Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

15.02.2021 року з Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З відповідачем з 2010 року по 2017 рік проживали без реєстрації шлюбу. З 2017 року по теперішній час дитина проживає з нею. Відповідач не бере участі у вихованні, утриманні доньки, не проявляє до неї батьківської турботи, піклування та любові, не виявляє бажання відвідувати дитину. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 16.03.2021 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також вирішила розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили задовольнити його повністю. В разі неявки відповідача просили провести заочний розгляд справи. Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за заявою позивачки суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Єланецької селищної ради у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши позивачку, її представника, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до слідуючого. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Згідно ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено в судовому засіданні, з 2010 року по 2017 рік сторони проживали без реєстрації шлюбу. Із матеріалів справи слідує, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №4 від 15.05.2013 року (а. с. 6). З 15.05.2013 року по теперішній час дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7-8). Наразі [PERSON] є ученицею 2 класу Нововасилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Вихованням дитини займається позивачка, батько дитини жодного разу до вказаного закладу не з`явився (а.с. 10). Позивачка працює помічником вихователя в Нововасилівському дитячому садку і її заробітна плата з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року складає 20853,30 грн. (а. с. 20). Заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 15.01.2018 року стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з 30.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 13-14). Позивачкою надано до суду розрахунки заборгованості зі сплати аліментів начальника Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із яких слідує, що відповідач не утримує доньку, не сплачує аліментів, в зв`язку з чим у [PERSON] станом 01.06.2020 року існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 31033,30 грн., станом на 01.02.2021 року - в розмірі 39033,30 грн. (а. с. 16, 93). 08.07.2020 року позивачка звернулася до Єланецького відділення поліції Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України (а. с. 18-19). Висновком органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області від 06.04.2021 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а. с. 61). Також суд бере до уваги ту обставину, що відповідач не вважав за необхідне з`явитися у судове засідання для надання особистих пояснень, надання доказів, які підтверджують належне виконання батьківських обов`язків і спростовують доводи позивачки,. Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв`язку з винною поведінкою відповідача і розцінюються судом як свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків (справа "Хант проти України", п. 54). З огляду на викладене, з метою захисту інтересів дитини, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 840,80 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору (а. с. 43). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved