Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи заяву тим, що в травні 2018 року в мережі Інтернет знайшов оголошення ТОВ «Партнеральянс» про продаж авто марки «Fiat Doblo» на вигідних умовах. 5 червня 2018 року позивач уклав з відповідачем попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу та перерахував авансовий внесок в сумі 68850,20 гривень. В подальшому, не отримавши вказаний транспортний засіб, [PERSON] направив відповідачу відповідну вимогу про повернення авансу, однак коштів не отримав. Тому просив суд визнати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0102, укладений 5 червня 2018 року між ним та ТОВ «Партнеральянс», яке в подальшому було перейменовано на ТОВ "Стоксолюшен" недійсним та стягнути авансовий внесок в сумі 68850,20 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав із наведених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Ухвалою Маневицького районного суду від 14 лютого 2019 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності представника відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відносно чого позивач не заперечував, надавши відповідну заяву. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові матеріали, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що 5 червня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Партнеральянс» було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0102, згідно якого зобовязалися укласти в строк до 13 червня 2018 року основний договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Fiat Doblo», 2015 року випуску. Пунктом 2.1 даного договору на позивача, як покупця транспортного засобу покладено обовязок сплатити до укладення основного договору авансовий платіж в сумі 68850,20 гривень (а.с. 4-5). 5 червня 2018 року на виконання умов вищевказаного договору, позивач сплатив авансовий платіж в сумі 68850,20 гривень на рахунок ТОВ "Партнеральянс", що підтверджується квитанцією № 2110 від 5 червня 2018 року, наявною в матеріалах справи (а.с. 7). \~ \~ \~ \~В подальшому, [PERSON] до ТОВ "Партнеральянс" було направлено вимогу про надання інформації щодо укладення основного договору та отримання транспортного засобу марки «Fiat Doblo», 2015 року випуску, однак відповіді на час звернення до суду із даним позовом не отримав (а.с. 10). \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Партнеральянс" було перейменовано на ТОВ "Стоксолюшен" (а.с. 11, 12-15). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу.\~Недійсним є\~правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається. У\~випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~нікчемний правочин\~може бути\~визнаний судом\~дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 1\~ст.\~230\~вищевказаного Кодексу\~передбачено,\~якщо одна\~із сторін\~правочину навмисно\~ввела другу\~сторону в\~оману щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення\~(частина\~перша статті\~229\~цього Кодексу),\~такий правочин\~визнається судом\~недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до 1 ст. 626 цього ж Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Частиною 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець,\~виробник)\~не повинен\~включати у\~договори із\~споживачем умови,\~які є\~несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Як випливає\~з ч.\~ч.\~5, 6\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, договір може бути визнаним недійсним у цілому. Згідно з ч. 9 ст. 18 вищевказаного Закону, якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А тому зважаючи на вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Виходячи з наведеного, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 гривень (по 768,40 гривень за вимогу немайнового та майнового характеру).

Outcome: approved