Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить виділити йому у натурі 2/3 частки з житлового будинку [ADDRESS], що належить йому на праві спільної часткової власності разом із часткою відповідача [PERSON] в розмірі 1/3 частки, визнавши за ним право власності на відповідну частку виділеного майна. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивачеві [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом, посвідчених державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори від 10.10.2006 року, зареєстрованих в реєстрі за №№ 3219, 3221, відповідно, спадкова справа № 329. Свідоцтва про право на спадщину зареєстровані у Білоцерківському МБТІ від 16.11.2006 року, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (по 1/3 частці за заповітом та законом) від 16.11.2006 року. 18.02.2009 року між сторонами по справі було укладено Договір конкретного користування частинами житлового будинку [ADDRESS], відповідно до якого Сторони домовилися, що [PERSON] буде користуватися 3/5 частиною житлового будинку, а саме: верандою, зазначеною в плані 1-1, площею 7,50 м2, коридором, зазначеним в плані 1-2, площею 8,00 м2, житловими кімнатами, зазначеними в плані: 1-3, площею 18,00 м2; 1-4, площею 12,90 м2; 1-5, площею 6,50 м2, та 2/3 частинами сараю, зазначеного в плані літ. "Б". [PERSON] буде користуватися 2/5 частиною житлового будинку, а саме: верандою, зазначеною в плані 2-1, площею 6,50 м2, кухнею, зазначеною в плані 2-2, площею 4,90 м2, житловими кімнатами, зазначеними в плані: 2-3, площею 13,80 м2; 2-4, площею 10,00 м2, та 1/3 частинами сараю, зазначеного в плані літ. "Б". Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. від 18.02.2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 241. Позивач, скориставшись правом ч. 1 ст. 364 ЦК України на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності та посилаючись на технічний паспорт на спірний житловий будинок зазначає, що фактична площа 2/3 частки нерухомого майна позивача 52,90м2, що на 5,83 м2 менше ідеальної частки, визначеної у розмірі 58,73 м2. Як зазначає позивач у позові, частиною 2 ст. 364 ЦК України передбачене право позивача на грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки іншими співвласниками у зв`язку з неможливістю виділу у натурі частки із спільного майна (ч. 2 ст.183 ЦК України) проте, така компенсація позивачу (співвласникові) може бути надана лише за його згодою, від якої позивач відмовився. Позивач, у зв`язку з відмовою відповідача приймати участь у приватизації спірної земельної ділянки та відмовою у отриманні грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки від відповідача (співвласника), у червні 2014 року направляв на адресу останнього письмову пропозицію (оферту) укласти договір про виділ у натурі його частки з нерухомого спільного майна, що передбачено ч. 4 ст. 364 ЦК України, проте відповідач проігнорував прохання позивача щодо нотаріального посвідчення такого правочину, чим, на думку позивача порушує визначені законодавством та гарантовані Конституцією України права позивача на виділ у натурі частки із спільного майна, і як наслідок приватизації земельної ділянки для обслуговування його частки будинку, які на думку останнього підлягають захисту в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги вказані в позовній заяві у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду та правильного вирішення справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом (по 1/3 частці за заповітом та законом), посвідчених державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори від 10.10.2006 року, зареєстрованих в реєстрі за №№ 3219, 3221, відповідно, спадкова справа № 329. Свідоцтва про право на спадщину зареєстровані у Білоцерківському МБТІ від 16.11.2006 року, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.11.2006 року. Відповідачеві [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частка житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори від 20.10.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3217, спадкова справа № 329. Свідоцтво про право на спадщину зареєстроване у Білоцерківському МБТІ від 16.11.2006 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.11.2006 року. Відповідно до Будівельного паспорта про переобладнання в межах житлового будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстроване відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сквирської райдержадміністрації Київської області за № 125 від 17.12.2008 року, [PERSON] запропонована ескізна пропозиція на переобладнання одноповерхового одноквартирного житлового будинку на 2-х квартирний за вказаною адресою. 18.02.2009 року між сторонами по справі було укладено Договір конкретного користування частинами житлового будинку [ADDRESS], відповідно до якого Сторони домовилися, що [PERSON] буде користуватися 3/5 частиною житлового будинку, а саме: верандою, зазначеною в плані 1-1, площею 7,50 м2, коридором, зазначеним в плані 1-2, площею 8,00 м2, житловими кімнатами, зазначеними в плані: 1-3, площею 18,00 м2; 1-4, площею 12,90 м2; 1-5, площею 6,50 м2, та 2/3 частинами сараю, зазначеного в плані літ. "Б". [PERSON] буде користуватися 2/5 частиною житлового будинку, а саме: верандою, зазначеною в плані 2-1, площею 6,50 м2, кухнею, зазначеною в плані 2-2, площею 4,90 м2, житловими кімнатами, зазначеними в плані: 2-3, площею 13,80 м2; 2-4, площею 10,00 м2, та 1/3 частинами сараю, зазначеного в плані літ. "Б". Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. від 18.02.2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 241. Сараєм, зазначеним в плані літ. "Б" фактично користується позивач [PERSON], що не заперечується відповідачем [PERSON] За замовленням [PERSON], Білоцерківська філія по експлуатації газового господарства виконала Робочий проект газопостачання житлового будинку [ADDRESS], погоджений в Білоцерківській ФЕГГ за № 2296 від 12.10.2009 року. Згідно експлікації до плану будинку та характеристики будинку, господарських будівель та споруд, що складають технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що фактична площа 2/3 частки нерухомого майна позивача [PERSON] - 52,90 м2, що на 5,83 м2 менше ідеальної частки, визначеної у розмірі 58,73м2, що не заперечується відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] відмовляється від матеріальної компенсації вартості його частки від відповідача (співвласника) [PERSON], що не заперечується сторонами по справі. У зв`язку з намірами приватизувати земельну ділянку для обслуговування 2/3 частки будинку позивача та відмовою від матеріальної компенсації вартості його частки від відповідача, позивач подавав усну пропозицію відповідачеві для прийняття загальної участі усіх співвласників щодо приватизації спільної земельної ділянки навколо житлового будинку [ADDRESS], проте відповідач не виявив бажання брати участь у вказаних заходах, що також не заперечується відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст.ст. 16, 391 ЦК України. Так, згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 1-3, 5 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України - неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою., Згідно ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність). Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема за рішенням суду (п. г) ч. 1 ст. 87 ЗК України). Як вбачається із позовної заяви та матеріалів справи, позивач пропонував відповідачеві прийняти загальну участь усіх співвласників спірного житлового будинку щодо приватизації спільної земельної ділянки навколо житлового будинку [ADDRESS], а відтак набути право спільної часткової власності на неї відповідно до часток житлового будинку кожного з них, проте, відповідач не виявив бажання брати участь у вказаних заходах, відмовився це зробити. Згідно з правовою позицією, викладеною в ухвалах Верховного Суду України від 15 лютого 2012 року про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року; від 25 червня 2010 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], територіальної громади в особі Харківської міської ради про виділ частки з майна, що є спільною частковою власністю, і стягнення компенсації, обов'язковою умовою призначення компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому згода інших співвласників на такий виділ не є обов'язковою, як і залежність від мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Суд вважає, що ч 2 ст. 364 ЦК України передбачене беззаперечне право позивача на грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки іншими співвласниками у зв`язку з неможливістю виділу у натурі частки із спільного майна (ч. 2 ст. 183 ЦК України), проте, така компенсація позивачу (співвласникові) може бути надана лише за його згодою, від якої позивач правомірно відмовився, що є також на думку суду беззаперечним правом позивача, яким він скористався. Згідно з роз'ясненнями постанови пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. Як вбачається із експлікації до плану будинку, що складає технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], позивачеві [PERSON] належить 2/3 його частки (квартира № 1) у складі: веранди, зазначеної у плані 1-1, площею 7,50 м2, коридора, зазначеного у плані 1-2, площею 8,00 м2, житлових кімнат, зазначених у плані: 1-3, площею 18,00 м2; 1-4, площею 12,90 м2; 1-5, площею 6,50 м2, а всього загальною площею 52,90 м2. Квартира є відокремленою частиною будинку з самостійним входом, повністю ізольованою від відокремлених частин відповідача, з відокремленими опаленням, електропостачанням та газопостачанням, що також підтверджується матеріалами справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідач - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечував, позовні вимоги визнав. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у судовому засіданні по суті позовних вимог. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на наведених ним доказах, що додані до матеріалів справи та підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Outcome: approved