Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

05 вересня 2019 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Веденєєва Н.С. звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що [PERSON] закінчила Державний медичний університет імені М.Горького, за спеціальністю - лікувальна справа, кваліфікація спеціаліста. Отримала диплом серії [NUMBER] та додаток до нього. Проте прізвище у дипломі та додатку зазначено як - [PERSON] . 27 червня 1997 року на підставі сертифіката № 3065 лікаря - спеціаліста їй присвоєно звання лікаря - спеціаліста за спеціальністю - Психіатрія. У Сертифікаті її прізвище також зазначено як - [PERSON] . Даний сертифікат в подальшому неодноразово продовжувався. На даний час її кваліфікаційну категорію підтверджує посвідчення № 5139, видане на ім`я [PERSON] . Зокрема, в інших документах, а саме: в паспорті, свідоцтві про шлюб, свідоцтві про право на спадщину за заповітом, її прізвище зазначено саме як " [PERSON] ". Таким чином, у Дипломі про отримання вищої освіти та додатку до нього було неправильно зазначене її прізище " [PERSON] ". Нею неодноразово надсилались заяви з пакетом документів з проханням виправити допущені у 1995 році описки у написанні її прізвища в документах, що підтверджують отримання вищої освіти, проте відповіді так і не отримала. На даний час вона працює лікарем у Міській лікарні № 7 м. Маріуполя та має намір підвищити кваліфікацію у Київському інституті сучасної психології та психотерапії. Однак при перевірці документів були виявлені зазначені описки, які в майбутньому спричинять неправильне написання її прізвища в освітніх документиах, у зв"язку з чим вимушена звертатись до суду. Просила суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , диплому серії [NUMBER] , реєстраційний номер 162, виданого 22 червня 1995 року на ім`я [PERSON] та додатку до диплому спеціаліста серії [NUMBER] , реєстраційний номер 162, виданого 22 червня 1995 року на ім`я [PERSON] . Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Веденєєва Н.С., у судове засідання не з`явилися, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Донецького національного медичного університету у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. У ст. 46 Конституції України, закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2ст. 315 ЦПК України,суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Так, за даними паспорту серії [NUMBER] , виданого Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві, прізвище заявниці зазначено як - " [PERSON] ". У картці фізичної особи - платника податків ДПА в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя також прізвище заявниці зазначене як - " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , повторно виданого відділом РАЦС Драбівського районного управління Черкаської області 27 жовтня 2004 року, актовий запис № 39, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після одруження дружині присвоєно - " [PERSON] ". Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , прізвище заявниці російською мовою зазначене як « [PERSON] ». У свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого 20 лютого 2015 року, державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори - Остролуцькою О.М., прізвище заявниці зазначено як " [PERSON] ". Проте диплом серії [NUMBER] , реєстраційний номер 162 , виданий 22 червня 1995 року та додаток до диплома спеціаліста серії [NUMBER] від 22 червня 1995 року були видані на ім"я " [PERSON] . Отже, в даних документах була допущена описка щодо написання прізвища заявника, а саме: зазначено " [PERSON] " замість вірного " [PERSON] ". Проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що диплом серії [NUMBER] , реєстраційний номер 162, виданий 22 червня 1995 року та додаток до диплома спеціаліста серії [NUMBER] від 22 червня 1995 року, видані на ім"я "[PERSON] , дійсно належить заявнику [PERSON] , про що свідчить відповідність у наданих документах. При цьому наявність помилки при написанні прізвища заявника у зазначеному дипломі та додатку до нього позбавляє її можливості реалізувати своє право на подальшу освіту, виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий навчальним закладом, у якому навчалася заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому забезпечить виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать громадянину відповідно до положеньст. 46 Конституції України.

Outcome: approved