Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

17.12.2013 року позивач [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія» Аеросвіт» на свою користь заборгованість заробітній платі, вихідній допомозі за компенсації за невикористану відпустку в сумі 95284,99 грн. В обґрунтування вказаного позову позивач зазначив, що з 26 лютого 1996 року по 25 січня 2013 року, він працював в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді начальника відділу перонного та лінійного технічного обслуговування служби технічного обслуговування директорату з виробництва комплексу інженерно-технічного забезпечення. Наказом відповідача № 195-ос від 24 січня 2013 року він був звільнений за власним бажанням. Відповідно до даного наказу, відповідач повинен був здійснити повний розрахунок за відпрацьований період, виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 53 календарні дні за період з 26.02.2012 р. по 25.01.2013 р. Однак, в порушення ст.47 КЗпП України відповідач відповідний розрахунок не провів, не виплатив йому заробітну плату за грудень 2012 - січень 2013 року, а також компенсацію за невикористану відпустку в загальній сумі 95284,99 грн. Крім того, у зв'язку з тим, що заробітна плата виплачується невчасно, відповідач повинен його сплатити відповідну індексацію в розмірі середньомісячного заробітку по день фактичного розрахунку. З огляду на це, з метою захисту своїх трудових прав він і звернувся до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву в якій останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити та слухати справу у його відсутність. Представник відповідача Лешкевич О.М. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить корінець зворотнього повідомлення. Надав клопотання в якому просить справу слухати у його відсутність, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і прийшов до переконання, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України. З копії трудової книжки позивача (а.с.9-17) вбачається, що з 26 лютого 1996 року по 25 січня 2013 року, він працював в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді начальника відділу перонного та лінійного технічного обслуговування служби технічного обслуговування директорату з виробництва комплексу інженерно-технічного забезпечення. Відповідно до наказу 195-ос від 25 січня 2013 року позивач був звільнений за власним бажанням. Відповідно до даного наказу, відповідач повинен був здійснити повний розрахунок за відпрацьований період, виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 53 календарні дні за період з 26.02.2012 р. по 25.01.2013 р. Статтею 43 Конституції України передбачено гарантоване право на отримання винагороди за працю Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином розрахунок з позивачем повинен бути проведеним 26.01.2013 року. Згідно положення ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. В матеріалах справи знаходиться довідка про доходи [PERSON] № 409 від 08.02.2013 року (а.с.2) з якої слідує, що за період з грудня 2012 року по січень 2013 року останньому нарахована заробітна плата, сума компенсації за відпустку в загальній сумі 116028 грн. 51 коп., за вирахуванням обов'язкових платежів та податків, сума заборгованості становить 95284 грн. 99 коп. Судом встановлено, що при звільненні позивачу не виплачено заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, що є також складовою заробітної плати, таким чином відповідачем порушені вимоги статті 47 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. З цього приводу суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 95284 грн. 99 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до частини 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 177 Кодексу законів про працю України Змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов'язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Ст. 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Тому, враховуючи, що відповідач, при звільненні позивача, у встановлені законом строки, не виплатив йому нараховану заробітну плату та всі належні суми при звільненні, суд дійшов висновку, що з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" слід стягнути на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки, починаючи з дня звільнення - 25.01.2013 р. по 10.01.2014р., тобто по день винесення рішення. При цьому, за розрахунковий період для обчислення середнього заробітку суд бере листопад 2012р.- грудень 2012р., (згідно п.8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995р.). За вказані місяці позивач мав отримати 47611 грн. 35 коп.(22295 грн. 43 коп. за листопад 2012р. + 25315 грн. 92 коп. за грудень 2012р.). В листопаді-грудні 2012р. кількість робочих днів складало 43 дні. Отже середньоденний заробіток позивача за даний період, складає 1133 грн. 60 коп. (47611 грн. 35 коп. / 42 дні). При цьому, починаючи з 25.01.2013р. по 10.01.2014р. включно, кількість робочих днів складає 239 днів. Тому, середній заробіток, що підлягає виплаті позивачу, за вказаний період, з боку ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" становить 270930 грн. 40 коп. (239 робочих днів х 1133 грн. 60коп.). Тому для повного відновлення порушеного права слід стягнути з відповідача на користь позивача вказаний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку. Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 3441 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 115, 116,117 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці»,

Outcome: approved