Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, де просить стягнути заборгованість по квартирній платі у сумі 2037, 60 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що КП «Житлогосп» є балансоутримувачем житлових будинків м. Олександрії та надає населенню послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач зареєстрований та мешкає в квартирі [ADDRESS]. Між ними та [PERSON] виникли цивільні права та обов'язки, про що свідчить відкритий особистий рахунок оформлений на ім'я відповідача № [NUMBER]. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово - комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.205 ЦК України, правочин для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Від споживача до КП «Житлогосп» не надходило письмової заяви про ненадання послуг. Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідків його недійсності, крім випадків встановлених законом. Не виконуючи свої зобов'язання по оплаті за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, відповідач ставить підприємство в скрутне матеріальне становище. Крім того, в грудня 2013 року КП «Житлогосп» звернулось із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані житлово - комунальні послуги, але ухвалою суду від 17.01.2014 року було відмовлено у прийнятті заяви, так як із наданих до суду документів вбачався спір про право. Посилається на ст., ст. 202, 205, 206, 218, 509, 525, 526, 530 ЦК України, ст., ст. 66, 67, 68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» просить його вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 18.09.2014 року до участі у справі було залучено в якості співвідповідачів - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.84). Позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] на розгляд справи не явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, де вказав, що позовні вимоги підтримує, а відповідачі клопотання - про здійснення розгляду справи за їх відсутності. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність не з'явившихся осіб. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та представник відповідача позовні вимоги не визнають, надали письмове заперечення на позов. Посилаються на те, що між ними та КП «Житлогосп» не укладено договору на надання комунальних послуг, а згідно рішення Олександрійської міської ради від 23.11.2010 року за № 29, в термін до 01.01.2011 року такий договір повинен був бути укладений між сторонами. Часткова оплата ними послуг, не означає визнання ними позову чи підтвердження отримання цих послуг. Позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються не в повному обсязі та неналежної якості, але звернень з заявами по цьому питанню до КП «Житлогосп» не було, актів - претензій не складалось. Суд, дослідивши матеріали справи зазначає, що суд розглядає цивільні справи відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. За визначенням, наданим у ст. 1 Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (ст. 3). Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач є балансоутримувачем житлового будинку та надає послуги по обслуговуванню будинків та прибудинкових територій, згідно рішення Олександрійської міської ради № 29 від 23.11.2010 року (а.с.6). Відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 80) та на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER], а тому вони є споживачами комунальних послуг. Згідно наданого позивачем розрахунку мається заборгованість за надані комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2010 по 31.01.2014 року в розмірі 2 037,60 грн.. Обов'язок нести витрати, пов'язані з утриманням майна, до яких, зокрема відносяться витрати, що пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей, передбачено - Законом України „Про житлово-комунальні послуги", що набув чинності з 1 січня 2005 року, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року ( із змінами). Цими ж нормативно-правовими актами на позивача, як виконавця послуг, покладено обов'язок щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій /прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, вивезення побутових відходів тощо/. Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладеного договору, оплата наданих послуг є обов'язком споживача. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що 07.10.2011 року позивачем був складений письмовий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 67), але відповідачкою [PERSON] він був отриманий 31.07.2014 року. Однак позивач надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а відповідач користується зазначеними послугами. Так, згідно структури тарифів на послуги по КП "Житлогосп" та звіту про виконану роботу за період 01.10.2011- 31.01.2014 років на утримання будинку та прибудинкової території по адресу: [ADDRESS], надані послуги: - технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем електропостачання, освітлення місць загального користування; - теплопостачання; - водопостачання та водовідведення, зливної каналізації, - обслуговування димовентиляційних каналів; - прибирання при будинкової території, вивезення та утилізація твердих побутових відходів і негабаритних відходів; поточний ремонт під'їздів; - витрати на дезінсекцію.(а.с. 9, 10). Відповідачі частково виконували свій обов'язок по оплаті послуг з утримання вищевказаного будинку та прибудинкової території, оскільки оплачували їх в сумі 31,15 грн. (а.с.11), але посилаються на те, що надані їм послуги були неналежної якості. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» у разі відсутності житлово-комунальних послуг, неналежного їх надання споживач має право викликати представника виконавця для складення та підписання акта - претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця, скріплюється їх підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача надається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Доказів, передбачених законом щодо ненадання послуг, або неякісного надання послуг, а саме актів-претензій, які є підставою для перерахунку платежів, відповідачами та їх представником не надано. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, відповідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року з наступними змінами та доповненнями, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки відповідач отримує послуги з утримання будинку та прибудинкової території, між ним та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, про що свідчить особовий рахунок відкритий на ім'я відповідача [PERSON] № [NUMBER]. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, споживачі, відповідно до ч.3 п.5 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 року зобов'язані оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, але даного зобов'язання не виконують належним чином. Станом на 01.12.2013 року утворилась заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, тому суд стягує солідарно з відповідачів на користь позивача 2 037,60 грн. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідачів на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі по 60,90 грн. з кожного.

Outcome: approved