Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

03.02.2020 року позивач подав до суду позовну заяву, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Житомирської області Ватульєва Максима Володимировича (12411, Житомирська обл., Житомирський район, с. Садки, вул. Тімірязєва, 40, код ЄДРПОУ 42153135) від 17.06.2019 року за індексним номером №47376701 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна житловий будинок загальною площею 56,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з державного реєстратора Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Житомирської області Ватульєва Максима Володимировича (12411, Житомирська обл., Житомирський район, с. Садки, вул. Тімірязєва, 40 код ЄДРПОУ 42153135 на користь [PERSON] ( [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] ) понесені судові витрати у сумі 840,40 грн. Свою заяву мотивує Позов обґрунтовано тим, що державним реєстратором прийнято протиправне рішення про державну реєстрацію об"єкта нерухомого майна від 17.06.2019 за індексним номером 47376701 відповідно до якого зареєстровано право власності на 1/1 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Позивач зазначає, що рішення від 17.06.2019 за індексним номером 47376701 про реєстрацію права власності за [PERSON] на ціле домоволодіння, суперечить рішенню Богунського районного суду м.Житомира від 17.05.2017 у справі №295/15426/16-ц, у якому йде мова лише про 1/2 частину будинку, та створює юридичний колапс. [PERSON] також вказує, що оскаржуваним рішенням порушено її права, оскільки відповідач протиправно визнав факт належності [PERSON] всього житлового будинку, що не відповідає дійсності, оскільки йому належить лише 1/2 частина (відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира), власником іншої 1/2 частини житлового будинку є позивач. Ухвалою від 06.02.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від представника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03.12.2007 року по справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Житомирської міської ради про поділ будинку (справа № 2-3860/2007) розділено будинок [ADDRESS] , виділено [PERSON] квартиру № 1 , яка складається з приміщень, позначених в технічному паспорті цифрами 1-1 площею 5,1 кв.м, 1-2 площею 12,8 кв.м., 1-3 площею 3,9 кв.м., 1-4 площею 5 кв. м, 1-5 площею 17,9 кв.м., 1-6 площею 10,4 кв.м. загальною площею 55,1 кв.м. В мотивувальній частині позову зазначено, що позивач [PERSON] є співвласником 1/2 частини будинку, який підлягає поділу, а іншу половину будинку, квартиру № 2 , право власності на яке не зареєстровано, складають наступні приміщення: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 загальною площею 56,8 кв.м. (а.с. 13) Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.12.2007 року по справі № 2-3860 роз`яснено, що за даним рішенням [PERSON] виділено в окрему цілу квартиру № 1 , яка складається з приміщень позначених в технічному паспорті цифрами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6. (а.с. 14) Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.05.2017 у справі №295/15426/16-ц, залишеного без змін згідно з ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30.08.2017, за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частину спадкового майна, яке відкрилось після смерті [PERSON] - житловий будинок [ADDRESS] , жилою площею 62,7 кв.м., який належав спадкодавцеві [PERSON] станом на день смерті - момент відкриття спадщини [INFO] на підставі договору-купівлі продажу від 24.06.1959 року, зареєстрованого за реєстром за № 3-2405, дублікат якого виданий Першою Житомирської нотаріальною конторою 14.11.1997 року, та договору купівлі-продажу від 24.02.1965 року по реєстру № 3-455, дублікат якого виданий Першою Житомирською нотаріальною конторою 14.11.1997 року, зареєстрованих в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 11.12.1997 року за реєстром № 238, до будинку належав сарай "Б", та огорожа № І-2 . (а.с. 17-20, 21-23). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта за №182909275 від 30.09.2019 державним реєстратором Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Ватульєвим Максимом Володимировичем 15.06.2019 за [PERSON] зареєстроване право приватної власності (номер запису про право власності 32021100) на 1/1 житлового будинку, загальною площею 56,8 кв.м, який знаходиться І за адресою: [ADDRESS] . (24-25) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №185420887 від 21.10.2019 та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради за № 17422654 від 18.01.2008 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 1/1 квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 15, 16) Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) траво власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. В силу частини 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; - перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. 25.10.2019 року з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно мені стало відомо, що в порушення вимог вищезазначеного законодавства державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Ватульєв Максим Володимирович визнав та підтвердив неіснуючий факт належності на праві власності [PERSON] цілого житлового будиноку (1/1 частини), за адресою: [ADDRESS] Державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію від 17.06.2019 року з індексним номером № 47376701 об`єкту нерухомого майна №1853171218101 та зареєстрував право власності на 1/1 частини житлового будинку, всупереч рішення Богунського районного суду від 17.05.2017 року у справі № 295/15426/16-ц, де за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 1/2 частину спадкового майна, оскільки інша 1/2 частина вже була зареєстрована та належала [PERSON] . З 1991 року [PERSON] , зареєстрована та проживає в житловому будинку в [ADDRESS] році [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом на 1/2 житлового будинку за адресою [ADDRESS] жилою площею 62,70 кв. м, до будинку залежав сарай та огорожа. На іншу 1/2 спадкового майно свідоцтво про право на спадщину не було видане. (а.с 11-12) Рішення державного реєстратора Ватульєва М.В. від 17.06.2019 року з індексним номером № 47376701 щодо реєстрації цілого домоволодіння за [PERSON] всупереч рішенню Богунського районного суду, в якому говориться лише про 1/2 частину будинку, створює юридичний колапс. Крім того, за вказаних умов належне мені майно: '/г частка житлового будинку, що перетворено в квартиру № 1 внаслідок протиправних дій реєстратора знаходиться у будинку, що в цілому належить [PERSON] . Тобто реєстратор вчинивши реєстраційну дію, та офіційно визнав і підтвердив від імені держави факт, якого є існує. Державна реєстрація ж покликана забезпечити охорону та захист прав та законних інтересів власників, користувачів нерухомого майна шляхом створення додаткових гарантій для них. Державна реєстрація прав має зводити до мінімуму можливість реєструвати права , які фактично не існують. Відповідно до ст. 18 Закону України державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав) тощо. Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Частина перша статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Суд вважає, що у зв`язку з тим, що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Ватульєвим Максимом Володимировичем під час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було порушено процедуру реєстрації права власності, передбаченої чинним законодавством, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 840,80 грн. Враховуючи викладене, на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12, 76, 83, 89, 92, 141, 142, 247, 263-265, 268, 273, 280, 352-354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved