Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

11.01.2020 [PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з доньками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення графіку систематичних зустрічей для [PERSON] з дітьми наступним чином: кожну першу, третю суботу місяця з 10.00 год до 20.00 год без участі матері; кожну другу, четверту неділю місяця з 9.00 год до 18.00 год без участі матері; в літній період канікул щороку - 15 днів для відпочинку та оздоровлення з можливістю виїзду з населеного пункту, де проживають діти, без супроводу матері; в зимовий період канікул щороку - 5 днів для відпочинку та оздоровлення з можливістю виїзду з населеного пункту, де проживають діти, без супроводу матері; в кожен день народження [PERSON] , [INFO] з 12.00 год до 16.00 год без участі матері; в кожен день народження бабусі - [INFO] з 12.00 год до 16.00 год без участі матері та кожен день народження дідуся - [INFO] з 12.00 год до 16.00 год без участі матері; зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] у побаченнях з доньками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у визначений рішенням суду час; стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн та 840,80 грн судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Ширко М.Р. пояснили, що 17.04.2010 року між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі вони мають двоє дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 20.11.2017 року шлюб розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю - відповідачкою [PERSON] в [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачкою не досягнута згода щодо участі позивача, як батька, у вихованні доньок. Відповідачка перешкоджає позивачу зустрічатися з дітьми та брати участь у їх вихованні. 18.01.2018 рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 29 було встановлено способи участі [PERSON] у вихованні малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і встановлені дні зустрічі та особистого спілкування батька з дочками: перша, третя субота місяця з 10.00 год до 20.00 год; друга, четверта неділя місяця з 9.00 год до 18.00 год; попереджено [PERSON] та [PERSON] про взаємну відповідальність за збереження психічного та фізичного стану дітей. Проте, відповідачка перешкоджає побаченням позивача з дітьми, не відкриває двері, коли позивач приходить до дітей, не відповідає на телефонні дзвінки, заблокувала номер телефону позивача та не відповідає на його повідомлення. Тому позивач вимушений був звертатись до органу поліції, щоб захистити свої батьківські права. Позивач неодноразово приходив до школи, щоб дізнатись про успішність та психологічний стан [PERSON] і [PERSON] . Позивачу відомо, що відповідачка налаштовує дітей проти нього, залякує їх, наказує не спілкуватись з батьком, втікати, коли його бачать. Ці обставини негативно впливають на психологічний стан дітей. Позивач сплачує аліменти на утримання дітей, неодноразово намагався передати дітям подарунки, але відповідачка перешкоджає йому, не дозволяє дітям отримувати подарунки від батька, чинить перешкоди у проведенні спільних бесід з психологом. [PERSON] позитивно характеризується, займається стоматологічною практикою. Вважають, що регулярні побачення батька з дітьми позитивно впливатимуть на їх розвиток, сприятимуть збільшенню їх світогляду, сприятимуть їх підготовці до дорослого життя. Позивач виявляє бажання виховувати дітей, дбати про них, а відповідачка чинить перешкоди. Тому просять позов задовольнити та усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом втсановлення графіку зустрічей і побачень батька з дітьми. Відмовились від віимог про стягнення з відповідачки в користь позивача судових витрат. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Волкова А.О. в судовому засіданні та в поданому відзиві заперечують проти позову і просять відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що непоновлітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не мають з батьком - [PERSON] психоемоційного зв`язку і фактично він є для них чужою людиною. Позивач зник з життя дітей на два роки, не вітається з ними при зустрічі на вулиці, робить вигляд, що їх не знає. Молодша дочка [PERSON] взагалі не пам`ятає позивача і не реагує на нього, як на батька. Старша дочка [PERSON] категорично відмовляється від спілкування з позивачем. Окрім того, позивачем не надано жодних доказів того, що відповідачка спотворює уявлення дітей про позивача як про батька, залякує їх ним, наказує з ним не спілкуватись, створює стресові ситуації. За висновком психолога зустрічі дочок з батьком - [PERSON] негативно впливатимуть на психоемоційний стан дітей Просять в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 20 вересня 2010 року та серія [NUMBER] від 01 серпня 2013 року (а.с.14-15). 20 листопада 2017 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.10-11). 21 лютого 2018 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.12-13). Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 29 від 18 січня 2018 рокувизначено способи участі [PERSON] у вихованні малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та його спілкуванні з нимим таким чином: встановлено дні зустрічі та особистого спілкування батька з дочками: перша, третя субота місяця з 10.00. години до 20.00 години; друга, четверта неділя місяця з 09.00 години до 18.00 години. Попереджено [PERSON] та [PERSON] про взаємну відповідальність за збереження психічного та фізичного розвитку дітей (а.с.9). [PERSON] , [INFO] , не перебуває на обліку у лікаря психіатра, а також не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, що стверджується довідками Славутської ЦРЛ від 13.11.2019 р № 1637 (а.с.16, 17); до кримінальної відповідальності не притягуєвався; звернення відповідачки [PERSON] до правоохоронних органів про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства та до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганських дій (а.с. 69-91) не знайшли свого підтвердження в ході їх розгляду Славутським ВП ГУНП в Хмельницькій області. Позивач [PERSON] закінчив Івано-Франківську медичну академію за спеціальністю "Стоматологія", за період роботи у Славутській ЦРЛ з 2002 по 2013 рік зарекомендував себе як кваліфікований медичний працівник, нагороджувався грамотою, дисциплінарних стягнень не мав (а.с. 154). На даний час займається приватною медичною практикою (а.с.24). На час розгляду справи судом [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів в користь відповідачки на утримання двох малолітніх дітей не має, що стверджується Розрахунком державного виконавця (а.с.190). Судом встановлено, що між сторонами існують тривалі напружені, конфліктні відносини з приводу участі позивача [PERSON] у вихованні дочок [PERSON] та [PERSON] . Фактично позивач позбавлений можливості регулярно спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Ця обставина стверджується листами Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області про те, що у Журналі єдиного обліку звернень громадян 24.11.2019 р зареєстроване звернення [PERSON] про те, що колишня дружина [PERSON] не дає побачитись з дітьми, двері квартири зачинені, на дзвінки не відповідає; аналогічне повідомлення [PERSON] зареєстроване в ЖЄО 30.11.2019 р (а.с. 19). Судом перевірено також твердження відповідачки про те, що позивач не надавав письмового дозволу на виїзд дітей за межі України для лікування [PERSON] , яка потребувала корегування зору, (а.с. 92-94, 104-109, 114-121) та для відпочинку [PERSON] . Проте, будь-яких доказів про те, що медична допомога неповнолітній [PERSON] не могла бути надана в Україні або про її направлення для обстеження чи лікування за межі України (зокрема в Італію), суду не надано. В листах від 02.07.2018 р, 18.07.2018 р, 07.08.2018 р, від 27.12.2019 р [PERSON] стверджує про свою готовність надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей за кордом у супроводі матері - [PERSON] , хоча застерігає про необхідність надання належних та достатніх документів, передбачених законом (а.с.95-96 зворот, 127). Про те, що відповідачка [PERSON] створює перешкоди для побачень позивача з дітьми, свідчить також SMS переписка [PERSON] з [PERSON] , під час якої відповідачка вказує про те, що "дітям треба пояснити хто ти і чому так довго не цікавився їх життям. По друге, на завтра у дітей запланована зустріч, на яку вони довго чекали і відмінити її в останній момент не можна" тощо (а.с.20 - 23). На флеш-накопичувачі (а.с.131) міститься відеозапис того, як [PERSON] прийшов побачитись з дітьми за місцем їх проживання, а відповідачка [PERSON] з надуманих причин не відчинила двері і не дала можливості позивачу побачитись з дітьми. Крім цього, своєю розмовою викликала у дітей негативне відношення до батька. Судом досліджені протоколи індивідуальної психодіагностичної діагностики дітей [PERSON] (а.с.110) та [PERSON] (а.с.112), проведеної практичним психологом [PERSON] . Висновки такої діагностики полягають в тому, що у сім`ї [PERSON] станом на 06.11.2019 р спостерігається сприятлива сімейна ситуація. Діти емоційно близькі. Тато (як встановлено в ході судового розгляду - співмешканець матері) сприймається дітьми як авторитет та є значущим для них. Результати психологічної діагностики жодним чином не вказують на те, що спілкування дітей з біологічним батьком - [PERSON] може негативно впливати на їх розвиток, формування особистості, на їх виховання, навчання та світогляд. Психологічні заключення кандидата психологічних наук, практичного психолога вищої кваліфікаційної категорії відділення Центру планування сім`ї та репродукції людини [PERSON] вказують на те, що малолітня [PERSON] спроможна надавати оцінку відношенню кожного з батьків (матері та її співмешканця) до неї, виявляти прихильність до батьків. При цьому, в особливостях стосунків в системі "батьки-діти" [PERSON] надає перевагу стосункам [PERSON] та Тата, має більшу прихильність до [PERSON] . Біологічний тато [PERSON] . [PERSON] сприймається на відстані, вона до нього не виявила свою прихильність (а.с. 180). Малолітня [PERSON] також спроможна надавати оцінку відношенню кожного з батьків (матері та її співмешканця) до неї, виявляти прихильність до батьків. При цьому, в особливостях стосунків в системі "батьки-діти" [PERSON] надає перевагу стосункам [PERSON] , має більшу прихильність до [PERSON] . Біологічний тато [PERSON] сприймається на відстані, вона до нього не виявила свою прихильність (а.с. 181). Оцінюючі досліджені психологічні заключення, суд враховує, що діти понад два роки проживають у сім`ї разом із співмешканцем матері - [PERSON] , щоденно спілкуються з ним, він здійснює їх виховання. Разом з тим, судом встановлено, що мати - відповідачка [PERSON] створює перешкоди у спілкуванні дітей з біологічним батьком [PERSON] , у присутності дітей загострює конфлікт з ним, про що свідчить досліджений відеозапис спілкування сторін через зачинені двері. А отже суд вважає закономірним, що діти сприймають біологічного батька на відстані та не виявляють до нього свою прихильність. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 вказаної Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Таким чином, батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Дослідивши письмові докази та пояснення сторін, суд знаходить, що спілкування неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] з батьком - [PERSON] та його участь у вихованні дітей не матиме негативного впливу на їх нормальний розвиток. Тому позовні вимоги є законними, підставними та обгрунтованими. Разом з тим, встановлюючи порядок побачень батька з дітьми суд враховує інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дочками, можливість спільного відпочинку, відвідування дітьми місця його проживання тощо з урахуванням віку, стану здоров`я, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Однак, враховуючи, що позивач протягом тривалого часу не мав можливості спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, відповідно до психологічних заключень та умов проживання діти виявляють прихильність до співмешканця матері, як до батька, суд знаходить, що проведення зустрічей батька з дітьми без присутності матері протягом певного періоду звикання може негативно вплинути на психоемоційний стан дітей, оскільки між позивачем та доньками відсутній сталий психологічний зв`язок та діти, враховуючи їх вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймають позивача, як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і доньками необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дітей до батька і таке спілкування початково має відбуватись у присутності матері дітей. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка міститься у Постанові від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, провадження №61-3462св20. Відтак, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Позивач відмовився в ході судового розгляду від стягнення з відповідачки в його користь судових витрат. Тому це питання у судовому рішенні не вирішується.

Outcome: partial