Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

09 грудня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати договір купівлі-продажу мобільного телефону IPhone X, 128 ГБ , білого кольору ІМЕІ [NUMBER] від 19.10.2019 року, укладений між нею та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 21 020 (двадцять одну тисячу двадцять) гривень 50 копійок, сплачеої за товар суми. Стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди. В обґрунтування свого позову посилається на те, що [INFO] вона звернулась до магазину « [INFO]», який знаходиться на Старосінній площі м. Одеси в «Цифрове містечко» з метою придбання мобільного телефону. Про існування цього магазину їй стало відомо зі сторінки у соціальній мережі « Інстаграм » за посиланням « [INFO] », на якій розміщено оголошення щодо продажу нових та уживаних мобільних телефонів марки « Apple ». Оскільки на той час вона мала бажання замінити свій мобільний телефон на більш новий, вона зв`язалась з представником цього магазину через соціальну мережу та приїхала до цього магазину. Також, під час спілкування їй було повідомлено про можливість обміну старого телефону на новий з відповідною доплатою. Зазначає, що первісно вона мала намір придбати мобільний телефон марки «Apple», а саме IPhone 8 або IPhone 8 + , однак під час візиту до магазину продавцем [PERSON] їй було запропоновано іншу модель телефону цієї марки, а саме IPhone X. Вказана модель телефону їй сподобалась більше, та вона погодилась на її придбання. Вартість даного телефону становила 850 дол. США. що за курсом НБУ станом на 19.10.2019 року становило 21 020 грн. 50 коп. Позивач стверджує, що у приміщенні вказаного магазину продавцем [PERSON] було оглянуто її телефон марки «Apple» IPhone 7, 128 ГБ . золотистого кольору та оцінено його у 250 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.10.2019 року становило 6 182 грн 50 коп. Решту коштів було передано в такому порядку: 500 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.10.2019 року становило 12 365 грн. передано в іноземній валюті, та 100 дол. США. що за курсом НБУ станом на 19.10.2019 року становило 2 473 грн. передано в національній валюті, з них 1780 грн. готівкою та 700 грн. перераховано на картковий рахунок [PERSON] . Позивач стверджує, що під час здійснення купівлі-продажу мобільного телефону до магазину прийшов сам власник [PERSON] , який також прийняв участь у продажі вказаного мобільного телефону. В свою чергу, нею в рахунок оплати нового телефону разом із своїм старим телефоном було передано коробку з усіма комплектуючими до нього. Телефон, який вона придбала. було запаковано, а тому підстав сумніватися в його стані (новий) не було. На підтвердження факту придбання вказаного телефону їй було видано гарантійний талон із зазначенням марки телефону, дати придбання, гарантійного строку та відтиском печатки ФОП [PERSON] . Однак, як з`ясувалось пізніше, телефон, який вона придбала, є краденим. Так, 04.11.2019 року до неї додому приїхали працівники поліції з ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року по справі № 947/26526/19 провадження № 1-кс/947/14703/19 про тимчасовий доступ до мобільного телефону з можливістю його вилучення в рамках кримінального провадження № 12019161480002068 від 15.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та повідомили, що придбаний нею телефон є викраденим у [PERSON] . На підставі вказаної ухвали суду, працівником поліції було складено Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 04.11.2019 року та Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді та, як наслідок, вилучено придбаний мобільний телефон. Після вилучення в неї вказаного мобільного телефону, вона повідомила працівникам поліції де саме його придбала. Разом із працівниками поліції приїхала до магазину « [INFO]», який знаходиться на Старосінній площі м. Одеси в «Цифрове містечко» за для з`ясування обставин продажу краденого мобільного телефону. Так, власником магазину [PERSON] було повідомлено, що він придбав його у свого знайомого [PERSON] , з яким співпрацює кілька років. [PERSON] повідомив, що перевірив товар та, впевнившись у його походженні, прийняв та виставив на продаж у власному магазині. [PERSON] також підтвердив, що вона придбала цей мобільний телефон саме у нього в магазині та розрахувалась за нього як описано вище. Після всіх подій, вона зверталась до [PERSON] з проханням розірвати укладений між ними в усній формі договір купівлі-продажу мобільного телефону та повернути сплачені кошти та її старий телефон, однак він відмовив, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 10 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в прядку спрощеного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача Фізичної особи-підприємця [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що вона придбав у ФОП [PERSON] мобільний телефон IPhone X, 128 ГБ . білого кольору ІМЕІ [NUMBER] за ціною 21 020, 50 гривень, однак товар виявився краденим. Оскільки відповідач не погодився повернути їй кошти за вказаний товар, позивач звернулася до суду з даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що 14.10.2019 року до ЧЧ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від громадянина [PERSON] , [INFO] про те, що невстановлена особа, перебуваючи у офісному приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період часу з 02.10.2019 року по 14.10.2019 року, таємно, шляхом вільного доступу з шухляди столу потерпілого викрала належний останньому мобільний телефон марки «Айфон ИксЕр» 128 гб, ІМЕІ [NUMBER] , в корпусі білого кольору, чим нанесла заявникові матеріальний збиток в сумі 21999 гривень, ЖЕО 19114. В ході досудового розслідування встановлено, що в мобільному телефоні «Айфон ИксЕр» ІМЕІ [NUMBER] знаходиться сім карта мобільного оператора із номером [NUMBER] . В ході опрацювання інформаційних баз МВС України встановлено, що номером телефону [NUMBER] користується громадянка [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, а також той факт, що викрадене майно, а саме мобільний телефон «Айфон ИксЕр» ІМЕІ [NUMBER] , перебував у володінні [PERSON] , виникла необхідність в тимчасовому доступі, в зв`язку з чим, сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року, справа № 947/26526/19, клопотання слідчого СВ Таїровсьокого ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНПУ в Одеській області було задоволено. Надано тимчасовий доступ до мобільного телефону Айфон ИксЕр» ІМЕІ [NUMBER] , з можливістю його вилучення слідчому СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНПУ в Одеській області [PERSON] та/або слідчому групи слідчих, оперуповноваженому ВКП Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНПУ в Одеській області Акішенку Владиславу Юрійовичу, з можливістю вилучення у [PERSON] , мобільного телефону Айфон ИксЕр» ІМЕІ [NUMBER] . 04 листопада 2019 року слідчим СВ Таїровсьокого ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНПУ в Одеській області складено протокол тимчасового доступу до речей і документів, а також складено опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, а саме мобільного телефону Айфон ИксЕр» ІМЕІ [NUMBER] . В цей же день, 04 листопада 2019 року, постановою слідчого СВ Таїровсьокого ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНПУ було залучено до участі в досудовому розслідуванні за кримінальним провадженням за № 12019161480002068, відомості по якому внесені до ЄРДР 15.10.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як потерпілого [PERSON] , [INFO] . Після чого [PERSON] було допитано в якості потерпілої, про що слідчим складено відповідний протокол. Також в якості свідка було допитано й самого [PERSON] та відповідно до протоколу допиту свідка він надав наступні пояснення: «приблизно протягом останніх трьох років він здійснює фінансово господарську діяльність як ФОП, основним видом діяльності являється продаж та сервіс телекомунікаційної техніки. Свою господарську діяльність він здійснює в орендованому приміщенні магазину « [INFO] » що розташований за адресою: [ADDRESS] торгівельний павільйон [NUMBER] який реалізує мобільні телефони та аксесуари до них. [INFO] до приміщення магазину « [INFO] » зайшов його знайомий на ім`я [PERSON] , з яким знайомий протягом останніх трьох років використовує мобільний телефон м.т. [NUMBER] та запропонував придбати в нього мобільний телефон марки «Айфон» модель «Иксер» білого кольору, ІМЕІ [NUMBER] за 800 доларів США. Мобільний телефон було запаковано заводським способом (коробка була в рідній плівці), у нього не виникло ніяких підозр щодо походження вищевказаного мобільного телефону, який придбав та в подальшому виставив на продаж в магазині. Після того, як він придбав у [PERSON] мобільний телефон, він чи хтось із хлопців здійснили запис в журнал де вказали його ІМЕІ та після чого виставили на продаж. 19.10.2019 року в магазин прийшла раніше не знайома жінка, яка зацікавилась вищевказаним мобільним телефоном, та запитала чи можна придбати вказаний телефон, на що він надав свою згоду та вказав на те, що вартість мобільного телефону складає 850 доларів США. Жінка, запропонувала йому, свій старий мобільний телефон марки «Айфон 7» золотого кольору та 600 доларів США, на що він погодився, та продав жінці мобільний телефон марки «Айфон» модель «Иксер» білого кольору, ІМЕІ [NUMBER] , який раніше йому продав [PERSON] [INFO] в магазин прийшли співробітники поліції та повідомили, що мобільний телефон марки «Айфон» модель «Иксер» білого кольору ІМЕІ [NUMBER] , є викраденим майном у іншої особи. За вимогою співробітників поліції він повідомив всю наявну інформацію щодо особи яка йому вищевказаний телефон продала». Однією із засад цивільного судочинства проголошено свободу договору (ст. 3 ЦК). Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі товарів мають право на державний захист своїх прав; гарантований рівень споживання; належну якість товарів і торговельного обслуговування; безпеку товарів; необхідну, доступну та достовірну інформацію про кількість, якість і асортимент товарів; відшкодування збитків, завданих товарами неналежної якості, а також шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров`я людей товарами; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання у громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частина 1 ст. 6 передбачає, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч.1, 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним нормативним актом, що регламентує відносини між споживачем та виробником/продавцем, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до ч.14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що позивач не надала належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, а саме: не надано доказів придбання товару у відповідача (квитанцій, ордерів, чеків, договорів, і т.п.) та жодних доказів, які могли б підтвердити розмір грошової суми, сплаченої позивачем відповідачеві. Згідно вимог статей 638,639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 1 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Пунктом 11 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Вимоги споживача щодо лікарських засобів та виробів медичного призначення розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, передбаченого Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а щодо технічно складних побутових товарів - після пред`явлення розрахункового документа, передбаченого Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", та технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Розрахунковий документ має бути виданий або створений в електронній формі не пізніше моменту передачі товару (послуги). У разі втрати споживачем технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, їх відновлення здійснюється у порядку, визначеному законодавством. В порушення вимог вказаного Закону, на який вона посилається як на підставу своїх вимог, позивач не надала суду будь-якого підтвердження вчинення правочину з відповідачем - квитанції, чеку тощо, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості пересвідчитись у правомірності вимог щодо стягнення з відповідача визначеної позивачем грошової суми. Докази, надані позивачем, а саме протокол допиту свідка та гарантійний талон на товар суд не може взяти до уваги, оскільки вказані свідчення не підтверджують обставин того, що саме між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу роздрібної торгівлі мобільного телефону IPhone X, 128 ГБ . білого кольору ІМЕІ [NUMBER] та не дають можливість встановити реальну грошову суму, яка була передана. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Outcome: dismissed