Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся у Малиновський районний суд м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, вказуючи те, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] була заподіяна матеріальна та моральна шкода. 29.06.2006 року приблизно о 9 годині ранку [PERSON] рухався на велосипеді по Адміральському проспекту в напрямку 5 ст. В. Фонтану, коли водій автомобілю „Хюндай" - [PERSON] зачепив крилом автомобілю заднє колесо його велосипеду, у результаті чого [PERSON] упав разом з велосипедом. В зв'язку з цією подією [PERSON] отримав тілесні ушкодження і ним були понесені певні витрати, які він просить стягнути з відповідача, а саме: за медичне лікування - 500 грн., за десять сеансів масажу у Реабілітаційному центрі - 400 грн., масаж на дому - 500 грн., за ремонт велосипеду - 870 грн., витрати на юридичні послуги - 3 500 грн., а також позивач вказує на заподіяння йому моральної шкоди в сумі 7 000 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені [PERSON] вимоги категорично не визнав, вказував на їх необґрунтованість, безпідставність та незаконність, а також зазначив, що він ніяким чином не винний в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. [PERSON] сам в'їхав в його автомобіль, який навіть не рухався. Тому [PERSON] просив відмовити в задоволенні вимог [PERSON] в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника [PERSON], пояснення [PERSON]О, перевіривши матеріали справи та дослідивши всі представлені сторонами докази по справі, задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 29 червня 2006 року о 09 годині 00 хв. по Адміральському проспекту в м. Одесі, з боку вул. Краснова в напрямку 5ї ст. Великого Фонтану, в дорожньому заторі рухався автомобіль „Хюндай Акцент'', транзитний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який перед перехрестям з вул. Луніна зупинив автомобіль з виворотом руля вправо та простояв період часу близько п'яти хвилин. В цей самий час по Адміральському проспекту, в попутному з [PERSON] напрямку, праворуч від нього, вздовж бордюру, рухався велосипед „Біанки" під керуванням [PERSON], який зіткнувся з правим переднім крилом автомобілю, що зупинився, під керуванням [PERSON] В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які згідно акту №2859 від 07.08.2006 року відносяться до категорії середньої важкості. Зазначені обставини повністю підтверджуються та були встановлені постановою слідчого СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Хомякова А.А. про відмову в порушенні кримінальної справи від 06 квітня 2007 року (а.с. 73). Згідно з актом судово-медичного обстеження [PERSON], [INFO], на підставі даних медичної документації на ім'я [PERSON], даних судово-медичного освідкування, судово-медична експертна комісія прийшла до висновку, що у [PERSON] мали місце такі ушкодження: закритий перелом шийки лівої плечової кістки без зміщення обломків, зсадини в області лівого ліктьового суглобу, кровоподтік лівого бедра (а.с. 109). Згідно поясненням [PERSON], які були надані ним під час розгляду справи, він рухався на велосипеді по Адміральському проспекту біля бордюру і автомобіль під керуванням [PERSON], що рухався у попутному напрямку, при здійсненні повороту праворуч зіткнувся з заднім колесом його велосипеду. Однак пояснення [PERSON] протиріччать об'єктивним матеріалам дорожньо-транспортної пригоди, а саме поясненням [PERSON] та висновку транспортно-трасологічного дослідження обставин зіткнення автомобілю „Хюндай Акцент" та велосипеду. Так, відповідно з висновком №9318 від 11.09.2006 року по транспортно- трасологічному дослідженню обставин зіткнення автомобілю „Хюндай Акцент" та велосипеду, велосипед контактував своєю передньою лівою частиною з правою боковою передньою частиною автомобіля „Хюндай Акцент" під кутом 10-20 градусів. Крім того, у відповідності з висновком спеціаліста №11/А-224 від 03.04.2007 року дії водія велосипеду [PERSON] регламентувалися вимогами п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, при цьому він мав технічну можливість запобігти у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. З постанови про відмову в порушення кримінальної справи від 06 квітня 2007 року також вбачається, що в ході проведення дослідної перевірки порушень Правил дорожнього руху водієм [PERSON] виявлено не було (а.с. 73). Однак, незважаючи на відсутність наявності фактів порушень Правил дорожнього руху з боку водія автомобіля „Хюндай Акцент" [PERSON] та відсутність вини відповідача в скоєні дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає за необхідне встановити обов'язок [PERSON] у відшкодуванні шкоди [PERSON] з таких підстав. Відповідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 08.07.94, №11 від 30.09.94, №15 від 25.05.98, №9 від 24.10.2003 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, [PERSON] є власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля „Хюндай Акцент", наслідком дії якого було заподіяння шкоди позивачу. Суд не досліджує обставини, що стосуються саме факту дії джерела підвищеної небезпеки, так як позивач вказує на те, що в момент зіткнення автомобіль відповідача рухався, при цьому сам відповідач вказує, що його автомобіль в момент ДТП вже був зупинений. Згідно з висновками зазначеного транспортно-трасологічного дослідження обставин зіткнення від 11.09.2006 року, визначити методом траспортно-трасологічного моделювання стояв чи рухався автомобіль „Хюндай Акцент" в момент зіткнення з велосипедом, не представляється можливим внаслідок недостатньої кількості слідової інформації. Тому суд вважає, що мав місце факт дії джерела підвищеної небезпеки - автомобілю „Хюндай акцент" під керуванням [PERSON], так як у будь-якому разі відповідач в момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем, тобто використовував його за призначенням. Зазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України також передбачено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. В зв'язку з цим суд приймає до уваги висновок транспортно-трасологічного дослідження від 11.09.2006 року, згідно якого [PERSON], який керував велосипедом, мав повну можливість уникнути зіткнення з автомобілем відповідача. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши представлені позивачем докази та обгрунтування заявлених ним вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд встановив, що позивачем у повному обсязі не доведені заявлені ним суми спричиненої матеріальної шкоди. Так, згідно представлених [PERSON] квитанцій за придбання ліків, на медичні препарати (а.с. 42-45) [PERSON] було витрачено 493 грн. 82 коп. Саме цю суму суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь [PERSON] в якості компенсації за спричинену матеріальну шкоду. При цьому витрати позивача на масаж взагалі ніяким чином не підтверджуються, а розрахунок витрат на ремонт велосипеду суд за належний доказ не приймає, так як це не є відповідною квитанцією або чеком про сплату позивачем вказаної грошової суми. Суд також відмовляє в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача витрат на в'їзд до санаторію ім. Пирогова (а.с. 46), так як це не є витратами з медичного лікування, а також в цих квитках не зазначена дата в'їзду до санаторію. Таким чином загальна доведена позивачем сума заподіяної матеріальної шкоди складає 493 грн. 82 коп. Що стосується заявлених [PERSON] витрат на отримання юридичних послуг в сумі 3 500 грн., то суд відмовляє в задоволенні цих вимог в такій сумі з таких підстав. Згідно до вимог ст. 84 ч. 2 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", граничний розмір компенсації у цивільних справах, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. При перевірці кількості і тривалості судових засідань, в яких брав участь представник [PERSON], судом було встановлено наступне: 07.02.2007 р. - 45 хв., 28.05.2008 р. - 5 хв., 09.10.2008 р. - 7 хв., 18.05.2009 р. - 1 хв., 02.09.2009 р. - 13 хв., 28.01.2010 p. - 10 хв. Таким чином загальний час роботи представника [PERSON], якому останній сплачував кошти за отримання правової допомоги, складає 71 хвилину. Враховуючи встановлену мінімальну заробітну плату, яка була встановлена на час кожного судового засідання, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу складає 278 грн. 25 коп. Саме цю суму суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] в якості компенсації витрат, пов'язаних з отриманням правової допомоги. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як було встановлено, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки [PERSON] було заподіяно ушкодження здоров'я, в зв'язку з чим була заподіяна моральна шкода, яку суд, з урахуванням можливості [PERSON] уникнути ДТП, оцінює в 50 грн. З таких підстав, з урахуванням всіх встановлених судом та доведених [PERSON] обставрін, суд задовольняє його вимоги частково, стягуючи з [PERSON] на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду 493 гривні 82 коп., витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги в с умі 278 гривень 25 копійок, а також моральну шкоду в розмірі 50 гррівень. В задоволенні інших заявлених вимог суд відмовляє. Відповідно зі ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень.

Outcome: partial