Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

19.12.2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), посилаючись на наступні обставини. 23 серпня 2005 року померла мати позивачки [PERSON]. За життя остання не вчиняла заповіт. Після смерті спадкодавця залишилась земельна частка (пай) площею 5,0 умовних кадастрових га, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0146682 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 21.12.1996 року на імя [PERSON] Вказану вище земельну частку (пай) позивачка має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом відповідно ст.1261 ЦК України. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з причин відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивачка не має гадки де знаходиться оригінал правовстановлюючого документа, може лише припустити, що мати його втратила, про втрату позивачкою було поміщено обяву до періодичного видання «Татарбунарський вісник». Зазначені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельну частку (пай). Представник позивачки та позивачка в судове засідання не з'явилися, але направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.27). Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.23). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного. Із копіі свідоцтва про народження серії ЯЖ № 586992 від 26.05.1956 року (а.с.6) вбачається, що матірю [PERSON] є [PERSON]. Як підтверджується копією свідоцтва про одруження І-АБ № 148427 від 05.11.1972 року (а.с.7) у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Кулік " на "Бистріку". З копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 017908 від 23.08.2005 року (а.с.8) вбачається, що [PERSON] померла 23.08.2005 року в с.Базарянка Татарбунарського району Одеської області. Копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0146682 від 21.12.1996 року (а.с.9) підтверджується, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП «Україна», площею 5,0 умовних кадастрових га. Довідкою виданою Базарянською сільською радою Татарбунарського району Одеської області №919 від 29.11.2016 року (а.с.11) підтверджується, що гр.[PERSON] останні півроку перед смертю проживала разом з [PERSON] по вул.Молодіжна, 38 в с.Базарянка Татарбунарського району Одеської області. Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.08.2016 року (а.с.12) встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сімєю до часу відкриття спадщини. З листа нотаріуса №1252/02-14 від 01.12.2016 року (а.с.13) вбачається, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на спадкове майно. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46371958 від 05.01.2017 року (а.с.25) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрита спадкова справа №59903400 від 01.12.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] за 303/2016 за заявою [PERSON] Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Судом встановлено, що спадкова земельна частка (пай) дійсно належала спадкодавцю [PERSON], про що свідчить копія сертифікату. Відповідно рішення Татарбунарського районного суду від 30.08.2016 року встановлено факт постійного проживання позивачки разом зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 23.08.2015 року однією сімєю до часу відкриття спадщини, враховуючи що вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із питання прийняття спадку, є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні, але не може скористатися своїм правом оформити спадщину, в зв'язку з втратою правовстановлюючого документу на спадкове майно, відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі, про що надав суду заяву, тому суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну частку (пай) площею 5,0 умовних кадастрових га, яка перебувала в колективній власності КСП «Україна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0146682 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області, 21 грудня 1996 року на імя [PERSON]

Outcome: approved