Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності земельних ділянок площею 0,40 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та площею 0,08 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, які були передані у приватну власність [PERSON] згідно рішення Смолявської сільської ради народних депутатів від 14.03.1995 №4/3 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян", в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельні ділянки площею 0,40 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та площею 0,08 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, які були передані у приватну власність [PERSON] згідно рішення Смолявської сільської ради народних депутатів від 14.03.1995 № 4/3 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян". [PERSON] за життя не встиг зареєструвати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, а також виготовити правовстановлюючі документи не встиг. Відповідач [PERSON] від спадщини відмовилась на користь позивача. Позивач є єдиною спадкоємицею майна за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька, однак оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, то позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на своє ім`я вищевказаних земельних ділянок після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із виписки з рішення Смолявської сільської ради від 14.03.2011 №97 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам" (а.с.13) вбачається, що сільська рада вирішила передати [PERSON] у приватну власність безоплатно земельні ділянки надані для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га та для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,08 га. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 березня 1996 року Смолявською сільською радою Горохівського району (а.с.7), [PERSON] помер [INFO] в с.Зелене Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції. Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із довідки Смолявської сільської ради № 217 від 19.07.2021 року (а.с.10) вбачається, що єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є його дочка [PERSON] . Дружина спадкодавця - [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Матеріалами спадкової справи № 210, заведеної 10.10.1998 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , стверджується, що крім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , ніхто не звертався. [PERSON] звернулась із заявою в якій від належної її частки у спадщині на земельну частку пай, який залишився після смерті батька на користь його дочки [PERSON] . Крім того, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Лесі Українки розміром 1,95 в умовних кадастрових гектарах, право на пайовий фонд майна КСП ім. Лесі Українки, та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Із відповіді відділу №1 Управління у Луцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області вбачається, що зареєстрованих земельних ділянок на [PERSON] немає, державні акти не видавались (а.с.16). Отже, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею майна померлого батька [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 05 липня 2021 року, вих.№260/02-31 (а.с.16), позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на неприватизовані земельні ділянки у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення та суд визнає за позивачем право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельних ділянок наданих у приватну власність [PERSON] згідно рішення Смолявської сільської ради народних депутатів від 14.03.1995 № 4/3 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян", в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Outcome: approved