Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "СКБ Укрелектромаш", в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 49 770, 98 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 20 березня 2013 року по 23 серпня 2019 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "СКБ Укрелектромаш". За цей час ТОВ "СКБ Укрелектромаш" [PERSON] була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 49 770, 98 грн. 02.08.2019 року [PERSON] подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. 23.08.2019 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням, однак в день звільнення ТОВ "СКБ Укрелектромаш" не було здійснено виплату належних [PERSON] коштів. Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.11.2019 року відкрито провадження у справі У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ТОВ "СКБ Укрелектромаш" в судове засідання повторно представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] з 20 березня 2013 року по 23 серпня 2019 року працював у ТОВ "СКБ Укрелектромаш" на посаді модельника, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] . З копій розрахункових листків за період з лютого 2019 року по серпень 2019 року, виданих ТОВ "СКБ Укрелектромаш" [PERSON]. , вбачається, що відповідачу було нараховано 49 770, 98 грн. заробітної плати. Згідно копії довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 30.09.2019 року № JQI97538GEE363QV, за період з з лютого 2019 року по серпень 2019 року ТОВ "СКБ Укрелектромаш" на картку [PERSON] перерахована заробітна плата у розмірі 3800грн. Таким чином, між сторонами виникли трудові правовідносини, порушення трудових прав [PERSON] зумовило його звернення до суду, спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України. Приписами ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно приписів ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Верховний Суд України у постанові від 21.11.2011 року зазначив, що, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У відповідності до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (далі - Порядок № 100), зазначений Порядок застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. З урахуванням аналізу положень п. 2 Порядку № 100, суд зазначає, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У відповідності до роз`яснень, викладених у абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння й сплата прибуткового податку, інших обов`язкових платежів з громадян, є обов`язком роботодавця та працівника. Враховуючи, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства, не провів остаточного розрахунку із позивачем під час його звільнення та не виплатив [PERSON] нараховану заробітну плату, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка станом на 30.01.2020 року складає 49 770, 98 грн. Також суд зазначає, що закон прямо покладає на підприємство, установу, органі\-зацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Враховуючи доведеність в межах даної справи невиплату позивачеві у день звільнення всіх сум, що належать йому від ТОВ "СКБ Укрелектромаш", суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ "СКБ Укрелектромаш" на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.08.2019 року по 30.01.2020 року. Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне. Враховуючи, що позивача звільнено 23.08.2019 року, при розрахунку середнього заробітку повинна бути врахована сума отриманого ним доходу за червень, липень 2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, заробітна плата позивача за червень 2019 року склала 8348,75грн., за липень 2019 року - 8020,02грн. За вказаний період позивачем відпрацьовано 41 день. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача склала 399,23грн. ((8348,75грн. + 8020,02грн.)/41день). Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 № 78/0/206-18 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік" та листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 № 1133/0/206-19 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік" кількість робочого часу, який позивач повинен був відпрацювати за період з 24.08.2019 року по 30.01.2020 року складає 109 робочих днів. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.08.2019 року по 30.01.2020 року у розмірі 43516,07 грн. (399,23 грн.* 109 днів). Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати, судовий збір у сумі 768,40грн. підлягає стягненню з ТОВ "СКБ Укрелектромаш" на користь держави. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено 768,40грн. судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць

Outcome: approved