Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, Рахівська міська рада Закарпатської області про визначення часток у спільному майні. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ухвалою Рахівського районного суду від 18.11. 2014 року, затверджено мирову угоду по цивільній справі за позовом [PERSON] до нього про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування та визначення порядку користування нерухомим майном шляхом розподілу та за його позовом до [PERSON], [PERSON], Рахівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Спадковий будинок побудовано його батьками в 60-х роках минулого століття як одноповерховий житловий будинок. При житті батьків, у 1986 році, ним за їх згодою було побудовано другий поверх житлового будинку, де він проживає по сьогоднішній день. Ним окремо укладалися угоди на електропостачання та комунальні послуги. Спорів стосовно будівництва, експлуатації ним другого поверху не виникало. Тобто будинок фактично розділений на дві квартири. У січні 2015 року він звернувся до реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на його частину спадкового будинку, однак йому було відмовлено, оскільки державній реєстрації підлягають лише речові права на об"єкти, які є окремою нерухомою річчю, через що виникла необхідність у визначенні за ним та відповідачкою часток у спільному майні по 1/2 частині. На підставі вказаного, позивач просить визначити за ним право власності на 1/2 частину спільного спадкового будинку [ADDRESS], що складається з житлових та допоміжних приміщень №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 (кімната, коридор, кухня, кімната, кімната) другого поверху будинку, загальною площею 47,4 кв.м та надвірні споруди - сарай, вбиральня. В судовому засіднанні, позивач [PERSON] та його представник [PERSON], позовні вимоги підтримали, просять такі задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з"явивлася, однак надала суду заяву (реєстрація по канцелярії суду за вх.номером 1936/15-вх. від 22.04. 2015 року) в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з"явився, однак начальник служби надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги залишають на розсуд суду згідно чинного законодавства. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Рахівської міської ради Закарпатської області, в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Діюче цивільне законодавство передбачає виділ частки із майна (ст.370 ЦК України) або поділ майна (ст.372 ЦК України), що є у спільній сумісній власності лише у натурі. Відповідно до роз'яснень п. 17 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриття після нього спадщини. Як встановлено судом, ухвалою суду від 18.11. 2014 року, між позивачем [PERSON]та [PERSON] визнано мирову угоду, згідно умов якої, за [PERSON] залишається у власності житлові та допоміжні приміщення №№ 2-1,2-2, 2-3, 2-, 2-5 (кімната, коридор, кухня, кімната, кімната) другого поверху житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 47,4 кв. м (відповідно до експлікації до плану будівлі та експлікації приміщень житлового будинку садибного типу літер "А" будинку [ADDRESS]), сходи до другого повернху будинку та сходова площадка. За [PERSON] залишаються у власності надвірні споруди та господарські будівлі: сарай (літера по плану - Г) дійсною вартістю 5.911 грн., вбиральня (літера по плану - Д) дійсною вартістю 540 грн., що розташовані на північно-західній частині (в кінці земельної ділянки від вулиці Шевченка) присадибної земельної ділянки № 2 площею 0.0134 га. За громадянином [PERSON] залишаються у власності присадибна земельна ділянка, яка відповідно до збірного кадастрового плану земельної ділянки, який додається до заяви, зазначена як земельна ділянка №2, площею 0.0134 га, на якій розташовуватиметься сарай (літера по плану - Г) дійсною вартістю 5911 грн. вбиральня (літера по плану -Д) дійсною вартістю 540 грн. [PERSON] зобов'язується до 15.04.2015 року звільнити приміщення сараю, що знаходиться на земельній ділянці №1, яка належить [PERSON], від дров та іншого майна, яке належить йому на праві власності. Отже, мировою угодою між сторонами, яка набула преюдиційного характеру визнанням такої судом, сторонами досягнуто згоди та здійснено поділ спільного майна з підстав наявності якої, підлягагають захисту речові права позивача шляхом визначення частки останнього у спільній сумісній власності. Статтями 370,372 ЦК України, які регулюють порядок виділу та поділу майна, що є у спільній сумісній власності визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не забороненні законом. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що згідно мирової угоди житловий будинок розділено в натурі на дві ізольовані квартири, однак частки сторін, як співвласників житлового будинку визначені між ними не були, спору між сторонами не існує, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом визначення за [PERSON] права власності на 1/2 частину спільного житлового будинку [ADDRESS], згідно прохальної частини позову. Питання про роподіл судових витрат позивачем не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved