Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

29 вересня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача суми заборгованості за кредитним договором № 150/КВ-07 від 11.05.2007 року. В своїх позовних вимогах посилався на те, що між Товариством з Обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ФОП [PERSON] був укладений вказаний кредитний договір про надання відповідачу кредиту в сумі 12 625 000,00 грн. з терміном погашення кредитних ресурсів до 11 травня 2009 року та сплатою відсотків в розмірі 19 % річних за користування кредитними коштами. 02.07.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк" та АТ "Дельта Банк" було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, тому відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язаь АТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору № 150/КВ-07 від 11.05.2007 року. В рахунок забезпечення виконання умов вказаного договору відповідно до розділу 3 кредитного договору було передано в іпотеку 4 земельних ділянок, що знаходяться за адресою Київська область, Бориспільський р-н, Горська сільська рада та належать на праві власності майновому поручителю - ОК "Садівниче товариства " Лісовик - 2006" та фінансовою порукою ТОВ "Радіосервіс", ДП "Кліо виробництво", ТОВ "Торгово-виробниче підприємство Кліо Продактс Груп", ДП "Дж. ЕС.Бласт Консалтінг". На виконання умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит у вказаному розмірі, тобто позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався умов кредитного договору та не здійснював погашення належних до сплати щомісячних платежів як це передбачено кредитним договором. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 29 100 316, 52 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та звернувся з письмовими запереченнями в яких зазначив, що вимоги позивача є не правомірними та безпідставними, оскільки акт прийому-передачі активів між банками було підписано всупереч п.5.1 договору про передачу активів через півтора місяці, також в договорі про передачу активів не зазначено достатньої інформації про ідентифікацію особи права вимоги до якої перейшли, також вказаний договір складено з порушеннями та пропущено строки позовної давності щодо стягнення відсотків, комісії та пені. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між Товариством з Обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ФОП [PERSON] був укладений вказаний кредитний договір про надання відповідачу кредиту в сумі 12 625 000,00 грн. з терміном погашення кредитних ресурсів до 11 травня 2009 року та сплатою відсотків в розмірі 19 % річних за користування кредитними коштами (а.с.8-11). Також було встановлено, що до вказаного кредитного договору було укладено додаткові договори №1 від: 25.09.2007 року; №1 від 28.09.2007 року; №2 від 30.05.2008 року; №3 від 28.07.2008 року, згідно яких сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору (а.с.12-19). З копії заяви [PERSON] адресованого Голові правління ТОВ "Укрпромбанк" від 11.05.2007 року, вбачається прохання [PERSON] надати 14.05.2007 року кредит в сумі 12 625 000,00 грн. згідно кредитного договору № 150/Кв-07 від 11.05.2007 року та перерахувати вказану суму на поточний рахунок відкритий в ТОВ "Укрпромбанк" (а.с.20). З копії розпорядження бухгалтерії від 14.05.2007 року, вбачається розпорядження щодо надання кредитних коштів згідно кредитного договору № 150/КВ-07 від 11.05.2007 року, а саме позичальнику ФОП [PERSON] в сумі дванадцять мільйонів шістсот двадцять п'ять тисяч грн. 00 коп. з датою погашення 11.05.2009 року (а.с.21). 02.07.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк" та АТ "Дельта Банк" було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, тому відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язаь АТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору № 150/КВ-07 від 11.05.2007 року (а.с.30-34). Відповідно до копії акту приймання - передачі кредитних договорі, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ, від 22.09.2010 року, вбачається, що ТОВ "Укрпромбанк" передає, а ПАТ "Дельта Банк" приймає кредитні договори, договори поруки, договори іпотеки, договори про внесення змін відносно клієнта ФОП [PERSON] (ідентифікаційний номер/код ЄДРПОУ клієнта [NUMBER]) Згідно п.п. 1.1-1.2 Договору, відповідачу надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти, на споживчі цілі, у сумі 12 625 000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти до 11.05.2009 року (включно) і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 19 % річних. Відповідно до п.п. 4.4 Договору, сплата позичальником відсотків здійснюється щомісячно в строк з 28-го числа по останній робочий день поточного місяця. Відповідно до п.п. 4.6 Договору, у разі несвоєчасного повернення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує у строки, передбачені п. 4.4 вказаного договору, відсотки з розрахунку 21 % річних в гривнях, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. Відповідно до п.п. 8.1 Договору, у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих відсотків за користування ним позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення. Відповідач не виконує свої зобов'язання відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 4.4., Договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Виходячи із вищевказаного, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач умови кредитного договору не виконував, та має заборгованість по кредиту перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON]. Претензія Вих. № 02.1 - 1483 від 03.11.2011 року про погашення заборгованості в сумі 19 853 036,60 грн., яка була направлена відповідачу, залишена останнім без уваги. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Господарського суду м.Києва від 18.01.2013 року, відмовлено в задоволенні позову ФОП [PERSON] до ТОВ "Український промисловий Банк", ПАТ "Дельта Банк", треті особи: ОК "Садівниче товариство "Лісовик-2006" про визнання правочину частково недійсним (а.с.38-39). Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 26.03.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] на рішення господарського суду м.Києва від 18.01.2013 року залишено без задоволення (а.с.40-45). Постановою Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 року касаційну скаргу [PERSON] на рішення господарського суду м.Києва від 18.01.2013 року та на постанову Київського апеляційного Господарського суду від 26.03.2013 року залишено без задоволення (а.с.46-48). Рішенням Господарського суду м.Києва від 28.11.2012 року задоволено позов ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Медія Солюшинс", ТОВ "ТЕРРА ДЕВЕЛОПМЕНТ", ФОП [PERSON] про стягнення 1 536 300,10 грн.. Стягнуто солідарно з ТОВ "Медія Солюшинс", ТОВ "ТЕРРА ДЕВЕЛОПМЕНТ", ФОП [PERSON] 1 303 893,45 грн. заборгованості по відсоткам, 186 270,49 грн. заборгованості по комісії, 46 136,16 грн. пені, 30 726,00 грн. судового збору та 1609,50 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову (а.с.54-58). Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.07.2013 року провадження по справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ФОП [PERSON] про стягнення 23610744,44 грн. - припинено (а.с.59-61). Як вбачається із матеріалів справи у кредитному договорі був замінений кредитор про що ФОП [PERSON] було повідомлено належним чином відповідно до копії листа (а.с.37). Відповідно до розрахунків заборгованості наданих представником позивача ПАТ "Дельта Банк", вбачається, що станом на 25.06.2014 року загальна сума заборгованості становить 29 100 316,52 грн. та складається з заборгованості по кредиту в розмірі 12 625 000, 00 грн., заборгованості по відсоткам за період з 14.05.2007 року по 04.03.2012 року в розмірі 8 163 783,58 грн., заборгованості по відсоткам за період з 01.09.2012 року по 20.06.2014 року в розмірі 4 813 410, 98 грн., заборгованості по комісії за період з 14.05.2007 року по 04.03.2012 року в розмірі 1 176 537,63 грн., заборгованості по комісії за період з 01.09.2012 року по 25.06.2014 року в розмірі 687 630,15 грн., заборгованості по пені 1 633 954,18 грн. (а.с.7). При цьому слід зазначити, що відповідно до розрахунку наданого позивачем, сума заборгованості по відсоткам в розмірі 4 813 410,98 грн. за період з 01.09.2012 року по 20.06.2014 року є невірною, в зв'язку з чим судом було проведено перерахунок та встановлено, що розмір заборгованості по відсоткам за вказаний період становить 4 788 978,08 грн., а також встановлено що сума заборгованості по комісії за період з 01.09.2012 року по 20.06.2014 року також містить помилку, в зв'язку з чим судом було проведено перерахунок та встановлено, що розмір заборгованості по комісії за вказаний період становить 684 139, 73 грн.. Отже, при врахуванні вищевикладеного, заборгованість за Кредитним договором, станом на 25.06.2014 року становить 18 098 117, 81 грн. та складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 12 625 000, 00 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 4 788 978,08 грн., заборгованості по комісії в розмірі 684 139,73 грн.. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 1 633 954,18 грн. задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що кредитор вжив заходів щодо зменшення розміру неустойки, оскільки борг утворився з 2007 року, а банк звернувся до суду з вказаним позовом лише в 2014 році, що дало змогу заявити вимогу про стягнення пені, що значно перевищує суму боргу. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача [PERSON] суми нарахованої пені у розмірі 1 633 954,18 грн., суд не знаходить правових підстав для задоволення даних вимог, оскільки розрахунок з визначення розміру пені проведений з порушенням правил визначення суми заборгованості, необхідної до сплати, за конкретний період прострочення. Таким чином, суд вважає доведеним суму боргу, яка утворилась перед позивачем з боку відповідача, в розмірі 18 098 117, 81 грн. та складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 12 625 000, 00 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 4 788 978,08 грн., заборгованості по комісії в розмірі 684 139,73 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по вказаному договору. Заявлені вимоги представника відповідача про застосування строку позовної давності судом не беруться до уваги, так як відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, однак строк надання кредитної лінії по кредитному договору закінчується 11.05.2009 року та вказаний строк переривався шляхом звернення до суду представника ПАТ "Дельта Банк" з позовами до відповідача про стягнення заборгованості по вищевказаному кредитному договору в господарському судочинстві, а отже вказаний позов було подано в межах строку позовної давності по вищевказаному кредитному договору. Заявлені в судовому засіданні вимоги представника відповідача про неможливість ПАТ "Дельта Банк" бути позивачем по вказаній справі, знайшли своє спростування відповідно до п. 3.1 договору про передачу активів, з якого вбачається, що в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку Права Вимоги до Боржників за Кредитами та Забезпечувальними Договорами, а також за Попередніми Договорами внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до положень ст. 5161 ЦК України, відступлення Укрпромбанком Прав Вимоги за Кредитними та Забезпечувальними Договорами до Дельта Банку не вимагає згоди Боржників (а.с.31). Посилання в судовому засіданні представника відповідача щодо недійсності кредитного договору та припинення зобов'язання за вищевказаним кредитним договором не стосуються предмету і підстав позову та спростовуються рішенням Господарського суду м. Києва від 28.11.2012 року, з якого вбачається, що судом було встановлено факт укладання вищевказаного кредитного договору та відсутність доказів погашення суми заборгованості що само собою є фактом його дійсності. Вказана обставина згідно ч.3 ст. 61 ЦПК не доказується. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: partial