Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У серпні 2015 року позивач - ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, уточнивши який, просив стягнути з відповідача на користь банку 27 056.08 грн. заборгованості за кредитом та судовий збір у розмірі 243.60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 31.08.2011 року між сторонами був укладений договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредитну картку, за якою він має право користуватися сервісом Оплата частинами в торгово-сервісних підприємствах, з якими банк уклав договір співпраці. 16.03.2013 р. відповідач [PERSON] скористався сервісом Оплата частинами у торгово-сервісному підприємстві ТОВ ЮГПРОМІНВЕСТ, та уклав кредитний договір № 13081600315880, згідно якого він отримав кредит у розмірі 21 868,40 грн., зі сплатою комісії у розмірі 51,75 %, комісії екваєрської 1,60 % та комісії загальної у розмірі 2,16 %. Однак свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 24.11.2015 року він має заборгованість на загальну суму - 27 056.08 грн., із яких: - заборгованість за кредитом 21 868.40 грн.; - пеня 3 423.10 грн.; - штраф у вигляді фіксованої частини 500 грн.; - штраф у вигляді процентної складової 1 264.58 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився та подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 31.08.2011 року відповідач [PERSON] оформив анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Власноручним підписом на цій заяві він погодився, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами, а також Тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви відповідачу була видана кредитна картка № 5457092300199688. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Держатель кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісних підприємствах, з якими Банк уклав договір співпраці з сервісу та вартість покупки знаходиться в межах розрахованого банком ліміту клієнту по даному сервісу. Підписання чека, роздрукованого в POS-терміналі на підключення до сервісу «Оплата частинами» є акцептом умов використання сервісу «Оплата частинами». Комісія за оплату товарів через сервіс «Оплата частинами» стягується відповідно до тарифів, що діють у Банку на момент здійснення платежу. Пунктом 1.1.1.73 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 60-83), далі Умови та Правила передбачена така банківська послуга як Оплата частинами. Без переплат, яка є послугою по організації обслуговування і проведення розрахунків по операціям, здійсненим з використанням платіжних карт, на які поширюється послуга Оплата частинами. Без переплат, згідно яких держатель карти доручає банку здійснювати регулярні платежі на адресу Продавця у розмірі та кількості, вказаних у квитанції, надрукованій в POS-терміналі при авторизації послуги Оплата частинами. 16.08.2013 року відповідач [PERSON] скористався сервісом «Оплата частинами» у ТОВ «ЮГПРОМІНВЕСТ» та уклав кредитний договір №13081600315880, згідно якого отримав кредит на купівлю товару у розмірі - 21 868,40 грн., зі сплатою комісії за сервіс у розмірі - 51,75 %, комісії екваєрської у розмірі - 1,60 % та комісії загальної у розмірі - 2,16 %. Сервіс «Оплата частинами» є різновидом кредиту розстрочка який відрізняється тим, що клієнт Банка шляхом введення в POS-терміналі пін-коду своєї кредитної карти підтверджує покупку обраного ним в торгово-сервісному підприємстві товару за сервісом «Оплата частинами». При цьому, в POS-терміналі роздруковується чек (квитанція терміналу) в якому викладені умови надання кредиту. Погашення кредиту здійснюється шляхом списання щомісячних платежів з кредитної карти клієнта. Таким чином, відповідачем здійснюється укладання одразу 2-х договорів договору купівлі-продажу обраного товару із TOB «ЮГПРОМІНВЕСТ» та договору про надання споживчого кредиту із ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", в данному випадку це договір №13081600315880 від 16.08.2013 р. Факт укладення договорів, окрім довідки, підтверджується випискою по кредитній карті клієнта, відповідно якої 16.08.2013 р. відповідач підтвердив укладення кредитного договору, сплативши перший внесок за обраний ним товар у розмірі 1 988,00 грн. Факт виконання позивачем своїх зобов'язань перед відповідачем по наданню кредиту, шляхом оплати товару в торгово-сервісному підприємстві TOB «ЮГПРОМІНВЕСТ», підтверджується випискою по розрахунковому рахунку TOB «ЮГПРОМІНВЕСТ» № 26006010010453. 16.08.2013 року позивачем було перераховано TOB «ЮГПРОМІНВЕСТ» кредитні кошти за товар у розмірі - 21 868,40 грн. Однак в подальшому, 31.08.2013 р. відповідач фактично відкликав свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту та повернув товар продавцеві - TOB «ЮГПРОМІНВЕСТ». В зв'язку із цим, 31.08.2013 р. ПАТ ПриватБанк повернув відповідачу сплачений платіж у розмірі 1 988,00 грн. на його кредитну картку №5457092300199688. Ідентифікація особи позичальника та його згода на отримання споживчого кредиту здійснювалася у передбачений Положенням (п. 1.11), а також Умовами (п. 1.1.14 із підпунктами) спосіб - шляхом фізичної присутності пластикової картки - спеціального платіжного засобу, та введення пін-коду. Розрахунок за проданий товар здійснювався не з рахунку користувача платіжної картки, а за його дорученням за рахунок кредитних коштів банку. В аналогічний спосіб здійснювалось розірвання договору купівлі-продажу та припинення дії договору про надання споживчого кредиту. При цьому, внаслідок розірвання договору купівлі-продажу у відповідності до ч. 3 ст. 9 Закону України Про захист прав споживачів саме відповідач, як сторона договору отримав право вимагати повернення коштів від продавця товару. В свою чергу позивач здійснив у відповідності до абз. 6 ч. 6 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів повернення отриманого першого платежу за кредитним договором та у відповідності до абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, та отримав право вимоги від відповідача, сплачених за товар грошових коштів. Повернення відповідачем товару та відкликання ним згоди на укладення договору споживчого кредиту, не звільняє його від обов'язку повернути кредит. У відповідності до вимог ч.6 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів з відкликанням згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Пунктами 2.1.1.10.6 Умов передбачено, що якщо оплачений по Карті товар/послуга повернуті або не отримані, Держатель карти повинен отримати від працівника торгівельної фірми зворотний рахунок (розрахунковий документ), який повинен містити номер карти і суму, яка підлягає поверненню. Повернення вартості товару/послуг здійснюється торгівельною фірмою шляхом зарахування суми на картрахунок Держателя на протязі 45 днів після оформлення зворотного рахунку. Наступним пунктом Умов (2.1.1.10.7) визначено, що при неотриманні коштів по зворотному рахунку на протязі 45 днів Держатель карти повинен повідомити про це банк для урегулювання питання з торгівельною фірмою, надати копії зворотного чеку і переписки з торгівельною фірмою по даному питанню. Вказані пункти Умов хоча і передбачають можливість зарахування в рахунок погашення кредиту повернені торговцем суми за товар, але не змінюють сторін по кредитному договору та їх обов'язків за цим договором. Судовим розглядом встановлено, що кредитні кошти у сумі 21 868,40 грн. відповідач не повернув до ПАТ ПриватБанку, чим порушив ч. 6 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів», оскільки з відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із наданого представником позивача розрахунку вбачається, що станом на 24.11.2015 року відповідач має заборгованість на загальну суму - 27 056.08 грн., із яких: - заборгованість за кредитом 21 868.40 грн.; - пеня 3 423.10 грн.; - штраф у вигляді фіксованої частини 500 грн.; - штраф у вигляді процентної складової 1 264.58 грн. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про повернення кредитних коштів у розмірі 21 868.40 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі ч. 6 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів». Разом із цим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів задоволенню не підлягають, оскільки їх сплата не передбачена у разі відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту (ч. 6 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів»). При цьому посилання позивача на Умови та Правила як на підставу задоволення таких вимог, суд знаходить безпідставними через те, що повернення кредитних коштів відбувається за правилами ч. 6 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів», а не у зв'язку з порушенням умов кредитного договору. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно задоволених вимог, що у даному випадку становить 196 грн. 90 коп.

Outcome: partial