Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У червні 2016року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебував у шлюбі, зареєстрованому 29 грудня 2006року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №624. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2014року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. Дитина залишилася проживати з матір'ю. Позивач стверджував, що після розлучення, відповідачка не давала йому бачитися та спілкуватися з сином. Все це стало причиною його звернення до органу опіки та піклування із заявою про встановлення режиму побачень батька із дитиною. Зазначав, що після розгляду останнім його заяви, він цілий рік бачився з дитиною без будь-яких проблем. Вказував на те, що оскільки відповідачка працює цілий день на роботі та їй не вистачає часу для того, щоб займатися дитиною, вона стала відправляти сина на всі можливі і не можливі гуртки, зайнявши весь його вільний час постійним нікому не потрібним розвитком танців, футболом, музикою, єдиноборствами. Все це стало причиною того, що відповідачка перестала дотримуватися графіку його побачень с сином, встановленого органом опіки та піклування. Посилаючись на порушення своїх прав, як батька, так і на порушення відповідачкою прав дитини, позивач просив суд винести рішення, яким встановити йому наступний режим побачень з сином [PERSON], [INFO]: щотижнево по вівторках з 15.00 по 18.00 години з правом забирати дитину додому; на вихідні з суботи з 11.00 до 14.00 години неділі з правом забирати дитину додому; щороку в день народження батька з 14.00 до 18.00 години з правом забирати дитину додому; щороку в день народження сина з 14.00 до 18.00 години з правом забирати дитину додому; в святкові дні - Новий рік, Різдво, Пасха з 11.00 до 16.00 години з правом забирати дитину додому, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, дотримуючись рекомендацій щодо харчування та режиму дня для дитини відповідного віку, враховуючи вік дитини та стан її здоров'я; на літні канікули дитини на 30 днів липня або червня з правом знаходження дитини у батька під його повну батьківську відповідальність. У вересні 2016року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та відносно дочки [PERSON], [INFO] (а.с.25-29). Ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення режиму побачень батька з дитиною та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав були роз'єднані, та виділені в окремі провадження (а.с. 34). Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 12 червня 2014року у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с.10). Відповідачка та її представник, діюча на підставі довіреності від 03 листопада 2016року у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні. Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діючий на підставі довіреності від 01 березня 2017року у судовому засіданні залишив винесення рішення на розгляд суду, та зазначав, що з приводу питання встановлення режиму побачень батька із дитиною є не скасований висновок органу опіки та піклування, який сторони повинні виконувати (а.с.34). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 29 грудня 2006року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №624. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] З матеріалів справи вбачається. що 10 липня 2008 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було видано повторно свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 13 вересня 2002 року зроблено відповідний актовий запис за №446. Згідно даного свідоцтва у графі «Батько» вказаний - [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.12). Встановлено, що 14 травня 2014року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2014року суду (а.с.8). В процесі розгляду справи встановлено, що позивач після розірвання шлюбу проживає з відповідачкою окремо. З матеріалів справи вбачається, що оскільки батьками малолітнього [PERSON], [INFO] не було досягнуто згоди про порядок виховання дитини та спілкування з нею, 01 грудня 2014року органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було задоволено частково заяву батька дитини [PERSON] та затверджений порядок його участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме встановлено: перебування сина з батьком, щотижня з 15:00год. до 18:00год. у вівторок, та з 10:00год. до 14:00год. у суботу, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 01 грудня 2014року (а.с.34). Висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 01 грудня 2014року сторонами не оскаржувався і до травня 2016року відповідачкою виконувався. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1600,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції з дня подання позову до досягнення донькою [PERSON], [INFO], повноліття, тобто до [INFO] та у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 16 червня 2020 року до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 30-32). Встановлено, що [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із нотаріально посвідченою заявою про позбавлення батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO] (а.с.36). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], та позбавлено останнього батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO] було відмовлено. До висновку про відсутність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] прийшов і орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який надав відповідний висновок від 06 березня 2017року. Із висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 06 березня 2017року вбачається, що [PERSON] категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, стверджував що він любить свого сина, намагався приймати участь у його вихованні, але мати дитини перешкоджає у спілкуванні та зустрічам з [PERSON]. Неодноразово звертався до служби у справах дітей Одеської міської ради та до органу опіки та піклування та до суду з питанням про встановлення порядку участі у вихованні сина та встановлення місця проживання. Вважає, що саме колишня дружина налаштовує сина проти нього. В процесі розгляду справи було встановлено, та не заперечувалося відповідачкою [PERSON], що остання за власної ініціативою перестала виконувати рішення органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 01 грудня 2014року про затвердження порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], за яким було встановлено: перебування сина з батьком, щотижня з 15:00год. до 18:00год. у вівторок, та з 10:00год. до 14:00год. у суботу (а.с.62). З пояснень відповідачки в судовому засіданні вбачається, що вона це зробила тому, що позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В процесі судового розгляду з пояснень представника позивача стало відомо, що позивач в 2017 році звернувся до органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про встановлення порядку його участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], але на момент винесення вказаного рішення, вказана заява не розглянута. Із наданої до суду роздруківки СМС повідомлень встановлено, що позивач до травня 2016 року спілкується з сином, згідно із графіком, встановленим органом опіки та піклування (а.с.83-91). Згідно характеристик сусідів відповідача, завірених ОСОН КМ «Троїцький», відповідач бачиться з сином двічі на тиждень, відноситься до сина з турботою і любов'ю. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що оскільки наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 01 грудня 2014року на даний час не скасований, то саме цей висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради повинен бути прийнятий судом в якості доказу щодо розв'язання спору між сторонами щодо участі батька дитини у його вихованні. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір'ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року (Заява N 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків. Як встановлено судом, батько дитини, позивач у справі не ухилявся і не ухиляється від спілкування з сином, бажає приймати участь у його вихованні, а тому суд вважає, що сторони повинні виконувати встановлений рішенням органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради 01 грудня 2014року порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], яким встановлено: перебування сина з батьком, щотижня з 15:00год. до 18:00год. у вівторок, та з 10:00год. до 14:00год. у суботу, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 01 грудня 2014року. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки заявлений позивачем режим побачень з сином [PERSON], [INFO], а саме: щотижнево по вівторках з 15.00 по 18.00 години з правом забирати дитину додому; на вихідні з суботи з 11.00 до 14.00 години неділі з правом забирати дитину додому; щороку в день народження батька з 14.00 до 18.00 години з правом забирати дитину додому; щороку в день народження сина з 14.00 до 18.00 години з правом забирати дитину додому; в святкові дні - Новий рік, Різдво, Пасха з 11.00 до 16.00 години з правом забирати дитину додому, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, дотримуючись рекомендацій щодо харчування та режиму дня для дитини відповідного віку, враховуючи вік дитини та стан її здоров'я; на літні канікули дитини на 30 днів липня або червня з правом знаходження дитини у батька під його повну батьківську відповідальність, не відповідає інтересам дитини і може зашкодити його здоров'ю та розвитку. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір у справі складає 551,20грн., які слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: partial