Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути зі [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], проживає: 51939, м.Камянське, вул. Харківська 45-15, на користь [PERSON] міського центру зайнятості (р/р 37179002003017 в ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, ЄДРПОУ 20299857, адреса знаходження: 51931, м. Камянське, вул. Медична, 6) кошти виплачені, як допомога по безробіттю у розмірі 9896,42грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на обліку в [PERSON] міському центру зайнятості в період з 01.07.2015 р. по 04.07.2016 р. перебувала безробітна [PERSON]О Наказом центру зайнятості від 01.07.2015 р. відповідачу було надано статус безробітної та наказом призначено допомогу по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітнім підприємницької діяльності з 08.07.2015 р. по 01.07.2016 р. Наказом центру зайнятості від 04.07.2016 р. припинено виплату допомоги по безробіттю. На підстави перевірки обгрунтованності призначення та виплати матеріального забезпечення по безробіттю та згідно з даними звірки, стало відомо, що відповідач у період перебування на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості знаходилась у трудових відносинах з ПАТ КБ "Приватбанк". Тобто в період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач отримувала виплати по безробіттю та одночасно перебувала у трудових правовідносинах з ПАТ КБ "Приватбанк" про що не повідомляла центр зайнятості. Таким чином відповідач приховала факт свого працевлаштування і при цьому отримувала державну допомогу по безробіттю. Розмір нарахованої допомоги по безробіттю відповідачу в період з 08.07.2015 р. по 02.07.2016 р. становить 9896,42 грн. З цих підстав 17.11.2016 року центром зайнятості відповідачу направлена претензія № 2796, якою пропонувалось добровільно повернути виплачені кошти у встановленому порядку в 15-денний термін, яка до теперішнього часу відповідачем не виконана. 22 січня 2017 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі та постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не зявилися, представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомила, відзиву не подала, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлена належним чином. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на імя директора Дніпродзержинського міського центру зайнятості [PERSON] від [PERSON] надійшла заява від 01.07.2015 року про надання їй статусу безробітної, де відповідачем зазначено обставини відсутності роботи, допомог чи інших видів грошового забезпечення при поданні вказаної заяви (а.с.8). Відповідно до персональної картки № 046015070100014 [PERSON]. присвоєно статус безробітної з 01.07.2015 р. (а.с. 5-7). Згідно з заявою [PERSON] до Центру зайнятості м. Дніпродзержинська, остання просила перераховувати кошти на її поточний рахунок у ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 18). Витягом із наказів про прийняття рішення відносно [PERSON] від 04.07.2016 року, підтверджуються обставини перебування [PERSON] як безробітної на обліку в [PERSON] міському центру зайнятості в період з 01.07.2015 р. по 04.07.2016 р. (а.с. 9-11). Відповідно до Наказів ПАТ КБ "Приватбанк" від 09.07.2014 року і від 15.02.2016 року (а.с. 12-13), довідки про доходи ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 14), [PERSON] міського центру зайнятості № 33 від 12.10.2016 року (а.с. 15-16) та Протоколу засідання робочої групи зпитань розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення КМЦЗ № 16 від 21.10.2016 року (а.с. 17), виявлено, що під час перебування на обліку в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості [PERSON] була працевлаштована на посаді касира міні-відділення ПАТ КБ "Приватбанк" та 15.02.2016 року звільнена за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з розрахунку по Персональній картці від 11.12.2017 року, [PERSON] отримувала допомогу по безробіттю до 29.07.2016 року на загальну суму 9896,42 грн. (а.с. 20). Відповідно до ст. 36 Закон України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, мають право на судовий захист своїх прав. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні (далі - реєстрація), проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування. Під час реєстрації кожна особа ознайомлена з памяткою безробітного, де чітко зазначено, що безробітній під час одержання допомоги по безробіттю зобовязаний своєчасно подавати центру зайнятості відомості про обставини, що впливають на умови виплати їх матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Як вбачається з матеріалів позову, відповідач [PERSON] була попереджена під підпис, що у разі отримання інших видів доходу або її працевлаштування вона повинна повідомляти такі обставини центру зайнятості, що впливає на виплату допомоги. Враховуючи викладене, судом було достовірно встановлено та підтверджено доказами, що відповідачем внаслідок надміру отриманої державної допомоги по безробіттю, державі заподіяно шкоду на суму виплаченої їй допомоги в розмірі 9896,42 грн., яка не відшкодована в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість, законність та доведеність позовних вимог, в зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З огляду на те, що з боку відповідача наявна недобросовісність набуття грошової державної допомоги, суд приходить до висновку, що з неї на користь позивача необхідно стягнути виплачену їй суму допомоги у розмірі 9896,42 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved