Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] інтереси якої представляє [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання її власником Ѕ частки спадкового майна за адресою : [ADDRESS] , яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що[INFO] помер [PERSON] , який являється батьком позивача. На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, сараїв та вбиральні за адресою - [ADDRESS] . Згідно довідки Пузняківської сільської ради Мукачівського району №486/03-11 від 05.07.2017 року [PERSON] до дня своєї смерті в [ADDRESS] проживав один. Спадкоємцями за законом є донька спадкодавця позивач по справі [PERSON] та спадкоємцем за заповітом є внук спадкодавця третя особа по справі [PERSON] . Після смерті батька, позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком. Однак, в цьому їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно про що було винесено нотаріусом відповідну постанову. Тому, просить визнати за нею право власності на Ѕ частину спадкового майна за адресою : [ADDRESS] , яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач та її представник судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Пузняковецької сільської ради Мукачівського району. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Тромпак Наталія Василівна в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Подав до суду відзив в якому зазначає, що позивачка спадкоємицею Ѕ частки спадкового майна за адресою : [ADDRESS] , бути не може, так як, окрім неї спадкоємцем за законом є не тільки вона як дочка спадкодавця, а й [PERSON] , який є сином спадкодавця. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з"явився. Про розгляд справи повідомлявся через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 11 листопада 1975 року, згідно якого позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10 лютого 1954 року, позивачка являється донькою [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17 січня 2017 року виконкомом Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). На випадок своєї смерті 11 вересня 2015 року [PERSON] залишив заповіт, згідно якого, заповів все своє майно онукові стороні по справі третій особі [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки виданої виконкомом Пузняковецької сільської ради 05.07.2017 року за №486/03-11 [PERSON] , який помер [INFO] до дня своєї смерті проживав один за адресою : [ADDRESS] (а.с.13). Згідно довідки виданої Пузняковецькою сільськоою радою 05 березня 2018 року за №03-11/32 за адресою в [ADDRESS] проживали : [PERSON] (батько позивача, голова дворогосподарства), [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (рідний брат позивача) (а.с.33). Після звернення позивачем до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за померлим [INFO] батьком [PERSON] , 15 січня 2018 року приватним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Тромпак Н.В. винесено постанову "Про відмову у вчиненні нотаріальної дії", якою постановлено відмовити гр. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії т- видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.14). Згідно копії довідки за №1 виданої ТОВ "Оціночна компанія-М" від 02 січня 2018 року вбачається, що будинок в [ADDRESS] побудовано 1959 року і головою дворогосподарства на той час був [PERSON] (а.с.15). Правовідносини регулюються цивільним кодексом України. Вимогами статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинний на час завершення його будівництва, відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. На час побудови вищевказаного житлового будинку 1959 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За Указом від 26 серпня 1948 року та постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадян права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Крім того, відповідно до пункту 43 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом селищної ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Згідно ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Позивач [PERSON] згідно вимог ст.1241 ЦК України у встановленому законом порядку має право на спадщину, однак, свідоцтво про право на спадщину за законом отримати не має можливості, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Тромпак Н.В. від 15 січня 2018 року «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії». Отже, беручи до уваги заповіт від 11 вересня 2015 року згідно якого, [PERSON] заповів все своє майно онуку [PERSON] та враховуючи обов"язкову частку спадкоємиці позивачки [PERSON] яка згідно Закону могла б отримати Ѕ частку спадкового майна, суд приходить до висновку, що позивач має право на ј частку спадкового майна за адресою : [ADDRESS] , яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . За таких обставин суд, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судові витрати віднести за рахунок позивача [PERSON] ..

Outcome: partial