 30 жовтня 2019 р. та 04 листопада 2019 року; акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 01 листопада 2019 року та від 05 листопада 2019 року та фіскальних чеків від 05.03.2020 року за здійснення послуг транспортування евакуатором автомобіля Фольксваген [NUMBER] позивачем сплачено 2600 гривень (а.с.12-16) До спірних правовідносин, враховуючи існування між сторонами споживчих відносин, підлягають застосуванню відповідні правила Закону України "Про захист прав споживачів", а також спеціальні правила про роздрібну купівлю-продаж. Відповідно до статті 711 ЦК України, шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач частково довів обґрунтованість пред`явлених вимог, тому суд вважає, позов слід задовольнити частково, та слід стягнути з ТОВ "Інтергеоком" на користь [PERSON] , нанесені позивачем збитки, з вини відповідача, а саме слід стягнути 6385 (шість тисяч триста вісімдесят п"ять) гривень 47 копійок - витрат на ремонт належного [PERSON] автомобіля Фольксваген, державний номер [NUMBER] та 2600,00 (дві тисячі шістсот) гривень - транспортних витрат (за послуги евакуатора). Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн., суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тому, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача, щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити через необгунтованість та безпідставність. Такж щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити через відсутність будь-яких доказів щодо витрат. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що слід з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial