Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою про видачу обмежувального припису в порядку ст.350-4 ЦПК України, разом з заявою [PERSON] надала заяву про залучення до участі у справі перекладача: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що вони з [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано 04.04.1984 року. Від шлюбу народилась донька, [PERSON] , яка померла в 2004 році. В 2001 році [PERSON] повернувся проживати до квартири колишньої дружини, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований і проживає по теперішній час. Разом із заявником проживають співвласники квартири: рідна донька заявника від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та її син (онук заявниці) - [PERSON] , [INFO] . Квартира належить на праві приватної власності заявнику - 2/4, донці з онуком - по ј частині у кожного. [PERSON] права власності на квартиру не має. Заявниця з донькою проживають в спільній кімнаті, [PERSON] та онук займають по одній окремій кімнаті кожен. Як вказує заявниця, кімнати, в яких проживають власники (заявниця з донькою та онук) - мають внутрішні замки та зачиняються на ніч із середини. З 2013 року [PERSON] постійно вчиняє домашні сварки з заявницею, б`є, нецензурно лається, погрожує вбити та спалити квартиру, кидається з столовим ножем, створює умови, непридатні для нормального життя та тягне за собою постійне очікування та побоювання обіцяного фізичного впливу (особливо під час нічного сну), яке суттєво впливає на якість життя, погіршуючи його, що призводить до розладу здоров`я заявниці. Зазначає, що вказані протиправні дії [PERSON] вчиняє періодично переважно в стані алкогольного сп`яніння, яке стається майже кожного дня. Також [PERSON] постійно запрошує до себе осіб в стані алкогольного сп`яніння або доходить та стану разом з ними вже в квартирі. Як зазначає заявниця, [PERSON] неодноразово погрожував насильством відносно її онука. Зазначає, що агресія [PERSON] направлена здебільшого на заявницю, як на колишню дружину та в силу того, що заявниця теж знаходиться на пенсії та перебуває вдома. Викладені обставини суттєво знижують якість життя заявниці, негативно впливають на стан її здоров`я, призводять до загострення хронічних захворювань, появи депресії, тривоги, вимагають постійного нагляду лікаря, прийому ліків та обстеження, на що витрачаються кошти. Також зазначає, що [PERSON] систематично завдає тілесні ушкодження заявниці, щодо неправомірних дій [PERSON] неодноразово викликалась патрульна поліція та складались протоколи за правопорушення, які розглядайсь Київським районним судом м. Харкова. За вказаних обставин, заявниця звернулась до суду з вимогою про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала вимоги та обставини, викладені в заяві, просила задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в цій заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Приймаючи до уваги термінові строки розгляду заяв вказаної категорії, суд вважає за необхідне провести розгляд заяви за відсутністю заінтересованої особи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, перевіривши доводи, викладені заявником в обґрунтування викладених вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви з огляду на наступне. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , [INFO] року. Згідно довідки з Реєстру територіальної громади у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить ј частина квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд повинен встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2016 року по справі № 640/77/16-п провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року по справі № 640/219/16-п [PERSON] оголошено усне зауваження у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, провадження по справі закрито. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 року по справі № 640/4990/16-п провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2018 року по справі № 640/2732/18 [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП обмежившись усним зауваженням. В матеріалах справи міститься копія офіційного попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім`ї, відповідно до якого [PERSON] 25.01.2018 року отримав офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім`ї у зв`язку із вчиненням насильства у відношенні своєї жінки [PERSON] . Також, з матеріалів справи вбачається, що відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12019220490002538 від 31.05.2019 року. Вказане кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] передано до Київського районного суду м. Харкова. Згідно ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання(перебування)особи,яка постраждала від домашнього насильства. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. Судом перевірено та встановлено наявність ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, у зв`язку з чим є необхідність у видачі обмежувального припису, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в частині встановлення заборони [PERSON] перебувати в місці спільного перебування з [PERSON] за адресами: [ADDRESS]. Разом з тим, на час звернення заявниці до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що сторони проживають в окремих кімнатах, вказаний порядок був встановлений між сторонами. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що заявниця будучи співвласником житла зверталася до суду з позовною заявою про виселення [PERSON] з займаної квартири чи про визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. За таких обставин, приймаючи до уваги, що ухвалення судового рішення про видачу обмежувального напису не може замінювати встановлений чинним законодавством порядок виселення особи з житлового приміщення чи зняття її з реєстрації місця проживання, суд приходить до висновку про передчасність заявлених вимог в частині встановлення заборони [PERSON] перебувати в місці постійного проживання з [PERSON] та наближатись до неї на відстань 50 м, оскільки наявність не вирішення вищенаведених обставин позбавляє суд встановити обмеження в цій частині. Окрім цього, суд роз`яснює [PERSON] її право звернутися до суду з відповідним позовом до [PERSON] обравши відповідний спосіб за захистом майнових прав (усунення перешкод у праві власності/користуванні житловим приміщення). Згідно із ч. 4ст. 3506 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial