Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу № Н6-143 від 21.05.1999 року, посвідченого на Харківській товарній біржі та зареєстрованого в КП «Шевченківське БТІ». Вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, оскільки померлий заповіту не залишив. Інші спадкоємці за законом відсутні. Зазначає, що нею подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в строки, визначені законодавством. Після звернення до нотаріуса з приводу оформлення спадщини отримала офіційну відмову в зв'язку з наданням правовстановлюючого документу на нерухоме майно, належне померлому на підставі біржової угоди, яка не посвідчена нотаріально. Зазначає, що 01.01.2004 року вступив у дію Цивільний кодекс України і у відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На теперішній час Цивільний кодекс України передбачає нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а договір фактично був укладений та посвідчений на Харківській товарній біржі, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Такий стан, що склався не з її вини, обмежує її право на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. 04.11.2016 року КП «Шевченківське БТІ» повідомило, що квартира [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № Н6-143 від 21.05.1999 року, який посвідчений на Харківській товарній біржі. На даний час виникла необхідність у визнанні права власності на квартиру з метою подальшого використання за цільовим призначенням. Просить визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Надавши заяву про уточнення позову від 14.12.2016 року, позивач просить визнати договір купівлі-продажу квартири від 21.05.1999 року дійсним та визнати право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позов визнає у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд дійшов наступного. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. У відповідності до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 5 чинного Цивільного Кодексу України встановлено дію актів цивільного законодавства у часі. Так, відповідно до зазначеної норми права акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час виникнення спірних правовідносин, а саме на час укладення вказаних договорів купівлі-продажу, щодо яких позивачем заявлено позов про визнання їх недійсними, діяв Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Отже, до спірних правовідносин, враховуючи положення дії актів цивільного законодавства у часі, повинні застосовуватися норми саме ЦК УРСР (в ред. 1963 року). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу № Н6-143, укладеному 21 травня 1999 року на Харківській товарній біржі [PERSON], [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS], який зареєстрований в КП «Шевченківське БТІ» (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). Положеннями ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті. Після звернення позивача нотаріуса з приводу оформлення спадщини отримано офіційну відмову в зв'язку з наданням правовстановлюючого документу на нерухоме майно, який не посвідчений нотаріально (а.с. 14). Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв до 1 січня 2004 року, договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. В період дії Цивільного кодексу Української РСР на території України діяли біржі, де реєструвалися угоди з нерухомістю, діяльність яких регулювалася Законом України «Про товарну біржу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має на меті надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» ( який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (в редакції 10 грудня 1991 року) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Чинним законодавством України не передбачено такої форми угоди, як біржова. 01.01.2004 року вступив у дію Цивільний кодекс України і у відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На теперішній час Цивільний кодекс України передбачає нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а договір фактично був укладений сторонами та посвідчений на Харківській біржі нерухомості, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Договору купівлі-продажу, зареєстровані товарними біржами без нотаріального посвідчення, не можуть бути прийняті нотаріусами для вчинення нотаріальних дій в якості правовстановлюючого документу на ці об'єкти нерухомого майна. Такий стан склався не з вини позивача, що обмежує його право на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч. 2 ст. 220 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За повідомленнями КП «Шевченківське БТІ» від 04.11.2016 року та від 04.12.2016 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 10, 52). Згідно технічному паспорту власником квартири [ADDRESS] зазначено [PERSON] (а.с. 11, 12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВІ № 193508 від 01.11.2016 року [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], успадкувала квартиру [ADDRESS] (а.с. 13, 51, 53). Згідно інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 72239009 від 04.11.2016 року [PERSON] є власником іншого майна після смерті спадкодавця - квартири [ADDRESS] (а.с. 54). Рішенням виконавчого комітету Безм'ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 12.12.2006 року "Про впорядкування нумерації будинків в населених пунктах Безм'ятежненської сільської ради" затверджено схему розташування об'єктів нерухомості в [ADDRESS], уточнено поштові адреси житлових будинків та нежитлових будівель (а.с. 44-46, 48-50). Згідно інформаційним довідкам зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів після смерті [PERSON], померлого [INFO], приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 16-2016 від 17.03.2016 року, 01.11.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину серії НВІ № 193508, реєстраційний номер: 1128, 14.11.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину серії НВІ № 193543, реєстраційний номер: 1183, заповіти не посвідчувалися, спадкові договори відсутні (а.с. 29 - 32). Відповідно до інформації нотаріуса після смерті [PERSON], померлого [INFO], із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулася спадкоємець за законом [PERSON], дружина спадкодавця, прийнявши спадщину, заява зареєстрована 17.03.2016 року у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 37,, заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини від інших спадкоємців не надходили, інші спадкоємці за законом відсутні, заведено спадкову справу за № 16-2016 від 17.03.2016 року, на ім'я спадкоємця видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВІ № 193508 від 01.11.2016 року, реєстраційний номер: 1128, на квартиру [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВІ № 193543 від 14.11.2016 року, реєстраційний номер: 1183, на недоотриману пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області (а.с.14, 58). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є дружиною спадкодавця [PERSON] (а.с. 7), а також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, оскільки померлий заповіту не залишив. Інші спадкоємці за законом відсутні. У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1957-ХІІ «Про товарну біржу» у ред.. від 15.05.2003 року, біржовий контракт вважається укладеним з моменту його реєстрації на біржі та не підлягає нотаріальному посвідченню, тобто з цього часу відповідачі стали власниками даного будинку, який в подальшому був зареєстрований в Шевченківському МБТІ. Позивач, як добросовісний учасник цивільних правовідносин, повністю виконав угоду, оскільки покупцеві передано гроші за квартиру та вступили у право володіння нерухомістю. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку( квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Тому відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України, даний договір є вчиненим з моменту реєстрації його в органах БТІ. Враховуючи викладене, з метою захисту майнових прав позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: partial