Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03-101233308-Ф від 23.07.2008 року (заборгованість за кредитом - 31214,00 дол. США, прострочена заборгованість за кредитом - 13033,95 дол. США, заборгованість за процентами - 676,99 дол. США, прострочена заборгованість за процентами - 35865,89 дол. США, пеня за простроченим кредитом - 137500,30 грн., пеня за простроченими процентами - 370739,31 грн., штраф за невиконання умов договору іпотеки - 10950,00 грн., а всього: 80790,83 дол. США та 508239,61 грн.) звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру під [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кріпким Ю.В. по реєстру № 2210 від 23.07.2008 року, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною в розмірі 90% від вартості предмету іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України; виселити [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] та усіх мешканців, які зареєстровані та проживають у з вищевказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку в управлінні Державної міграційної служби України у Кіровоградській області. Відповідач, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про зміну імені, серії [NUMBER] від 20.10.2009 року, видане Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за № 75 (а.с. 19). Таким чином, відповідачем у справі є [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні 03.02.2015 року позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, [PERSON] в судове засідання 13.01.2015 року та 02.03.2015 року не з'явився. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 61, 62, 104, 105). В судове засідання призначене на 03.02.2015 року та 24.03.2015 року відповідач також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 84, 133). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 32). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. [PERSON] в судовому засіданні 03.02.2015 року проти задоволення позовних вимог заперечила та просила відмовити в задоволенні позову. В судове засідання, призначене на 24.03.2015 року відповідач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 119). Причини неявки суду не повідомила. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 13.01.2015 року повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 57). В судове засідання, призначене на 03.02.2015 року, 02.03.2015 року та 24.03.2015 року відповідач також не з'явилася. Судова повістка у даній справі про виклик до суду повернута на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 87, 106, 135). Поштова кореспонденція судом направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 30). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. [PERSON], залучений ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.03.2015 року (а.с. 116-117) до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, проте судова повістка у даній справі, повернута на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 136). Представники третіх осіб, Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області та Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, залучені до участі у справі ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.12.2014 року (а.с. 46), в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 58, 59, 85, 86, 102, 107, 131, 132). Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради подав до суду заяви (вх. № 2376 від 26.01.2015 року; вх. № 4902 від 12.02.2015 року) про розгляд справи без його участі, вирішення даного питання залишає на розгляд суду (а.с. 89, 103). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] 23.07.2008 року укладено кредитний договір № 03-101233308-Ф, за умовами п.п. 1.1., 1.5. яких позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 45200,00 дол. США на придбання двокімнатної квартири, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,8% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 22.07.2028 року, а відповідач, [PERSON], зобов'язувався повністю погасити кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами в строки та на умовах цього Договору (а.с. 11-15). Пунктом 3.3.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені п. 1.5. дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Згідно п. 3.3.3. кредитного договору повернення кредиту здійснюється на рахунок № [NUMBER], відкритий у Кіровоградській філії ВАТ АБ «Укргазбанк» МФО 383073, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 189,00 дол. США, а останній платіж сплачується в сумі 29,00 дол. США, не пізніше 22.07.2028 року. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 509, 526 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 3.2.6. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання за цим договором, забезпеченого іпотекою, а якщо вимога банку не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем правил про наступну іпотеку; у разі порушення іпотекодавцем правил про розпорядження предметом іпотеки; у разі невиконання письмової вимоги банку щодо часткового погашення кредиту при настанні події, визначеної п. 3.3.11. цього Договору. Позивач виконав свої зобов'язання за договором кредиту в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем (а.с. 11-15). Між тим відповідач, [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені договором, внаслідок чого перед позивачем станом на 07.10.2014 року виникла заборгованість в розмірі 80790,83 дол. США та 508239,61 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 31214,00 дол. США; простроченої заборгованості по кредиту в сумі 13033,95 дол. США; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 676,99 дол. США; простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 35865,89 дол. США, пеня по простроченому кредиту в сумі 137500,30 грн., пеня по простроченим процентам в сумі 370739,31 грн. та штраф за невиконання умов договору іпотеки в сумі 10950,00 грн. Позивачем направлялись вимога відповідачам, [PERSON] та [PERSON] погашення кредитної заборгованості (а.с. 66), яка останніми залишилась без відповіді та реагування. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору № 03-101233308-Ф від 23.07.2008 року Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» прийнято рішення про примусове стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 03-101233308-Ф від 23.07.2008 року в сумі 48243,51 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ сумі 383222,33 грн. та 3031,86 грн. пені за простроченим кредитом. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Укргазбанк» штраф за невиконання умов договору іпотеки в розмірі 10950,00 грн. (а.с. 43-44). Рішення суду не виконано, однак це не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, як то визначено частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України. Стаття 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Належне та своєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором № 03-101233308-Ф від 23.07.200 року [PERSON] забезпечувалось іпотечним договором (а.с. 113-115), укладеним між позивачем та відповідачем, [PERSON] 23.07.2008 року, за умовами п. 6.1. якого, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки; якщо у дводенний строк після загибелі, пошкодження чи втрати предмета іпотеки іпотекодавець не здійснить його заміну у відповідності до п. 3.3.3. цього договору; порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором; якщо інша, ніж іпотекодержатель, особа набула право стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 2.1. іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 3.3.14. іпотечного договору передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний не вселяти та не реєструвати в житловому приміщенні, яке є предметом цього договору інших осіб без попередньої письмової згоди іпотеко держателя. Уразі порушення цього пункту договору, відсоткова ставка, вказана в п. 1.1. цього договору збільшується на 5 %. Також, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 03-101233308-Ф від 23.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Укргазбанк») та [PERSON] укладено договір поруки № 03-101233308-Ф-2 від 23.07.2008року, згідно п. 1.3. якого поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі (а.с. 110-111). За змістом статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Положеннями статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з пункту 6.3. іпотечного договору від 23.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кріпким Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2229, звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін. Відповідно до статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно з частиною 3 статті 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Разом з тим, за пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року, який набрав чинності 07.06.2014 року не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Підстав, які б виключали можливість застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, в судовому засіданні не встановлено. Зокрема, всупереч вимогам статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України з наданням доказів у відповідності до статей 57-59 Цивільного процесуального кодексу України представником позивача не було представлено суду доводів чи заперечень, які б виключали можливість застосування цього Закону до спірних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, а також приписи статті 16 Цивільного кодексу України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для захисту прав позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з квартири у зв'язку з введенням мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому на даний час ця обставина унеможливлює задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та з врахуванням роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року. Зокрема, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року в пунктах 10 та 13 роз'яснено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). При зверненні до суду позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру. Тобто сума судового збору складає 487,20 грн., проте позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір лише в сумі 243,60 грн. (а.с. 2). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід держави недоплачену суму судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved