Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким: 1) визнати незаконними дії директора ДО «Комбінат «Троянда» [PERSON], яким безпідставно застосовано до неї дисциплінарне стягнення; не надано відповіді на запит від 17.10.2017 року щодо надання інформації про дисциплінарне стягнення; проігноровано її право на отримання інформації та норми чинного законодавства України (Закону України «Про інформацію»); 2) скасувати наказ директора ДО «Комбінат «Троянда» [PERSON] №145 від 13.10.2017 року «Про оголошення дисциплінарного стягнення» як незаконний; 3) стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що як їй стало відомо від співробітників ДО «Комбінат «Троянда», що 13.10.2017 року директором організації винесено наказ №145 «Про оголошення дисциплінарного стягнення», яким їй оголошено стягнення у вигляді догани. Підставою застосування вказаного дисциплінарного стягнення став акт від 09.10.2017 року складений щодо неї «Про невиконання розпорядження керівника, порушення пункту 3.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат «Троянда». Однак, ні акт від 09.10.2017 року, ні наказ від 13.10.2017 року їй надані для ознайомлення не були. Дисциплінарне стягнення їй не було повідомлено та не надано під розписку. Крім того, в порушення трудового законодавства, перед накладенням дисциплінарного стягнення, директором [PERSON] не взято у неї письмових пояснень. Відтак оскаржуваний наказ є безпідставним, незаконним і таким, що підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала поданий нею позов та просила його задовольнити, покликаючись на мотиви викладенні в позовній заяві. Зазначила, що з керівником організації в неї склалися неприязні відносини, а тому останній шукав способу, щоб позбавити її роботи, якій вона віддала тридцять років свого життя. Представник позивачки [PERSON], додатково зазначив, що з розпорядженням №1 від 05.10.2017 року його довірительку було ознайомлено о 10:00 год. 05.10.2017 року. Вказаний документ містив вимогу: «Пояснення надати в термін 05.10.2017 р. до 14:00». Разом з тим форми дачі таких пояснень(усні чи письмові пояснення) визначено не було. Так, одразу ж після ознайомлення директором організації [PERSON] її з розпорядженням, вона одразу ж пояснила останньому, причини відсутності на робочому місці та зазначила що вказану відсутність вона заздалегідь погоджувала із відповідальними особами. Відповідач - директор ДО «Комбінат «Троянда» Державного агентства резерву України [PERSON] в судове засідання не зявився. Однак в попередніх засідання вимоги позову заперечив. Вказав, що ДО «Комбінат «Троянда» є режимним обєктом. Порушення трудової дисципліни [PERSON] вчиняла систематично. Відтак, з метою отримання пояснень від останньої ним було видано відповідне розпорядження. Зазначив, що форма пояснень повинна була бути письмовою, так як форма розпорядження була письмовою. Оскільки у визначений термін позивачка його не виконала, що підтверджено документально, відтак до неї було застосовано оскаржуване дисциплінарне стягнення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, зіславшись на обставини викладені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Таким чином, саме на власника або уповноважений ним орган (як на роботодавця) покладається обов'язок доведення належними та допустимими доказами факту порушення працівником трудової дисципліни. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки, що позивачка [PERSON] з 1985 року працювала на різних посадах в ДО «Комбінат «Троянда» /а.с. 8-9/. Згідно з розпорядження №1 від 05.10.2017 року «Про надання пояснень щодо порушення розпорядку робочого дня» директор ДО «Комбінат «Троянда» вимагав від [PERSON]:1) надати пояснення щодо покинення території комбінату та місця перебування в робочий час 03.10.2017 року з 14:12:20 до 14:19:48. Та відповідальної особи, яка надала дозвіл; 2) надати пояснення щод спізнення та виходу на роботу 04.10.2017 року о 14:39:59; 3) пояснення надати в термін 05.10.2017 року до 14:00.. Позивачку з вказаним розпорядження ознайомлено 05.10.2017 року о 10:00 про що свідчить її власноручний підпис /а.с. 41/. Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Аналогічна вимога закріплена в правилах внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат «Троянда», затвердженого 04.01.2016 року. А саме, п.3.1.1. визначає, що до основних обовязків працівника відноситься: працювати чесно і сумлінно, дотримуватися правил трудової дисципліни, вчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, а також функції, визначені посадовими інструкціями. Відповідно до ст.ст.147,147-1 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Таке стягнення застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника. Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Наказом директора ДО «Комбінат «Троянда» [PERSON] №145-к від 13.10.2017 року «Про оголошення дисциплінарного стягнення» - [PERSON](позивачка) оголошено догану за порушення п.3.1.1 правилах внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат «Троянда» /а.с. 39/. Після ознайомлення з вищевказаним наказом [PERSON] відмовилась поставити підпис про ознайомлення, що підтверджується долученим до відзиву на позов актом про відмову від підпису від 17.10.2017 року /а.с. 73/. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-2801цс15, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Факт скоєння працівником порушення трудової дисципліни та правомірності накладення дисциплінарного стягнення підлягає доказуванню відповідачем. Як пояснив представник відповідача підставою накладення дисциплінарного стягнення є порушення позивачем вимоги п.3.1.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат «Троянда», затверджених 04.01.2016 року, а саме: "працювати чесно і сумлінно, дотримуватися правил трудової дисципліни, вчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, а також функції, визначені посадовими інструкціями". Зі слів представника відповідача підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було невиконання п.3 розпорядження №1 від 05.10.2017 року «Про надання пояснень щодо порушення розпорядку робочого дня», що підтверджується: актом про невиконання розпорядження керівника від 09.10.2017 та витягом з протоколу розширеного засідання профспілкового комітету. Проте, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що розпорядження про надання пояснень містило вимогу: "надати пояснення". Разом з тим форми дачі таких пояснень(усні чи письмові) визначено не було. В судовому засіданні [PERSON] ствердила, що безпосередньо під час ознайомлення її з розпорядженням, нею директору організації було усно пояснено причини відсутності на робочому місці у запитуваний період. Окрім того, до матеріалів справи долучено заяву [PERSON] від 03.10.2017 року, згідно якої позивачка повідомляла адміністрацію про необхідність зявитися 04.10.2017 року до Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. На підтвердження вказаного додано копію судової повістки на вказане число. Сторона відповідача, будучи наділена правом спростування вищевказаного, належних доказів суду не подала. Також директор [PERSON] в судовому засіданні доказів заперечення наведеного не надав. Судом критично оцінюються покликання сторони відповідача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-2801цс15, згідно якої: невиконання власником або уповноваженим ним органом обовязку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Так, при накладенні стягнення адміністрація ДО «Комбінат «Троянда» покликається на порушення [PERSON] Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат «Троянда», затверджених 04.01.2016 року. Вказаний документ містить обовязки як працівників так і адміністрації. Відтак, в даному випадку порушення адміністрацією п.8.2 Правил є неприпустимим. Окрім того, варто зазначити, що акт про невиконання розпорядження керівника від 09.10.2017 та витяг з протоколу. розширеного засідання профспілкового комітету №12 від 12.10.2018 р не може слугувати доказом порушення [PERSON] трудової дисципліни, оскільки такі складені не в день фактичного виконання розпорядження (05.10.2017 року), а 09.10.2017 та 12.10.2017 року відповідно. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ прийнятий безпідставно та з порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення, відтак є незаконним і підлягає скасуванню. Що стосується позовної вимоги про визнання незаконними дій відповідача, директора ДО «Комбінат «Троянда» [PERSON] щодо: застосування до позивачки дисциплінарного стягнення; не надання відповіді на запит від 17.10.2017 року щодо надання інформації про дисциплінарне стягнення; ігноровування її правом на отримання інформації та норми чинного законодавства України (Закону України «Про інформацію»), то суд вважає за необхідне зазначити, що вказана вимога, входить до предмету доказування в частині скасування дисциплінарного стягнення, а відповідно не може бути самостійним способом захисту, відтак в цій частині позову слід відмовити. Що стосується вимог стягнення з відповідача судових витрат, то суд виходить з наступного. Згідно із ч.1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ст. 133 ЦПК України визначені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу; У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Так в судовому засіданні інтереси позивача представляв [PERSON], на підставі довіреності від 15 червня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №793. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому, оскільки позивачем до позовної заяви додано тільки квитанцію про сплату судового збору та не додано документальне підтвердження будь-яких понесених нею судових витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в межах сплаченого [PERSON] судового збору.

Outcome: dismissed