Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON]. Просить позбавити їх батьківських прав щодо їх сина - [PERSON], встановити опіку над дитиною та призначи її опікуном дитини. Стягувати з відповідачів на утримання сина аліменти по 100 гривень щомісячно. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідачі батьки її онука [PERSON]. Її син [PERSON] та колишня невістка [PERSON] не піклуються про духовний і фізичний розвиток сина, не цікавляться навчанням дитини, не турбуються про його здоров'я, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Батько хлопчика - [PERSON], [INFO], коли дитині виповнився один рік, був засуджений до 8 років позбавлення волі. До цього, син ще двічі був засуджений та перебував в місцях позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі батько не піклується про сина, проживає разом зі своєю співмешканкою і її дітьми, де винаймає квартиру. З сином не спілкується, його вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує. Він ніде ніколи не працював і надалі працювати не має бажання. Матір [PERSON] [PERSON], після розлучення з її сином уже двічі виходила заміж за осіб, які на той момент перебували в місцях позбавлення волі та проживала на зйомник квартирах. У 2010 році [PERSON] народила ще одного сина, вихованням та утриманням якого на даний час, займається її мама. [PERSON] ніде не працювала і не працює зараз. На даний час місце перебування її невідомо. Матір протягом останнього року не підтримує з дитиною ніяких стосунків, окрім телефонних дзвінків раз в місяць. [PERSON] не турбується про стан здоров'я сина, не забезпечує належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини, своєю асоціальною поведінкою надає негативний приклад для наслідування хлопчиком згубних звичок. Вона поводилась із сином грубо, часто приймала до дитини фізичну силу, висловлювалась нецензурною лайкою, принижувала його. Батьки дитини з 2014 року жодного разу не цікавились навчальними досягненнями свого сина, не відвідували батьківські збори. Дитина не може знаходитись в такому нездоровому середовищі, в якому знаходяться батьки [PERSON]. Дитина часто жалілась на матір, на її поведінку. Дитина залякана матір'ю і він боїться щось проти неї свідчити. Більшу частину свого життя [PERSON] проживає з нею та її чоловіком, та перебуває на їх повному утриманні. Онук відвідує музичну школу. Для нього створені всі умови. В тому числі для музичних занять ними було придбано музичні інструменти. Вони з чоловіком люблять свого внука, хочуть, щоб хлопчик був всебічно розвиненою дитино. Для цього вживають відповідних заходів. У судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник органу опіки та піклування Труханська Т.В. у судовому засіданні пояснила, що комісії не вдалося обстежити умови проживання батьків, оскільки дома їх не застали. На перше засідання батьки [PERSON] не з'явилися. На наступне засідання комісії [PERSON] прийшла разом за [PERSON]. [PERSON] сказав, що любить обох батьків, однак хоче проживати з бабусею. [PERSON] та батько дитини з невідомих причин на засідання комісії не з'явилися. Тому, враховуючи думку дитини, було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх сина [PERSON]. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, за адресою зареєстрованого їх місця проживання. Зі згоди позивачки, проведено заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 25, 36). Позивачка - бабуся дитини по лінії батька. З письмових доказів вбачається, що дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за місцем реєстрації його матері ( а.с. 32), однак фактично проживає з позивачкою ( а.с. 17). Батько дитини звільнився з місць позбавлення волі 11 серпня 2015 року ( а.с .14). З акта обстеження умов проживання сім'ї малолітнього [PERSON] вбачається, що для дитини створені належні умови для проживання. Бабуся - [PERSON] та дідусь - [PERSON] приділяють достатньо уваги до навчання та виховання онука (а.с .17). З характеристики з ЗОШ № 6 на [PERSON] вбачається, що його батьки вихованням та навчанням сина не займаються. За період навчання дитини в школі батьки жодного разу не цікавилися його досягненнями, не відвідували батьківські збори. Вихованням дитини займаються бабуся та дідусь ( а.с. 18). Свідок [PERSON] суду показав, що дитину знає з народження. Спочатку батьки займалися його вихованням. Однак батько дитини був засуджений до позбавлення волі. Дитину виховували то батьки [PERSON], то позивачка з чоловіком. Бачив, як мати [PERSON] то приводила дитину, то знову забирала. Другий син [PERSON] також виховується її батьками. Останній рік [PERSON] постійно проживає у позивачки. Матері дитина не бачила рік. Батька взагалі не бачив з трирічного віку. Свідок [PERSON] суду показала, що позивачка та її чоловік її знайомі. Вона часто буває у них в гостях. Онук позивачки Саша перебуває на утримання та вихованні позивачки. Проживає з ними останній рік. Вони його забезпечують всім необхідним. Матері дитини вона не бачила. Батко інколи приходить до сина. Батьки матеріально не утримують [PERSON]. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. п. 15, 16, 18 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Дослідженими доказами доводиться свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками щодо їх сина [PERSON]. Це виразилося у тому, що вони самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, фактично вихованням дитини займається його бабуся та дідусь. Оскільки ці дії тривають на протязі значного періоду часу, настали з свідомого нехтування відповідачами своїми обов'язками, тобто з винної поведінки останніх, - відповідачів слід позбавити батьківських прав щодо їх сина. Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого виконком Бердичівської міської ради вважає за недоцільне позбавляти відповідачів батьківських прав, вважаючи цей висновок не достатньо обґрунтованим. В основу висновку покладено позицію дитини, який з'явився на засідання комісії з матір'ю та вказав, що любить обох батьків. Поряд з тим, органом опіки та піклування не були досліджені докази щодо належного виконання батьками своїх обов'язків щодо сина, які фактично самоусунулися від виховання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідачів, відповідно до ст. 182 СК України судом враховано те, що доказів про регулярний заробіток відповідачів суду не надано. Тому, суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання сина відповідачів у твердій грошовій формі, по 100 гривень з кожного щомісячно, як заявлено у позові. Суд відмовляє у позові в частині призначення опікуном дитини позивачку, оскільки відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд призначає опікуна лише за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування суду не надав суду такого подання. Тому, одночасно з позбавленням батьківських прав це питання судом не може бути вирішене. Відповідно до статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивачки її витрати по сплаті судового збору, по 243,6 грн. з кожного, а також по 243,6 грн. з кожного в дохід держави, за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial