Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

12 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12 січня 2016 року. Сторони мають двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Перші два місяці після розірвання шлюбу відповідач надавав кошти на утримання своїх дітей в загальній сумі 1 тис. грн на місяць, а в подальшому сума, яку він виділяв на синів, вже складала 500-600 грн. На неодноразові прохання щодо надання більшої суми грошової допомоги дітям відповідач не реагує. Цих мізерних коштів зовсім не вистачає на утримання спільних дітей та забезпечення їх належними матеріальними умовами проживання. На даний час позивач з дітьми перебуває у дуже скрутному становищі, оскільки не має роботи і жодних видів соціальної допомоги не отримує, інших додаткових джерел доходу вона також не має. Відповідач офіційно не працює, але отримує хороші заробітки, пов'язані з виконанням офіційно не оформлених будівельних робіт, тому позивач вважає, що відповідач має змогу та повинен сплачувати аліменти на утримання їхніх спільних дітей. Посилаючись на ст. ст. 180-183 СК України, [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь щомісяця аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття, при цьому розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою відповідною індексацією. Рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити негайне виконання. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримував та просив їх задовольнити. Вказував, що відповідач офіційно не працює, але має тимчасові підробітки, сплачує кошти на утримання двох спільних дітей, однак їх розмір невеликий та гроші перераховуються не регулярно. Цих коштів недостатньо на харчування дітей, на одяг. Тому позивач наполягає на стягненні аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини та з урахуванням індексації. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Вказував, що він не має постійної роботи, займається тимчасовими підробітками, за місяць має близько 2 500 - 3 000 грн. Він добровільно сплачує аліменти на утримання дітей від 800 грн до 1 тис. грн, частково сплачував через пошту, на підтвердження чого надав копії поштових переказів про сплату коштів: у жовтні 2016 року - 800 грн, у листопаді 2016 року - 800 грн, у грудні 2016 року - 800 грн, у січні 2017 року - 600 грн (а.с.35). Далі буде сплачувати аліменти скільки зможе. Його стан здоров'я задовільний, окрім погіршення зору. Інших осіб на утриманні не має. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, мають двоє спільних дітей, батько сплачує кошти на їх утримання нерегулярно, діти перебувають на утриманні матері. Позивач вважає, що відповідач має змогу та повинен сплачувати аліменти на утримання спільних дітей. Відповідач має задовільний стан здоров'я, працездатний, має змогу працевлаштуватись. Інших дітей та непрацездатних осіб відповідач на утриманні не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" розмір прожиткового мінімуму на дітей від 6 до 18 років складає 1 689 гривень з 1 січня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку(доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням обставин, що мають значення при вирішенні розміру аліментів (ст. 182 СК України), суд також враховує, що добровільно відповідачем перераховуються кошти на утримання, однак, не регулярно та у розмірі меншому, ніж передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Що стосується позовної вимоги про індексацію розміру аліментів, то суд виходить з наступного. За змістом ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладене вище, та те, що позивач просила визначити розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо індексації розміру аліментів. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: partial