Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд, визнати виконавчий напис, вчинений 21.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., зареєстрований в реєстрі за №6051, щодо стягнення з нього на користь Акціонерного Товариства "Форвард Банк" заборгованості за кредитним договором №109625998 від 10.10.2013, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що оспорюваний виконавчий напис №6051 від 21.09.2019 було вчинено з порушенням норм Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив факт безспірності заборгованості, не повідомив про наміри вчинення нотаріальних дій, та прийняв рішення про вчинення нотаріального напису на підставі документів, які не відповідають вимогам п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, в поданій позовній заяві позивач вказав, що в заяві (оферті) №109625998 від 10.10.2013 на підставі якої було вчинено спірний виконавчий напис відсутні умови про порядок та строк повернення коштів в разі їх видачі, а також виконавчий напис на підставі вищевказаної заяви (оферти) вчинено з недотриманням вимог закону щодо строку подачі та права вчинення виконавчого напису з часу настання права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу. Позивач та його представник адвокат Трофімов А.В. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Незнайко Є.В. в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Надіслав на адресу суду копії виконавчого напису від 21 вересня 2019 року та документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач та його представник проти ухвалення заочного рішення не заперечують, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно заяви (оферти) №109625998 від 10.10.2013 та анкети №157471712 вбачається, що [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] у валюті гривня в ПАТ "Банк Руский Стандарт" (а.с.56-57). Рішенням №3 єдиного акціонера Публічного акціонерного товариства "Банк Руский Стандарт" від 19 серпня 2014 року вирішено змінити найменування Публічного акціонерного товариства "Банк Руский Стандарт" на офіційне найменування ПАТ "Банк Форвард" (а.с.49). В подальшому, а саме рішенням єдиного акціонера ПАТ "Банк Форвард" №3 від 24 липня 2018 року вирішено змінити найменування Публічного Акціонерного Товариства "Банк Форвард" на Акціонерне товариство "Банк Форвард" (а.с.40). Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що представник АТ "Банк Форвард" Шилко Р.В. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. із заявою вих.1/1/1-1054/1/582 про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з [PERSON] 32624,11 грн. заборгованості за кредитним договором №109625998 від 10.10.2013 за період з 13.01.2018 по 12.02.2018 включно та витрат пов`язаних із його вчиненням (а.с.36). 21 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем на підставі вказаної вище заяви про вчинення виконавчого напису, статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6051, яким нотаріусом запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь АТ "Банк Форвард" заборгованість кредитним договором №109625998 від 10.10.2013, строк платежу по якому настав, за період з 13.01.2018 по 12.02.2018 в розмірі 32624,11 грн., в тому числі: 32421,35 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 202,76 грн. - заборгованість за процентами, 0,00 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів (а.с.35). Крім того, у вищевказаному виконавчому написі нотаріусом зазначено, що за вчинення виконавчого напису нотаріусом було отримано плату від АТ "Банк Форвард" в розмірі 850,00 грн., які також підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ "Банк Форвард", та визначено, що загальна сума яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ "Банк Форвард" складає 33474,11 грн. (а.с.35). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 28.10.2019 відкрито виконавче провадження №60430448 щодо виконання виконавчого напису №6051 виданого 21.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем з приводу стягнення з [PERSON] на користь АТ "Форвард Банк" заборгованості в розмірі 33474,11 грн. (а.с.13-14). Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, який узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19) при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, згідно з позицією Верховного суду України, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Разом з тим з наявних в матеріалах справи документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом Незнайком Є.В. виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як і не можливо встановити чи відповідає вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості [PERSON] дійсному розміру боргу який виник в останнього за кредитним договором №109625998 від 10.10.2013, у зв`язку з відсутністю належних доказів на підтвердження суми грошових коштів які були надані [PERSON] у кредит. Звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості в сумі 32624,11 грн. представник АТ "Форврд Банк" вказав, що право вимоги щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] виникло 09.03.2018. На доведення розміру заборгованості представником Банку була надана "виписка з рахунка" боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим поданий нотаріусу представником АТ "Форвард Банк" Шилко Р.В. документ "виписка з рахунка" по рахунку позивача [PERSON] жодним чином не відповідає вимогам до виписки з рахунку, передбаченим п.61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, оскільки не містить реквізитів, обов`язкових для зазначення у такому документі, а лише відображає односторонні арифметичні розрахунки банку. Внаслідок недотримання вимог щодо оформлення виписки по рахунку, із наведеного АТ "Форвард Банк" розрахунку заборгованості неможливо встановити ані коли саме виникла заборгованість для дійсного встановлення обставин виникнення права вимоги, ані безспірності заборгованості перед стягувачем, з огляду на можливість останнього змінювати умови договору. Також, у розпорядженні нотаріуса під час вчинення виконавчого напису були відсутні необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку ще й оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опис вкладання, що підтверджують надіслання боржнику [PERSON] не пізніше 30 днів до вчинення виконавчого напису письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, і довідка Банку про ненадходження платежу. Крім того, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), підписання лише анкети-заяви не може розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами, так як заява не містить умов про розмір процентів та неустойки. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження підстав для нарахування та стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом. Зі змісту наявної в справі анкети та заяві (оферті) до анкети не вбачається наявність умов, якими передбачено нарахування відсотків, які містить наданий нотаріусу розрахунок заборгованості. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позивачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті та заяві (оферті) до анкети домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, не підтверджує достовірність наданих банком приваному нотаріусу розрахунків. Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні", при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Таким чином, в даному випадку приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, в спірному виконавчому написі вказано про наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором №109625998 від 10.10.2013 за період з 13.01.2018 по 12.02.2018 в розмірі 32624,11 грн. При цьому, згідно наявної в матеріалах справи довідки про умови кредитування підписаної [PERSON] вбачається, що останній мав повертати кредит шляхом здійснення щомісячних рівних (ануїтентних) платежів, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, тобто положеннями договору передбачено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу строку давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором строки давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (такий правовий висновок суду відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі №761/28878/15-ц). Разом з тим в матеріалах справи відсутня виписка руху коштів по рахунку [PERSON] та розрахунок заборгованості, а тому відсутні дані щодо розміру кредитних коштів які отримав [PERSON] , а також дані щодо суми щомісячних платежів та строки їх сплати, у зв`язку з чим приватний нотаріус Незнайко Є.В. не мав можливості перевірити чи частина грошових вимог, з метою погашення яких АТ "Форвард Банк" звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису, виходить за межі встановленого законодавством строку давності вчинення виконавчого напису. Також неможливо встановити дату отримання кредитних коштів та платежів, які здійснював позичальник [PERSON] на погашення кредиту. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що поданий позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Задовольняючи позов, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., який був сплачений [PERSON] згідно квитанції №79 від 15.06.2020.

Outcome: approved