Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н , за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 10000,00 грн., зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 14946,89 грн., яка складається з 6844,26 грн. - тіло кредиту, 3047,23 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом, 3867,45 грн. - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина) та 687,95 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 18.04.2018 року відкрито провадження по справі у спрощеному порядку з викликом сторін по справі. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору б/н від 21.07.2015 року недійсним. В обгрунтування позову вказала, що позивач за первісним позовом стверджує, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 21.07.2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, додаючи до первісного позову копію вказаної зави-анкети. Разом з тим, відповідно до п. 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява між іншим повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; … зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Проте наведені вимоги закону Банк не виконав та не зазначив у первісному позові нічого щодо наявності у нього або іншої особи оригіналу вище вказаної заяви, якою оформлено кредитні відносини сторін, Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 5,6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього… Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу… Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. [PERSON] стверджує, що не підписувала Заяву № б/н від 21.07.2015 року, копія якої долучена до позовної заяви. Наявний в доданій до позову Анкеті-заяві підпис [PERSON] не відповідає її дійсному підпису, що видно навіть неозброєним оком, що в разі невизнання наведеного факту Банком підлягає підтвердженню шляхом проведення почеркознавчої експертизи, клопотання про призначення якої позивачка готова заявити в разі потреби під час підготовчого судового засідання. У зв`язку з наведеним вважаємо, що витребуванню судом підлягає оригінал вказаної Заяви № б/н від 21.07.2015 року, а в разі його неподання такий доказ не повинен братися судом до уваги на підтвердження укладення кредитного договору та виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Оскільки Заява № б/н від 21.07.2015 року, складена від імені [PERSON] та нібито підписна нею, не містить її власного підпису, остання не відповідає вимогам до письмової форми правочину, викладеним в ст. 207 ЦК України, у зв`язку з чим кредитний договір, оформлений шляхом її подання як договір приєднання підлягає визнанню недійсним як нікчемний правочин. Так, Банк стверджує, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок згідно з Заявою № б/н від 21.07.2015 р. При цьому укладаючи Договір, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Такими формулярами та стандартними формами, на думку Банку, є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, відповідно до яких Банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт нібито отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Крім того, Банк стверджує, що саме Заявою № б/н від 21.07.2015 р. підтверджується факт повної проінформованості [PERSON] про умови кредитування в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, незважаючи на нікчемність спірного кредитного договору внаслідок недотримання обов`язкової письмової форми правочину, позивачка вважає за необхідне заявити вимоги про визнання його недійсним. Таким чином, спірний кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки не підписаний позичальником, а тому не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, що є підставою для відмови в задоволенні первісного позову в повному обсязі. На заяві № б/н від 21.07.2015 року та в Умовах та правилах надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відсутній підпис [PERSON] як позичальника, тому доказів її ознайомлення з ними та отримання кредиту суду не надано. Так, ані вказану Банком анкету-заяву, ані будь-які інші форми кредитного договору [PERSON] ніколи не підписувала, та відповідно не була проінформована про умови кредитування, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до п. 5.23, п.5.26, п. 7.12 ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Підписується кожна сторінка не прошитого багатосторінкового документу, з відтиском печатки підприємства, установи,організації, іншої юридичної особи. Отже, викладеними нормами матеріального закону встановлено не лише обов`язкову письмову форму, але й істотні умови кредитного договору, а саме: розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які узгоджуються між сторонами при укладенні правочину шляхом підписання його примірників. Всупереч наведеному, позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, не надав суду доказів не лише укладання кредитного договору № б/н від 21.07.2015 року з [PERSON] в письмовій формі, але погодження істотних умов кредитного договору. Також відсутні докази на підтвердження узгодження між сторонами тарифів, оскільки наданий Банком Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», яка містить характеристику та визначення застосованих в ній значень, не містить підпису [PERSON] . Отже, надані суду Умови та правила надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, які переконливо свідчать про укладення між сторонами в письмовій формі кредитного договору № б/н від 21.07.2015 року, який є нікчемним правочином. Щодо посилання Банку на те, що підтвердженням укладання кредитного договору шляхом приєднання є факт користування [PERSON] картковим рахунком та використання кредитних коштів, що нібито узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, вважає за необхідне пояснити наступне: 07.12.2016 у період з 17:10 годин по 17:50 годину, невстановлена особа, шляхом транзакції, скоїла крадіжку грошових [PERSON] на загальну суму 8947 грн. 64 коп. За даним фактом 23.12.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження за № 12016040720002775 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. В ході розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено, що на ім`я потерпілої [PERSON] відкрито банківську картку № [NUMBER] , якою вона користувалась по роботі, а також універсальну картку № [NUMBER] , якою вона не користувалась взагалі. Так, 07.12.2016 о 16:26 годині з номеру [NUMBER] , [PERSON] прийшло смс-повідомлення з текстом «-РгivatBank-Vasha kartka zablokovana, іnfo-centr [NUMBER] або на сайті Приватбанк». Після чого потерпіла зателефонувала на даний номер, щоб дізнатись у чому справа. Зателефонувавши по номеру, вказаному в смс [NUMBER] , з мобільного, слухавку підняв співробітник банку та почав говорити, що якщо виникли проблеми з вами зв`яжуться пізніше, та поклав слухавку. Після того на мобільний [PERSON] о 16:55 годині з номеру [NUMBER] почали приходити смс-повідомлення різного змісту, з паролем, новим пін-кодом, проханням підтвердити оплату різними сумами, до кожного смс повідомлення вказувався пароль, для підтвердження оплати, та різні суми, а саме: «підтвердіть оплату у сумі 1924 гривень», наступне «підтвердіть оплату 1951 гри. 27 коп.», наступне «підтвердіть оплату 1951 грн. 27 коп.», «підтвердіть оплату у сумі 1722 грн.», «підтвердіть оплату 1772 грн. 50 коп.», «підтвердіть оплату у сумі 1722 грн.», «підтвердіть виплату у сумі 1935 грн. 11 коп.», наступне «підтвердіть оплату у сумі 1935 грн. 11 коп.» Пароль, що було вказано в смс-повідомленнях, [PERSON] нікому не повідомляла, оскільки не з ким не розмовляла. Того ж дня ввечері, через «Приват 24» потерпіла дізналась, що з її картки № [NUMBER] , якою вона користувалась по роботі, було знято 2 рази її власні грошові кошти сумами по 500 гривень. 23.12.2016 [PERSON] звернулась до служби безпеки «ПриватБанк», щоб розблокувати банківську картку № [NUMBER] , та від оператора, стало відомо, що з кредитної картки «Універсальна» № [NUMBER] , випущеної на ім`я [PERSON] також було переведено грошові кошти на віртуальні рахунки, що створені на її ім`я. Проте вказаної краткою № [NUMBER] [PERSON] ніколи не користувалася. В ході досудового слідства було встановлено, що до системи «Приват 24» 07.12.2016 з карток № [NUMBER] , № [NUMBER] входили з «IP адреси», через яку перераховували грошові кошти, проте вказані IP адреси [PERSON] ніколи не належали. Дані факти підтверджується витягом з ЄРДР, довідками ПАТ КБ «ПриватБанк» з банківськими виписками про рух коштів за 07.12.2016 р. Отже, ніяких кредитних коштів [PERSON] не отримувала, картковими рахунками та позиковими коштами не користувалася. Розрахунок суми судових витрат, понесених відповідачем за розгляд справи в суді першої інстанції і заявлених до стягнення на оплату послуг адвоката складає 7000,00 грн., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 04.05.2018 р., платіжним дорученням від 19.02.2021 р. на оплату правничої допомоги, Актом приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2021, ордером адвоката Ямкового В.І., наявним у справі. Щодо обґрунтованості розміру витрат відзначимо, що відповідно до п. 3.3. Договору про надання правничої допомоги від 04.05.2018 р. передбачено, що За надання послуг за цим договором Довіритель сплачує Повіреному гонорар в сумі 7000 грн., в т.ч. - збір доказів, вивчення документів та консультування - 1000 грн., - підготовка відзиву або зустрічної позовної заяви - 2000 грн., підготовка заяв з процесуальних питань - 500 грн. за заву, - участь у судових засіданнях в суді першої інстанції - 500-1000 грн. за одне засідання Як вбачається з матеріалів справи та Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2021 р. адвокатом Ямковим В.І. були вчинені дії зі збирання доказів, вивчення матеріалів позовної заяви та інших документів, консультування відповідача, підготовка відзиву на позов, участь у підготовчому провадженні та судових засіданнях з розгляду справи по суті в суді першої інстанції, підготовка заяви про стягнення судових витрат на загальну суму 7000,00 грн. Щодо обґрунтованості розміру витрат на виконання судової почеркознавчої експертизи, ч.3 ст. 139 ЦПК України передбачено експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Згідно з ч.7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Доказом понесених відповідачкою витрат на виконання судової почеркознавчої експертизи є Розрахунок вартості за виконання судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №214/6665/17 №19/104-17/15806 від 13.05.2020 року, а також квитанція, наявна в матеріалах справи в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень 48 копійок, Враховуючи вказане, вважає, що відповідачем доведено надання йому адвокатом Ямковим В.І. вказаних послуг у суді першої інстанції. Клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем не подано, заперечень щодо розподілу судових витрат не представлено. Таким чином, зважаючи на відсутність заперечень позивача стосовно розміру заявленої у відзиві до стягнення суми судових витрат, зв`язок цих витрат з розглядом справи, підтвердження їх розміру відповідними документами, залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача, вважаємо за можливе просити суд задовольнити в повному обсязі цю заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Ухвалою суду від 16.05.2018 року Клопотання відповідача - задоволено. Розгляд цивільної справи за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Замінити судове засідання для розгляду справи по суті на підготовче засідання. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору б/н від 21.07.2015 року недійсним прийняти та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Витребувано у ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д , адреса для листування 49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги , буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570 наступні документи, що стосуються кредитного договору № б/н від 21.07.2015 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , а саме: оригінал Анкети - заяви [PERSON] б/н від 21.07.2015 року, докази ознайомлення позичальника [PERSON] з умовами кредитування в тому числі Умовами та правилами надання банківських послуг , Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», докази погодження з позичальником суми кредиту та річної відсоткової ставки за кредитом, банківські виписки за 07.12.2016 року про списання кредитних грошових коштів з банківських карток, випущених на ім`я [PERSON] з зазначенням часу та суми транзакції, банківські виписки про погашення кредиту з зазначенням часу та суми транзакцій, відомостей про те, яким чином, з яких рахунків відбувалося списання , внесення чи сплата коштів на погашення кредиту, графіки погашення кредиту, погоджені сторонами кредитного договору, обгрунтований розрахунок заборгованості (розширений ) по Кредитному договору ( з зазначенням алгоритму та формул розрахунку) з розрахунком кожного нарахування та з розбивкою зарахування кожного платежу на погашення тіла кредиту , процентів за користування кредитом, пені за прострочення сплати кредиту, штрафних санкцій. 06.12.2018 року призначено по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: - Чи належить [PERSON] підпис на Анкеті-заяві № б/н від 21.07.2015 року, чи він виконаний іншою особою? Проведення експертизи доручити експертам сектору ТКЗР НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71). Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Надати експертній установі для проведення призначеної судової почеркознавчої експертизи матеріали цивільної справи № 214/6665/17. Оплату за проведення експертизи покласти на відповідача [PERSON] . Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи. 11.11.2020 року відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 03.12.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом Бродько А.І. підтримав позовні вимоги та просив стягнути заборгованість за кредитним договором, надав пояснення відповідно яких вказує, що [PERSON] підписувала кредитний договір, отримувала кредитні кошти, телефон у неї працював, а тому значить вона сама передала інформацію про коди до картки. Відсутні докази, що [PERSON] є потерпілою особою. Висновок експерта просив не застосовувати як доказ по справі так як вважає його недійсним. Відповідачем була отримана картка, свої обов`язки вона за договором не виконала, а тому є підстави для задоволення позову. Кредит було отриманго через Приват -24, було використано коди від її картки та переведені кошти з її карти на іншу. Коли було заблоковано карту не знає. [PERSON] зверталася до банку через 3700 та повідомлено про в неї було вкрадено кошти. Кредитний ліміт було погоджено. Кредитна карта була видана , анкета - заява [PERSON] підписана. В задоволенні зустрічного позову просив повністю відмовити. Заперечував проти суми судових витрат та витрат на правову допомогу, вважає їх неспівмірними та необгрунтованими, більше ціни позову. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного позову, пояснила , що кредитний договір не підписувала, коштів банку не отримувала, коли відносно неї були вчинені шахрайські дії вона відразу повідомила банк на гарячу лінію та заблокувала картку, звернулася до служби безпеки банку їй прийшло смс повідомлення про заблокування картки. Жодних доказів на підтвердження первісного позову позивачем не надано, просила задовольнити зустрічний позов, та визнати кредитний договір недійним, так як вона його не укладала. Представник відповідача Ямковий В.І. в судовому засідання заперечував проти задоволення первісного позову банку, просив задовольнити повністю зустрічний позов та пояснив, що позивач грошові кошти банку не отримувала, анкету-заяву не підписувала, банком не доведено позовні вимоги, не надано доказів, представник позивача за первісним позовом не визнає доказом висновок експерта , але при цьому не заявив клопотання про виклик експерта, що проводив ескпертизу, а тому немає сумнівів у висновку експерта. 23.12.2016 року вже було внесено відомості до ЄРДР , тому [PERSON] зверталася раніше до служби безпеки ніж у березні 2017 року. Відсутній факт того, що [PERSON] підписувала анкету-заяву з банком позивача. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що первісний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності з частинами 1, 2 статті 207 ЦК, яка регулює правила додержання письмової форми правочинів, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Таким чином, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Згідно Висновку судового експерта від 23.10.2020 року № 19/104-7/7/717 - підпис від імені [PERSON] у графі "Підпис" анкети - заяви б/н від 21.07.2015 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. (а.с. 184-186). Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулися до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій Банк просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.07.2015 року у розмірі 14946,89 грн., з яких: 6844,26 грн. - тіло кредиту; 3047,23 грн. - нараховані відсотки за користуванням кредитом; 3867,45 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 687,95 грн. - штраф (процентна складова) , а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. Позивач за первісним позовом стверджує, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 21.07.2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, додаючи до первісного позову копію вказаної зави-анкети. Разом з тим, відповідно до п. 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; … зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Проте наведені вимоги закону Банк не виконав та не зазначив у первісному позові нічого щодо наявності у нього або іншої особи оригіналу вище вказаної заяви, якою оформлено кредитні відносини сторін, Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 5,6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього… Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу… Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. [PERSON] стверджує, що не підписувала Заяву № б/н від 21.07.2015 року, копія якої долучена до позовної заяви. Наявний в доданій до позову Анкеті-заяві підпис [PERSON] не відповідає її дійсному підпису, що видно та підтверджується висновком експерта. Оскільки Заява № б/н від 21.07.2015 року, складена від імені [PERSON] та нібито підписна нею, не містить її власного підпису, остання не відповідає вимогам до письмової форми правочину, викладеним в ст. 207 ЦК України, у зв`язку з чим кредитний договір, оформлений шляхом її подання як договір приєднання підлягає визнанню недійсним як нікчемний правочин. Так, Банк стверджує, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок згідно з Заявою № б/н від 21.07.2015 р. При цьому укладаючи Договір, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Такими формулярами та стандартними формами, на думку Банку, є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, відповідно до яких Банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт нібито отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Крім того, Банк стверджує, що саме Заявою № б/н від 21.07.2015 р. підтверджується факт повної проінформованості [PERSON] про умови кредитування в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За положеннями ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вступної частини Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку Банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, в зв`язку з чим публікує Умови та правила надання банківських послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються, зокрема, сума кредиту та річна відсоткова ставка за кредитом. Згідно з п. 5 Постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, спірний кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки не підписаний позичальником, а тому не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, що є підставою для відмови в задоволенні первісного позову в повному обсязі. На заяві № б/н від 21.07.2015 року та в Умовах та правилах надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відсутній підпис [PERSON] як позичальника, тому доказів її ознайомлення з ними та отримання кредиту суду не надано. Крім того, додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, містять лише загальні умови надання банківських послуг. Однак, саме по собі приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» не є договором кредиту та не свідчить про його укладення в подальшому, оскільки вказана анкета не містить відомостей про істотні умови договору, а саме, про розмір грошових коштів, які банк зобов`язується передати позичальнику, строки їх повернення, а також розмір відсотків, які позичальник зобов`язується сплатити за користування кредитом. Жодного посилання про узгодження сторонами умов кредитного договору та ознайомлення позичальника саме з умовами кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» Банком не надано, а анкета-заява їх також не містить. Статтями 638, 639 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Вимоги до оформлення документів, в тому числі щодо їх підпису, встановлені в національному стандарті Державна уніфікована система документація ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», затвердженому Наказом Держспоживстандарту України від 07.04. 2003 року № 55, що є обов`язковим для застосування в діяльності підприємств, установ, організацій. Відповідно до п. 5.23, п.5.26, п. 7.12 ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Підписується кожна сторінка не прошитого багатосторінкового документу, з відтиском печатки підприємства, установи,організації, іншої юридичної особи. Отже, викладеними нормами матеріального закону встановлено не лише обов`язкову письмову форму, але й істотні умови кредитного договору, а саме: розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які узгоджуються між сторонами при укладенні правочину шляхом підписання його примірників. Всупереч наведеному, позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, не надав суду доказів не лише укладання кредитного договору № б/н від 21.07.2015 року з [PERSON] в письмовій формі, але погодження істотних умов кредитного договору. Також відсутні докази на підтвердження узгодження між сторонами тарифів, оскільки наданий Банком Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», яка містить характеристику та визначення застосованих в ній значень, не містить підпису [PERSON] . Отже, надані суду Умови та правила надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, які переконливо свідчать про укладення між сторонами в письмовій формі кредитного договору № б/н від 21.07.2015 року, який є нікчемним правочином. Такий висновок узгоджується також із правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, яка полягає в наступному: «Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника… У цій постанові Верховний Суд України також дійшов висновку, що відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для врахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, Банком не доведено факту укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в письмовій формі кредитного договору № б/н від 21.07.2015 року, оскільки Анкета-заява про приєднання до Умови та правила надання банківських послуг, а також надані суду Умови та правила надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису [PERSON] , не є належними та допустимими доказами укладання кредитного договору та ознайомлення позичальника з умовами кредитування в ПАТ «ПриватБанк» та узгодження між сторонами істотних умов кредитного договору. При цьому, лише сам факт випуску кредитної банківської картки не може слугувати підтвердженням існування між сторонами кредитних правовідносин. 07.12.2016 у період з 17:10 годин по 17:50 годину, невстановлена особа, шляхом транзакції, скоїла крадіжку грошових [PERSON] на загальну суму 8947 грн. 64 коп. За даним фактом 23.12.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження за № 12016040720002775 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. 23.12.2016 [PERSON] звернулась до служби безпеки «ПриватБанк», щоб розблокувати банківську картку № [NUMBER] , та від оператора, стало відомо, що з кредитної картки «Універсальна» № [NUMBER] , випущеної на ім`я [PERSON] також було переведено грошові кошти на віртуальні рахунки, що створені на її ім`я. Проте вказаної краткою № [NUMBER] [PERSON] ніколи не користувалася. В ході досудового слідства було встановлено, що до системи «Приват 24» 07.12.2016 з карток № [NUMBER] , № [NUMBER] входили з «IP адреси», через яку перераховували грошові кошти, проте вказані IP адреси [PERSON] ніколи не належали. Дані факти підтверджується витягом з ЄРДР, довідками ПАТ КБ «ПриватБанк» з банківськими виписками про рух коштів за 07.12.2016 р. Отже, ніяких кредитних коштів [PERSON] не отримувала, картковими рахунками та позиковими коштами не користувалася. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову не підлягають задоволенню , а зустрічний позов про визнання недійсним договору підлягає задоволенню, оскільки крім інших доказів неналежного оформлення письмового договору, в матеріалах справи міститься також висновок судового експерта від 23.10.2020 року № 19/104-7/7/717 - підпис від імені [PERSON] у графі "Підпис" анкети - заяви б/н від 21.07.2015 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. (а.с. 184-186), в достовірності якого суд не може сумніватися, так як висновок обгрунтований , законний, сторонами експерт не викликався для надання пояснень, ніяких клопотань відносно висновку не надходило, а тому суд вважає його належним доказом по справі. Що стосується, судових витрат, то відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, на проведення судової експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. В попередньому розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, вказаному у зустрічному позові, було зазначено, що [PERSON] понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн., докази щодо сплати яких буде надано під час розгляду справи по суті, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Розрахунок суми судових витрат, понесених відповідачем за розгляд справи в суді першої інстанції і заявлених до стягнення на оплату послуг адвоката складає 7000,00 грн., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 04.05.2018 р., платіжним дорученням від 19.02.2021 р. на оплату правничої допомоги, Актом приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2021, ордером адвоката Ямкового В.І., наявним у справі. Відповідно до п. 3.3. Договору про надання правничої допомоги від 04.05.2018 р. передбачено, що За надання послуг за цим договором Довіритель сплачує Повіреному гонорар в сумі 7000 грн., в т.ч. - збір доказів, вивчення документів та консультування - 1000 грн., - підготовка відзиву або зустрічної позовної заяви - 2000 грн., підготовка заяв з процесуальних питань - 500 грн. за заву, - участь у судових засіданнях в суді першої інстанції - 500-1000 грн. за одне засідання. Як вбачається з матеріалів справи та Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2021 р. адвокатом Ямковим В.І. були вчинені дії зі збирання доказів, вивчення матеріалів позовної заяви та інших документів, консультування відповідача, підготовка відзиву на позов, участь у підготовчому провадженні та судових засіданнях з розгляду справи по суті в суді першої інстанції, підготовка заяви про стягнення судових витрат на загальну суму 7000,00 грн. Щодо обґрунтованості розміру витрат на виконання судової почеркознавчої експертизи, ч.3 ст. 139 ЦПК України передбачено експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Згідно з ч.7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Доказом понесених відповідачкою витрат на виконання судової почеркознавчої експертизи є Розрахунок вартості за виконання судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №214/6665/17 №19/104-17/15806 від 13.05.2020 року, а також квитанція, наявна в матеріалах справи в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень 48 копійок.

Outcome: approved