Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

13 липня 2016 року представник позивача звернувся до суду із позовом до Миколаївської міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], терміном в три місяці. В обгрунтування\~\~позовних вимог представник позивача вказав, що 03.11.2014 року померла бабуся позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, у вигляді земельної ділянки № 65 площею 824 кв.м., що розташована за адресою: м.Миколаїв, СВТ "Схід". За життя [PERSON] на випадок своє смерті склала заповіт, відповідно до якого остання заповіла [PERSON] земельну ділянку № 65 площею 824 кв.м., що розташована за адресою: м.Миколаїв, СВТ "Схід". Маючи намір прийняти спадщину позивач звернулася до приватного нотаріуса з усним зверненням про прийняття спадщини, однак приватним нотарусом було роз'яснено позивачу, що вона пропустила встановлений законом строк подання заяви про прийняття спадщини та вважається такою, що не прийняла спадщину у встановлений законом строк. Представник позивача зазначив, що встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин, оскільки остання дізналась про складений [PERSON] заповіт лише у травні 2016 року. Враховуючи вищевикладене представник позивача просив суд заяву задовольнити та встановити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON], терміном в три місяці. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, також вказала, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки посилання позивача на те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, те що дізналась про складений [PERSON] заповіт лише в травні 2016 року не є належним доказом поважності пропуску встановленого законом строку. Третя особа в судове засідання не з'вилася про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 03 листопада 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ФП № 243286 /а.с.6/. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК № 046660, [PERSON] на підставі рішення Миколаївської міської ради від 20.07.2004 року № 22/6, є власником земельної ділянки № 65 площею 824 кв.м.. Вказана земельна ділянка розташована за адресою: м.Миколаїв, Ленінський район, СВТ "Схід" /а.с.5/. Відповідно до заповіту складеного 13.02.2014 року [PERSON] заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку № 65, що розташована за адресою: м.Миколаїв, Ленінський район, СВТ "Схід", [PERSON] /а.с.12/. 01 червня 2016 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] надала [PERSON] роз'яснення в яких вказала, що оскільки останньою пропущений встановлений законом строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, то спадкоємцю необхідно у судовому порядку встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.13/. Згідно витягу із Спадкового реєстру, дані про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування поважності пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини зазначив, що позивач пропустила з поважних причин, оскільки остання дізналась про складений [PERSON] заповіт лише у травні 2016 року. Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ст.ст.1258, 1267 ЦК України, у разі спадкування за законом, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, які слід лічити з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суд, відповідно до п.24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Посилання представника позивача на те що, позивач пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки дізналась про складений [PERSON] заповіт лише у травні 2016 року, є безпідставними, так як по -перше не підтвержено належними та допустимими доказами, а по-друге не є доказом поважності причин пропуску нею вищевказаного строку. Згідно викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. Понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed