Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним з позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2010 року. 24.12.2019 року за взаємною згодою шлюб між ними розірвано. За період перебування у шлюбі вони за сумісні кошти придбали домоволодіння [ADDRESS] . Право власності на даний будинок було оформлено на відповідача. На підставі наведеного просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя її [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,9 кв.м, в тому числі жилою площею 25,3 кв.м, з господарськими спорудами та побудовами: № 1 - огорожа; поділити житловий будинок: виділити їй та відповідачу частку у спільному майні подружжя та визнати за ними право власності на Ѕ частку цього житлового будинку з надвірними будівлями. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, за участю представника - адвоката Янюка В.Ю. Представник позивача - адвокат Янюк В.Ю. в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву суду не подав. Згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2010 року по 24 грудня 2019 року, який було розірвано, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, виданого 12 лютого 2010 року виконкомом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, та свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 24 грудня 2019 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 73 (а.с.9-10). Згідно ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно положень ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частиною 1 ст.71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка і рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] під час шлюбу придбано житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований у [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 20 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Богатовою І.О., зареєстрований за № 1458 (а.с.20-21). Оскільки судом встановлено, що зазначений будинок було придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, - на нього поширюється презумпція спільного майна подружжя, яка відповідачем не спростована, а тому окремому визнанню об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не потребує, і позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у цивільній справі № 509/2654/17 (провадження № 61-15844св19). Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, спірне майно підлягає поділу судом. Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними. Відповідно до положень ч.ч.4, 5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У зв`язку з тим, що жоден із подружжя не вніс на депозитний рахунок суду грошову суму, суд позбавлений можливості присудити позивачу грошову компенсацію вартості 1/2 частини майна, що підлягає поділу, а поділив його в натурі. Згідно роз`яснень, що містяться в абз.3 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007р. № 11, у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки спірний будинок, приданий у 2014 році, що є предметом поділу, є неподільною річчю, а жоден із подружжя не вніс грошової суми на депозитний рахунок суду в рахунок грошової компенсації вартості будинку, суд приходить до висновку, що він підлягає поділу між сторонами шляхом визнання ідеальних часток сторін в зазначеному будинку без його реального поділу із залишенням будинку у спільній частковій власності сторін. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду надані наступні документи: копія договору про надання правничої допомоги, укладеного 30 липня 2021 року між Янюком В.Ю. , який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, та [PERSON] ; копія додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги, укладеного 30.07.2021 року; копія додатку № 2 до договору про надання правничої допомоги, укладеного 30.07.2021 року; копія акту про оплату послуг відповідно до додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги, укладеного 30.07.2021 року; копія квитанції від 30.07.2021 про сплату за договором правової допомоги від 30.07.2020 року в сумі 7 000,00 грн. Процесуальним законодавством передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати, понесені стороною у зв`язку з наданням йому правної допомоги адвокатом. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати, пов`язані з правничою допомогою в сумі 7 000 грн. Відповідно до п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову підлягають присудженню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з оплати судового збору в розмірі 4 050 грн. Відповідно до ст.372 ЦК України, ст. ст.61, 69-71 СК України,

Outcome: partial