Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У серпні 2016 року позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON], Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача та стягнення суми депозитного вкладу. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 26.08.2014 р. між позивачем та ПАТ «БАНК КАМБІО» було укладено договір № ЗФ- 05/589-13 депозитного вкладу на суму 10,285,00 доларів США. Відповідно до пункту 1.4 договору строк розміщення вкладу складає 93 дні: з 26.08 по 27.11.2014 р. Крім того, на розрахунковому рахунку в ПАТ «БАНК КАМБІО» знаходилась належна позивачу сума 12,663,00 доларів США. Постановою Правління Національного банку України від 04.12.2014 р. № 782 ПАТ «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.12.2014 р. № 140 розпочато процедуру виведення ПАТ «БАНК КАМБІО» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 05.12.2014 р. по 04.03.2015 р. Згідно Постанови Правління Національного банку України № 144 від 27.02.2015 р. відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ "Банк Камбіо". Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 46 від 02.03.2015 р. "Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до Плану врегулювання з 02.03.2015 р. та призначено [PERSON] Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО». У звязку з прийняттям 02.03.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду вищевказаного рішення № 46 Фонд з 06.03.2015 р. розпочав виплати коштів вкладникам, що були включені до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 11.03.2015 р. мною в ПАТ "Укрінбанк" була отримана гарантована сума виплати 200.000,00 грн., що на день виплати складало за офіційним курсом НБУ: (200.000 : 21,5529) = 9.279,49 долара США. Станом на день подання цього позову (05 липня 2016 р.) позивачу не повернуто наступну суму: ((10.285 + 12.663) - 9.279,49) = 13.668,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає: (13.668,51 х 24,8158) = 339.195 грн. Позивач листом від 14.03.2015 р. звернулася до ПАТ «БАНК КАМБІО» із заявою про повернення вкладу, що перевищує розмір гарантованого відшкодування (200,000 грн.) та коштів, які знаходились на розрахунковому рахунку. На вказане звернення Відповідач в особі Уповноваженої особи Фонду надав відповідь листом за вих. № 10/3345 від 10.06.2015 р. за змістом якої вимога щодо повернення депозитного вкладу та нарахованих відсотків не розглядається як кредиторські вимоги, тому грошові вимоги, що перевищують гарантовану Фондом суму відшкодування, не акцептовано та не включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів. Листом від 27.07.2015 р. Позивач повторно звернулася до Відповідача з письмовою вимогою негайно призначити виплату повної суми вкладу з урахуванням відсотків та залишку коштів на поточному рахунку. Листом вих. № 19/3996 від 03.08.2015р. Відповідач повідомив Позивача, що взагалі не вважає вимогу позивача про повернення вкладу та залишку на рахунку, надіслану листом від 14.03.2015 р., вимогою, та додав до цього твердження ще декілька беззмістовних абзаців, типових для відписки. Таким чином, позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» в порядку та черговості, визначеними Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на мою користь 13.668 доларів 51 центів США в перерахунку в національну валюту України за курсом НБУ станом на день здійснення виплати. У судове засідання представник позивача не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» [PERSON] у судове засідання не зявився, але до суду надійшли заперечення на позовну заяву, згідно яких, просив провадження у справі закрити, у звязку з тим, що постановою Правління Національного банку України від 04 грудня 2014 № 782 ПАТ «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04 грудня 2014 № 140 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру виведення ПАТ «БАНК КАМБІО» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 05 грудня 2014 року по 04 березня 2015 року. Постановою Правління Національного банку України № 144 від 27 лютого 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «БАНК КАМБІО». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 46 від 02 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 02 березня 2015 року та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON]. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 212 від 22.02.2016 р. ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» продовжено по 01.03.2018 р. включно. На виконання положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 06 березня 2015 року в газеті «Голос України» № 41(6045) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду. Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. № 4452-УІ протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У встановлений законом строк Позивачка не направила Відповідачу вимогу про визнання її кредитором, що підтверджується листуванням із Позивачкою яке міститься в матеріалах справи. У звязку з закінченням строку приймання вимог кредиторів 06 квітня 2015 року включно вимоги Позивачки в силу частини першої ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. № 4452-УІ, не підлягають задоволенню, та вважаються погашеними, крім того, згідно Постанови Верховного суду України від 16 лютого 2016 року (справа № 21- 48а15) та Постанови Верховного суду України від 15 червня 2016р. у справі № 826/20410/14 (стороною зазначеної справи є ПАТ «Банк Камбіо»), встановлено, що з системного аналізу ст. 2 Закону України від 14 травня 1992 року «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки та банківську діяльність», положень ст. 12 Господарського процесуального кодексу України випливає, що на спори із банком який знаходиться у стані ліквідації повинні розглядатися господарським судом за правилами господарського судочинства. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не зявилася, але до суду надійшли заперечення, на підставі яких просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, у звязку з тим, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 № 782 «Про віднесення ПАТ «БАНК КАМБІО» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04.12.2014 № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК КАМБІО», згідно з яким з 05.12.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON]. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 160 з 25.12.2014 відсторонено від виконання обовязків уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON], рішенням виконавчої дирекції Фонду № 161 з уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК КАМБІО» призначено [PERSON]. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON] строком на 1 рік з 02.03.2015 року по 01.03.2016 року включно. На підставі пункту 2 частини пятої статті 12, частини першої статті 35, частини пятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22 лютого 2016 р. № 212 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» на два роки до 01 березня 2018 року включно. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. [PERSON] не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатись грошовими коштами на власний розсуд (ст. 1066 ЦК України). Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом, що регулює дані правовідносини. Ст. 1 цього Закону визначено, що ним встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку. Згідно з п. 16 ст. 2 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»: обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів зокрема, за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах сумі відшкодування, що гарантується Фондом. Згідно ч. 1 ст. 52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: - зобовязання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; - грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої ст. 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої ст. 12 цього Закону; - вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; - вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; - вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); - інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; - вимоги за субординованим боргом. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначений ст. 27 Закону - уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно - правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає реєстр вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Таким чином, оскільки у банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та на даний час розпочато процедуру ліквідації, вимоги позивача будуть визнані та задовольнятимуться відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб», а тому підстави для задоволення позову відсутні. Такий висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 січня 2016 року у справі N 6-2001 цс 1. Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб», а тому у задоволенні позову слід відмовити. Так, максимальна сума відшкодування коштів за вкладами становить 200 тисяч гривень - це граничний розмір на одну фізичну особу, незалежно від того, чи має вона один або більше вкладів у одному банку. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів у розмірі його вкладу разом з відсотками, нарахованими на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Так, позивачем отримано гарантовану Фондом суму відшкодування за вкладами у ПАТ «Укрінбанк» у розмірі 200 000 грн. Інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам опубліковано в газеті «Голос України» №41(6045) 06 березня 2015 року. Проте, як вбачається з матеріалів позову позивачем пропущено строк, протягом якого він міг заявити про свої вимоги до [PERSON] як кредитор, оскільки його заява не містила вимоги щодо визнання його кредиторських вимог до [PERSON]. Грошові кошти понад гарантовану суму відшкодовуються за рахунок ліквідаційної маси банку, а не за рахунок коштів Фонду гарантування, в порядку черговості (в четверту чергу), що встановлена статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чітко регламентовано заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів, які містяться у статті 45, 49 Закону. Тобто, якщо вклад перевищує гарантовану суму, або кошти за таким вкладом Фондом не відшкодовуються. задоволення вимог вкладників відбувається в черговості, визначеній статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб». Процедура прийняття та задоволення вимог кредиторів банку визначена статтями 45, 49, 52 спеціального Закону. Так, відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Частиною 2 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. За приписами частини 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: - визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; - відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; - складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Таким чином, нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентований чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог. Системний аналіз положень Закону дає підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого тридцяти денного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів (в т.ч. за вкладами у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом) виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку. Аналогічна позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.11.2014 року №к/800/16114/14 від 27.05.2015 року №К/800/252/15 від 25.06.2015 року №К/800/65105/14. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлений частиною 5 статті 45 Закону № 4452-VI 30-денний строк для подачі кредиторами вимог до банку є пересічним, його не може бути поновлено ані Уповноваженою особою, ані у судовому порядку, оскільки законодавчо встановлено, що після його закінчення не заявлені вимоги вважаються погашеними. Згідно з пунктом 4.25 розділу 4 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року №2, реєстр вимог подається до Фонду на пронумерованих, прошнурованих (прошитих) аркушах та засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку і відбитком печатки банку. Згідно з пунктом 4.26 Положення реєстр акцептованих вимог кредиторів підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Відповідно до змісту пункту 4.31. Положення у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: - рішення суду, яке набрало законної сили; - свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; - документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; - письмової відмови кредитора від вимог. Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що до повноважень уповноваженої особи Фонду належить вирішення питання щодо визначення суми заборгованості кожному кредитору та віднесення вимоги до певної черги погашення. Виключно до повноважень колегіального органу - виконавчої дирекції Фонду належить питання щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів та змін до нього. При цьому, затвердження такого реєстру та змін до нього відбувається на підставі відомостей. поданих уповноваженою особою фонду. З аналізу наведеного вбачається, що зміни до реєстру акцептованих вимог затверджується лише після внесення відповідних пропозицій уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку. За таких умов, слід розуміти, що Фонд гарантування не включає кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а лише затверджує його та подані Уповноваженою особою Фонду зміни до нього. Враховуючи те, що Уповноважена особа не включила вимоги позивача у реєстр акцептованих вимог кредиторів [PERSON] у звязку із пропуском строку, протягом якого кредитори мали право заявити про свої вимоги до [PERSON], у Фонду були відсутні правові підстави затверджувати кредиторські вимоги останнього. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 серпня 2014 року між [PERSON], позивачем, та публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО», відповідачем, укладено договір № ЗФ-05/589-13 строкового банківського вкладу (депозиту) «CLASSIC» в іноземній валюті зі сплатою процентів наприкінці строку без права поповнення. Відповідно до п. 1.1 [PERSON] приймає від Вкладника грошову суму в розмірі 10285 доларів США. Згідно п. 1.2 [PERSON] відкриває вкладний (депозитний) рахунок Вкладнику 26309600700589.840. Згідно п. 1 .3 Вкладник вносить Вклад в день підписання сторонами цього [PERSON] у сумі визначеній п. 1.1. [PERSON]. Пунктом 1.4 визначено строк розміщення Вкладу, який складає 93 дні: з 26 серпня 2014 року по 27 листопада 2014 року. Згідно п. 1.5 процентна ставка складає 5.00 % (пять цілих нуль сотих процентів) річних. Згідно п.2.2.1. банк зобовязується повернути суму Вкладу, нарахувати та сплатити Вкладнику проценти за Вкладом на першу вимогу Вкладника згідно умов цього [PERSON]. Згідно п. 3.2 проценти нараховуються щомісячно і сплачуються в день повернення Вкладу разом з сумою Вкладу, нараховані проценти не підсумовуються із залишком коштів на вкладному рахунку і не збільшують суму Вкладу, на яку нараховуються проценти. Згідно п. 3.3 повернення Вкладу та нарахованих процентів відбувається у готівковій формі через касу [PERSON] або у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний /картковий рахунок Вкладника (за заявою Вкладника). Згідно п. 7.8 цей договір набирає юридичної сили з моменту зарахування грошових коштів на вкладний рахунок. На виконання умов договору, позивач вніс відповідачу в іноземній валюті на відкритий в банку рахунок депозитний вклад у розмірі 10285 доларів США. Постановою Правління Національного банку України від 04 грудня 2014 № 782 ПАТ «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04 грудня 2014 № 140 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру виведення ПАТ «БАНК КАМБІО» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 05 грудня 2014 року по 04 березня 2015 року. Постановою Правління Національного банку України № 144 від 27 лютого 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «БАНК КАМБІО». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 46 від 02 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 02 березня 2015 року та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON]. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 212 від 22.02.2016 р. ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» продовжено по 01.03.2018 р. включно. 20.03.2015 року [PERSON] звернулася з листом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON] з вимогою перерахувати суму виплати, оскільки отримана нею сума компенсації в розмірі 200000 гривень, не покриває повному обсязі суму, яка знаходилася на її банківському рахунку, а саме 12\~663 доларів США. Згідно листа №10/3345 від 10.06.2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» [PERSON] повідомлено [PERSON], що у звязку з відсутністю у її Зверненні будь-яких посилань на визнання кредиторських вимог та включення до Реєстру акцентованих вимог кредиторів, грошові вимоги, які знаходяться на Ваших рахунках в ПАТ «БАНК КАМБІО», що перевищують гарантовану Фондом суму відшкодування, не акцентовано та не включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів. Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Крім того, як зазначено у ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п. 16 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 4 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. На час ухвалення судом рішення розпочата процедура виведення публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, проте у відповідача не відкликано банківську ліцензію та не запроваджено ліквідаційну процедуру. Статтею 36 вказаного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Як зазначено у ч. 1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Згідно з п.1 ч. 5 ст. 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 зазначеного Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Таким чином, посилання представника відповідача на п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу відмови у задоволенні позову, суд до уваги не приймає, оскільки згідно п.1 ч. ст. 36 вказаного Закону зазначені обмеження не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився. Крім того, застосування ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті, за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договору банківського вкладу. Вказана правова позиція зазначена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-13275св14 від 16.07.2014 року. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності . Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 323 ЦК України). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом(ч.2 ст. 323 ЦК України). Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього часу не повернув. Таким чином, відповідач, відмовляючи у поверненні коштів [PERSON] згідно договору банківського вкладу № ЗФ-05/589-13 від 26.08.2014 року, відповідно до умов якого строк розміщення вкладу складав 93 дні: з 26 серпня 2014 року по 27 листопада 2014 року, порушує право власності останньої, що суперечить вимогам чинного законодавства України та принципам міжнародного права. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга ст. 192 ЦК України, частина 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). За таких обставин, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає суму вкладу з нарахованими відсотками за договором банківського вкладу № ЗФ-05/589-13 від 26.08.2014 року в розмірі 13668, 51 доларів США, що відповідає положенням 1058 ЦК України та умовам договору. Враховуючи, що на час ухвалення рішення діє тимчасова адміністрація банку, яка в силу п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у таких справах, то відповідач звільняється від сплати судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved