Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку по квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку по квартирі. На обґрунтування позову зазначила, що з 07 вересня 2013 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Після реєстрації шлюбу вона була зареєстрована та стала постійно проживати у квартирі по [ADDRESS], відповідальним наймачем якої з 2013 року є відповідач [PERSON] Сімейне життя з відповідачем не склалось, і з жовтня 2015 року сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені. Відповідач зібрав свої особисті речі, забрав документи та предмети побуту та переїхав проживати до іншої жінки. З того часу відповідач у квартиру не повертався і не приймав участі в утриманні квартири та в оплаті квартирної плати та комунальних послуг, але при цьому він до теперішнього часу зареєстрований у спірній квартирі. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням знятись з реєстраційного обліку в квартирі, але він байдуже відноситься до вирішення цього питання. Вона не чинила відповідачу перешкоди у проживанні у квартирі та користування нею. У зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі вона опинилась у складному матеріальному становищі, оскільки не має можливості оформити субсидію та їй важко у повному обсязі оплачувати квартплату та комунальні послуги. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується актом про непроживання від 28 жовтня 2016 року. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як відсутній у житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заявлений позов, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що вона з 2009 року стала проживати у квартирі по [ADDRESS] разом із відповідачем та його матірью. Потім мати відповідача знялася з реєстрації по цій квартирі. Після реєстрації шлюбу, зі згоди відповідача, у 2013 році вона зареєструвалася у спірній квартирі. У жовтні 2015 року їй стало відомо, що у відповідача є інша жінка, і з того часу він у квартирі [ADDRESS] не проживає, його речі та документи у квартирі відсутні. [PERSON] постійно проживає у Криму. В період часу, починаючи з 2015 року, він два рази приїздив до м. Кам'янське на декілька днів, де проживав в цей час їй невідомо. 01 лютого 2017 року відповідач повернувся проживати до спірної квартири, де мешкає до теперішнього часу. Вона не міняла замки на вхідних дверях до квартири та не чинила відповідачу перешкоди у проживанні. [PERSON] є відповідальним наймачем спірної квартири. Вона постійно оплачувала квартирну плату та комунальні послуги за спірну квартиру, мається заборгованість лише за надані послуги теплопостачання. Вони з відповідачем хотіли приватизувати квартиру, але через борги по комунальним платежам не змогли. Тому вирішили погасити борги, а потім приватизувати. Вони з відповідачем спільно робили ремонт у квартирі. Вона не працювала, але їй матеріально допомагали її батьки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 10 березня 2017 року, позов не визнав, надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням проти позову, просив відмовити в задоволенні позову. Також суду пояснив, що з 2012 року він та позивач проживали разом з батьками дружини у їх квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS], де він постійно зареєстрований, вони робили ремонт і до грудня 2015 року у цій квартирі ніхто не проживав. Ця квартира складається з двох житлових кімнат і була виділена ще його батькові у 1988 році їх сім'ї. Потім батько помер, мати виписалася з квартири і він єдиний залишився бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні. Після реєстрації шлюбу позивач стала наполягати на реєстрації у квартирі, пояснюючи це тим, що у країні проходить антитерористична операція і його заберуть в армію, вб'ють, а квартира пропаде, бо в ній ніхто, крім нього, не зареєстрований. Він погодився і у 2015 році надав згоду на реєстрацію позивача у спірній квартирі. Він має професію зварювальника. З 2013 року постійно виїжджав у відрядження на 2-3 місяці до Криму, де працював, заробляв гроші на утримання сім'ї та на ремонт у своїй квартирі. Після відряджень повертався додому до м. Кам'янське. В 2013 році він працював у Криму, в 2014 році знаходився у Дніпродзержинську, з лютого по квітнень 2015 року знову працював в у Криму, у травні 2015 року був вдома у м. Дніпродзержинську, влітку 2015 року поїхав на заробітки до Криму. Він не міг перебувати у Криму більше, ніж три місяці, бо це заборонено. З лютого 2017 року він працює у м. Кам'янське у підрядній організації, яка розташована на території ПАТ "ДМКД". Вважає, що він не втратив право на житлове приміщення у спірній квартирі, оскільки був відсутній в ній тільки під час перебування на заробітках або у відрядженнях не більше ніж три місяці. Будь-якого іншого житла, ніж спірна квартира, він не має. 05 травня 2017 року відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить розглядати справу 30 травня 2017 року за участі його представника та за його відсутності в зв'язку з його перебуванням у відрядженні. Представник відповідача - [PERSON] заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голови адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради Саусь О.В. надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та представника третьої особи. Вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], є громадянином України, і з 1989 року зареєстрований у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку на квартиру № 252507 (а.с. 11), довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 09 лютого 2017 року (а.с. 45). Зазначена квартира не приватизована і відноситься до житлового фонду Кам'янської міської ради. Згідно вказаного вище особового рахунку, зазначена квартира, яка складається із двох житлових кімнат, була виділена у 1989 році батькові відповідача [PERSON] на склад його сім'ї із трьох осіб: його, дружини та їх сина - відповідача у справі, що також підтверджується архівним витягом з протоколу від 17.11.2989 року №14 засідання Заводського виконавчого комітету (а.с. 44). Після смерті свого батька, відповідач, згідно рішення ДРВК № 132 від 19 червня 2013 року, був визнаний відповідальний наймачем вказаної квартири і на його ім'я був відкритий особовий рахунок на квартиру. 22 липня 2011 року мати відповідача [PERSON] знялася з реєстраційного обліку по спірній квартирі. 07 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 8). Отже, на момент реєстрації шлюбу між сторонами у справі, у квартирі був зареєстрований лише відповідач [PERSON] 10 лютого 2015 року, зі згоди відповідача, у квартирі [ADDRESS] була зареєстрована дружина відповідача - позивач [PERSON]. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він та позивач після реєстрації шлюбу стали проживати у квартирі батьків дружини за адресою: [ADDRESS], а у спірній квартирі вони почали робити ремонт, і до грудня 2015 року у квартирі ніхто не проживав. Судом також встановлено, що з 2013 року відповідач періодично виїздив на заробітки до Криму, після повернення проживав разом з позивачем у квартирі її батьків. З лютого по квітень включно та з кінця літа 2015 року відповідач також перебував на заробітках у Криму. У грудні 2015 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання і відповідач повернувся проживати до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], тобто за своїм зареєстрованим місцем проживання, в якій мешкає до теперішнього часу. Те, що відповідач [PERSON] не залишав своє постійне зареєстроване місце проживання без поважних причин більше ніж на шість місяців, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON], яка є подругою позивача, надала пояснення про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом спочатку у квартирі батьків [PERSON], а приблизно у 2014 році переїхали проживати до квартири по [ADDRESS]. Відповідач працював будівельником, їздив на заробітки до Криму. В жовтні - листопаді 2015 року відповідач поїхав на заробітки, в кінці грудня 2015 року він повернувся і вони з позивачем посварилися, в новорічну ніч відповідач пішов від дружини В січні 2016 року відповідач знову поїхав на заробітки до Криму. У травні 2016 року повернувся до Кам'янського, взяв літні речі і знову поїхав до Криму. Їй невідомо, чи приїздив він до Кам'янського після травня 2016 року. В лютому 2017 року він знову приїхав до Кам'янського, вигнав дружину із своєї квартири. Вона, свідок, була присутньою під час сварки між сторонами, що сталася у лютому 2017 року, та допомагала позивачу виносити свої речі із спірної квартири. Їй відомо, що відповідач прописав позивача у спірній квартирі, щоб не втратити житло, якщо з ним щось станеться. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки, надала в судовому засіданні пояснення про те, що її дочка та [PERSON] з 2009 року проживали разом без реєстрації шлюбу, спочатку у квартирі [ADDRESS]. У 2013 році вони зареєстрували шлюб та переїхали проживати до їх квартири по [ADDRESS], а у спірній квартирі почали робити ремонт. У 2014 році відповідач поїхав на заробітки до Криму. Він кожний рік їздив на заробітки. У лютому 2016 році також був на заробітках, повернувся додому у березні 2016 року, знову поїхав, в кінці жовтня 2016 року приїхав до Кам'янського на три дні. В цей приїзд він хотів вирішити питання, пов'язані із розірванням шлюбу та з випискою позивача із спірної квартири. Дочка відмовилася виписуватися із квартири і звернулася до суду з цим позовом. У лютому 2017 року відповідач повернувся до Кам'янського, забрав у дочки ключі від спірної квартири. Зараз позивач проживає разом з нею та батьком у квартирі [ADDRESS]. Ремонт у спірній квартирі розбили за кошти відповідача та за їх кошти. У квартирі відповідача знаходиться придбана за спільні кошти побутова техніка, належна відповідачу пральна машина. Відповідач привозив гроші, а позивач із цих коштів оплачувала квартплату та комунальні послуги по спірній квартирі. Останній раз відповідач давав гроші у жовтні 2015 року. Квартира [ADDRESS], де була приватизована на початку 2000 років, позивач також приймала учать у приватизації їх квартири. У 2016 році вона подарувала належну їй частину квартири батькові. Свідок [PERSON], який є батьком позивача, надав у судовому засідання пояснення про те, що до реєстрації шлюбу його дочка та відповідач проживали у них в квартирі по [ADDRESS], та ремонтували квартиру [ADDRESS], де жили батьки відповідача. Дочка вселилася у спірну квартиру на початку 2016 року після сварки з відповідачем, який на той час був на заробітках у Криму. В квартирі ніхто не проживав, ремонт в ній не закінчений. Осінню 2016 року відповідач повернувся до Кам'янського та став висловлювати на їх адресу обвинувачення, що вони мають намір забрати в нього квартиру його батьків, на що він відповів [PERSON], що дочка там прописана. У спірній квартирі знаходяться будівельні інструменти відповідача. В березні 2017 року відповідач повернувся з Криму та вигнав дочку із своєї квартири, забрав ключі. Після цієї сварки дочка подарувала йому, свідку, свою частину квартиру та звернулася до суду з цим позовом. Вперше дочка та відповідач посварилися перед новим 2016 роком через подружню зраду відповідача, і 31 грудня 2015 року відповідач пішов від дочки. Свідок [PERSON], який є другом відповідача, надав у судовому засіданні пояснення про те, що він працював разом з відповідачем. Йому відомо, що сторони у справі підтримували фактичні шлюбні відносини з 2008 року, проживали разом спочатку в квартирі відповідача, а потім у квартирі батьків позивача. З 2013 року відповідач почав регулярно їздити на заробітки до Криму, заробляв кошти та повертався до Кам'янського, де вони з позивачем робили ремонт у спірній квартирі. У 2015 - 2016 роках сім'я позивача та відповідача розпалася. Позивач жила у квартирі своїх батьків, а в 2016 році вона вселилася до квартири [ADDRESS], завезла свої речі, в той час, коли відповідач був на заробітках. Він разом з відповідачем їздить на заробітки до Криму. Вони не можуть перебувати у Криму більше, ніж три місяці, і можуть повернутися до Криму тільки через наступні три місяці. Відповідач не міг знаходитися у Криму більше ніж три місяці. Коли повертався із відрядження, відповідач проживав у своїй квартирі. Робота в Криму була дуже важка, зароблені гроші виплачувала фірма, яка знаходиться у м. Дніпро і яка наймала їх на роботу. Позивач отримувала у м. Дніпро заробітну плату всієї їх бригади, а потім згідно списку передавала гроші родичам відряджених працівників. Факт проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] також підтверджується актом про проживання відповідача (а.с. 46), який складений сусідами відповідача - мешканцями квартир № 21, 29, 39 та затверджений головою ОСББ ТОВ "Моноліт - 2016". Суд критично оцінює наданий позивачем акт про непроживання відповідача у спірній квартирі від 28 жовтня 2016 року, затверджений директором ТОВ "Крона -Сервис 3" (а.с. 12), оскільки із цього акту вбачається, що прізвища осіб, які підписали акт, та номера їх квартир, вписані в акт іншим почерком та іншими чорнилами, а в долученій до позову ксерокопії цього акту, що надавалася відповідачу (а.с.59), взвагалі відсутні прізвища та номери квартир осіб, які підписали акт, що дає суду підстави не приймати до уваги цей доказ на підтвердження зазначених позивачем обставин. Враховуючи зазначене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач не залишав своє постійне зареєстроване місце проживання більше, ніж на шість місяців, періодично не більше ніж на три місяці виїздив у відрядження до Криму та знову повертався до спірної квартири, де знаходяться його особисті речі та предмети побуту. Іншого житла відповідач не має, спірна квартира є його єдиним місцем проживання. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд не приймає до уваги твердження позивачки про те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі змушує її сплачувати за нього плату за житло та комунальні послуги, що порушує її права, які підлягають захисту шляхом припинення з відповідачем дії договору найму житлового приміщення (припинення правовідношення), оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач надавав позивачу гроші для оплати квартирної плати та комунальних послуг. Крім того, позивач навіть сама отримувала заробітну плату всіх працівників бригади, в якій працював її чоловік, З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, наймачем якого він є. Оскільки [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог, то понесені нею судові витрати у справі з відповідача не присуджуються.

Outcome: dismissed