Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона зареєструвала шлюб із відповідачем 18.08.2006 року у Зіболківській сільській раді Жовківського району Львівської області. Від подружнього життя у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Зазначає, що одразу ж після укладення шлюбу сімейне життя у них з відповідачем не складалося. Впродовж спільного життя у них постійно виникали конфлікти, сварки, навіть бійки. Починаючи з 2014 року остаточно стало очевидно, що між ними відсутнє взаєморозуміння та довіра. Зазначає, що напружені стосунки з чоловіком негативно впливають на психічне здоров'я дітей. Коштів на утримання сім'ї відповідач не дає. Вони проживають в одному будинку, однак практично не спілкуються. Спільного господарства не ведуть, втрачено всі подружні зв"язки. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно і примирення між ними не можливе. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить шлюб розірвати та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]". Судові витрати просить стягнути з відповідача. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Із свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 042188 вбачається, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 18.08.2006 року у Зіболківській сільській раді Жовківського району Львівської області (актовий запис № 9). Дошлюбне прізвище "[PERSON]" після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила на "[PERSON]". У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що після укладення шлюбу сімейне життя у сторін не склалося. Впродовж спільного життя у них постійно виникали конфлікти, сварки. Між позивачкою та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та довіра. Коштів на утримання сім' відповідач не надає. Спільного господарства не ведуть. Позивачка переконана, що шлюб розпався і відсутні усі можливості для його відновлення. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім'я фактично не існує. Суд враховує, що відповідач не заперечує проти позову, просить розірвати шлюб. А тому позов [PERSON] слід задоволити. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому вимога позивачки про залишення їй прізвища "[PERSON]" підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який сплечений при подачі позову до суду.

Outcome: approved