Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов`язати військову частину [NUMBER] поновити його на квартирному обліку для поліпшення житлових умов на почергове отримання житлового приміщення за останнім місцем проходження служби, як звільненого з лав ЗС України за станом здоров`я з 21.11.2016 року. Свої вимоги мотивував тим, що він проходить службу у Збройних Силах України з 01 серпня 1994 року та з 15 січня 2007 року перебував на квартирному обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов. Протягом проходження служби він не був забезпечений житлом чи грошовою компенсацією, участь у приватизації не брав. 14.06.2016 року наказом командира військової частини [NUMBER] його виключено зі списків особового складу частини та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . Відповідно до протоколу № 66 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 21.11.2016 року знято з квартирного обліку, як такого, що переведений до нового місця служби. Про прийняте рішення не повідомлено. 27.01.2016 року наказом командира військової частини [NUMBER] № 19 звільнено з ЗС України в запас на підставі підпункту «б» пункту 1 частини 8 статті 26 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу». 30.03.2017 року направлено заяву про зарахування на квартирний облік військовослужбовців на адресу командування військових частин [NUMBER] та [NUMBER] . 18.06.2018 року відмовлено у зарахуванні на квартирний облік військовослужбовців військової частини [NUMBER] , оскільки вже не являється військовослужбовцем. Зазначає, що таке рішення є протиправним та таким, що порушує його права. Ухвалою від 29 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, та слухання справи призначено на 10.04.2019 року. 10.04.2019 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 03.06.2019 року. 17.05.2019 року від військової частини [NUMBER] надійшов відзив на позов, за яким відповідач просив про відмову у задоволенні позовних вимог з посиланням на наступне. Після прибуття позивачем у червні 2016 року до нового місця служби - військової частини [NUMBER] він мав подати рапорт на ім`я командира військової частини про зарахування його на квартирний облік. Однак, за час проходження військової служби, [PERSON] з таким рапортом не звертався. При цьому, відповідач просив суд звернути увагу на те, що позивач не надав жодного доказу про його звернення з таким рапортом у порядку п.2.5 розділу 11 Інструкції № 737 до військової частини [NUMBER] . За такого, позивач, нехтуючи вимогами вищевказаної Інструкції, звернувся з заявою про зарахування на квартирний облік вже після звільнення. Отже, військова частина [NUMBER] стосовно позивача діяла в рамках правового поля. Ухвалою від 03.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10.09.2019 року. Справа неодноразово відкладалось із-за неявки відповідача, належним чином повідомленого про розгляд справи. Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином . Позивач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Відповідно ч. 1 ст.4\~та ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР\~передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Частинами 3, 4\~ст. 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст.\~81,\~89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч. 1, 4\~ст. 82 ЦПК України\~визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Частиною 1ст. 12\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9ст. 12\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно\~ст. 38 ЖК України\~встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Відповідно ч. 1ст. 40\~ЖК України\~громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2, 4, 5\~ст. 40 вказаного Кодексу, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофрадивід 11 грудня 1984 р. № 470\~були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Згідно п.10 цих Правил, громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації. Крім того,\~постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006р. було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку). Згідно п.3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1)поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством ( п. 30). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006р. Крім того, на час взяття позивача на квартирний облік порядок взяття на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим\~наказом Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995р. Пунктом 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік. Відповідно до п. 2.18 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МОУ жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством. Пунктом 2.16. Інструкції передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення. Таким чином, встановлено, що п. 2.16 Інструкції не передбачено такої підстави залишення на квартирному обліку у військові частині як у разі звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, так само, як і не передбачено п. 2.18 Інструкції зняття з квартирного обліку у разі звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Статтею 3 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», держава гарантує кожному ветерану військової служби, серед іншого, реалізації цільових програм поліпшення житлових умов. В п. 7 ч. 1\~ст. 6 вказаного Закону, гарантує ветеранам військової служби першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Тобто, для того, щоб позивач міг реалізувати своє гарантоване право на отримання від МО України постійного житла на підставі\~Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"\~він має перебувати на квартирному обліку. Статтею 48 Конституції України, гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Крім того, Конвенції про захист прав людини і основоположних та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України. Конвенція ратифікована на підставі\~Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року\~та набула чинності для України з 11 вересня 1997 року. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~(далі по тексту - ЄСПЛ) передбачено застосування судами практики ЄСПЛ як джерела права. Відповідно ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В рішеннях по справах «Полторацький проти України» та «Михайлюк та Петров проти України» ЄСПЛ нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права. Принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи. [PERSON] проходив службу у Збройних Силах України з 01 серпня 1994 року, що підтверджується довідкою про проходження служби . З 15 січня 2007 року перебував на квартирному обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов. Протягом проходження служби останній не був забезпечений житлом чи грошовою компенсацією, участь у приватизації не брав. 21.07.2014 року [PERSON] звернувся з рапортом про зарахування на облік для поліпшення житлових умов до військової частини [NUMBER] . Рішенням №5 житлової комісії військової частини [NUMBER] [PERSON] зараховано в списки осіб, які перебувають в черзі на поліпшення житлових умов з моменту зберігання попереднього часу з 15.01.2007 року. На підставі наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 25.04.2016 року № 52, майор [PERSON] , заступник командира військової частини [NUMBER] був призначений на посаду на посаду заступника командира протитанкового артилерійського дивізіону з озброєння 406 окремої артилерійської бригади м. Миколаєва ( [NUMBER] ), та наказом командира військової частини [NUMBER] від 14.06.2016 року № 117 виключений зі списків особового складу частини з 14.06.2016 року. Рішенням № 66 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 21.11.2016 року, [PERSON] знятий з квартирного обліку, який переведений до нового місця служби. За довідкою Міністерства Оборони України військової частини [NUMBER] за час проходження служби станом на 14.06.2016 року будь-яким житлом не забезпечувався. 