Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна, в якому просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що 04.09.2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Попільнянського РУЮ в Житомирській області. У шлюбі ними придбано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. 30 вересня 2013 року, реєстраційний номер 1003 та зареєстрована на ім'я відповідача [PERSON] Досягти згоди щодо поділу вказаного майна не вдалося, а тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В березні 2018 року [PERSON] було пред»явлено зустріний позов до [PERSON] про поділ майна подружжя, відповідно до якого, він просив стягнути з [PERSON] на його користь суму в розмірі 236095,00 грн., в рахунок грошової компенсації замість його Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль «Пежо» д.н.з.[NUMBER]. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що за час перебування шлюбу, сторонами, окрім квартири, було придбано автомобіль «Пежо» д.н.з.[NUMBER]. Виходячи із положень ст. 71 СК України та приймаючи до уваги те, що після припинення шлюбних відносин з [PERSON] автомобіль залишився у її користуванні та те, що вказаний транспортний засіб з 08.08.2017року на підставі договору купівлі-продажу, значиться за [PERSON], [PERSON] вважає за необхідне отримати грошову компенсацію замість своєї частки у праві спільної сумісної власності. При цьому, позивач за зустрічним позовом вказує, що вартість автомобіля станом на серпень 2017 року, відповідно до Довідника «Бюлетеня авто товарознавця» № 96, серпень 2017 року, становить суму в розмірі 472190 грн., та, відповідно розмір його частки (1/2 від вартості), - складає суму в розмірі 236095,00 грн., яку позивач просить стягнути із відповідача на його користь. Представники позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених в позові підстав. В частині зустрічного позову вказали про те, що ними він визнається частково. Вказали про те, що не погоджуються із запропонованим відповідачем розміром вартості автомобіля. Зазначили, що позивачем суду надано звіт, відповідно до якого вартість автомобіля станом на 08.08.2017 року склала суму в розмірі 326000,00 грн., а відтак Ѕ частини від вказаної суми складає 163000,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом в рахунок грошової компенсації за його Ѕ частку в праві власності на автомобіль, який позивачем за первісним позовом було відчужено. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову не заперечував та повністю підтримав зустрічні позовні вимоги, вказавши на те, що визначена [PERSON] відповідно до Довідника «Бюлетеня автотоварознавця» № 96, серпень 2017 року, вартість автомобіля в сумі 472190 грн., - є вірною та саме ця сума має братись судом до уваги при визначенні розміру компенсації. Одночасно вказав, що за клопотанням сторони позивача за зустрічним позовом в ході розгляду справи судом було призначено експертизу, однак, з вини позивача з первісним позовом її провести не вдалось, а відтак суд має взяти до уваги розрахунки надані [PERSON] Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що первісний позов підлягає повному, а зустрічний позов - частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації громадського стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області 04 вересня 2002 р. (а. с. 4). Згідно копії договору купівлі-продажу від 13 вересня 2013 року, [PERSON] було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. 30 вересня 2013 року, реєстраційний номер 1003 та квартира була зареєстрована на ім'я відповідача [PERSON] (а.с. 7-8). Реєстрація права власності відповідача на спірну квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 9). За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) доходу Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається , що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними,якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що вказані у п. 22 Постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-71 СК та 372 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна,спір між ними може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що спірна квартира придбана в період шлюбу, відповідачем за первісним позовом вимоги визнані в повному обсязі, суд вважає, що первісний позов про визнання за сторонами в порядку поділу спільного майна подружжя по Ѕ частин на квартиру за кожним, є обґрунтованим та законним, в зв»язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. В частині зустрічного позову суд зазначає наступне. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі те, що в період шлюбу, 01.02.2017 року [PERSON] було придбано автомобіль «Пежо» д.н.з.[NUMBER] (а.с.84-99). Відповідно до акту прийняття-передачі від 04.02.2017 року, вартість товару - автомобіля «Пежо» склала суму в розмірі 500689,00 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.100). Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в м. Києві від 05.01.2018 року, було встановлено, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС автомобіль «Пежо» д.н.з.[NUMBER] значиться зареєстрованим з 08.08.2017року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу в ТСЦ № 1841/2017/573239 від 08.08.2017 року (а.с.102). Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 1841/2017/573239 від 08.08.2017 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купила автомобіль «Пежо» д.н.з.[NUMBER] та за домовленістю сторін вартість автомобіля склала суму в розмірі 300000 грн. (а.с.128). Зазначений договір є чинним, та доказів на підтвердження визнання його недійсним, матеріали справи не містять та стороною позивача за зустрічним позовом таких доказів суду надано не було. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль «Пежо», є об»єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача за зустрічним позовом грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля. Разом з тим, в обґрунтування суми пред»явленої до стягнення в рахунок компенсації частки за автомобіль, позивач за зустрічним позовом посилався на відомості, як на доказ, які вказані в Довіднику «Бюлетеня авто товарознавця» № 96, серпень 2017 року, та за яким ним оцінено автомобіль в розмірі 472190 грн., однак, суд вважає зазначений доказ неналежним та таким, що не доводить дійсну ринкову вартість автомобіля, яка має бути взята судом до уваги. В ході розгляду справи відповідачем за зустрічним позовом було надано суду звіт про незалежну ринкову вартість колісного транспортного засобу «Пежо», відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «Пежо» склала суму в розмірі 326000,00 грн. (а.с.45-126). Суд звертає увагу на те, що позивачем за зустрічним позовом в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості автомобіля, надану відповідачем, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості автомобіля суду з його боку в ході розгляду справи надано не було. Разом з тим, дійсно слід зауважити, що в ході розгляду справи судом, за клопотанням позивача за зустрічним позовом, - було призначено судову автотоварознавчу експертизу з метою визначення ринкової вартості автомобіля, однак, остання проведена не була з підстав ненадання експертам додаткових матеріалів. Однак, суд звертає увагу позивача за зустрічним позовом на те, що, останній, з урахуванням процесуальної поведінки відповідача за зустрічним позовом, - не був позбавлений можливості самостійно замовити та надати суду відповідний звіт. З огляду на викладене, суд при визначенні суми грошової компенсації за Ѕ частину на автомобіль в даному спорі бере до уваги, наданий відповідачем за зустрічним позовом звіт, відповідно до якого вартість автомобіля складає суму в розмірі 326000,00 грн., який позивачем належними та допустимими доказами не спростовано Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, однак, зважаючи на встановлення судом меншої ринкової вартості автомобіля, ніж пред»явлено позивачем, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом в рахунок грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля, - підлягає сума в розмірі 163000,00 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у справі підлягає розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial