Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Рахівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатської області про захист житлових прав, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що згідно витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, вона являється власником житлового будинку [ADDRESS]. В цьому будинку, окрім неї, зареєстрований відповідач [PERSON], який є її племінником. Договору житлового найму з відповідачем не укладала. Знятися у добровільному порядку з реєстрації, відповідач не бажає, що зумовило звернення її до суду з даним позовом. У зв'язку з реєстрацією відповідача в належному їй житловому будинку, порушується її право власності на житло та на право вільного та безперешкодного його використання, володіння та розпоряджання, яке виявляється в одержанні нею певних документів для нарахування допомоги, отримання соціальних пільг, оскільки відповідач зареєстрований у її будинку. У спірному будинку відповідач не проживає з 2010 року, не веде з нею спільного господарства, тому, на підставі наведеного, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею будинку [ADDRESS]. Зняти відповідача з реєстрації місця його прописки, а саме з житлового будинку [ADDRESS]. Зобов'язати Рахівський РВ ГУ ДМС зняти відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву (реєстрація по канцелярії суду за вх. номером 1272/15-вх від 17.03. 2015 року), в якій просить справу за її позовом розглянути у її відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву (реєстрація за вх. №1032/15 від. 04.03. 2015 року), в якій вказує про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, просить такі задовольнити. Представник відповідача - Рахівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування цивільного процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Момент виникнення права на захист у власників житла пов'язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов'язковій державній реєстрації і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. З матеріалів справи слідує, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності в цілій частині належить житловий будинок [ADDRESS]. На даний час у спірному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], однак за місцем своєї реєстрації фактично не проживає з 2010 року, що встановлено з пояснень позивачки. З метою усунення будь-яких обмежень у здійсненні права власності на вищевказаний житловий будинок, позивачка, має намір здійснювати власні майнові права безперешкодно, тому і звернувся до суду з даним позовом. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. До порушень права користування відносяться, наприклад, випадки самоуправного заняття приміщення в будинку власника, що належить йому на праві приватної власності. Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Перешкоди у здійсненні позивачкою її права власності на житловий будинок мають вияв у реєстрації в належному їй будинку відповідача [PERSON] і цей факт, порушує її право, тому з метою захисту такого, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Як встановлено судом з довідки Рахівського РВ ГУ ДМС від 18.02. 2015 року № 380, відповідач [PERSON], за адресою: [ADDRESS] зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться. З копії будинкової книги, вбачається, що відповідач [PERSON], знятий з реєстраційного обліку (колонка 12 "Куди вибув" будинкової книги), 29.03. 2004 року в інший житловий будинок - будинок [ADDRESS] . Вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON], у спірному будинку не зареєстрований. Враховуючи, що відповідач [PERSON] у належному позивачці будинку не зареєстрований, так само фактично не проживає в ньому, як вказує і сама позивачка, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, поскільки з позицій ст. 15 ЦК України, захисту підлягає право особи, яке "порушено", "невизнано" чи "оспорено", а в судовому засіданні спростовано факт порушення права позивачки реєстрацією відповідача [PERSON] у спірному будинку, про інші порушення позивачкою не вказано, та відповідно не доведено, а межі судового розгляду зводяться до позовних вимог, тому суд вважає, що заявлені вимоги з наведених позивачкою підстав задоволенню не підлягають. Поряд з вищенаведеним, щодо позовних вимог про про зняття відповідача з реєстрації місця прописки та зобов'язання Рахівського РВ ГУ ДМС зняти відповідача [PERSON] з місця реєстрації, то такі, окрім вказаного задоволенню не підлягають з тих підстав та обгрунтувань, що Рахівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпастькій області не являється відокремленою юридичною особою, є територіальним підрозділом Головного управління ДМС України в Закарпатській області, отже не може бути стороною, в даному випадку відповідачем у справі з позицій ч. 2 ст. 30 ЦПК України, відповідно користуватися процесуальними правами та обов'язками сторони, виступати самостійним учасником спірних матеріальних правовідносин, тому в даному випадку Рахівський РВ ГУ ДМС, є неналежним співвідповідачем і рішення у даній справі не може стосуватися прав та виконання відповідних обов'язків відділом. Питання про розподіл судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: dismissed