Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що [INFO] померла - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадщину [PERSON] прийняла [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. [INFO] року померла [PERSON] Позивач прийняла спадщину [PERSON] , оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте позбавлена можливості оформити свої спадкові права на будинок, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній, а також на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яку [PERSON] не встигла за життя оформити після смерті [PERSON] Крім того, для визнання права на спадщину позивачу необхідно встановити факт належності [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, а також факт родинних відносин, а саме що [PERSON] була матір"ю [PERSON] У зв`язку з цим позивач просила встановити факт належності правовстановлюючого документа, факт родинних відносин та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила задоволити і справу розглянути без її участі. Відповідач надіслав заяву, в якій погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO] серії [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2516 га, розташованої в с. Жовнине Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР від 12 травня 2004 року (а.с. 15). Водночас у вказаному державному акті помилково вказано, що його видано « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », що створює перешкоди позивачу в оформленні спадкових прав на земельну ділянку. Відповідно до змісту листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 16 квітня 2019 року (вих. № 534/01-24) (а.с. 38), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 31), [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 39). Разом з тим у свідоцтві про народження останньої в графі мати записана на прізвище - " [PERSON] " (а.с. 24), а свідоцтво про реєстрацію шлюбу [PERSON] з її чаловіком [PERSON] , відсутнє. На підтвердження вказаних фактів позивачем надано до суду заяви свідків [PERSON] , [PERSON] , відповідно до змісту яких останні підтвердили, що дійсно [PERSON] була матір"ю [PERSON] а також що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім"я " [PERSON] " належить [PERSON] (а.с. 32, 33). Справжність підписів [PERSON] , [PERSON] у вказаних заявах посвідчено, а також встановлено їх особи та перевірено дієздатність секретарем Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Соса В.І. , а тому суд не вбачає необхідності допитувати вказаних осіб безпосередньо у судовому засіданні. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. [INFO] року померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 вересня 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Належність зазначеного майна померлій підтверджується довідкою Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 14 березня 2019 року № 171 (а.с.18); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2516 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 травня 2004 року (а.с. 15). При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 5 вересня 2016 року секретарем виконавчого комітету Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Соса В.І. та зареєстрований вкнизі для запису нотаріальних дій за № 84 (а.с. 12), відповідно до змісту якого земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,90 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2516 га та житловий будинок заповіла [PERSON] , а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,45 га заповіла [PERSON] Згідно з довідками Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області №№ 171, 198 від 14 березня 2019 року, 27 березня 2019 року, виданих на підставі погосподарської книги № 1 (особовий рахунок [NUMBER] ), [PERSON] постійно проживала одна та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За нею числиться вказаний житловий будинок, але правовстановлюючий документ на нього не видавався (а.с. 18, 20). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 11 квітня 2019 року (вих. № 435/01-16) (а.с. 35), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 32), після смерті [PERSON] , подано заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору від спадкоємців [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36) та видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 3 квітня 2019 року (вих. № 286/02-16) позивачу повідомлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно, крім випадків державної реєстрації права власності на нерухоме майно без видачі документа, що посвідчує таке право. У разі відсутності документів на нерухомість необхідно звернутися до суду, з позовом про визнання права власності на спадкове майно померлого у порядку спадкування (а.с.9). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] року . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Судом встановлено, що позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, оскільки правовстановлюючий документ на будинок не виготовлявся, а в оригіналі державного акта допущено помилку в написанні прізвища власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт належності [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку, факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] була матір"ю [PERSON] , визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved