Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

В серпні 2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, відповідно до якого просив встановити, що припинені трудові відносини між ним та ТОВ "Агролана" на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. Мотивув свої позовні вимоги тим, що з 01.10.2015 року він був призначений директором ТОВ "Агролана" на підставі рішення засновників товариства. Єдиним учасником Товариства був [PERSON] , [INFO] . Проте рішенням суду від 25.08.2016 року встановлено факт смерті [PERSON] , жодних заяв від спадкоємців про вступ до товариства не надходило. У звязку зі смерьтю єдиного уачсника Товарситво не веде господарську діяльнясть , не може сплачувати заробітну плату та взагалі мати працівників, отже він втратив зацікавленість у перебуванні у трудових відносинах з відповідачем. 16 червня 2020 року він прийняв рішення про звільнення за власним бажанням , та виніс наказ про звільнення № 2-к від 16.06.2020 року з 30.06.2020 року за ч.1 ст. 38 КЗпП України. Він вніс відповідний запис в трудову книжку та фактично припинив трудові відносини. Проте згідно відлмостей ЄДР юридичних осіб він значиться як керівних ТОВ "Агролана" , а скільки єдиний засновник Товариства помер, позивач позбавлений можливості внести відомості до реєстру про припинення трудових відносин. Посилаючись на передбачену статтею 22 КЗпП України заборону будь-якого прямого або непрямого обмеження прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, просив у судовому порядку припинити його трудові відносини з ТОВ «Агролана» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позов з викладених підстав та просила суд його задовольнити. Представник звідповідача в судове засідання не зявивися , повідомлявся судом через оголошення на офіційному веб-сайті. Судом встановлено, що згідно рішення одноособового засновника № 5 ТОВ "Агролана" [PERSON] - призначено (обрано) директором ТОВ "Агролана" [PERSON] з наданням повноважень директора згідно Статуту Товариства та видано Напказ від 01.10.2015 року № 03 " про призначення директора". 16.06.2020 року [PERSON] подав вищому органу управління ТОВ "Агролана" заяву про звільнення за власним бажанням згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України з 30.06.2020 року. Згідно Наказу № 2-к від 16.06.2020 "Про звільнення директора" за підписом диретора ТОВ "Агролана" - [PERSON] , звільнено на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України з 30.06.2020 року з посади директора ТОВ "Агролана". Згідно рішення від 25.08.2016 року у справі № 766/9270/16-ц Херсонського міського суду Херсонської області встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території , а саме с.Доля Старобешевського району Донецької області, дата смерті [INFO] . Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців , код 39191673 ТОВ "Агролана" - керівником зазначено [PERSON] , засновником - [PERSON] . На час розгляду справи юридична особа не припинена. Згіно Статуту Товариства - єдиним засновником є [PERSON] . Згідно розділу 6 вищим органом управління товариством є його засновник, у товаристві діє однооосбовий виконавчий орган- Дитректор, який є підзвітним Засновнику Товариства , який призначається рішенням Засновника та припиняються повноваження директора також рішенням Засновника. На вимогу [PERSON] , внести зміни до відомостей про юридичну особу щодо ТОВ "Агролана", державним реєстратором Гетманцева О.Г. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - на підставі п.1.ч.1 ст. 27, ч.1 ст.28 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", а саме не подано рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни відповідно до п.2 ч.4 ст. 17 вказаного Закону. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як передбачено у ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя». (OLEKSANDR VOLKOV v. UKRAINE, № 21722/11, § 165, ЄСПЛ, від 09 січня 2013 року). З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини слід зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». Підстави припинення трудового договору передбачені статтею 36 КЗпП України, серед яких такі як угода сторін, закінчення строку такого договору, його розірвання з ініціативи працівника або з ініціативи власника тощо. Позивач просив припинити трудові правовідносини з товариством на підставі частини першої статті 38 КЗпП України - з ініціативи працівника. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції Україниправо на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні - що в даному випадку було дотримано позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЦК України та ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Згідно з ч. 1 ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників, до виключної компетенції якого належить, зокрема створення та відкликання виконавчого органу товариства (п. 3 ч. 4 ст. 145 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Враховуючи положення ст. 145 ЦК України та ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» лише загальні збори товариств можуть вирішувати питання про створення та відкликання виконавчого органу товариства, у тому числі директора. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 12 січня 2010 року № 1-2/2010 за системним аналізом норм Цивільного кодексу (ст. 99, 145, 147, 159, 161), Господарського кодексу України (ст. 89), Закону України «Про господарські товариства» (ст. 47, 62, 63), Закону України «Про акціонерні товариства» (ст. 52, 58, 59, 60, 61) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників (ч. 3 ст. 92, 2 речення абз. 3 ч. 1 ст. 161 Цивільного кодексу). Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Позивач не має можливості реалізувати своє право на припинення трудового договору у визначеному законодавством порядку, що порушує її право на працю, відтак підлягає захисту в судовому порядку. Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. На думку суду встановлення цього факту жодним чином не порушить прав сторін та інших осіб, а натомість сприятиме реалізації соціальних та інших прав позивача. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про припинення його трудових відносин з ТОВ «Агролана» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України підлягають задоволенню. Судові витрати у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved