Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

13 листопада 2014 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому посилаючись на укладений між сторонами договір про надання юридичних послуг та неякісне надання таких послуг відповідачем просила суд стягнути з відповідача на її користь 2500,00 грн, матеріальної шкоди та 500 гривень моральної шкоди та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що між сторонами 03 травня 2012 року було укладено договір про надання юридичних послуг в кримінальній справі № 10730011 за її обвинувачення на досудовому слідстві та в суді. На виконання своїх зобов'язань передала [PERSON], гроші в оплату послуг в розмірі 2500,00 грн., а відповідач видала їй квитанцію № 37 без дати про отримання коштів. В якій власноруч вказала види юридичних послуг, участь в досудовому слідстві та суді. Однак взяті на себе зобов'язання виконувала неналежним чином (не якісно), юридична допомога її полягала лише в тому, що вона зачитувала матеріали справи згідно графіка. Крім того не склала ні одного процесуального документа та не заявила клопотання, щодо оскарження постанови прокуратури про порушення кримінальної справи щодо неї. Побачивши таке ставлення відмовилась від її послуг і договір про надання юридичних послуг між сторонами був розірваний. Відповідач звернувся до суду з письмовими запереченнями проти позову. У яких посилаючись на те, що в повному обсязі виконала договірні зобов'язання і надала [PERSON], всі обумовлені договором юридичні послуги, на досудовому слідстві та згідно сплаченого гонорару. Крім того, згідно умов договору після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та встановлення об'єму роботи адвоката в суді. Позивач повинен був додатково оплати її послуги, остання відмовилась від оплати послуг. Вона відмовилась від безоплатно надавання їй юридичної допомоги. Та рекомендувала найти іншого адвоката, а договір який був укладений між ними був розірваний за згодою сторін. У судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги. Суду пояснила, що після отримання гонорару [PERSON], будь-яких документів, відповідно до вимог КПК до матеріалів справи не надала, будь-яких слідчих дій, спрямованих на захист її інтересів не вчиняла, лише зачитувала матеріали справи чим не виконала прийнятих на себе обов'язків. Просила стягнути з відповідача на її користь 2500 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 гривень моральної шкоди та понесені судові витрати в розмірі 49 гривень 36 копійок. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно між сторонами було укладено договір про надання юридичних послуг адвокатом на стадії досудового слідства. Участі в процесуальних діях на стадії досудового слідства вона не приймала, оскільки на момент звернення за правовою допомогою позивача досудове слідство було закінчене. І вона разом з клієнтом знайомилися з матеріалами кримінальної справи. В якості гонорару отримала від клієнта грошові кошти у розмірі 2500 гривень та видала квитанцію. Але помилково вказала що юридична допомога буде надаватися за цю суму в судді. Після того як позивач відмовилася додатково оплати послуги, договір між сторонами був розірваний. Просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач [PERSON], 03 травня 2012 року звернулася до відповідача [PERSON], про надання юридичних послуг в кримінальній справі № 10730011 за її обвинуваченням за злочини, передбачені ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України. Яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] видане Миколаївською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 19.09.2003 року.(а.с.70). В цей же день між сторонами був укладений усний договір про надання адвокатської допомоги у кримінальній справі. На виконання умов договору позивач передала гроші в оплату послуг в розмірі 2500 гривень, а відповідач видала їй квитанцію №37 без дати про отримання коштів. В якій власноруч вказала види юридичних послуг, а саме участь в досудовому слідстві та суді. Дані умови договору сторони скріпили власними підписами.(а.с.4) Згідно графіка ознайомлення з матеріалами кримінальної справи № 10730011 сторони щодня знайомилися з матеріалами про що свідчать їх підписи. (а.с.46-47) Після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи договір про надання юридичної допомоги сторонами був розірваний 05 червня 2012 року. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено вищезазначений договір про правову допомогу, відповідно до якого між сторонами виникли договірні зобов'язання. При цьому будь-яких доказів того, що відповідач діяв відповідно до укладеної угоди як виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги згідно п. 3 ч.1 Закону України "Про захист прав споживачів" суду надано не було. Таким чином, правовідносини із надання професійної юридичної допомоги адвокатом, що виникли між позивачем та відповідачем, регулюється нормами Закону України "Про адвокатуру" N 2887-XII 19 грудня 1992 року, який був чинний на час укладення договору. У відповідності до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, згідно з Конституцією України покликанні сприяти захисту прав, свобод та представляти законні інтереси громадян України, іноземних громадян, осіб без громадянства, юридичних осіб, подавати їм іншу юридичну допомогу. Відповідно до ст.12 Закону України "Про адвокатуру" оплата праці адвоката здійснюється на підставі угод між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом. Якщо договір розривається достроково, оплата праці адвоката провадиться за фактично виконану роботу. У разі неналежного виконання доручення на вимогу громадянина або юридичної особи, які уклали договір з адвокатом чи з адвокатським об'єднанням, внесена плата повертається їм повністю або частково, а при виникненні спору - за рішенням суду. З наведеного вбачається, що оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини, то до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Підрозділом 1 розділу 111 "Окремі види зобов'язань" Глави 63 ЦК України визначені загальні положення договору про надання послуг. Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Позивач сплатила адвокату гонорар відповідно до вимог ЦК України. В порушення вимог діючого законодавства адвокат не виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, оскільки фактично участі в розгляді кримінальної справи в суді не приймав. Відповідно до ч.1 ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що відповідач зобов'язання виконувала неналежним чином (не якісно), юридична допомога позивачу полягала лише в тому, що вона зачитувала матеріали справи згідно графіка. Крім того не склала ні одного процесуального документа та не заявила клопотання, щодо оскарження постанови прокуратури про порушення кримінальної справи, чим грубо порушені вимоги закону і відповідач не повернув йому явно завищених коштів гонорару. Позивач в свою чергу виявивши недоліки у ході надання послуги звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору про надання послуг та повернення оплати, про що свідчить надана суду копію заяви від 05 червня 2012 року (а.с.6), та факт отримання якої не заперечується відповідачем.(а.с.7) Як вбачається з графіку ознайомлення з матеріалами кримінальної справи сторони ознайомилися з 33 томами справи протягом 12 днів з 03 травня 2012 року по 22 травня 2012 року та витрачено 47 годин. Проти 35 томів,76 годин та 19 днів зазначених відповідачем в письмових запереченнях на позов позивача. Неналежне виконання відповідачем взятих на себе обов'язків підтверджується, зокрема, і дослідженням матеріалів даної цивільної справи в якій відсутній розрахунок вартості години роботи адвоката, кількість затраченого часу та документу про виконання адвокатом зобов'язань. Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.57-60 ЦПК України. Суд, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач в свою чергу послуги з представлення інтересів клієнта на стадії досудового слідства надав недобросовісно та неякісно, через що позивач розірвав договір про надання послуг в односторонньому порядку, що передбачено ст. 907 ЦК України. З урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, визначених ст.3 ЦК України, суд вважає, що плата за фактично надані відповідачем послуги становить на рівні 1000,00 грн., а тому, враховуючи, що позивачем відповідачу було передано в якості гонорару 2500,00 грн., надмірно сплачена сума підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 1500 грн., тобто позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Що ж стосується тверджень відповідача про фактичне виконання більшого обсягу робіт ніж зазначив позивач, то на думку суду вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними доказами. Суд залишає без задоволення позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 2000 гривень. Оскільки Законом України "Про адвокатуру" така відповідальність не передбачена. Разом з тим, суд, роз'яснює позивачу, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом до відповідача про захист честі та гідності та стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 49 гривень 36 копійок судових витрат та на користь держави судовий збір у розмірі 194,24 грн, за розгляд справи в судді.

Outcome: partial