Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося АТ «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до [PERSON] про\~захист порушеного\~права Кредитора\~шляхом звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~в рахунок\~погашення заборгованості,\~яка виникла\~за Кредитним\~договором №\~014/0018/74/85559\~від 08.11.2007р.,\~в якому\~просить суд\~у рахунок\~погашення заборгованості,\~яка виникла\~за Кредитним договором\~№ 014/0018/74/85559\~від 08\~листопада 2007\~року у сумі: 439\~459\~грн.\~82\~коп.\~(заборгованість\~за тілом\~та відсотками)\~звернути стягнення\~на предмет\~іпотеки,\~а саме\~на: квартиру,\~загальною площею\~47,3\~кв.\~м.,\~житловою площею:\~19,9\~кв.\~м.,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та яка\~належить Іпотекодавцю\~-\~ [PERSON] на\~праві власності\~на підставі\~Договору купівлі\~-\~продажу,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу Горецькою\~В.\~М.\~від 09.11.2007\~року за\~№ 7338, - шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 014/0018/74/85559 від 08.11.2007 року, за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 261058 грн. строком до 08.11.2027 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 12,95 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати усі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. У порушення\~зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, 19.12.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення по справі № 521/18294/14-ц, відповідно до якого позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто заборгованість з\~ [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 284422,49 грн. та вирішено питання щодо розподілення судових витрат. У зв`язку з невиконанням відповідного рішення суду, Відповідач станом на 09.12.2019 року має заборгованість в розмірі 439459,82 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 249144,78 грн.; заборгованості за відсотками -190315,04 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 09 листопада 2007 року між Банком (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В. М., зареєстрований в реєстрі за номером 7341. Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи (у порядку ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України), також в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 08 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту, та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0018/74/85559, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі: 261 058 грн. строком до 08.11.2027 року, а Позичальник\~зобов`язався належним\~чином використати\~та повернути\~Банку суму\~отриманого кредиту,\~а також\~сплатити відсотки\~за користування\~кредитними коштами\~у розмірі:\~12,5%\~річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. 12 квітня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 014/0018/74/85559/1, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони досягли згоди врегулювати заборгованість Позичальника за Кредитним договором, строк сплати якої настав. Також, згідно умов п. 2 цієї Додаткової угоди сторони домовились тимчасово, на період з 15.04.2012 року по 14.08.2012 року зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника за Кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 09 листопада 2007 року між позивачем\~(Іпотекодержатель)\~та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В. М., зареєстрований в реєстрі за номером 7341. Відповідно до\~умов п.\~1.2.\~Договору іпотеки\~№ 7341\~предметом іпотеки\~виступає нерухоме\~майно,\~а саме:\~квартира,\~загальною площею\~47,3\~кв.\~м.,\~житловою площею:\~19,9\~кв.\~м.,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та яка\~належить Іпотекодавцю\~-\~ [PERSON] на\~праві власності\~на підставі\~Договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М. від 09.11.2007 року за № 7338. Відповідно до умов п. 3.1. Кредитного договору Кредитор надав Позичальнику Кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати за користування. Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, з подальшою можливістю видачи готівки Позичальнику через касу Кредитора Проте, всупереч вимогам п. 3.1., п. 3.3., п. 5.1. Кредитного договору відповідач не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2014р. (справа № 521/18294/14-ц) позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто заборгованість з\~ [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 284422,49 грн. та вирішено питання щодо розподілення судових витрат. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості з тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Позичальник не\~виконав рішення\~Малиновського районного\~суду м.\~Одеси від\~19.12.2014\~року по\~справі №\~521/18294/14-ц\~та вимоги\~Банку щодо\~врегулювання Кредитної\~заборгованості наразі\~Банк змушений\~вчергове звернутися\~до суду\~за захистом\~своїх порушених\~прав та\~законних інтересів,\~так як\~станом на\~дату розрахунку\~заборгованості,\~а саме\~станом на\~09.12.2019р. заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором становить: 1 716 423 гри. 23 коп., яка складається: ?Заборгованості за кредитом - 249 144 грн. 78 коп.; ?Заборгованості за відсотками - 190 315 грн. 04 коп.; ?Розрахована пеня. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Крім того, п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до ч. 3. ст. 549 ЦК України є пеня. Відповідно до рішення Кредитора сума пені не зазначається та не стягується в рамках даного спору, однак продовжує нараховуватися, що не суперечить нормам чинного в Україні законодавства, про що було зазначено позивачем в поданій ним позовній заяві. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 \~, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Отже, з викладеного вбачається, що умовами іпотечних договорів сторони узгодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Закон визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі правила для здійснення реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, зокрема в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. При цьому, у п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК). Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»\~резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). \~При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Крім того, за вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від\~\~27 травня 2015 року (справа № 6-61цс15), в постанові від 07 жовтня 2015 року (справа № 6-1935цс15), в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-1561цс15) та в постанові від 08 червня 2016 року (справа № 6-1239цс16). В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме\~ринкової вартості майна, однак таких доказів позивачем до суду не надано. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. З урахуванням наведеного, у спорах цієї категорії зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення. До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №235/3619/15-ц від 21.03.2018 року. Відповідачем не спростовано жодними належними й допустимими доказами зазначені позивачем обставини. Згідно ч. 3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.133,\~141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved