Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка у серпні 2015 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 21.04.2005 між нею та ТОВ "БК "БудІнвестХолдинг", у офісі, який розташований за адресою: м. Київ, [ADDRESS], був укладений договір інвестування будівництва №НП(2)-Д/15, відповідно до умов якого позивачка інвестувала кошти у будівництво двокімнатної квартири загальною площею 72,61 кв.м. на 15 поверсі житлового будинку - "корпус Д", за адресою: м. Київ, [ADDRESS], в сумі 261 396 грн, а ТОВ "БК "БудІнвестХолдинг", після закінчення будівництва у другому третьому кварталі 2006 року, зобов'язалося передати інвестору [PERSON] зазначену квартиру. Позивачка зазначає, що на виконання умов вищевказаного договору вона в період часу з 21.04.2005 до 19.05.2005 сплатила на рахунок ТОВ "БК "БудІнвестХолдинг" в Софіївській філії АКБ "ТАС-Комерцбанк" грошові кошти в сумі 261 396 грн, отримавши при цьому документ, який підтверджує внесення цих коштів на розрахунковий рахунок вказаного Товариства. Проте, відповідач [PERSON], обіймаючи посаду генерального директора ТОВ "НВФ "ВЕСТ" та президента ТОВ "БК "БудІнвестХолдінг", достовірно знаючи про те, що використання коштів, які були інвестовані фізичними особами, в тому числі, позивачкою в будівництво квартири у житловому будинку - "корпус Д" за адресою: м. Київ, [ADDRESS], на інші, окрім будівництва даного житлового будинку, потреби ТОВ "НВФ "ВЕСТ" та ТОВ "БК "БудІнвестХолдінг" приведе до неможливості виконання вищевказаного договору інвестування та заподіяння інвестору, позивачці по справі моральних страждань, пов'язаних з тривалим невиконанням договору, неможливістю покращити свої житлові умови та матеріальної шкоди, пов'язаної з використанням її інвестицій не на будівництво квартири у житловому будинку - "корпус Д" та неотриманням нею за інвестиційним договором квартири, зловживаючи повноваженнями службової особи, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті отримання неправомірної вигоди у вигляді незаконного прибутку, у своїх особистих інтересах та інтересах очолюваних ним підприємств - ТОВ "НВФ "ВЕСТ" та ТОВ "БК "БудІнвестХолдінг", засновником яких він являвся, шляхом використання залучених від інвестора, позивачки [PERSON] коштів всупереч її волі та на цілі, не передбачені інвестиційним договором, використав отримані Товариствами на будівництво будинку - "корпус Д" грошові кошти на потреби очолюваних ним підприємств не пов'язані з будівництвом даного житлового будинку, зокрема, видачу безвідсоткових грошових позик, безповоротних фінансових допомог, ведення будівництва інших об'єктів, що призвело до настання тяжких наслідків у вигляді втрат інвестицій інвестора [PERSON] у сумі 261 396 грн. Позивачка зазначає, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2014 р., який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2015 р. залишено без змін, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 3641 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу, цивільний позов позивачки був залишений без розгляду та роз'яснено останній, як потерпілій про її право на відшкодування заподіяної шкоди при подачі позову в порядку цивільного судочинства. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі реальної вартості на теперішній час житла, що становить 875 300,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 261 396 грн. 00 коп. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 71, 75), а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши позивачку та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що 21.04.2005 між позивачкою [PERSON] та ТОВ "БК "БудІнвестХолдинг", у офісі, який розташований за адресою: м. Київ, [ADDRESS], був укладений договір інвестування будівництва №НП(2)-Д/15, відповідно до умов якого позивачка інвестувала кошти у будівництво двокімнатної квартири загальною площею 72,61 кв.м. на 15 поверсі житлового будинку - "корпус Д", за адресою: м. Київ, [ADDRESS], в сумі 261 396 грн, а ТОВ "БК "БудІнвестХолдинг", після закінчення будівництва у другому третьому кварталі 2006 року, зобов'язалося передати інвестору [PERSON] зазначену квартиру (а.с. 58, 59). Встановлено, що відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2014 р., який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2015 р. залишено без змін, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 3641 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу, цивільний позов позивачки був залишений без розгляду та роз'яснено останній, як потерпілій про її право на відшкодування заподіяної шкоди при подачі позову в порядку цивільного судочинства (а.с. 7-41, 42-57). Судом встановлено, що не дивлячись на невизнання своєї вини відповідачем [PERSON] у вчиненні ним злочину, в тому числі, відносно позивачки [PERSON] під час розгляду кримінальної справи, його вина достеменно встановлена та доведена вироком суду, що не спростовано висновками Апеляційного суду м. Києва. Так, вироком суду встановлено, що відповідач [PERSON], обіймаючи посаду генерального директора ТОВ "НВФ "ВЕСТ" та президента ТОВ "БК "БудІнвестХолдінг", достовірно знаючи про те, що використання коштів, які були інвестовані фізичними особами, в тому числі, позивачкою в будівництво квартири у житловому будинку - "корпус Д" за адресою: м. Київ, [ADDRESS], на інші, окрім будівництва даного житлового будинку, потреби ТОВ "НВФ "ВЕСТ" та ТОВ "БК "БудІнвестХолдінг" приведе до неможливості виконання вищевказаного договору інвестування та заподіяння інвестору, позивачці по справі моральних страждань, пов'язаних з тривалим невиконанням договору, неможливістю покращити свої житлові умови та матеріальної шкоди, пов'язаної з використанням її інвестицій не на будівництво квартири у житловому будинку - "корпус Д" та неотриманням нею за інвестиційним договором квартири, зловживаючи повноваженнями службової особи, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті отримання неправомірної вигоди у вигляді незаконного прибутку, у своїх особистих інтересах та інтересах очолюваних ним підприємств - ТОВ "НВФ "ВЕСТ" та ТОВ "БК "БудІнвестХолдінг", засновником яких він являвся, шляхом використання залучених від інвестора, позивачки [PERSON] коштів всупереч її волі та на цілі, не передбачені інвестиційним договором, використав отримані Товариствами на будівництво будинку - "корпус Д" грошові кошти на потреби очолюваних ним підприємств не пов'язані з будівництвом даного житлового будинку, зокрема, видачу безвідсоткових грошових позик, безповоротних фінансових допомог, ведення будівництва інших об'єктів, що призвело до настання тяжких наслідків у вигляді втрат інвестицій інвестора [PERSON] у сумі 261 396 грн. З абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Пленум роз'яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК (ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Встановлено, що внаслідок прямого причинного зв'язку з неправомірними діями відповідача [PERSON], позивачці [PERSON] заподіяно матеріальної шкоди в особливо великих розмірах, проте суд вважає обґрунтованим та доведеним розмір заподіяної відповідачем матеріальної шкоди в розмірі 261 396 грн., що було встановлено судом під часу розгляду кримінальної справи, у зв'язку з чим суд не вбачає правових підстав для стягнення матеріальної шкоди, яку просить позивачка в розмірі 875 300,00 грн., та вважає занеобхідне задовольнити позовні вимоги в частині матеріального збитку в розмірі 261 396, 00 грн. . Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має паво на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 - під морально шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачкою, обґрунтованість спричинення останній моральних страждань, вважає суму 261 396,00 грн., яку просить стягнути позивачка [PERSON], завищеною, а тому вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, враховуючи всі зібрані докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що вимоги позову в порядку ст. 60 ЦПК України, знайшли в судовому засіданні часткову доведеність, а тому підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного

Outcome: partial