Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

10.08.2020 [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до Дернівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в колишньому СВСГ "Кам`янка" у розмірі середньої частки (пай) по Дернівській сільській раді у розмірі 2,57 га. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 08.05.1984 вона була прийнята на роботу в колгосп "ім. Леніна" на посаду зоотехніка, в подальшому 09.03.1985 була переведена на посаду завідуючої фермою, 12.02.1992 колгосп "ім.Леніна" було переіменовано в СВСГ "Кам`янка", а 09.11.1993 була звільнена з роботи за власним бажанням. Вказує, що при розпаюванні земель СГСВ «Кам`янка» її безпідставно не було внесено до списку пайовиків та не видано сертифікат про право на земельну частку пай. Однак вважає, що мала право на таке розпаювання, оскільки працювала у колгоспі на час такий подій. Ухвалою судді від 11.08.2020 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.12.2020 закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки не повідомив. 03.02.2021 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивачка [PERSON] , 08.05.1984 була прийнята на роботу в колгосп "ім. Леніна" на посаду зоотехніка, в подальшому 09.03.1985 була переведена на посаду завідуючої фермою. Як видно з довідки (а.с.54) 12.02.1992 колгосп "ім. Леніна" було переіменовано в агрофірму-колгосп "Кам`янка", в подальшому згідно з рішенням зборів від 12.02.1992 агрофірма-колгосп "Кам`янка" реорганізована у СВСГ "Кам`янка" і вже 09.11.1993 [PERSON] була звільнена з роботи за власним бажанням. Вказані обставини доводяться записами у трудовій книжці позивачки (а.с. 8), де вказано, що [PERSON] дійсно працювала у СВСГ "Кам`янка". Також, як видно з архівної довідки №393 від 21.10.2020 виданої Золочівським коледжем ЛНАУ видно, що [PERSON] навчалася у Золочівському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю "Зоотехнік" і одержувала стипендію за рахунок колгоспу "ім. Леніна" З довідки Дернівської сільської ради №386 від 16.07.2020 судом встановлено, що по «Проекту роздержавлення і приватизації земель спілки власників селянських господарств "Кам`янка" Дернівської сільської ради народних депутатів Кам`янка-Бузького району Львівської області», в результаті розрахунків середня земельна частка по сільськогосподарських угіддях становить 2,57 га. (а.с.11). Довідкою Дернівської сільської ради №386 від 16.07.2020 доводиться, що у книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Дернівської сільської ради [PERSON] не зареєстрована, в ухвалі №2 від 05.07.1996 «Про затвердження списків осіб, які мають право на середню земельну частку» у списках її немає (а.с. 11). З вищенаведених доказів судом встановлено, що в результаті дій по роздержавленню та приватизації земель сільської ради, громадяни, в тому числі і всі працюючі працівники спілки власників селянських господарств "Кам`янка" отримали право на середню земельну частку пай у розмірі 2,57 га. Разом з тим, суд погоджується із доводами позивачки, про те, що вона була працівником спілки власників селянських господарств "Кам`янка" на час створення СВСГ "Кам`янка" шляхом реорганізації агорофірми-колгоспу "Кам`янка", згідно рішенням зборів від 12.02.1992, проте до списку працівників, які отримали право на середню земельну частку пай не включена з невідомих причин. Суд вважає, що позивачка на рівні із іншими працівниками користувалась всіма правами та гарантіями як працівник, в т.ч. й правом на отримання середньої земельної частки (пай). Відтак дійшов висновку про відсутність підстав для не включення позивачки до такого списку та відповідно обмеження її у праві на отримання середньої земельної частки. Вирішуючи даний спір, суд виходив також із наступних мотивів та положень законодавства, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 8 Концепції роздержавлення і приватизації підприємств, землі житлового фонду, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 31 жовтня 1991р., приватизація землі полягає у передачі громадянам України земельних ділянок у приватну, колективну власність або у довічне успадковуване використання. Для сільськогосподарського використання земельні ділянки встановленого розміру на повнолітнього члена сім`ї надаються громадянам безоплатно. Постановою Верховної Ради України "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" від 13.03.1992р. у п. 5 встановлено, що роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарських підприємств і організацій, провадиться починаючи з 15 травня 1992 року відповідно до проектів, які розробляються керівництвом (адміністрацією) цих підприємств і організацій за участю експертів і державних землевпорядних організацій, схвалюються трудовими колективами і затверджуються за поданням сільської (селищної) Ради районною (міською) Радою народних депутатів. Згідно ст. 6 Земельного кодексу України 1990р., безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею. При обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Цією ж статтею визначено, що до числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Системний аналіз вищенаведених норм закону свідчить, що право на отримання середньої земельної частки мали всі працівники підприємств, організацій, установ, які були користувачами відповідної земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства. Таким чином, позивачка, як працівник спілки власників селянських господарств "Кам`янка", мала право бути включеною до списку осіб, які мають право на середню земельну частку, а в подальшому право на отримання такої на рівні із іншими працівниками. А тому суд погоджується із доводами позивачки про наявність її порушеного права, яке підлягає захисту. Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права позивачки, суд виходив з наступного. Як зазначено в Узагальненні судової практики Верховного Суду України від 01.09.2003р. "Практика розгляду судами земельних спорів", якщо суд визнав, що позивач безпосередньо або в порядку спадкування має право на земельну частку (пай), але свого часу його помилково не внесли до списків осіб, що додаються до державного акта на право власності на землю, то залежно від реальних можливостей на час розгляду справи суд у резолютивній частині рішення повинен зазначити, в який спосіб повинно бути реалізоване це право: … якщо місцева рада дала згоду на передачу колективу із резервного фонду землю для задоволення вимог осіб, які помилково не були внесені до згаданих списків, - за рахунок цих земель. З довідки Дернівської сільської ради №571 від 03.11.2020 судом встановлено, що на території Дернівської сільської ради є вільні проінвентаризовані землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) площею 12,4184 га, з кадастровим номером 4622182600:11:000:0339 (а.с. 58). Відтак, суд вважає, що оскільки орган місцевого самоврядування має реальну можливість відновити порушене право позивачки за рахунок земель резервного фонду, то саме із цієї категорії земель позивачці слід забезпечити її право на середню земельну частку (пай). Отже, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення повністю, як законні та обґрунтовані.

Outcome: approved