Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з червня 2013 року по 09.09.2014 року працював у КП "Облпаливо" сторожем. Відповідач йому заборгував заробітну плату за 2014 рік, що змушує позивача звернутися з даним позовом до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 15 000 грн., а також моральної шкоди в сумі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги і пояснив, що з 06.06.2013 року працював сторожем на Тальнівському паливному складі, і відповідач не виплатив йому заробітну плату за січень-квітень 2014 року, серпень-грудень 2014 року, січень-квітень та півтравня 2015 року, яка складає 16 200 грн., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом, за кожен місяць невиплати. Також посилався на те, що невиплатою заробітної плати йому завдані моральні страждання та нервові переживання, оскільки він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя і просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також в зв'язку з невиплатою заробітної плати в нього виникла заборгованість по сплаті за кредит в сумі 6729,24 грн., які позивач вважає за необхідне також стягнути з відповідача. Також зазначив, що раніше рішенням суду вже стягнута заборгованість по зарплаті на його користь з відповідача, дане рішення виконується примусово, і фактично йому відповідачем виплачено лише 2750 грн. за рішенням суду. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по зарплаті в сумі 16200 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн. та розмір кредиту в сумі 6729,24 грн. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, докази надані по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно трудової книжки БТ-II № 0888602 [PERSON] з 06.06.2013 року прийнятий на роботу сторожем Тальнівського паливного складу КП "Облпаливо" Черкаської обласної ради, 09.09.2014 року звільнений з посади за угодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України (а.с. 6). Згідно довідки № 211 від 13.08.2014 року, виданої КП "Облпаливо" [PERSON] з серпня 2013 року по липень 2014 року має зборгованість по заробітній платі в сумі 6616,47 грн. (а.с. 7). Заочним рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.11.2014 року з КП "Облпаливо" Черкаської обласної ради стягнута на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 6 616,47 грн. та моральна шкода в сумі 500 грн. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Як вбачається з заяви, [PERSON] 09.12.2014 року звернувся до прокуратури Черкаської області із заявою про порушення кримінальної справи проти відповідальних осіб КП "Облпаливо" за підробку документів (а.с. 8). Згідно листа прокуратури Черкаської області дане звернення [PERSON] направлено в.о. начальника СВ Придніпровського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області Матвієнку О.М. до виконання (а.с. 9). Згідно відповіді прокуратури Черкаської області від 20.03.2015 року № 196-230-15 звернення [PERSON] розглянуто та відкрито кримінальне провадження за № 42014250010000006 від 17.01.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України. Відповідно до ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Згідно ст.ст. 1, 10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 3 ст. 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, оскільки на підставі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по зарплаті в сумі 16200 грн. не підлягають задоволенню, оскільки є необгрунтованими, зокрема - заборгованість по зарплаті в сумі 6616,47 грн. згідно поданої позивачем довідки за період роботи у відповідача вже була стягнута рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.11.2014 року, решта заборгованості по зарплаті, на яку вказує позивач, жодними доказами не підтверджується. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10000 грн., внаслідок невиплати йому заробітної плати, то відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості по зарплаті є безпідставними, то відповідно немає підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків, які він поніс за несплату кредиту в сумі 6729,24 грн., є необґрунтованими, тому в їх задоволенні також слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі за сплату судового збору слід віднести на рахунок держави. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed