Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

12.12.2017 від Публічного акціонерного товариства "Мегабанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ №06-308П/12 від\~03.02.2012 в розмірі 2467 грн 33 к. та судового збору в розмірі 1600 грн 00 к. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Мегабанк" та [PERSON] укладено договір №06-308П/12 про надання овердрафту, згідно з п. п. 1.1, 1.2 якого (в редакції Додаткової угоди №3 від 01.02.2013), позивач надав відповідачу, який є держателем платіжної картки НСМЕП, на строк з 03.02.2012 року по 30.01.2014 року здійснювати перерахування коштів або отримувати готівку понад залишок коштів на його поточному рахунку №2620616064762, відкритому у позивача в межах, встановленої суми ліміту 2557 грн 00 к. Відповідно до п.п 3.1, 3.2, 3.3 Договору видача овердрафту здійснюється шляхом надання позивачем права відповідачу здійснювати перерахування коштів або отримання готівки понад залишок коштів на його поточному рахунку. Дебетовий залишок, що виникає на кінець операційного дня на поточному рахунку в результаті здійснення відповідачем перерахування коштів або отримання готівки з поточного рахунку, є заборгованістю за наданим овердрафтом. Погашення (зменшення) заборгованості за овердрафтом здійснюється автоматично при надходженні коштів на поточний рахунок. Відповідно до п. 3.4 Договору (в редакції від 03.02.2012) фактичним строком користування овердрафтом вважається кількість днів, протягом яких на кінець операційного для на поточному рахунку обліковується дебетовий залишок. Позивач виконав свої зобов'язання за Договором та надав відповідачеві право на отримання готівки понад залишок коштів на його поточному рахунку №2620616064762 в межах встановленої суми ліміту овердрафту в розмірі 2557 грн 00 к. Відповідно до 7.1. договору у разі непогашення основного боргу за овердрафтом у строк, встановлений п. 4.2.1 договору, несплати процентів за користування овердрафтом, а також у випадку накладення арешту на поточний рахунок, правовідносини сторін за овердрафтом перетворюються на правовідносини за короткостроковим кредитом до встановленого строку дії договору, а позивач переносить заборгованість за овердрафтом та нараховані за користування ним проценти на відповідні рахунки короткострокових (прострочених) кредитів та прострочених нарахованих доходів. З цього моменту позивач не здійснює платежі на суму, що перевищує залишок на рахунку, і розмір короткострокового кредиту визначається як залишок заборгованості за овердрафтом. У разі порушення строків сплати комісійної винагороди та/або процентів за користування овердрафтом позивач переносить заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на відповідні рахунки прострочених нарахованих доходів. При цьому правовідносини сторін за овердрафтом не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору згідно п. 4.2.1. В порушення пунктів 4.2.1. договору відповідач не здійснив повного погашення заборгованості за овердрафтом перед позивачем у визначений договором строк, тобто до 30.01.2014 року тому 31.01.2014 року сума заборгованості була перенесена на рахунки простроченої заборгованості. Станом на 01.10.2016 року сума залишку заборгованості відповідача за овердрафтом становить 1491 грн 50 к. Згідно п. 6.2 Договору (в редакції Договору від 03.02.2012) за несвоєчасне (згідно п. 4.2.1. Договору) повернення суми заборгованості, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 25% від суми встановленого ліміту овердрафту. Станом на 01.10.2016 розмір штрафу, нарахованого відповідно до пункту 6.2. Договору, з саме за несвоєчасне повернення заборгованості у відповідності до п. 4.2.1. Договору, а саме за несвоєчасне повернення заборгованості у відповідності до п. 4.2.1 Договору, становить 402 грн 00 к. Згідно п. 6.2 Договору (в редакції Договору від 03.02.2012) за несвоєчасну (згідно з п. 5.3. Договору) сплату процентів за користування овердрафтом, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 10% від суми встановленого ліміту овердрафту. Станом на 01.10.2016 розмір штраф, нарахованого відповідно до п. 6.2 Договору, а саме за несвоєчасну сплату процентів у відповідності до 5.3 Договору, становить 482 грн 40 к. Відповідно до п. 6.3 Договору (в редакції Договору від 03.02.2012) у разі наявності дебетового залишку на поточному рахунку станом на кінець останнього банківського операційного дня кожного календарного місяця відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день наявності дебетового залишку на поточному рахунку. Нарахування пені припиняється з дня відсутності дебетового залишку на поточному рахунку відповідача. Станом на 01.10.2016 розмір пені, нарахованого відповідно до п. 6.3 Договору, а саме за кожний день наявності дебетового залишку на поточному рахунку, становить 91 грн 43 к. Таким чином, загальна сума вимог позивача до відповідача за договором №06-308П/12 про надання овердрафту від 03.02.2012 станом на 01.10.2016 року складає 2467 грн 33 к. та складається з наступного: 1491 грн 50 к. - суми залишку заборгованості за овердрафтом; 402 грн 00 к. - суми штрафу за несвоєчасне повернення суми заборгованості; 482 грн. 40 к. - суми штрафу за несвоєчасну сплату процентів; 91 грн 43 к. - суми пені. Позивач звертався до відповідача з вимогою від 26.05.2015 року вих.№31-13 про погашення заборгованості за договором, однак до цього часу відповідач заборгованість за договором не сплатив, на пропозиції позивача відповіді не надав. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред'явлення в суді даного позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 08.02.2018. 08.02.2018 судовий розгляд відкладено з причин нез'явлення відповідача та призначено нове судове засідання. 02.04.2018 Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Представник позивача ПАТ "Мегабанк" [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за відсутності представника банку, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] про причини повторної неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву чи будь-яких заяв не подавала. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив та заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Враховуючи, що призначення справи до судового розгляду здійснено за правилами ЦПК України в редакції, яка була чинною до 14.12.2017 року, судовий розгляд справи по суті проведено у порядку загального позовного провадження. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. ин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі доказів, наданих позивачем, встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Мегабанк" та [PERSON] був укладений договір №06-308П/12 про надання овердрафту, а 03.02.2012, 28.05.2012 та 01.02.2013 - додаткові угоди до договору про надання овердрафту, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500 грн 00 к. на строк з 03.02.2012 по 30.01.2014 зі сплатою процентів у розмірі 7,75% річних. Пунктами 6.2, 6.3 договору передбачено нарахування штрафів та пені за невиконання зобов'язань щодо погашення кредиту. (а. с. 6-9, 10-12). Відповідно до п. 5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18.06.2003 №254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 за №559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п.5.1. цього Положення). Згідно наданих позивачем розрахунку та виписки по особовому рахунку, станом на 01.10.2016 з боку відповідача мається заборгованість за кредитним договором - 2467 грн 33 к., яка складається з: 1491 грн 50 к. - суми залишку заборгованості за овердрафтом; 402 грн 00 к. - суми штрафу за несвоєчасне повернення суми заборгованості, нарахованого згідно п. 6.2 Договору (за несвоєчасне повернення заборгованості у відповідності до п. 4.2.1. Договору), 482 грн. 40 к. - суми штрафу за несвоєчасне повернення суми заборгованості, нарахованого згідно п. 6.2 Договору (за несвоєчасну сплату процентів у відповідності до п. 5.3 Договору), 91 грн 43 к. - суми пені, нарахованої у відповідності до п. 6.3 Договору(а. с. 13-16). Отже, розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений випискою по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором. На адресу [PERSON] направлялася вимога банку щодо погашення заборгованості за кредитним договором 03.02.2012 (а. с. 18), яка залишилася без відповіді. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням договору овердрафту №06-308П/12 від 03.02.2012 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов'язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Внаслідок порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору від 03.02.2012, Публічне акціонерне товариство "Мегабанк" значною мірою позбавлено того, на що воно розраховувало при укладенні договору. Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 ЦК України, цивільні права та обов'язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов'язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Водночас, слід взяти до уваги, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафів, а саме за несвоєчасне повернення суми заборгованості, нарахованого до п. 6.2 Договору, які підлягають задоволенню, з метою дотримання заборони щодо подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, в частині позовних вимог щодо стягнення пені належить відмовити. За таких обставин, позовна заява Публічного акціонерного товариства "Мегабанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №06-308П/12 від 03.02.2012, станом на 01.10.2016, в розмірі 2375 грн 90 к., яка складається з наступного: 1491 грн 50 к. - суми залишку заборгованості за овердрафтом; 402 грн 00 к. - суми штрафу за несвоєчасне повернення суми заборгованості; 482 грн. 40 к. - суми штрафу за несвоєчасну сплату процентів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial