Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), треті особи - [PERSON] (далі - третя особа-1), [PERSON] (далі - третя особа-2), про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16 лютого 1985 року померла її мати - [PERSON] Микитивна та 15 серпня 2008 року помер її батько - [PERSON]. Після смерті її матері батько вдруге одружився на [PERSON]. Під час укладення шлюбу, [PERSON] залишила собі дошлюбне прізвище "Мунька". Після смерті [PERSON], [PERSON] успадкувала його спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами. Позивач та [PERSON] спільно проживали в одному дворі. З 2008 року, у [PERSON] почалися проблеми із здоровям, тому позивач опікувалась нею та виконувала всі побутові роботи. Вони спільно орали городи, садили та збирали вирощене, позивач готувала їжу, ходила в магазин, в аптеку за ліками для [PERSON] Позивач останні 2 роки до смерті [PERSON] проживала з нею спільно і вони були повязані спільним побутом. 21 березня 2017 року [PERSON] померла. Померла заповіту не складала. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами. Позивач подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але не оформила своїх спадкових прав у зв'язку з тим, що факт постійного проживання із спадкодавцем можна встановити лише через суд. На підставі викладеного позивач просила встановити факт її постійного проживання однією сім'єю з [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 6 листопада 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] (далі - третя особа-3). У судове засідання сторони не зявилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона наполягала на задоволенні позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 36). Відповідач надіслав лист, в якому просив розглянути справу за відсутності його представника, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду (а.с. 35). Третя особа-1, який є рідним братом позивача, третя особа-2, який є двоюрідним братом [PERSON], третя особа-3, яка є дочкою позивача, надіслали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили справу розглядати без їх участі (а.с. 23, 39, 46). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (виданого повторно) від 26 вересня 2017 року серії І-СР № 251597 (а.с. 13) та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 17 серпня 1974 року серії І-СР № 275639, згідно з яким її дівоче прізвище "Макаренко" змінено на шлюбне прізвище "Віткалова" (а.с. 19). 16 лютого 1985 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (виданого повторно) від 3 жовтня 2017 року серії І-СР № 313351 (а.с. 11). 19 березня 1991 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу від 19 березня 1991 року серії ІІ-СР № 258228 (а.с. 18). 15 серпня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (виданого повторно) від 3 жовтня 2017 року (а.с. 12). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 квітня 2009 року серії ВМС № 728081 (а.с. 17). 21 березня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 березня 2017 року серії І-СР № 301163 (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, заповіту остання не складала. Згідно з копією довідки Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 29 вересня 2017 року № 5528 позивач, яка проживає за адресою: [INFO], спільно проживала з померлою 21 березня 2017 року [PERSON] протягом 5 років і вони були пов'язані спільним побутом (а.с. 16). Крім того факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON], а саме з січня 2012 року по 21 березня 2017 року (день смерті) підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], про що подали до суду відповідні заяви (а.с. 37, 38). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2017 року (вих. № 1284-01/16) (а.с. 41), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 30), позивач та третя особа-3 зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 42, 43). Разом з тим, позивач не може оформити паво власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Центральна, 2, смт. Чорнобай, Черкаська область, оскільки потрібно встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, а це можливо лише в судовому порядку. Водночас судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 20-22). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 21 березня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Пуктом 23 цієї постанови передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця встановленого юридичного факту її постійного проживання із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідача, визнання позову третіми особами, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved