Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач у вересні 2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, вказуючи, що відповідно кредитного договору № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року відповідач отримав кредит у сумі 118896,57 грн. зі сплатою за користування ним 16,08% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2014 року. Вимоги до відповідача, що випливають із даного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем договору застави рухомого майна від 14.05.2007 року. Також вимоги до [PERSON], що випливають із кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем, ПАТ "А-Банк", договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. В порушення умов кредитного договору та норм закону відповідач зобов*язання належним чином не виконував, у зв*язку з чим за кредитним договором станом на 19.07.2012 року виникла заборгованість у розмірі 83796,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 59281, 72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19152,27 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 957,28 грн., пені у розмірі 4405,65 грн. Тому просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року у розмірі 83796 грн. 92 коп., витребувати у відповідача, [PERSON], та передати в заклад (володіння) шляхом вилучення [PERSON] Акціонерному Товариству [PERSON] "Приватбанк» автомобіль Shevrolet, модель: рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: KL1UF75617K575266, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу , [PERSON]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіль Shevrolet, модель: рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: KL1UF75617K575266, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Shevrolet, модель: , рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: KL1UF75617K575266, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу , [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просив суд стягнути солідарно з [PERSON] акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та стягнути з [PERSON] судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» не визнала, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала та просила суд зустрічний позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та, заперечуючи проти позову ПАТ КБ «ПриватБанк» , представник позивача зазначила, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року про надання кредитних коштів у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в розмірі 118896,57 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34% на місяць ( 16,08% річних ) на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди на надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на строк до 14 травня 2014 року. При підписанні зазначеного Кредитного договору Банком не був наданий [PERSON] графік щомісячних платежів, сукупність вартості кредиту було зазначено лише в процентному виразі, та вказаний загальний розмір щомісячного платежу, в звязку з чим Банком були порушені не лише його права, як споживача а й вимоги «Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». З метою отримання графіка погашення кредитної заборгованості, в якому зазначений графік щомісячних платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань за кожним платіжним періодом [PERSON] звертався до ПАТ КБ Приватбанк за місцем отримання кредиту, але відповіді отримано не було. Однак він продовжував вносити щомісячний платіж, сума якого дорівнювала або перевищувала зазначену в кредитному договорі. 30 січня 2009 року [PERSON] отримав від Банку лист-повідомлення від 06.01.2009 року, в якому зазначав, що в зв'язку із зміною кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні та з метою виконання зобов'язання перед своїми вкладниками [PERSON] змушений вимагати зміни умови Кредитного договору та підвищити з 01 лютого 2009 року відсоткову ставку за користування кредитом. Того ж числа, 30.01.2009 року, він надіслав заяву на адресу ПАТ КБ Приватбанк, в якій виразив свою незгоду з підвищенням відсоткової ставки за кредитом. До грудня місяця 2011 року [PERSON] щомісяця вносив чергові платежі, сума яких дорівнювала або перевищувала зазначену в Кредитному договорі, але сума заборгованості не зменшувалася. В звязку з неодноразовим ігноруванням відповідачем його законних вимог, [PERSON] припинив сплачувати щомісячні платежі, передбачені Кредитним договором, оскільки станом на 01.01.2011 року ним вже було сплачено 120980,78 грн., тобто більше ніж отримана сума кредиту. В серпні 2012 року від Банку він отримав повідомлення №30.1.0.0/2 від 30.07.2012р. про те, що в нього виникла прострочена заборгованість по кредиту, яка складається з: суми основного боргу в розмірі - 59281,72 грн., відсотків - 19152,27 грн., пені - 4405,65грн., комісії-957,28грн., а всього на суму 83796,92грн. (а в повідомленні - 88486,77грн.), що не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з розрахунку, наданого Відповідачем до первісного позову, при розрахунку суми заборгованості [PERSON] з 01.02.2009 року зазначив відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 27,48% річних, замість 16,08% річних, передбачених п.7.1. Кредитного договору, та 52,8% річних за прострочення погашення кредиту замість 30% річних (2,5% на місяць), зазначених в п.7.4. Кредитного договору. Проте, між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» не було укладено жодної додаткової угоди до Кредитного договору щодо збільшення відсоткової ставки за кредитом. Вважає, що Банком односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 16,08% річних до 27,48% річних, чим останній порушив вимоги ч.2 п.3.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року за №661-VІ, який набрав чинності 09.01.2009 року, ч.3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України. Пунктом 2.2.7. Кредитного договору передбачено, що саме Позичальник надає Банку належним чином оформлені, згідно п.7.3. цього Договору, договори застави, поруки й інші для забезпечення виконання зобов'язань за даним Договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року між [PERSON] та ПАТ «ПриватБанк»- 14.05.2007р. додатково було укладено договір застави рухомого майна - автомобіля Shevrolet, модель: рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: KL1UF75617K575266, реєстраційний номер [NUMBER]. Будь-які інші договори застави чи поруки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним Договором не укладалися . Договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, укладений ПАТ КБ «ПриватБанк» з ПАТ Акцент-Банк» з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року після спливу 3 (трьох) років після укладання Кредитного договору, містить вимоги, які суперечать одна одній. Вважає, що вимога Банку щодо звернення стягнення на предмет застави є необґрунтованою і незаконною, оскільки Заставодержатель (ПАТ «ПриватБанк») набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.590 ЦК України). Таким чином, враховуючи умови Кредитного договору, договору застави рухомого майна від 14.05.2007р. ст.590 ЦК України та ст.20 Закону України «Про заставу» стягнення на заставлене майно - автомобіль Shevrolet 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], має бути звернено не раніше ніж наступить строк виконання зобов'язання, тобто - 14.05.2014 року. Проте , 19.03.2013 року, в ході виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року, яке скасоване ухвалою цього ж суду від 31.05.2013 року, автомобіль разом із ключами від нього був у [PERSON] вилучений та переданий на відповідальне зберігання представнику ПАТ КБ «ПриватБанк, що підтверджується [PERSON] державного виконавця від 19.03.2013 року, [PERSON] опису й арешту майна від 19.03.2013 року та Постановою ВДВС Комсомольського МУЮ від 28.03.2013 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення згідно виконавчого документа. На підставі викладеного, представник позивач просив суд зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] легковий автомобіль «Chevrolet», тип ТЗ: легковий універсал, 2007 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER], № кузова/шасі KLIUF7561K575266, разом з ключами від нього, який був вилучений та переданий на відповідальне зберігання ПАТ КБ « ПриватБанк». Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Акцент-Банк» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причину неявки до суду не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, зустрічний позов [PERSON]І задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір № PLRLAK05601638, згідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 118896,57 грн. зі сплатою за користування ним 16,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2014р. ( а.с. 9-11т.1). Згідно з п.2.3.1 кредитного договору [PERSON] має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара до гривні, встановленого НБУ на момент укладення Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по ставці НБУ). При цьому надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність змін процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у даному порядку можливо лише в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Відповідно до п.4.1. кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного договору, [PERSON] має право нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Встановлено, що Банком у зв'язку із значним подорожчанням грошових ресурсів на світовому та українському фінансових ринках та підвищенням рівня облікової ставки Національного Банку України збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом 16,08 до 27,48 відсотків річних, про що [PERSON]І 08.01.2009 року був направлений лист- повідомлення ( а.с. 71 т.1). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] здійснював погашення кредиту і після збільшення відсоткової ставки за кредитом з 16,08 % до 27,48 в більшому розмірі до грудня 2011 року. У зв*язку з неналежним виконанням відповідачем обов*язків за кредитним договором, станом на 19.07.2012 року виникла заборгованість у розмірі 83796,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 59281, 72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19152,27 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 957,28 грн., пені у розмірі 4405,65 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 14.05.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір застави рухомого майна - автомобіля «Chevrolet», тип ТЗ: легковий універсал,2007 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER], № кузова/шасі KLIUF7561K575266 ( а.с.12-14 т.1) . Відповідно до договору застави Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконавця будь якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Крім того, зобовязання за вказаним договором № PLRLAK05601638 від 14.05.2007 року забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ « А-Банк». Предметом вказаного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником [PERSON] всіх своїх обов'язків за кредитним договором (а.с.7,т.1). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України зобов*язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом статті 1 Закону України «Про заставу», статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов*язань; у силу застави кредитор ( заставодержатель) має право в разі невиконання боржником ( заставодавцем ) зобов*язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави). Згідно із положеннями частин 1,2 статті 20 Закону України «Про заставу» та статті 589 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов*язання забезпеченого заставою, а також уразі, якщо в момент настання терміну виконання зобов*язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до частин 1 та 2 статті 590 ЦК України звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено законом або договором. Застоводержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов*язання не буде виконано у встановлений строк(термін) , якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 24 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжував, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку, згідно із цим Законом. Використання позасудових засобів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач , який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження , зобовязаний до початку процедури звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Оскільки позивач обрав спосіб звернення стягнення за рішенням суду , а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок, обов*язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувала лише після набрання чинності рішенням суду про звернення стягнення не предмет застави. Приймаючи до уваги, що станом на 19.07.2012 року відповідач мав заборгованість за кредитним договором № PLRLAK05601638 від 14.0-5.2007 року у розмірі 83796,92 грн, яка на час розгляду справи судом не погашена, суд вважає, що є законні підстави для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» паро звернення стягнення на предмет застави. Приймаючи рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає, що зустрічні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону з наведених вище підстав. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судовий збір в розмірі 837,97 грн.

Outcome: approved