Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди. Свою позовну заяву обґрунтовано тим, що 29.06.2018 року у м. Києві по проспекту Оболонському, 26, відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю транспортних засобів «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача та тролейбуса 4017, під керуванням [PERSON] , водія тролейбуса належного відповідача. Згідно з Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2018 року у справі № 756/9468/18 у вищевказаній ДТП [PERSON] , який працює водієм відповідача, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП. Позивач зазначає, що роботодавець водія тролейбуса відмовився у добровільному порядку відшкодувати завдану в результаті ДТП шкоду, направлена на адресу відповідача претензія, останнім ігнорується. На підтвердження вартості заподіяних збитків зазначив, що вартість завданого йому матеріального збитку внаслідок ДТП складає 116 749 грн. 09 коп., що підтверджується Звітом незалежного експерта № 195-18 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу MERCEDES Benz ML-Class д.н.з. [NUMBER] від 08.07.2018 р. Посилаючись на приписи статей 1166, 1172, 1187 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь 116 749 грн. 09 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати. 19.11.2018 р. провадження по справі відкрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 40-41). У судове засідання 12.04.2019 р. представник позивача не з`явилася, подав до суду заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання 12.04.2019 р. не з`явилась, про дату та час повідомлена належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи за її особистим підписом, при цьому, представник відповідача [PERSON] через канцелярію Подільського районного суду м. Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи, через неможливість бути присутнім в даному судовому засіданні з поважних причин. Дані причини зазначені у клопотанні не були. Згідно наданого відзиву відповідача, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову, посилався на незрозумілий та здійснений всупереч чинного законодавства розрахунок судового збору, оспорюючи також розмір витрат на правничу допомогу, не укладеним між позивачем та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] договору про проведення оцінки майна, а також неповідомлення про огляд та подальшу оцінку автомобіля з метою встановлення розміру заподіяного матеріального збитку, що позбавило відповідача права подавати свої зауваження, задавати питання та своєю присутністю забезпечити об`єктивність оцінки вартості пошкодженого транспортного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2018 року у м. Києві по проспекту Оболонському, 26, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача та тролейбуса 4017, під керуванням [PERSON] - водія тролейбуса належного відповідачу (а.с. 32). Відповідно до Постанови Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2018 року у справі № 756/9468/18 у вищевказаній ДТП [PERSON] , який працює водієм відповідача, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП (а.с. 32). Встановлено, що власником автомобіля «MERCEDES Benz», реєстраційний номер [NUMBER] є позивач, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 22). 06.07.2018 р. було здійснено огляд пошкодженого автомобіля «MERCEDES Benz ML 350», реєстраційний номер [NUMBER] , оцінювачем [PERSON] (а.с. 24 - зворот), під час якого була присутня позивач, тоді як представник відповідача на запрошення на огляд за адресою Київ Харківське шосе 201/203 [PERSON] , надісланого на електронну адресу відповідача, не прибув (а.с. 24). У протоколі огляду транспортного засобу від 06.07.2018 р. зафіксовано перелік пошкоджень автомобіля позивача. На підставі Протоколу огляду автомобіля від 06.07.2018 р. було складено Звіт № 195-18 про оцінку транспортного засобу від 08.07.2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 116 749 грн. 09 коп. (а.с. 19 зворотній аркуш). Окрім того, внаслідок ДТП позивач була вимушена здійснити оцінку пошкоджень власного автомобіля, у зв`язку з чим, нею було понесено витрати в сумі 1600 грн. (а.с. 13, 64). При цьому, позивач звернулася до відповідача з претензією щодо відшкодування збитків у розмірі 116 749 грн. 09 коп., однак відповідей на таку претензію отримано не було (а.с. 33). Доказів, які мали б спростувати факт наявності вини та, як наслідок, завдання позивачу матеріальної шкоди, а також факт завдання меншої шкоди автомобілю позивача, відповідачем в межах розгляду даної справи надано не було. Зважаючи на те, що саме [PERSON] є винним у спричиненні збитків позивачу, та на момент ДТП він виконував трудові обов`язки у відокремленому підрозділі відповідача - Куренівському тролейбусному ремонтно-експлуатаційному депо, будучи водієм тролейбуса (а.с. 35), відповідно до ст. 1172 ЦК України спричинену з його вини майнову шкоду повинен відшкодувати його роботодавець -відповідач по справі. Так, відповідно доч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому, судом не береться до уваги, твердження відповідача про те, що вищевказаний Звіт є неналежним доказом, оскільки такий висновок базується на акті огляду транспортного засобу, який було складено за відсутності представника відповідача. Адже, Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» такої імперативної вимоги, як участь всіх учасників ДТП при проведення огляду транспортного засобу, не передбачено. Окрім того, за приписами ч. 2 ст. 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. В матеріалах справи відсутні докази притягнення оцінювача ФОП [PERSON] до відповідальності за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна позивача. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яку він зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача, доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача збитків від пошкодження автомобіля внаслідок ДТП в сумі 116 749 грн. 09 коп. та витрати за проведення Звіту в сумі 1600 грн., а отже й про задоволення позовних вимог в цій частині. В той же час, вирішуючи питання про розмір стягнення на правничу допомогу, суд відмовляє у частині задоволенні таких позовних вимог, виходячи з наступного. Відшкодувати судові витрати при винесенні рішення, позивач в прохальній частині позовної заяви, не просив. Натомість, зазначив про необхідність винесення додаткового рішення в цій частині, після надання документального підтвердження понесених судових витрат. З урахуванням надання представником в процесі розгляду справи таких документів, суд вирішує питання стягнення, сплачених витрат при винесенні рішення. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч. 2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). З матеріалів справи убачається, що між адвокатом Капля А.С. та позивачем 01.08.2018 року було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги та додаткова угода № 1 до цього договору. Пунктом 3.1 договору визначено, що клієнт зобов`язується своєчасно, оплачувати витрати, в тому числі, судові, та послуги Адвоката. Пунктом 6.1 вказаного договору передбачено, що розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами. Додаткова угода № 1 до Договору (п.1.1) передбачає, що сторони узгодили, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в Додатку 1 до цієї Додаткової угоди. Так, згідно Додатку 1 (а.с. 6), консультація адвоката в офісі або іншому зручному для клієнта місці в ході, якої проводиться короткий аналіз питання з наданням правових рекомендацій, з ознайомленням (або без) з документами (до 10 сторінок) - 850,00 грн., представлення інтересів клієнта в суді загальної юрисдикції (місцевий) (одне судове засідання) 1000 грн., підготовка позовної заяви для подання до суду 4000 грн., підготовка для подання до суду відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення, клопотання (заяв по суті справ) 1000 грн., підготовка адвокатського запиту 500 грн., підготовка апеляційної та касаційної скарги 5000 грн., представлення інтересів клієнта в апеляційному суді (одне судове засідання) 2000 грн., представлення інтересів клієнта в Верховному суді (підготовка документів, участь в судовому засіданні) 3000 грн. Відповідно акту приймання- передачі наданих послуг № 1 за договором про надання правничої допомоги від 01.08.2018 року, адвокатом надана відповідачу правнича допомога у виді ряду юридичних послуг на загальну суму 5 850 грн., що включає в себе консультацію, направлення адвокатських запитів та подання позовної заяви. Розрахунок фактичних витрат міститься на а.с. 9, 11. Відповідно положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідач у відзиві заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу на користь позивача, зазначає, що заявлений розмір судових витрат є завищеним та не підтверджений доказами. Натомість, сторона відповідача жодного належного обґрунтування такому доводу не надала. За вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, враховуючи заяву відповідача, вважає витрати позивача на професійну правничу допомогу неспівмірними із передбаченими цивільним процесуальним законодавством критеріями, у зв`язку з чим такі витрати підлягають задоволенню до стягнення з позивача частково, виходячи з наступного. Адвокатом подавалось два адвокатські запити, вартість послуг за складання цих запитів була оцінена у розмірі по 500 грн. за кожен, консультація склала 850 грн. Крім того, відповідь на відзив, підготовка якої оцінена в 1000 грн. містить обґрунтування фактично понесених витрат по оплаті звіту та правничих послуг, тощо, що мали б були змістовно викладені в позовній заяві, а відтак, в даній частині суд дійшов до висновку, про відмову в даній частині задоволення позову. Між тим, суд вважає, що з огляду на ціну позову, складність і обсяг справи та виконаних адвокатом робіт, розумний та справедливий розмір винагороди за підготовку та подання позовної заяви до суду з додатками у цій справі складає 4000 грн., а також, зважаючи на явку представника позивача в судове засідання, з відповідача на користь позивача, відповідно положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5000 грн. Отже,

Outcome: partial