27.01.2017 року наказом командира військової частини [NUMBER] № 19 [PERSON] -заступника командира протитанкового артилерійського дивізіону з озброєння, звільнено наказом командувача ВМС ЗСУ № 189 від 29.12.2016 року з військової служби у запас за п.п."б" (за станом здоров`я) п. 1 ч.8 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", було виключено зі списків особового складу військової частини [NUMBER] . 18.05.2017 року [PERSON] звернувся до військової частини [NUMBER] з заявою, в якій, посилаючись на приписи ЗУ "Про звернення громадян", просив зарахувати його на квартирний облік військової частини, як особу, звільнену з військової служби, яка потребує поліпшення житлових умов. Будучи незадоволеним тривалим неотриманням відповіді від військової частини, [PERSON] звернувся до Миколаївського окружного суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати дії військової частини [NUMBER] , пов`язані із ненаданням відповіді на його звернення протиправними та зобов`язати надати відповідь на це звернення. Постановою Миколаївського окружного суду від 16.11.2017 року позов задоволено, визнано протиправними дії військової частини та зобов`язано надати відповідь на звернення. Постановою від 30.05.2018 року Одеського апеляційного суду дана постанова скасована та постановлена нова, якою позов задоволено частково, та зобов`язано розглянути у встановлений законом строк заяву-звернення [PERSON] від 18.05.2017 року та надати відповідь. У задоволенні інших вимог - відмовлено. 18.06.2018 року за номером 943 [PERSON] направлена відповідь командира військової частини [NUMBER] на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року. За даним листом, останньому роз`яснено, що національне житлове законодавство передбачає зарахування на квартирний облік у військовій частині військовослужбовців. Для вирішення свого питання рекомендовано звернутись до військової частини [NUMBER] , де проходив службу до військової частини [NUMBER] . Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ст. 39 ЖК УРСР\~громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Абзацом 1\~ст. 43 ЖК УРСР\~визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Станом на дату прийняття рішення ( лист командира військової частини про відмову у постановці на облік - червень 2018 року), порядок вирішення питань, пов`язаних з постановкою на квартирний облік, створення та організація роботи житлової комісії визначалась Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737. Згідно з п. 2.1 Інструкції облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (облік), ведеться у військових частинах, гарнізонах та квартирно-експлуатаційних органах. Повний та всебічний облік щодо всіх військових частин організовується та ведеться Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України. Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції військовослужбовці зараховуються на облік на підставі рішення житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Для зарахування на квартирний облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього начальника про прийняття на квартирний облік, який підписується членами сім`ї. Згідно з п. 2.4 Інструкції датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Відповідно до вимог Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. У зв`язку з переведенням для проходження служби до військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України, рішення щодо поновлення на квартирному обліку для поліпшення житлових умов мало прийматись за останнім місцем служби житловою комісією. Однак, як вбачається із матеріалів справи, таке рішення прийнято командиром військової частини одноособово. Згідно зі\~ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом\~УРСР та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 2.14. Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення. У разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців. Позивача було знято з квартирного обліку 21 листопада 2016 року протокольним рішенням №66 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] у зв`язку із призначенням для подальшого проходження служби до військової частини [NUMBER] . [PERSON] була видана на руки облікова справа для подальшої постановки на облік за місцем проходження служби у військовій частині [NUMBER] - 10 січня 2017 року. До відповідача [PERSON] звернувся з заявою 18.05.2017 року, тобто через 4 місяці і 17 днів після отримання облікової справи та 5 місяців і 27 днів зі зняття його з квартирного обліку. Таким чином, враховуючи те, що перерва у перебуванні позивача на квартирному обліку становить менше шести місяців та останнього було зараховано на квартирний облік у військовій частині з 15 січня 2007 року, тому відповідно до вимог чинного законодавства України, дане питання повинно вирішуватись житловою комісією з прийняттям відповідного рішення. Матеріали справи не містять даних про перевірку житлових умов, а це є компетенцією відповідної житлової комісії та встановлення підстав потребування поліпшення житлових умов , тобто є дискреційними повноваженнями відповідної житлової комісії для прийняття відповідного рішення. При цьому суд, захищає порушені інтереси у спосіб, передбачений законом. У відповідності\~до вимог\~ст.16\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути: 1)\~визнання права; 2)\~визнання правочину\~недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди; 10)\~визнання незаконними\~рішення,\~дій чи\~бездіяльності органу\~державної влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органу місцевого\~самоврядування,\~їхніх посадових\~і службових\~осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.(ст.13 ЦПК України). За ч.2 ст.5 ЦПК України, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту,який не суперечить закону. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними ( п.53 "Ковач проти України","Мельниченко проти України", "Чуйкіна проти України"). Європейський Суд вказав, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визнано тільки у світлі конкретних обставин ( "Проніна проти України", "Сєрявін та інші проти України"). Враховуючи вищевиписане, а також те, що предметом вказаного спору є категорія захисту житлових прав (поновлення на квартирному обліку) та відноситься до компетенції житлових комісій, суд вважає за необхідне визнати порушення житлових прав [PERSON] , яке слід порушити у спосіб, передбачений законом: зобов`язавши житлову комісію Військової частини [NUMBER] вирішити питання щодо поновлення на квартирному обліку для поліпшення житлових умов на почергове отримання житлового приміщення за останнім місцем проходження служби, як звільненого з лав ЗС України за станом здоров`я з 21.11.2016 року.

Outcome: partial