Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

20 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебували в шлюбі з 07 березня 2002 року по 05 березня 2011 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей. Після розірвання шлюбу вони продовжили проживати однією сімєю, вели спільне господарство, виховували дітей, спільно вирішували побутові питання. Фактично шлюбні відносини припинилися з січня 2016 року. За час шлюбу разом із відповідачем за спільні кошти вони придбали за 37875 грн. квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано за [PERSON] З метою купівлі вказаної квартири, 11 жовтня 2006 року відповідач уклала з АКБ «Правекс-Банк» кредитний договір, відповідно до умов якого отримала кредит в сумі 4500 доларів США зі сплатою 12% річних на строк до 11 жовтня 2026 року. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між відповідачем та АКБ «Правекс-Банк» 11 жовтня 2006 року укладено договір іпотеки, предметом якого стала зазначена вище квартира, а з ним - договір поруки. На сьогоднішній день зобовязання за кредитним договором виконані в повному обсязі, заборгованість за договором відсутня. Кошти в рахунок погашення кредиту сплачувалися ними як під час шлюбу, так і під час спільного проживання після його розірвання. Посилаючись на те, що вказана вище квартира була придбана під час шлюбу, а тому є обєктом спільної сумісної власності, а при поділі спільного майна подружжя частки є рівними, [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 07 березня 2002 року. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 05 березня 2011 року, шлюб між ними було розірвано (а. с. 6-7). 10 жовтня 2006 року, тобто під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира [ADDRESS] (колишня Леніна) в м. Білопілля Сумської області. Продаж квартири було вчинено за 37785 грн., з яких-15150 грн. покупець сплатив продавцю до підписання цього договору, а решту в сумі 22725 грн. покупець зобовязався сплатити продавцю до 16 жовтня 2006 року (а. с. 8). Право власності на зазначену вище квартиру було зареєстровано за [PERSON] Також судом встановлено, що 14 вересня 2006 року [PERSON] звернулася до АКБ "Правекс-Банк" із анкетою на отримання кредиту в сумі 4500 доларів США для купівлі квартири вартістю 8000 доларів США (а. с. 76-79). 05 жовтня 2006 року кредитний комітет АКБ "Правекс-Банк" прийняв рішення про надання [PERSON] кредиту в сумі 4500 доларів США на купівлю квартири [ADDRESS] (колишня Леніна) в м. Білопілля, оціночною вартістю 7000 доларів США, строком на 20 років зі сплатою 12% річних та про прийняття вказаної квартири в іпотеку (а. с. 56). 11 жовтня 2006 року між [PERSON] та АКБ "Правекс-Банк" був укладений кредитний договір № 3476-001/06Р, згідно якого АКБ "Правекс-Банк" надав [PERSON] кредит на споживчі цілі в розмірі 4500 доларів США з терміном погашення 11 жовтня 2026 року та зі сплатою 12 % річних (а. с. 58-60). В забезпечення виконання зобовязань по вказаному вище кредитному договору [PERSON], за згодою чоловіка [PERSON], передала в іпотеку банку зазначену квартиру, що підтверджується іпотечним договором № 3476-001/06Р від 11 жовтня 2006 року (а. с. 63-67). Також в забезпечення виконання зобов'янь [PERSON] за кредитним договором № 3476-001/06Р 11 жовтня 2006 року між АКБ "Правекс-Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] (а. с. 68-69). У травні 2012 року кредит [PERSON] та [PERSON] перед АКБ "Правекс-Банк" був погашений в повному обсязі, що підтверджується випискою банку (а. с. 93-149). Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира [ADDRESS] (колишня Леніна) в м. Білопілля Сумської області є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON], їх частки є рівними, а тому вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на ? частину зазначеної квартири, залишивши право власності на ? частку даної квартири за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved