Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , який в свою чергу вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не встигла оформити свої спадкові права належним чином. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. Однак, при зверненні до Снігурівської державної нотаріальної контори, їй було відмовлено в оформленні спадкових прав на тій підставі, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки документ не засвідчений підписом посадової особи, яка його видала та не скріплений печаткою того органу чи посадової особи, яка видала документ. Враховуючи наведене, а також те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача адвокат Козирєва А.В. подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача також надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив справу слухати в його відсутність. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд вирішив ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с.Тамарино Снігурівського району Миколаївської області померла [PERSON] (бабуся позивачки), актовий запис про смерть № 3 складено 28 січня 1992 року у Тамаринській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області і на його підставі видано повторно 03 червня 1998 року свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27 квітня 1989 року, виданого Снігурівським БТІ на підставі рішення Снігурівського райвиконкому № 117 від 16 травня 1989 року (а.с.15). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] (мати позивачки), у відповідності до ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, як така, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, також була зареєстрована та проживала зі спадкодавицею на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] з 24.07.1956 року по день смерті [INFO] , що підтверджується довідкою першого заступника міського голови Снігурівської міської ради Миколаївської області № 1324/01-2в від 26.08.2020 року. Родинні відносини між спадкодавицею та спадкоємицею підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 03.07.1952 р., де в графі мати значиться" [PERSON] " (а.с.13); та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 000221037772 від 21.09.2018 р., яким підтверджено зміну прізвища спадкодавиці з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.14). Як вбачається з листа завідувача Снігурівською державною нотаріальною конторою Коваль Ю.В. від 15 серпня 2020 року №940/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.39-40). [PERSON] за життя не встигла оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , оскільки [INFO] в с.Тамарине Снігурівського району Миколаївської області померла, про що [INFO] виконкомом Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області складено актовий запис про смерть № 1 та на його підставі 08 січня 2014 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її донька - позивачка у справі [PERSON] , яка спадщину прийняла, як така що була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини за однією адресою в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою першого заступника міського голови Снігурівської міської ради Миколаївської області № 1324/01-2в від 26.08.2020 року. Родинні відносини зі спадкодавицею підтверджені копією свідоцтва про народження позивачки (дошлюбне прізвище " [PERSON] ") серії [NUMBER] , виданого повторно 16 січня 2014 року на підставі актового запису № 53, складеного 13 червня 1970 року (а.с.11); та на підтвердження зміни прізвища з " [PERSON] " на " [PERSON] " позивачкою надано копію свідоцтва серії [NUMBER] виданого 14 травня 2009 року про укладення шлюбу з гр. [PERSON] (а.с.12). Крім того, за життя, 02 жовтня 2008 року, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Богомаз О.О. за реєстровим № 280, згідно з яким належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться в межах Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області розміром 13,36 заповідала [PERSON] (а.с.47). Як вбачається з копії спадкової справи № 363/2015, заведеної в Снігурівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області 20 жовтня 2015 року до майна померлої [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулася до нотконтори 20.10.2015 року, яку прийнято та зареєстровано у книгу обліку спадкових справ за № 363. 20 жовтня 2015 року державним нотаріусом Коваль Ю.В. позивачці видані два свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки площею 12,0824 га та 1,2778 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні (а.с.41-62). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 04 липня 2020 року завідувач Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. винесла постанову, якою відмовила [PERSON] у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка в свою чергу успадкувала майно після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не встигла оформити свої спадкові права належним чином, у зв"язку з не відповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства (а.с.7). Як вбачається, надане позивачкою свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 27 квітня 1989 року, виданого Снігурівським БТІ на підставі рішення Снігурівського райвиконкому № 117 від 16.05.1989 року, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки документ не засвідчений підписом посадової особи, яка його видала та не скріплений печаткою того органу чи посадової особи, яка видала документ (а.с.15). 10 жовтня 2019 року начальником Управління економічого розвитку Снігурівської РДА Миколаївської області Козловою С. позивачці надано письмове повідомлення про те, що провести державну реєстрацію права власності на спадковий житловий будинок неможливо, у зв"язку з відсутністю підпису та печатки у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок (а.с.28). За п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав та їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі -Інструкція), до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Крім того, вказана Інструкція передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги одночасно тлумачити їх зміст. За даними довідки начальника Снігурівської філії ММБТІ Волосатової Н.І. від 14 січня 2019 року № 32, право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 27.04.1989 року, право власності у Снігурівській філії ММБТІ зареєстровано 27.04.1989 року у реєстровій книзі 2 за №220; об"єкти самочинного будівництва відсутні. Оціночка вартість житлового будинку становить 112215,0 грн. (а.с.21-22). Крім того, належність спадкодавиці спірного майна підтверджується Витягом з погосподарської книги Тамаринської сільської ради за 1980-1992 роки, за інформацією якого головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] , значиться [PERSON] (а.с.18). На замовлення позивачки, Снігурівською філією ММБТІ проведено поточну інвентаризацію на спадковий будинок, за даними якої будинок складається з житлового будинку А-1, веранда а-1, кухня Б-1, сіни б-1, погріб В-1, вбиральня Г-1, сарай Д-1, сарай Ж-1, сарай З-1, хвіртка №1, ворота №2, забор №3, кран №4, відмостка І. Загальна площа будинку складає 60,4 кв.м., житлова - 34,0 кв.м. (а.с.21-22). За даними технічного паспорту на будинок, виготовленого 10 квітня 1989 року, рік забудови будинку 1957 (а.с.16-17). Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об`єкта, станом на 26 серпня 2020 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку на спірний житловий будинок відсутні. Остільки, позивач довела наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає її позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. На прохання позивача суд не стягує з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved