Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.02.2019 року було збільшено розмір аліментів в розмірі 1250 гривень щомісячно на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 05.04.2019 року і до досягнення ним повноліття. Відповідач аліменти в розмірі 1250 гривень сплачує регулярно. Але даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дитину самим необхідним. На даний час вона перебуває в шлюбі з іншим чоловіком, також перебуває у декретній відпустці, тому позбавлена можливості працювати. Вона веде домашнє господарство та здійснює догляд за дитиною. Їй одній важко забезпечити сина самим необхідним та забезпечувати власну життєдіяльність. Їх син росте, його потреби збільшуються, тому вона вимушена витрачати багато коштів на його забезпечення та утримання. Відповідно до ст. 182 СК України гарантований розмір аліментів не повинен меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а рекомендований розмір аліментів має відповідати прожитковому мінімуму для дитини такого віку, як їх син становить 2318 гривень. Їй відомо місце роботи відповідача: 18 державна пожежно-рятувальна частина (м. Іллінці, Іллінецького району) (18 ДПРЧ). Він працездатний, може працювати і має можливість допомагати їй в утриманні їхньої дитини. Дохід відповідача стабільний та складає близько 12000 грн щомісяця, набагато більший ніж на момент подання нею позовної заяви про збільшення розміру аліментів в 2018 році. Так як збільшився прожитковий мінімум для дитини і матеріальний стан відповідача покращився, вважає, що відповідач спроможний сплачувати більшу суму аліментів на утримання їхньої дитини. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити сина самим необхідним. Просить збільшити розмір аліментів, які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 28.02.2019 року, і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , з часу набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ним повнолітня. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просить з підстав, викладених у заяві, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти, в розмірі 2500 гривень щомісячно, на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , . Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на сина [PERSON] у сумі 2000 грн. на місяць. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року по справі №145/2188/18 із [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] ,в сумі 1250 грн. щомісячно (а.с.6). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Матеріальний стан сторін змінився: позивачка вийшла заміж та змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.3), на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] , 2019 р.н. (а.с.10), тому позбавлена можливості працювати. Вона веде домашнє господарство та здійснює догляд за дитиною. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років на даний час складає 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Відповідач [PERSON] працездатний, фізично здоровий, працює у 18 державній пожежно-рятувальній частині (м. Іллінці, Іллінецького району), має регулярний дохід. За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх у сумі 2000 грн. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved