Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір банківського рахунку, відповідно до якого відповідачем йому був відкритий поточний рахунок [NUMBER] та на його ім`я видана банківська картка [NUMBER] «Універсальна GОLD», а також поточний рахунок [NUMBER] та видана банківська картка [NUMBER] (MC PLATINUM ). На теперішній час ПАТ КБ «Приватбанк» змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про о зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Рахунок позивач використовував для зберігання власних коштів та заощаджень. Наприкінці 2016 р. мав намір скористатися платіжними картками, але не зміг, так як вони були заблоковані. Про блокування карткового рахунку відповідач його не повідомляв. Також він не зміг скористатися і послугою Приват24, у зв`язку з тим, що там було обмеження по картці. Після його звернення на телефонний номер відповідача 3700, оператором йому було повідомлено про те, що його картку заблоковано, у зв`язку з підозрою у скоєнні шахрайства. З моменту блокування відповідачем коштів на його поточному рахунку - [NUMBER] (MC PLATINUM) та [NUMBER] «Універсальна GОLD» пройшло півтора роки. Даних про те, що уповноваженими органами приймалися рішення про блокування платіжної картки відсутні, а тому дії відповідача є безпідставними. На початку 2017 р. позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою розблокувати кошти, які знаходяться на його рахунку. Листом № 358636 від 17.02.2017 р. відповідач повідомив про відмову в обслуговуванні його картки на загальних підставах без зазначення конкретної підстави. Отже в період з 17 лютого 2017 р. по час розгляду справи він був протиправно позбавлений відповідачем права доступу до своєї власності. Також відповідач не повідомляв його і про розірвання між ними договору. Строк дії картки [NUMBER] ( MC PLATINUM ) сплив у травні 2018 р., а по картці [NUMBER] «Універсальна GОLD» спливає у вересні 2018 р. У зв`язку з відмовою відповідача обслуговувати його рахунок протягом більше ніж півтора роки, він як споживач фінансових послуг, більше не бажає отримувати послуги від відповідача. 09 липня 2018 р. він звернувся до відповідача з письмовою заявою про розірвання договору банківського рахунку та повернення йому грошей за карткою [NUMBER] «Універсальна GОLD» та [NUMBER] (MC PLATINUM) у сумах 92896 грн та 103969,8 грн відповідно із нарахуванням відповідних відсотків та пені. Дану заяву відповідач отримав 13.07.2018, тому відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку з даної дати є розірваним. До теперішнього часу відповідач кошти не повернув. Вважає, що банком протиправно утримуються його кошти на рахунку, чим порушується право власності на користування власними коштами, що завдає суттєвих незручностей, як споживачу фінансових послуг, і що відповідач відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» зобов`язаний сплатити йому, як споживачу банківських послуг пеню в розмірі 3% загальної вартості за кожний день прострочення за період позовної давності, встановлений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України з 20 липня 2017 року по 20 липня 2018 року в розмірі 2155680,95 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на його користь 196865,84 грн та пеню у розмірі 2155680,95 грн.; стягнути з відповідача на його користь витрати, понесені ним на правову допомогу у розмірі 13807,50 грн. Після відмови в частині позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, понесені ним на правову допомогу у розмірі 13807,5 грн. та пеню у розмірі 354358,51 грн. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 07.08.2019 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/5747/18-ц було відкрито провадження у цій цивільній справі. 16.11.2018 року позивачем надана заяву про відмову від частини позовних вимог та стягнення з відповідача на його користь 196865,84 грн та пені у розмірі 1801322,44 грн. 04.12.2018 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву. 04.12.2018 ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів та пені в частині вимог щодо стягнення 196865,84 грн особистих коштів та пені за період з 20.07.2017 по 20.05.2018 в розмірі 1801322,44 грн., у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині. 18.06.2019 року позивачем надано до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. 04.09.2019 відповідачем надано до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та заперечення проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання зменшених позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, до суду надала письмове клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та заперечення проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Мотивувальна частина З матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні встановлено, що між сторонами у справі був укладений договір банківського рахунку, відповідно до якого відповідачем позивачу був відкритий поточний рахунок [NUMBER] та видана банківська картка [NUMBER] «Універсальна GОLD», а також поточний рахунок [NUMBER] та видана банківська картка [NUMBER] (MC PLATINUM ) (а.с.10-12). На початку 2017 р. позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою розблокувати кошти, які знаходяться на його рахунку. Листом № 358636 від 17.02.2017 р. відповідач повідомив його про відмову в обслуговуванні його картки на загальних підставах (а.с.15). 09 липня 2018 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про розірвання договору банківського рахунку та повернення грошей за карткою [NUMBER] «Універсальна GОLD» та [NUMBER] (MC PLATINUM) у сумах 92896 грн і 103969,8 грн відповідно із нарахуванням відповідних відсотків та пені (а.с.16). З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами, що 30.07.2018 банк розблокував рахунки позивача, а саме: поточний рахунок [NUMBER] - банківська картка [NUMBER] «Універсальна GОLD», а також поточний рахунок [NUMBER] - банківська картка [NUMBER] (MC PLATINUM), у зв`язку з чим позивач зміг вільно використати свої раніше заблоковані гроші в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач добровільно відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми 2155680,95 грн та пені у розмірі 2155680,95 грн. Водночас, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 354358,51 грн. за період з 21.05.2018 до 20.07.2018, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» як споживачу банківських послуг. Суд не погоджується з доводами позивача в цій частині з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 -1 Закону України "Про захист прав споживачів", цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем виникли з договору банківського рахунку та врегульовані главою 72 ЦК України та Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Так, відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Тому суд погоджується з доводами представника відповідача, що надання послуг банківського рахунку не є ані роботою, ані продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України "Про захист прав споживачів", а отже, вимоги ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на спірні правовідносини. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-100цс14. На підставі викладеного, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь пені у розмірі 354358,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Оскільки судові витрати по сплаті судового збору позивачем при зверненні до суду не сплачувалися, вони підлягають віднесенню на рахунок держави. Що стосується витрат на правову допомогу, то вони також не підлягають стягненню з огляду на наступне. Позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів, які знаходилися на відкритих на його ім`я рахунках, та пені, підставою нарахування якої є ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач дійсно відмовився від позову в частині вимог про стягнення належних йому коштів, однак цю відмову він пояснив розблокуванням рахунків та можливістю їх вільного використання (а.с.32-33). При цьому позивачем суду не були надані докази того, яким чином позивач розпорядився своїми коштами, наприклад, зняв з рахунків готівкою, що могло бути визнано судом аналогічним стягненню коштів способом добровільного задоволення позовних вимог відповідачем. Позовні ж вимоги про зобов`язання відповідача до розблокування рахунків позивачем не заявлялися. Тому суд вважає, що відповідач фактично не задовольняв позовні вимоги позивача в частині стягнення грошових коштів, що знаходилися на рахунках позивача, на його користь Не надані суду і докази сплати відповідачем позивачу пені, від стягнення якої він частково відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed