Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 31.03.2010 р. померла [PERSON], яка позивачу доводилася бабусею, оскільки була матір'ю [PERSON] - батька позивача. Спадкодавцю належали житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою : м. Павлоград вул. Петровського,107. Позивач зазначає, що на момент відкриття спадщини її батько помер, тому вона, як спадкоємець за законом після померлої бабусі, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем є відповідач [PERSON], який спадкодавцю доводився онуком, оскільки його батько - [PERSON], який помер 20.01.2013р. був також сином [PERSON] Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутністю доказів родинного зв'язку з померлою. Тому просить встановити факт того, що позивач є онукою [PERSON], визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за вищевказаною адресою в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 березня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.5/. Позивач є рідною донькою [PERSON], який помер 27.03.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про шлюб позивача щодо зміни прізвища позивача з "Іващенко" на "Хасанова" /а.с.6,7,11/. [PERSON] була рідною матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] /а.с.8/, де матір'ю останнього записана [PERSON], а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу щодо зміни прізвища [PERSON] на "Головіна" /а.с.9/; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо зміни прізвища [PERSON] на "Ямнюк" /а.с.10/. Зазначене свідчить про те, що позивач доводилася померлій [PERSON] рідною онукою, тому позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Доводи відповідача щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині є безпідставними та необгрунтованими і зводяться до суб'єктивного невизнання позивача онукою спадкодавця. Батько відповідача [PERSON] - [PERSON], який помер 20 січня 2013 року доводився рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON] /а.с.33,34/. Як вбачається з копії спадкової справи, після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулися два спадкоємця - позивач за правом представлення, як донька померлого сина спадкодавця [PERSON], та син померлої, батько відповідача - [PERSON]. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів на спадкове майно та відсутністю документів, які підтверджують родинний зв'язок з померлою /а.с.69-79/. Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу, з копії якої вбачається, що останній на випадок своєї смерті заповідав все своє майно своєму сину - відповідачу [PERSON], який звернувся з заявою про прийняття спадщини /а.с.53-60/. Як вбачається з довідки КП "Павлоградське міжміське БТІ", право власності на будинок №107 по вул.Петровського у м.Павлограді було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 06.07.1998 року Першою Павлоградською ДНК р.н. №2-476 та свідоцтва про право власності, посвідченого 06.07.1998 року Першою Павлоградською ДНК р.№474 /а.с.49/. На підставі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,072 га для обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: м.Павлоград, вул.Петровського, 107 /а.с.51/. Розпорядженням міського голови м.Павлограда від 17 лютого 2016 року «Про зміну назв вулиць та провулків міста Павлограда» було змінено назву вул.Петровського на вул.Національна. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки на час відкриття спадщини батько позивача помер, позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за правом представлення. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом і викає з моменту його державної реєстрації. Оскільки позивач є одним з двох спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON], яка була власником житлового будинку та земельної ділянки, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Доводи відповідача щодо незгоди з тим, що позивач має право на спадщину за правом представлення після смерті бабусі є безпідставними та зводяться до суб'єктивного невірного тлумачення норми ст. 1266 ЦК України.

Outcome: approved