Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У серпні 2016 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 28 178,30 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору від 25 квітня 2012 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 4 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних, зобов'язавши сь погашати заборгованість за кредитом, відсотками та перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. [PERSON] порушив зобов'язання за договором і станом на 31 липня 2016 р. має заборгованість в загальному розмірі 28 178,30 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 2803,68 грн., заборгованість по процентах в сумі 20 456,61 грн., заборгованість по пені та комісії в сумі 3100,00 грн. та штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 1318,01 грн. (процентна складова). Представник позивача Сафір Ф.О. подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, раніше подав заяву про закриття справи з посиланням на закінчення строку позовної давності. З урахуванням наведеного суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 25 квітня 2012 р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" (банком) та [PERSON] (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір, предметом якого є видача банком клієнту кредитної картки у національній валюті України за тарифним пакетом «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 5). Сторони договору погодили, що заява клієнта разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, умови якого встановлені банком в Умовах та Правилах надання банківських послуг і Тарифах. Такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому. Договором передбачено, що за користування кредитною лінією в межах пільгового періоду нарахування процентів здійснюється по ставці 0,01% річних, а за користування кредитною лінією понад встановлений строк клієнт сплачує проценти в розмірі 3% в місяць (36% річних). За умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» клієнт зобов'язаний погашати кредит та сплачувати проценти щомісячно, до 25 числа місяця, який слідує за звітним, в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно з умовами, визначеними пунктами 2.1.1.12.6.1. 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг, у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує пеню в розмірі базової процентної ставки (36% річних) за кожний день прострочки та 50 грн. (одноразово), а при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше, ніж на 30 днів,- штрафи в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Судом встановлено, що банк відкрив [PERSON] картковий рахунок, видав кредитну картку та здійснював їх обслуговування. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що з січня 2014 р. відповідач [PERSON] будь-які сплати за кредитним договором припинив, що обумовило виникнення заборгованості. Відтак станом на 31 липня 2016 р. загальний розмір заборгованості позичальника [PERSON] становить 28 178,30 грн., що включає заборгованість по кредиту (тілу кредиту) в сумі 2803,68 грн., заборгованість по процентах в сумі 20 456,61 грн., заборгованість по пені та комісії в сумі 3100,00 грн. та штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 1318,01 грн. (процентна складова) (а.с. 3-4). Пунктом 1.1.7.12. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Жодна із сторін про припинення дії договору не заявляла, у зв'язку з чим відбувалась автоматична пролонгація договору, тобто продовження його строку із збереженням тих умов, на яких його було укладено, а отже кредитний договір є чинним. Відповідно до статті 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором. Згідно приписів статей 1054, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Вирішуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Скорочена позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (частина 2 статті 258 ЦК України). Доказів укладення сторонами договору про збільшення позовної давності суду не надано. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Водночас перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 Цивільного кодексу України). З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості відповідачем здійснено 19 грудня 2013 р. Отже загальний строк позовної давності спливав 19 грудня 2016 року. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 29 серпня 2016 р., загальний строк позовної давності не порушено. Враховуючи встановлені обставини, суд вбачає підстави для застосування позовної давності лише до частини вимог про стягнення заборгованості по пені (комісії), яка виникла більше ніж за рік до подачі позову. Відтак суд присуджує до стягнення пеню в розмірі 1200 грн., яка нарахована за період з 1 серпня 2015 р. по 31 липня 2016 р. У задоволенні вимог про стягнення пені, нарахованої за період з травня 2013 р. по липень 2015 р. суд відмовляє за спливом позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення штрафів суд не вбачає, оскільки за умовами договору ці штрафи нараховуються одноразово. Проте з огляду на зменшення розміру пені підлягає зменшенню і розмір штрафу, який рахується у процентному відношенні від суми заборгованості. Оскільки суд присуджує до стягнення тіло кредиту в сумі 2803,68 грн., проценти в сумі 20456,61 грн. та пеню в сумі 1200 грн., що разом становить 24460,29 грн., 5% від цієї суми становить 1223,01 грн. Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 26183,30 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 2803,68 грн., заборгованості по процентах в сумі 20456,61 грн., пені в сумі 1200 грн. та штрафів - 500 грн. (фіксована частина) і 1223,01 грн. (процентна складова). Відповідно до положень статті 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 1378 грн., а позов задоволений на 93/100 частин (26183,30 х 100 : 28178,30), суд присуджує з відповідача на користь позивача 1281,54 грн. (1378 : 100 х 93) судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial