Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі ПрАТ «Суха Балка») в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві 271 245 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював з 18.07.1995 року по 06.11.2018 гірником очисного забою на шахті «Ювілейна» в підземних умовах. У січні 2019 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання: 1)Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (АФ другого ступеня), остеаоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), частими акроангіспазмами порушенням трофіки кістей; 2)Радикулопатія полісегментарна,\~попереково \~крижова (L4-S1),\~білатерально,\~переважно зліва,\~з вираженими\~статико-динамічним\~порушеннями,\~больовими та\~м`язово-тонічним\~синдромами,\~неродистрофічними проявами\~у вигляді\~остеорртрозу у\~поєднання з\~періартрозом колінних\~суглобів (ПФ\~друго ступеня),\~часто рецидивуючий\~перебіг; 3)Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). гр.А. Легенева недостатність першого ступеня. Причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений відповідний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.02.2019 року де вказано, що професійне захворювання виникло через тривалу дію шкідливих факторів виробничого середовища на організм робітника, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Висновком МСЕК від 08.04.2019 року [PERSON] встановлено 65% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. Потребує ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортного лікування. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та став інвалідом, він не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку\~у ЛПЗ,\~приймати ліки,\~бо без\~них його\~стан погіршується\~і він\~взагалі не\~може вести\~нормальне життя.\~Не має\~змоги допомагати\~родині по\~господарству,\~не може\~приймати активну\~участь у\~вихованні неповнолітнього\~сина,\~в досить\~молодому віці\~став інвалідом,\~бо найменший\~різкий рух\~викликає \~шалений біль.\~ Постійно\~відчуває психологічний\~дискомфорт,\~порушення душевної\~рівноваги,\~вираженої почуттях\~розпачу,\~тривоги,\~дратівливості,\~у почуттях\~страху,\~поганому сні\~на фоні\~сильних больових\~відттів.\~На даний\~час його\~самопочуття не\~поліпшується,\~негативні зміни\~в житті\~є незворотними,\~усвідомлення чого,\~завдає душевного\~болю та\~страждань. В зв`язку з професійним захворюванням змінився його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2019 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідачу ПрАТ «Суха Балка» було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач ПрАТ «Суха Балка» скористався правом подання відзиву, відповідно до ст. 178 ЦПК України. Представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» надав відзив на позовну заяву, заперечував проти задоволення позовних вимог, у повному обсязі, зазначивши, що позивачем не наведено доказів завдання йому моральної шкоди. При прийомі на роботу позивач був проінформований про шкідливі умови праці. Підприємством було надано засоби захисту від шкідливих чинників. Повні обґрунтування своїх заперечень викладено у відзиві та долучено до матеріалів справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві ПАТ «Суха Балка», шахта «Ювілейна» з 18.07.1995 по 06.11.2018 гірником очисного вибою. 06.11.2018 року звільнено за власним бажанням по виходу на пенсію за віком за ст.38 КЗпП України. 09.01.2019 року медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» протокол №32 [PERSON] встановлено професійні захворювання: 1)Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ( АФ другого ступеня), остеаоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів ( ПФ другого ступеня), частими акроангіспазмами порушенням трофіки кістей; 2)Радикулопатія полісегментарна,\~попереково \~крижова (L4-S1),\~білатерально,\~переважно зліва,\~з вираженими\~статико-динамічним\~порушеннями,\~больовими та\~м`язово-тонічним\~синдромами,\~неродистрофічними проявами\~у вигляді\~остеорртрозу у\~поєднання з\~періартрозом колінних\~суглобів (\~ПФ друго\~ступеня),\~часто рецидивуючий\~перебіг; 3)Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). гр.А. Легенева недостатність першого ступеня. Відповідно до інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі професійного захворювання (отруєння) від 09.11.2018 року виданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області зазначено, що позивач працював в шкідливих умовах праці, які характеризувались фізичними перевантаженнями, напруженості праці, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, шуму. По факту професійного захворювання ПрАТ «Суха Балка», комісією було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.02.2019 року. В п.16 АКТу зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи на шахті «Ювілейна» підземним гірником очисного вибою, виконував роботи з випуску і ліквідації зависань руди в вертикальних виробках, дроблення негабаритів, доставку руди скреперними лебідками в рудоспуск. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування в наслідок чого умов праці характеризувались фізичними перевантаженнями та локальною вібрацією. При цьому в наслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації, гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дій, у повітрі робочої зони. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Причина виникнення професійного захворювання: робоча поза тривалість її у незручному варіанті до 50 відсотків робочого часу зміни при гранично допустимій до 25%, згідно з Державними санитарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкість та напруженість трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248. Вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 3 рази перевищує ГДК (5,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санітарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». За висновком МСЕК серія 12 ААА №054510 від 08.04.2019 року [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності 65% (з них 40% - вібр.хвороба, 15% -радикулопатії та 10% - ХОЗЛ) та встановлена 3 група інвалідності з 08 квітня 2019року, з переоглядом 01 березня 2020 року. Відповідно до\~Закону України «Про охорону праці» на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Як встановлено\~із медичних\~документів,\~позивач внаслідок\~професійного захворювання\~відчуває фізичний\~біль в\~шийному та\~стійкий біль\~у п/крижовому\~відділі хребта\~з віддачою\~в ноги,\~більше ліву,\~утруднену ходу,\~посилення болю\~після тривалого\~знаходження в\~вимушеній позі\~тулуба,\~одно подібному\~положенні,\~при помірному\~фізичному навантаженні,\~охолодженні,\~біль в\~плечових,\~ліктьових та\~колінних суглобах,\~обмеження рухів\~з них,\~біль в\~кистях ,\~підвищену чутливість\~їх до\~холоду,\~побіління пальців\~кистей на\~холоді з\~нападами «колоття»\~в пальцях,\~кашель,\~переважно сухий,\~задишку при\~помірному фізичному\~навантаженні,\~періодичне підвищення\~артеріального тиску,\~загальна слабкість.\~ Через стан здоров`я він змушений періодично проходити стаціонарне лікування, позивач не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває у знервованому стані, через неможливість вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Покращення у стані здоров`я не відбуваються, позивачу встановлений хронічний характер захворювань. Такі обставини в сукупності, викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20 рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦКУ та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст. 1167 ЦКУ - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦКУ відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від \~14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. \~ \~ \~ \~З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо работодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», власник зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо загальної вібрації, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведеності позивачем наявності моральних страждань. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль супроводжується душевним болем це є аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення. Позивач сприймає світ та оточення крізь призму больового синдрому, що породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється, перетворюючись на справжню муку, через чітке розуміння відсутності перспективи одужання у майбутньому. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що Позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача, щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки документально судом встановлені обставин, наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року\~з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 65%, наявність третьої групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. Згідно положень\~ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~розмір мінімального прожиткового мінімуму - становить 1921,00 грн. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] шістдесят п`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 865 грн., що буде компенсацією у грошовому виразі тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Вирішуючи питання, щодо розгляду заявленої вимоги щодо стягнення з відповідача ПАТ «Суха Балка» на користь [PERSON] витрат по справі за надання правової допомоги в суді у розмірі 3000 гривень, суд керується положеннями чинного\~ЦПК України. Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3\~статті 137 ЦПК України\~передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В обґрунтування заявлених вимог до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги, який було укладено між [PERSON] та адвокатом Бузинарською Д.М. від 16 травня 2019 року та акт наданих послуг між зазначеними особами, зі змісту якого убачається вартість фактично отриманих та сплачених послуг складає 3000 грн. Також надано письмове підтвердження про сплату послуг на правничу допомогу згідно зазначеного договору від 16 травня 2019 року та акт приймання передачі за договором, підписаний сторонами правовідносин. Суд вважає, що вимога в частині відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. належним чином доведена позивачем матеріалами справи, і тому підлягає задоволенню . Частиною 8 статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. З огляду на вищезазначене у позовних вимогах щодо стягнення відшкодування судових витрат необхідно відмовити у повному обсязі. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 1248,65 грн.

Outcome: partial