Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що з відповідачем [PERSON] мають дитину [PERSON] , [INFO] , його батьківство відносно якого встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2007 року. На утримання сина ним сплачуються аліменти. З липня 2016 року між ним і відповідачем стали виникати непорозуміння щодо його участі у вихованні дитини. Відповідач створює йому перешкоди у спілкуванні з сином. 21.12.2018 року під час обстеження службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради умов проживання дитини, виявлено, що [PERSON] не має окремого місця для сну, облаштованого місця для навчання та дозвілля, в нього бракує одягу та взуття. Відповідач відмовилася від медичного обстеження дитини. Відповідно до відомостей Комунального закладу освіти "Середньої загальної школи І-ІІІ ступенів № 147 ім. В. Чорновола" Дніпровської міської ради відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не контролює навчання і відвідування сином школи. Дитина не засвоює навчальний матеріал у повному обсязі, має низький рівень знань. За цих підстав, посилаючись на те, що відповідач заперечує проти його спілкування з сином, позивач просить ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та визначити способи його участі у виховані сина, встановивши такі дні та години спілкування з сином без супроводу матері: кожну першу та третю п`ятницю кожного місяця з 16-00 години до 16-00 години першої та третьої неділі кожного місяця за його місцем проживання з передаванням дитини за адресою: [ADDRESS] , а також встановити, що один місяць літніх канікул за узгодженням з відповідачем до 10 липня син проводить з ним за його місцем проживання з можливістю виїзду на відпочинок за межі міста Дніпро. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник органу опіки та піклування - служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі радиКозар Г.Ю. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, підтримала висновок, наданий органом опіки та піклування по суті спору. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи. Неповнолітній [PERSON] , який викликався в судове засідання для з`ясування його думки щодо визначення способу участі батька у його вихованні, зокрема встановлення побачень, у судове засідання також не з`явився. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Так, рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2007 року позивача визнано батьком [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із матір`ю. На утримання сина позивачем сплачуються аліменти. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку та способу участі позивача як батька у вихованні сина та спілкуванні з ним. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частинами 1, 2 статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України). У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 вказаної Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Згідно з наданим суду органом опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради висновком про встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] є доцільнимвстановити такий порядок та визначити такі способи участі у вихованні дитини: два рази на місяць (кожного першого та третього тижня) з 16 год. 00 хв. п`ятниці до 16 год. 00 хв. неділі без присутності матері [PERSON] з можливістю відвідування дитиною місця мешкання батька з ночівлею та в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму для дитини; в будь-які будні дні з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. (за погодженням батьків) без присутності матері в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму для дитини та навчання з можливістю відвідувати місце мешкання батька. Один місяць (30 днів) в період літніх канікул дитина перебуває за місцем мешкання батька або з метою оздоровлення на території України або за кордоном (з вказівкою міста, назви санаторію або туристичного комплексу, готелю) з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері [PERSON] . В інший час брати дитину на відпочинок батько [PERSON] має право тільки за узгодженням з матір`ю дитини. Новорічні свята наприкінці кожного непарного року з 18 год. 00 хв. 30 грудня до 19 год. 00 хв. 01 січня дитина перебуває з батьком, у парні роки з матір`ю. День Святого Миколая 19 грудня, Великдень, день народження дитини [INFO] , день народження батька [INFO] , державні та релігійні свята (не робочі дні) у непарні роки із батьком, у парні роки з матір`ю. Матері [PERSON] обов`язково сповіщати батька [PERSON] про всі заходи, що стосуються стану здоров`я дитини (планові медичні обстеження, лікування тощо), побутового, творчого, учбового процесу дитини, виїзд на відпочинок (з вказівкою міста, назви санаторію або туристичного комплексу, готелю), батьківські збори, поїздки, якщо це стало відомо їй заздалегідь, а також обов`язково повідомляти письмово батька про зміну місця мешкання дитини (з вказівкою точної адреси), зміну навчального закладу, погіршення його стану здоров`я та самопочуття, не перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, у тому числі через засоби мобільного зв`язку або інше (відеозв`язок, скайп, смс-повідомлення тощо). У день зустрічі з дитиною [PERSON] особисто забирає дитину із дому, іншого місця перебування дитини за домовленістю з [PERSON] обраним засобом зв`язку (телефон, смс-повідомлення, скайп, вайбер тощо). Між тим, суд частково погоджується з вказаним висновком та вважає, що з урахуванням віку неповнолітнього [PERSON] , який досяг шістнадцяти років, характеру його відносин з батьком, з яким він до цього майже не спілкувався, позивачу необхідно визначити способи участі у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] шляхом їх систематичних побачень за згодою дитини та без присутності матері, в тому числі можливості відвідування дитиною місця його проживання, щонеділі з 09-00 години ранку до 19-00 години вечора. На переконання суду, такий графік зустрічей позивача з дитиною буде достатнім для їх дійсного спілкування та виховання сина, можливості бути обізнаним про події, які відбуваються в житті один одного, повною мірою відповідатиме інтересам неповнолітнього [PERSON] , який на сьогодні за своїм віком може самостійно планувати час і місце спілкування з батьком. Разом із тим, встановлення відповідно до висновку органу опіки та піклування часу, протягом якого неповнолітній [PERSON] має перебувати за місцем проживання батька, зокрема під час канікул, суд вважає необґрунтованим, оскільки сторонами визначено місце проживання дитини з матір`ю та з огляду на свій вік [PERSON] самостійно вправі визначати, з ким із батьків йому залишатися у вихідні дні та дні канікул. Суд вважає, що з урахуванням віку дитини та характеру відносин з батьком встановлення часу перебування [PERSON] з батьком за місцем проживання останнього із 16-00 години кожної першої та третьої п`ятниці до 16-00 години кожної першої та третьої неділі місяця, а також протягом місяця під час літніх канікул не відповідатиме інтересам дитини, оскільки з матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] не виявляє прихильності до батька та бажання проводити з ним час. Крім того, неповнолітній [PERSON] потребує часу для власних занять, спілкування з однолітками, дозвілля та відпочинку. Отже, під час організацій його зустрічей з батьком має братися до уваги і його особиста думка. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Оскільки позов задоволено частково, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: partial