Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального шляхо-будівельного підприємства, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути на його користь з відповідача 110131,56 грн у відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 450 грн, витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі 400 грн, у відшкодування моральної шкоди 3000 грн, судові витрати, а також вирішити питання про передачу відповідачу залишків пошкодженого автомобіля "OPEL OMEGA" після відшкодування в повному обсязі заподіяної йому матеріальної шкоди. Позов обґрунтовував тим, що 04.06.2016 з вини водія [PERSON], який керував автогрейдером ДЗ-99 д.р.н. [NUMBER] належним Комунальному шляхо-будівельному підприємству, сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої відбулося зіткнення з належним позивачу автомобілем "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER], яким він керував. У результаті ДТП належний позивачу автомобіль "OPEL OMEGA" був значно ушкоджений, проведення відновлюваного ремонту є економічно недоцільним. В результаті того, що автомобіль був фізично знищений у ДТП, позивач зазнав моральних страждань у вигляді порушення звичайного способу й ритму життя, емоційних навантажень. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 лютого 2017 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] суму відшкодування майнової шкоди (збитку), заподіяної в результаті пошкодження (знищення) автомобіля [NUMBER] у дорожньо-транспортній пригоді від 04 червня 2016 року у розмірі 110 131,56 грн. Стягнуто з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 400,00 грн. Стягнуто з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з пошкодженням (знищенням) транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] у дорожньо-транспортній пригоді від 04 червня 2016 року у сумі 2000,00 грн. Зобов'язано [PERSON] передати Комунальному шляхо-будівельному підприємству залишки автомобіля марки «OPEL OMEGA В 2.0і 16 V (94)», тип кузова - седан, держаний реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], рік випуску 1999, сірого кольору, об'єм двигуна 1990,00 см куб., після повного відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1734,47 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. В апеляційній скарзі Комунальне шляхо-будівельне підприємство просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, стягнути з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] 69621,00 грн матеріальної шкоди, в решті позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Заявник не погоджується з розміром збитків, оскільки районний суд застосував ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, яка була чинною до 01.01.2013, на момент ДТП діяла редакція ст. 30 вказаного Закону, за якою, якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки порядок відшкодування шкоди при повній загибелі транспортного засобу передбачено саме цією статтею, яка розповсюджує свою дію не лише на правовідносини між потерпілим і страховиком, а і на правовідносини між винуватцем та потерпілим, то вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 69621,00 грн. Доводи апеляційної скарги щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди полягають в тому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження її заподіяння та необґрунтовано розміру її компенсації. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката Шаповалова М.С., який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача - адвоката Селюха А.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Задовольняючи частково позов [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що Комунальне шляхо-будівельне підприємство як власник автогрейдеру, з яким [PERSON] знаходився у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі вартості матеріального збитку, визначеного згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи. Оскільки сторони погодили, що автомобіль [PERSON] є фізично знищеним, суд вважав за доцільне зобов'язати позивача передати відповідачу залишки автомобіля марки "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER] після повного відшкодування матеріальної шкоди. Визнавши факт заподіяння позивачу моральної шкоди, при визначенні розміру її відшкодування у сумі 2000 грн, суд врахував характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, ступінь вини відповідача. Однак з повністю погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд, у зв'язку з неправильним застосування останнім норм матеріального права. Судом по справі встановлено, що 04 червня 2016 року о 14 годині 40 хвилин [PERSON] у м. Чернігові по проспекту Миру, 243-а керуючи автогрейдером ДЗ-99, д.н.з. [NUMBER], та під час зміни напрямку руху, виконуючи поворот праворуч на вул. [PERSON], не зайняв відповідне крайнє положення, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року, визнано доведеною вину [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху та визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 7-11). Із цієї ж постанови вбачається, що на момент ДТП [PERSON] працював водієм автогрейдеру Комунального шляхо-будівельного підприємства. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач [PERSON] є власником автомобіля "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER] (а.с.6). Висновком експерта за результатами автотоварознавчої експертизи №4101/4102/16-24 від 12 січня 2017 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику дорожнього транспортного засобу "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER], [PERSON] внаслідок ДТП, яка сталася 04.06.2016, на дату оцінки, складає 1101131,56 грн; вартість пошкодженого транспортного засобу (залишку) на час проведення експертизи складає 40510,76 грн. При проведенні експертизи було розраховано ринкову вартість зазначеного автомобіля на момент перед його пошкодженням у ДТП, що складає 1101131,56 грн. При визначенні розміру матеріальної шкоди експертом було встановлено, що витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER] перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, а тому матеріальний збиток було визначено у розмірі, що дорівнює його ринковій вартості на момент ДТП, тобто у розмірі 1101131,56 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.. Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Комунальне шляхо-будівельне підприємство як власник автогрейдеру, і з яким [PERSON] знаходився у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок ДТП. Однак при визначенні розміру відшкодування майнової шкоди суд першої інстанції припустився помилки, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У пункті 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлюваного ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Пунктами 30.1., 30.2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню у зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають ринкова вартість транспортного засобу до ДТП, його ринкова вартість у пошкодженому стані. При цьому редакція ст. 30 вказаного закону не передбачає вирішення питання про передачу залишків пошкодженого автомобіля. Визначаючи розмір майнового відшкодування, яке підлягає стягненню з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь позивача районний суд неправильно застосував ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим неправильно визначив розмір майнового відшкодування та зобов'язав [PERSON] передати відповідачу залишки автомобіля "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER] після повного відшкодування матеріальної шкоди. Як зазначалося вище, при визначенні розміру матеріальної шкоди експертом було встановлено, що витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER] перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, тобто ремонт автомобілю є економічно необґрунтованим, а транспортний засіб "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER] вважається фізично знищеним, проти чого не заперечували в судовому засіданні представники сторін. Таким чином, з Комунального шляхо-будівельного підприємства належить до стягнення на користь [PERSON] майнова шкода, завдана внаслідок ДТП у розмірі 69620,80 грн (110131,56 грн (вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди) - 40510,76 грн (вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди (залишки)). Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у частині визначення розміру відшкодування майнової шкоди, заподіяної [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП шляхом зменшення її до 69620,80 грн, а також шляхом виключення з резолютивної частини абзацу 5 щодо зобов'язання [PERSON] передати Комунальному шляхо-будівельному підприємству залишки автомобіля "OPEL OMEGA" д.з.н. [NUMBER] після повного відшкодування матеріальної шкоди. Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн, оскільки у зв'язку з фізичним знищенням транспортного засобу позивача йому завдано моральної шкоди, що виразилася у порушенні звичайного способу життя, втраті душевного спокою, і з урахуванням характеру і тривалості страждань, істотності вимушених змін у його житті та виходячи з засад розумності і справедливості, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди саме у вищезазначеному розмірі. Частинами 1, 5 статті 88 ЦК України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України до витрат на правову допомогу відносять витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Оскільки позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 69620,80 грн, то відповідно з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 696,21 грн (69620,80 грн х 1%) за розгляд справи судом першої інстанції. За вимогу немайнового характеру про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн, ставка судового збору, у відповідності до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»(у редакції чинній на час подання позову), становить 551,20 грн. Зазначену вимогу немайнового характеру рішенням суду першої інстанції задоволено частково та стягнуто на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 грн ( що становить 66,7 % від 3000 грн). Тобто, у зв'язку з частковим задоволенням вимоги про відшкодування моральної шкоди з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 347,64 грн (551,20 грн х 66,7% : 100%). Всього за розгляд справи судом першої інстанції з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 1043,85 грн (696,21 грн + 347,64 грн), замість стягнутої судовим рішенням суми 1734,47 грн. Також, у зв'язку з частковим задоволенням позову, як в частині відшкодування майнової шкоди, так і в частині відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає зменшенню стягнута на користь [PERSON] судом першої інстанції сума витрат на правову допомогу адвоката з 3000 грн до 2000 грн. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у частині стягнення з Комунального шляхо-будівельного підприємства на користь [PERSON] судового збору шляхом зменшення його суми до 1043,85 грн та у частині стягнення витрат на правову допомогу шляхом зменшення їх суми до 2000 грн. При зверненні до суду з апеляційною скаргою Комунальне шляхо-будівельне підприємство сплатило 1212,64 грн (606,32 грн за оскарження вимоги майнового характеру та 606,32 грн за оскарження вимоги немайнового характеру) (а.с. 153). У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги в частині оскарження вимоги майнового характеру на суму 40510,76 (що становить 36,7% від 110131,56 грн), з [PERSON] на користь Комунального шляхо-будівельного підприємства підлягає стягненню 222,52 грн (606,32 грн х 36,7% : 100%) судового збору за апеляційний розгляд справи. У судовому засіданні представником позивача подано заяву про стягнення на користь [PERSON] витрат на правову допомогу за участь адвоката на стороні позивача в суді апеляційної інстанції в розмірі 1600 грн, на підтвердження чого ним надано оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 06.06.2014 про оплату правової допомоги в розмірі 1600 грн та розрахунок витрат на правову допомогу. Згідно розрахунку витрати на правову допомогу складаються із аналізу правового становища, консультування та участі адвоката в судових засіданнях апеляційної інстанції, всього загальною тривалістю 2,5 години. Враховуючи, що апеляційна скарга Комунального шляхо-будівельного підприємства підлягає частковому задоволенню, тривалість судового засідання в апеляційному суді склала 1 год., виходячи з принципу пропорційності розподілу судових витрат, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача витрати за надання правової допомоги адвокатом Селюхом А.В. у розмірі 640 грн.

Outcome: partial