Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У суд з позовом звернувся [PERSON] до фізичної особи підприємця - [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати з липня 2014 року по лютий 2015 року у розмірі 12000 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати з липня 2014 року по лютий 2015 року у розмірі 1783,50 грн., індексації заробітної плати з липня 2014 року по лютий 2015 року у розмірі -1444,56 грн., допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць, та стягнення моральної шкоди завданої в результаті невиплати протягом тривалого часу заробітної плати в розмірі - 4000 грн. 08 липня 2015 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог в якій було змінено розмір компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати з липня 2014 року по лютий 2015 року вказано суму -1076,21 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 13 лютого 2014 року він був прийнятий на роботу на посаду менеджера з адміністративної діяльності, робота з орендарями земельної ділянки, а також касира, в фізичної особи підприємця [PERSON]. 13.02.2014 року даний трудовий договір був зареєстрований у Луцькому міському центрі зайнятості за №03501400396. Відповідно до п.1 Договору, трудовий договір є безстроковий, відповідно до п.3 Договору, відповідач зобовязувався оплачувати працю працівника в розмірі 1500 грн. на місяць. Проте, з липня 2014 року відповідач неналежним чином виконує свої обовязки щодо виплати заробітної плати, а саме не виплачує заробітну плату, починаючи з вказаного часу по даний час. На будь-які звернення позивача щодо виплати заробітної плати відповідач не реагує, виплату заробітної плати не проводить. Таким чином, у відповідача існує заборгованість по виплаті заробітної плати за періоди: липень - грудень 2014 року та січень - лютий 2015 року у сумі 12000 грн. Разом з тим, у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати, відповідач зобовязаний сплатити компенсацію втрати частини заробітної плати, що становить 1076,21 грн. згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» та у відповідності до ч.5 \~ст. 95 КЗпП України\~індексацію заробітної плати в розмірі 1444,56 грн. Стягнення моральної шкоди з відповідача позивач мотивує тим, що вказані незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, він втратив душевний спокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя своєї сімї. Тому просить суд винести рішення, яким позов задовольнити повністю. \~\~\~\~ Відповідач [PERSON] 14.05.2015 року подала письмове заперечення на позов в якому зазначила наступне. Тривалий час протягом 02 жовтня по 01 листопада 2014 року позивач відмовлявся прибути у Луцький міський центр зайнятості для розірвання трудового договору та проведення розрахунку по заробітній платі у повному розмірі. У подальшому на неодноразові письмові звернення, які скеровувались на домашню адресу позивача, він не реагував на місце роботи не зявлявся та покладених на нього обовязків не виконував і за заявленою адресою не перебував, у звязку з чим йому заробітна плата не виплачувалась. Після встановлення його місця перебування у смт. Шацьк із ним було здійснено повний розрахунок із використанням поштового звязку, а тому просить в задоволенні позову відмовити. 20 липня 2015 року від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про стягнення коштів, отриманих під звіт. У якій вона просить стягнути із [PERSON] на користь ФОП підприємця [PERSON] 5106,38 грн. та судовий збір. Свої вимоги вона обґрунтувала тим що 29 серпня 2014 року [PERSON] отримав у ФОП підприємця [PERSON] під звіт по видатковому касовому ордеру №103 від 29.08.2014 року - 492,07 грн.; по видатковому касовому №104 від 29.08.2014 року - 4613,68 грн. Відповідач [PERSON] дані кошти не повернув та не подав звіт про витрачені ним зазначені суми. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву з яких вбачається, що якби відповідач за зустрічним позовом не повернув би отримані кошти від звіт, то ФОП [PERSON], яка виступає податковим агентом протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу із відображенням суми 5106,38 грн. з ознакою доходу «118» -сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, що підтверджує вчасне подання [PERSON] звіту про витрачення підзвітних коштів та відсутність заборгованості по підзвітних коштах перед [PERSON]. При цьому, вважає касову книгу неналежним доказом, оскільки касова книга ФОП [PERSON] ні в якому державному органі не зареєстрована, а лише відповідач має над нею безпосередній контроль, то вона має змогу переписувати книгу або заводити іншу з інформацією, яка їй потрібна. 21 грудня 2015 року від позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог. У якій він збільшив позовні вимоги, щодо компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, а саме, просить стягнути з [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати станом по 21.12.2015 року в розмірі 4573, 11 грн. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова відповідь на заперечення позивача на її зустрічну позовну заяву в якій вказано, що [PERSON] неодноразово ігнорував вимогу щодо надання звіту по даних отриманих коштах. Невнесення інформації про дохід за кодом 118 у Податковий розрахунок сум доходу нарахованого на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку на 3 квартал 2014 року відбулося із технічних причин і 19.11.2015 року було подано уточнений Податковий розрахунок за цей же період у якому дана ознака доходу була відображена. Та просить задовольнити її зустрічну позовну заяву у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили відмовити у зустрічному позові з підстав наведених у запереченні. Представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнав, обґрунтовуючи це, доводами наведеними у запереченнях та просив задовольнити зустрічний позов фізичної особи підприємця [PERSON]. Заслухавши обґрунтування позову позивача та його представника та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З трудового договору від 13.02.2014 року вбачається, що фізична особа підприємець [PERSON] уклала договір про прийняття на посаду менеджера з адміністративної діяльності [PERSON]. Відповідно до п. 1 Договору, він є безстроковим. Згідно п.п 2-3 Договору, працівник зобовязаний виконувати по сумісництву роботу менеджера з адміністративної діяльності, роботу з орендарями земельної ділянки, а також касира на непостійній основі виконувати роботу з матеріальними цінностями у т.ч. як матеріально відповідальна особа. Відповідач зобовязувався оплачувати працю працівника у розмірі 1500 грн. на місяць, 0,5 ст.. Згідно довіреності від 13.02.2014 року посвідченої приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 180 [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з питань представництва інтересів її підприємницької діяльності, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії АГ № 845767, довіреність видана без права передоручення строком на три роки і дійсна до 13.02.2017 року, якщо не буде скасована раніше цього терміну у встановлена для цього порядку чи припинена з інших підстав, передбачена цивільним законодавством. З витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №27760145 вбачається, що на підставі заяви [PERSON] було припинено 30.10.2014 року дію довіреності від 13.02.2014 року, зареєстрованої в реєстрі за № 180. Згідно договору суборенди земельної ділянки, вбачається, що між ФОП- Підприємцем [PERSON] та «Шацьким ремонтно-транспортне підприємством було укладено договір оренди, який як вбачається з угоди про розірванню договору суборенди від 29.10.2014 року було розірвано і право на суборенди земельної ділянки припинено з 01.11.2014 року. \~\~\~\~З листів підприємця [PERSON] від 10.11.2014 року та 21.11.2014 року які були надісланні [PERSON], що підтверджується повідомленнями з УДППЗ "Укрпошти", вбачається, що останній був повідомлений про припинення виконання службових обовязків та проведення повного розрахунку з ним викликався до Луцького міського центру зайнятості для розірвання трудового договору укладеного 13 лютого 2014 року, які були відправлені на адресу вказану позивачем у трудовому договорі, проте він не зявився. З відомостей про виплату грошей за 2014 рік вбачається, що [PERSON] в липні 2014 року виплачено гроші в сумі 1241,85 грн., в серпні 2014 року в сумі 1223,05 грн., у вересні 2014 року в сумі 1223,05 грн. та в жовтні 2014 року в сумі 685,76 грн. Однак, у даних відомостях відсутній підпис [PERSON], як одержувача. З актів від 01.11.2014 року та від 10.03.2015 року складеного комісією в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] із 02.10.2014 року по 31.10.2014 року та з 01.11.2014 року по 19.03.2015 року покладені на нього обовязки трудовим договором від 13.02.2014 року не виконував, що також підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. \~ З табелів обліку робочого часу за жовтень - грудень 2014 років вбачається, що [PERSON] 02 жовтня 2014 року - на робочому місці не перебував, що підтверджуються табелями обліку робочого часу підприємця. З наказу № 5-к від 01.11.2014 року вбачається, що [PERSON] менеджера з адміністративної діяльності звільнено із 01.11.2014 року з роботи за сумісництвом на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Згідно заяви [PERSON] від 13.05.2015 року директору Луцького міського центру зайнятості відповідач просить зняти з реєстрації трудовий договір від 13.02.2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. При цьому, судом не беруться до уваги доводи позивача, що він перебував за місцем виконання своїх трудових обовязків у ФОП [PERSON], мотивуючи це тим, що воно розташоване по місцю його основної роботи у ПрАТ «Шацьке РТП», яке знаходиться за цією ж адресою. (смт. Шацьк по вул. 50 років Перемоги), оскільки договір оренди відповідача з ПрАТ «Шацьке РТП» розірвано з 01.10.2014 року, при цьому було припинено дію довіреності укладеної між [PERSON] та [PERSON], та останнього звільнено з роботи за сумісництвом 01.11.2014 року. Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивача з 01.11.2014 року було звільнено з посади менеджера з адміністративної діяльності ФОП [PERSON] Тому в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати з відповідача з листопада 2014 року по лютий 2015 року слід відмовити за безпідставністю. Згідно фіскального чеку Укрпошти Волинської дирекції-поштамп ВПЗ Луцьк 25 [PERSON] 13.05.2015 року здійснила переказ коштів [PERSON], що стверджено довідкою № 03-11/25 від 18.01.2016 року наданої УДППЗ «Укрпошта» з якої вбачається, що поштовий переказ № 0027 база даних [NUMBER] на суму 4373,71 грн. був відправлений за адресою: вул. Ярини Смоляр, 2, м. Шацьк, 44000 за фактичним місцем проживання [PERSON], однак 11.06.2015 року вищевказаний поштовий переказ був повернутий відправнику за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу (ч.1ст.102-1КЗпП України ). А тому суд вважає вимоги позивача, у сумі 4373,71 грн. доведені і підлягають задоволенню. Згідно зі\~ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати » громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема - заробітну плату. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 вказаного Закону). Враховуючи те, що заробітна плата [PERSON] за липень, серпень, вересень, жовтень 2014 року у загальній сумі 4373,71 була перерахована останньому електронним переказом 13.05.2015 року тому, що підтверджується квитанцією з УДППЗ «Укрпошти» від 14.05.2015 року, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати підлягають задоволенню у розмірі 2166,23 грн. відповідно наступних розрахунків. Відповідно до п.4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу визначається шляхом множення місячних індексів за період у вигляді формули порядок розрахунку компенсації заробітної плати: Ск=ЗПчист(Іі хІі+1 х..х in x 100-100):100, де Ск-сума компенсації; ЗПчист - сума заробітної плати після вирахування з неї всіх обовязкових утримань*(чиста заробітна плата), не виплачена у строк не з вини працівника; Іі - індекс споживчих цін (індекс інфляції) місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати (ділений на 100); in - індекс споживчих цін (індекс інфляції) місяця, що передує місяцю виплати заборгованості (ділений на 100). - за період затримки виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за липень 2014 року (з серпня 2014 року по квітень 2015 року) 1241,85 грн. х (1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 100-100)/ 100 = 656,55 грн. - за період затримки виплати заробітної плати за серпень 2014 року (з вересня 2014 року по квітень 2015 року) 1223,05грн. х (1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 100 -100)/100 =631,77 - за період затримки виплати заробітної плати за вересень 2014 року (з жовтня 2014 року по квітень 2015 року) 1223 грн. 05 коп. х (1,024 х 1,019 х 1.03 х1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 100 100)/100 =579,49 - за період затримки виплати заробітної плати за жовтень 2014 року (з листопада 2014 року по квітень 2015 року) 685,76 х (1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,05 х 1,108 х 1,14 х 100 100)/100 = 298,42 грн. Згідно з п. 7 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~Постановою КМ України від 17.07.2003 року № 1078, особі, яка працює за сумісництвом, видається на її вимогу довідка з основного місця роботи про розмір доходу, що підлягає індексації, та проіндексованого доходу. На підставі цієї довідки провадиться індексація доходів від роботи за сумісництвом у межах суми, що не перевищує прожиткового мінімуму, встановлених для працездатних осіб, з урахуванням отриманої заробітної плати за основним місцем роботи. У листі Мінпраці і соціальної політики України від 14.02.2007 року № 9/10/136-07 зазначено, що відповідно до п. 7 Порядку особі, яка працює за сумісництвом, провадиться індексація доходів за основним місцем роботи. Потім проводиться індексація доходів від роботи за сумісництвом