Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

до суду надійшов позов Дочірнього підприємства «Перещепинетеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради до [PERSON], [PERSON], в якому позивач просить суд: стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 29287,45 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у вищевказаній квартирі та зобов'язані здійснювати оплату за послуги централізованого опалення. Відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за послуги з централізованого опалення та станом на 01 квітня 2017 року мають заборгованість в сумі 25932,21 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідачів пеню в розмірі 2839,70 грн., 3% річних - 314,10 та інфляційні нарахування - 201,44 гривень, які відповідачі в добровільному порядку не погашають, на неодноразові попередження про погашення заборгованості не реагують. В 2015 році позивачем до Новомосковського міськрайонного суду подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів боргу за надані послуги з централізованого опалення, а також витрат по справі. Ухвалою від 02 січня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд відмовив в прийнятті заяви на підставі ч. 6 ст. 100 ЦПК України та роз'яснив право відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України звернутися з такими ж вимогами в порядку позовного провадження. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів суму боргу 13623,96 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.. В судове засідання представник позивача не явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки позовні вимоги він підтримує в повному обсязі. Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки. Представник відповідача-2 до суду не з`явився, надав суду заперечення проти позову, згідно з якими просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що 06 вересня 2014 року відбулось відключення від мережі центрального теплопостачання квартири [ADDRESS], яка належить відповідачам, що підтверджується актом складеним депутатом Перещепинської міської ради [PERSON]. З цього часу в даній квартирі відсутні батареї та будь - яке опалення. Крім того у відповідності до довідки від 22 травня 2017 року [PERSON] сплатив на користь позивача борг згідно постанови ВП №52465753 від 08 грудня 2016 року в сумі 7171,47 гривень, що в рази перевищує борг за опалення на час відключення від мережі теплопостачання, а саме згідно довідки борг за 2014 рік складає - 3 352 грн. 77 коп. Позивачем не надані докази, які б підтверджували користування їх послугою з 06 вересня 2014 року по теперішній час відповідачами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступних висновків. Судом по справі встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], яка знаходиться на балансі ДП «Перещепинетеплоенерго» /а.с. 13, 14, 59/. Матеріали справи свідчать, що за час проживання в квартирі відповідачі не вчасно здійснювали оплату за послуги з надання централізованого палення, внаслідок чого станом на 01 квітня 2017 року згідно розрахунків позивача за відповідачами утворилась заборгованість в розмірі 25932,21 гривень. Водночас, матеріали справи також свідчать, що 06 вересня 2014 року відбулось відключення від мережі центрального теплопостачання квартири [ADDRESS], яка належить відповідачам, що підтверджується актом складеним депутатом Перещепинської міської ради [PERSON] /а.с.42/. Також, як вбачається з акту обстеження матеріально-технічного і побутового стану квартири від 15 березня 2017 року, в квартирі радіатори централізованого опалення відсутні. Транзитні стояки, які залишилися від системи централізованого опалення у кількості 4 штук заізольовані. Згідно зі ст. 66, 67, 68 ЖК України споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, але не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим Водночас, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Так, наявні в справі матеріали не містять доказів того, що в період з 06 вересня 2014 року позивачем відповідачам надавалися послуги з теплопостачання за умови відсутності відповідної мережі та обладнання, а тому вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги за період з 06 вересня 2014 року по 01 квітня 2017 року нічим об`єктивно не підтверджені та є такими, що задоволенню не підлягають. При цьому, суд враховує, що позивачем підтверджено, а відповідачем не спростовано, що згідно з випискою з особового рахунку /а.с.9/, борг за позивачем станом на 01 вересня 2014 року складав 7023,41 грн. У відповідності до довідки від 22 травня 2017 року, [PERSON] сплачено на користь позивача борг згідно постанови ВП №52465753 від 08 грудня 2016 року в сумі 7171,47 гривень. З поданого суду розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних є неможливим встановлення розміру означених складових заборгованості виходячи з відсутності доказів на підтвердження вартості наданих послуг та виходячи з періодичного характеру платежів щодо кожного місяця, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed