Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 06 листопада 2006 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] . На теперішній час шлюб між сторонами справи розірвано. Позивач стверджувала, що на цей час донька мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] [PERSON] вказував на те, що у нього також є неповнолітня донька [PERSON] , якій він надає утримання. Покликаючись на наведені обставини та наголошуючи на спільному обов`язку батьків надавати утримання дитині, [PERSON] просив суд частково задовольнити позов [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. У ході розгляду справи судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої доньки відповідача [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги свого довірителя з мотивів, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. 06 листопада 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1032. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] (а. с. 6). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2012 року у справі №2-3534/12 шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 5). Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] залишилася мешкати з матір`ю. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] працевлаштований у ТОВ "ГЕЦЕ Україна", за період з січня до травня 2020 року він отримав дохід у сумі 582658,22 грн. На утриманні відповідача перебуває також його неповнолітня донька [PERSON] . Стан здоров`я [PERSON] не перешкоджає його працевлаштуванню та не виключає можливості надання ним утримання малолітній доньці [PERSON] . Відповідачем не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають інші непрацездатні особи, окрім доньки [PERSON] . Наведені обставини беруться до уваги судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Водночас високий заробіток (дохід) платника аліментів не може слугувати підставою для зменшення частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , має становити 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] [INFO] , тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи 07 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн в дохід держави. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial