Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він є споживачем послуг відповідача з газопостачання за адресою: [ADDRESS], на підставі договору №82215. 15 квітня 2013 року під час проведення планової перевірки газового лічильника, встановленого у вищевказаному будинку, працівниками відповідача за його відсутності було складено акт про виявлення порушення, згідно якого виникли сумніви у вірній роботі газового лічильника, заводський номер U00631753 з показами газу 59518 м.куб., в зв'язку з чим виникла потреба додаткової діагностики пломби заводу-виробника. Крім вказаного акту, у цей же день було складено акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, замість вмонтованого лічильника газу було встановлене пряме з'єднання без застосування лічильника, а демонтований лічильник було направлено на експертизу. 16 квітня 2013 року комісією відповідача по проведенню експертизи БТС було складено акт експертизи лічильника газу №4197, згідно якого комісією встановлено, що відбиток на пломбі не співпадає з відбитком заводу-виробника, порушена цілісність пломбувального гнізда, присутні подряпини на цифровому колесі, у зв'язку з чим зроблено висновок: «БТС не придатний для подальшої експлуатації». Відповідно до Акту №100614 приймання виконаних робіт від 16.04.2013р., наданого відповідачем, позивач мав сплатити 1390грн.66коп. за повірку, зняття, установку та експертизу лічильника. 06 червня 2013 року на його адресу надійшло повідомлення від відповідача про заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 8868грн.17коп. Він та члени його сім'ї звільнені від сплати за послуги газопостачання при споживанні газу до 716куб.м. Після проведення експертизи він придбав новий газовий лічильник у відповідача, який здав на повірку до сервісного центру відповідача, але до часу розгляду справи лічильник не встановлено. Згідно висновку спеціаліста №70/02-7 Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління МВС України у Дніпропетровській області від 14.06.2013р., можливість доступу до лічильного механізму не виявлена, цілісність пломбувальних елементів (свинцевої пломби та двох бирок з написами ВАТ «Дніпрогаз» запломбовано 2002р.) не порушена. З урахування уточнених позовних вимог позивач просив суд постановити рішення про визнання неправомірними дій відповідача щодо складання акту про виявлені порушення та акту експертизи лічильника газу, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок оплати за газ та виключити з його особового рахунку неправомірно нараховану заборгованість у розмірі 8868грн. 17коп., відновити газопостачання будинку, стягнути витрати судові витрати з відповідача (а.с. 2-4,45-46, 85-86). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовлено (а.с.121-122). В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог (а.с.126-130). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є мешканцем будинку [ADDRESS]. За зазначеною адресою відповідачем надаються послуги з газопостачання на підставі договору №82215, особовий рахунок для оплати за надані послуги відкрито на ім'я [PERSON] (а.с.5,7-16). В ході проведення 15 квітня 2013 року представниками ПАТ «Дніпрогаз» планової повірки у домоволодінні позивача за вищевказаною адресою було виявлено ознаки втручання в роботу побутового газового лічильника, про що складено акт (а.с.20), підписаний представником відповідача, в присутності споживачів [PERSON] та [PERSON] В цей же день лічильник газу був демонтований для проведення експертизи, що також оформлено відповідним актом (а.с. 21). Актом №4197 експертизи лічильника газу від 16 квітня 2013 року (а.с.22), складеним комісією в складі фахівців ПАТ «Дніпрогаз» за участі представника ДП "Дніпростандартметрологія" та в присутності представника позивача [PERSON], було встановлено, що відбиток на пломбі рахункового механізму газового лічильника не співпадає з відбитком заводу-виробника, порушена цілісність пломбувального гнізда, присутні подряпини на цифровому колесі, у зв'язку з чим зроблено висновок: «БГС не придатний для подальшої експлуатації». Відповідно до п. 2.2 позивачу була нарахована сума збитків. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо складання акту про виявлені порушення та акту експертизи лічильника газу, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок оплати за газ та виключити з його особового рахунку неправомірно нараховану заборгованість у розмірі 8868грн. 17коп, суд першої інстанції посилався на ст.16 ЦК України та виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не передбачено вказаною нормою закону. Вказаний висновок зроблений судом без порушення норм матеріального та процесуального права. Так, згідно із ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст.16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Позовні вимоги, заявлені позивачем, не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України, тому суд правильно відмовив у їх задоволенні. Також правильними є висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача відновити газопостачання будинку, оскільки газопостачання відновлено і предмет спору у цій частині відсутній. У той же час, не можна погодитися із висновками суду, викладеними у мотивувальній частині рішення, про те, що дії відповідача по складанню акту про виявлені порушення від 15 квітня 2013 року, акту експертизи лічильника газу від 16 квітня 2013 року та нарахування збитків у сумі 8868грн. 17коп, є правомірними. Так, згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки ніяких позовних вимог до [PERSON] не пред'явлено, фактичні обставини, пов'язані із наявністю/відсутністю заборгованості за спожитий природний газ, підлягають доведенню при пред'явленні вимог про їх стягнення. За таких обставин рішення суду підлягає зміні (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України), а висновки суду про те, що дії відповідача по складанню акту про виявлені порушення від 15 квітня 2013 року, акту експертизи лічильника газу від 16 квітня 2013 року та нарахування збитків у сумі 8868грн. 17коп, є правомірними, - виключенню з мотивувальної частини рішення.

Outcome: partial