Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

16 липня 2019 року представник заявника [PERSON] звернувся до суду із цією заявою в інтересах заявника [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт народження [INFO] у м. Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна, дитини жіночої статі [PERSON] , громадянкою України [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 09.06.2017 органом №5922, батько дитини [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстровано: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 06 березня 1997 року Гагарінським РВ УМВС України у м. Севастополь, шлюб батьків зареєстровано 06.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі. Заява мотивована тим, що перебуваючи на тимчасово окупованій території України, в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, [INFO] заявниця народила дитину - дочку [PERSON] . Після народження дитини вона отримала медичне свідоцтво про народження та згідно даної довідки вона отримала свідоцтво про народження дитини, зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. Вона звернулася до Недригайлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, щодо реєстрації народження дитини. Але у зв`язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на тимчасово окупованій території, їй було відмовлено щодо реєстрації народження дитини. Відповідно, їй було рекомендовано звернутися до місцевого суду. У судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, представник заявника надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі та участі заявниці, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи - Недригайлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від начальника відділу ДРАЦС надійшла заява, в якій просить справу слухати без участі їх представника, проти заяви не заперечує. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в селі Пушкарщина, Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта громадянки України серія № [NUMBER] , виданий 09.06.2017 року органом №5922. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Недригайлівської селищної ради Сумської області від 07 червня 2017 р. за №131, гр. [PERSON] , [INFO] , громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 06 липня 2007 р. по теперішній час. Але з кінця 2007 р. фактично проживає в м. Севастополь, АРК, [ADDRESS] . 06 серпня 2010 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 06.08.2010 р.). У шлюбі [INFO] у м. Севастополь, АРК, Україна, у заявниці та [PERSON] народилася дочка [PERSON] . Після народження дитини вона отримала медичне свідоцтво про народження та згідно даної довідки вона отримала свідоцтво про народження дитини, зразка, що використовується тільки на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У свою чергу, відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є тимчасово окупованою територією. Згідно зі ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту народження на окупованій території України, суд бере до уваги відповідну практику Європейського суду України з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах проти Туреччини : "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", а також Молдови та Росії : "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), яка згідно українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт народження [PERSON] дитини жіночої статі - [PERSON] [INFO] у м. Севастополь. Іншим шляхом, ніж шляхом звернення до суду із заявою про встановлення факту народження цієї дитини, реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження є неможливою. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» , якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією є сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Встановлення даного факту, необхідне заявниці для державної реєстрації народження дочки. Оскільки відмова відділу ДРАЦС зареєструвати факт народження дитини у зв`язку з вищевказаним не дає їй можливості належним чином реалізувати це право, тому порушене право заявниці підлягає захисту в суді шляхом задоволення її заяви. Згідно ч.1 п. 8 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved