Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник заявника адвокат Гринчишин І. Я. в інтересах довірительки [PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення належності правовстановлюючих документів. Обґрунтовуючи заявлені вимоги покликається на те, що з 1975 року до 2009 року перебувала у незареєстрованих шлюбних відносинах з [PERSON] , 1947 року народження, який помер у 2009 році. За час спільного проживання заявниці [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 186690, в якому прізвище заявниці вказано як « [PERSON] ». Заявниця вважає, що така помилка виникла через те, що посадові особи Настащинської сільської ради, які видали Державний акт, помилково вважали, що [PERSON] перебувала в зареєсрованому шлюбі з [PERSON] та взяла його прізвище. Просить встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 186690 дійсно належиь їй - [PERSON] , [INFO] . За таких умов заявниця [PERSON] не може вчиняти цивільні правочини щодо розпорядження її землею, оскільки прізвище в Державному акті не співпадає з прізвищем у паспорті та інших документах. Відповідні обставини зумовили необхідність звернення до суду. Розгляд справи проведено за відсутності заявника та заінтересованої особи Бурштинської міської ради, з огляду на подання такими заяв про розгляд справи у їх відсутності. Заявниця заявлені вимоги підтримує, просить задоволити (а. с. 20), представник зацікавленої особи вимоги заявника визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а. с. 19). 2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю від 12 березня 2003 року, серії Р1 № 186690, який виданий головою Насташинської сільської Ради народних депутатів І. Содомою, помилково зазначено, що він виданий ім`я « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] » (а. с. 7-8). Копією паспорта громадянина України від 12 листопада 2002 року, серії [NUMBER] , виданого Бурштинським ВМ УМВС України в Івано-Франківській області підтверджується, що він виданий на ім`я " [PERSON] ", де прізвище заявниці зазначено як " [PERSON] " (а. с. 3). Відповідно до копії заповіту від 28 листопада 2017 року, посвідченого сільським головою Насташинської сільської ради І. Драгун, внесеного в реєстрі за № 55, прізвище заявниці зазначено як " [PERSON] " (а. с. 6). Згідно з копією довідки від 13 липня 2021 року № 216, виданої Насташинським старостинським округом Бурштинської міської ради підтверджується те, що заявниця [PERSON] , 1944 року народження проживала у цивільному шлюбі з 1975 року разом із [PERSON] , 1947 року народження, який помер у 2009 році (а. с. 4). 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час, факт належності правовстановлюючого документа знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Враховуючи те, що дані у Державному акті на право приватної власності на землю не збігаються з даними, зазначеними у паспорті та заповіті заявниці лише в частині прізвища, записано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », поза розумним сумнівом слід встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю від 12 березня 2003 року, серії Р1 № 186690, який виданий Насташинською сільською Радою народних депутатів належить саме заявниці - [PERSON] . Таким чином, аналізуючи надані докази у їх сукупності, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки судом установлено, що « [PERSON] » та « [PERSON] » - одна і та ж особа.

Outcome: approved