у межах суми, що не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, з урахуванням отриманої заробітної плати. Враховуючи зазначені положення, для отримання індексації за сумісництвом [PERSON] необхідно було надати за місцем роботи за сумісництвом довідку про розмір доходу з основного місця роботи, що підлягає індексації та проіндексованого доходу, тільки після цього він повинен звернутись до ФОП [PERSON] із заявою про індексацію йому заробітної плати за сумісництвом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] в період своєї трудової діяльності не звертався до ФОП [PERSON] із заявою про індексацію заробітної плати та не надавав довідку про дохід із основного місця роботи. Тому підстав для проведення індексації заробітної плати за роботу за сумісництвом не було, і відповідно немає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення індексації заробітної плати. Згідно із\~ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди завданої в результаті несвоєчасної виплати протягом тривалого часу [PERSON] заробітної плати за період липень - жовтень 2014 року суд враховує те, що відповідач ФОП [PERSON] неодноразово зверталась до позивача в листопаді місяці 2014 року щодо проведення з ним повного розрахунку, тобто роботодавець проявляв власну ініціативу в даному питанні, проте останній, належним чином повідомлений листи ігнорував, на зустріч з роботодавцем не зявлявся, на роботу не виходив. Отже, вина підприємця в несвоєчасному розрахунку з позивачем відсутня. \~\~\~ З огляду на такі обставини, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] щодо моральної шкоди не відповідають характеру і ступеню порушеного права, а тому в задоволенні вимоги останнього, щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. Зустрічний позов фізичної особи підприємця - [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, отриманих під звіт не підлягає задоволенню з наступних підстав. З видаткового касового ордеру №103 від 29.08.2014 року вбачається, що [PERSON] видано 492,07 грн. З видаткового касового ордеру №104 від 29.08.2014 року вбачається, що [PERSON] видано 4613,68 грн. Як вбачається з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку в останньому не вказано відповідну ознаку «118», якою передбачено суму надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки. Суд не приймає до уваги уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку оскільки він був поданий ФОП [PERSON] 19.11.2015 року лише після поданого представником позивача клопотання про витребування додаткових доказів від 30.07.2015 року. Як вбачається, з копії звіту від 29.08.2014 року про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № АО-0000040 [PERSON] було подано звіт про використання коштів виданих під звіт, що підтверджується квитанціями про факт витрачення використаних коштів в користь [PERSON] Крім того, 01.04.2014 року набув чинності Наказ Міндоходів України від 21.01.2014 року №49, яким затверджено нову форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку, і сум утриманого з них податку за формою №1 ДФ та Порядок його заповнення. Проте, ФОП [PERSON] такого розрахунку при подачі податкового звіту за формою №1 ДФ за 3 й квартал 2014 року не відобразила, що стверджується довідкою №910 від 22.07.2015 року триманої від ДФС України, і подала уточнюючий розрахунок форми 1-ДФ за 3-й квартал 2014 року 14.08.2015 року, тільки після поданого представником позивача клопотання щодо отримання від ФОП [PERSON] податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за формою ДФ-1 за 3 і 4 квартал 2014 року із відміткою податкового органу про їх отримання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не наведено жодних належних та допустимих доказів, щодо неповернення [PERSON] підзвітних коштів 5106,38 грн.. З огляду на вищенаведені факти та докази, суд також не бере до уваги покази [PERSON] в частині неповернення [PERSON] підзвітних коштів в користь ФОП [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині виплати заробітної плати, яка була нарахована за липень-жовтень 2014 року у сумі 4373,71 грн. доведені і підлягають задоволенню, також підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2166,23 грн. в іншій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Також, не підлягає задоволенню зустрічний позов фізичної особи підприємця [PERSON] до [PERSON] з вищенаведених підстав. Оскільки позов задоволено частково, то в відповідності до ст.88 ЦПК України \~необхідно стягнути\~\~з відповідача судові витрати по сплаті судового збору\~\~пропорційно задоволеній частини позову в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial