Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

У січні 2018 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що він - [PERSON], [INFO], постійно проживав на території України за станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування поданої заяви, заявник посилався на те, що він народився 04 вересня 1973 року у місті Сєров Свердловської області [PERSON] Федерації. У 1985 році позивач разом з батьками прибув в Україну в м.Дніпропетровськ, де був зареєстрований разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. У 1990 році був документований паспортом СРСР, виданим 10.04.1990 року РВ Жовтневого району м. Дніпропетровська. З 1990 року по 06.07.1993 рік був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO]. У період з 1988 року по 1992 рік навчався у Дніпропетровському радіоприладобудівному технікумі. У 1993 році позивач виїхав до [PERSON] Федерації, де працював та проживав до 2002 року. У жовтні 2002 року [PERSON] повернувся в м.Дніпропетровськ для постійного проживання. Проживаючи на території України, позивач звернувся до міграційної служби та отримав посвідку на постійне проживання на території України. У листопаді 2016 року позивач звернувся до Чечелівського районного відділу державної міграційної служби з метою отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено, у звязку чим позивач був змушений звернутися до суду. Судом вірно було визначено найменування заінтересованої особи як Чечелівський районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. У судовому засіданні заявник, заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені, та пояснив, що з серпня 1991 року він проживав на території України, що підтверджує «форма А», після чого, виїхав до [PERSON] Федерації на заробітки. Перебуваючи на території [PERSON] Федерації, раніше виданий паспорт СРСР він змінив на паспорт громадянина [PERSON]. На даний час він є громадянином [PERSON] Федерації, однак до уповноваженого органу із заявами про намір отримання громадянства України та припинення громадянства [PERSON], не звертався. Представник заінтересованої особи - Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши заявника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання за станом на 24 серпня 1991 року на території України необхідне заявнику для перевірки належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України, тобто від встановлення даного факту залежить виникнення особистих прав заявника. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 04 вересня 1973 року народився у місті Серов Свердловської області [PERSON] Федерації (арк.с.4). Відповідно до картки реєстрації (Форма А) [PERSON] станом на 10.09.1990 року мешкав та був зареєстрованим у [INFO]. [PERSON] по досягненню віку видано паспорт серії ХVI КИ 524759 РВ Жовтневого району м. Дніпропетровська (арк.с.13). Як вбачається з копії трудової книжки серії АТ V № 6793728 [PERSON], [INFO] з 1988 року по 1992 рік навчався у приладобудівному технікумі м.Дніпропетровська (арк.с.16). З 1992 року по 1993 рік [PERSON] працював на радіозаводі «Весна» м.Дніпропетровська (арк.с.16-17). Згідно повідомлення Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про перевірку належності до громадянства відповідно до ст.3 [PERSON] України «Про громадянство України», звернення заявника залишено без розгляду (арк.с.28). Встановлено, що на час розгляду справи, [PERSON] має громадянство [PERSON] (арк.с.4-12, 14). На даний час [PERSON] мешкає на території України, отримав посвідку на постійне проживання, та зареєстрований за адресою: [INFO] (арк. с.14). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано [PERSON] України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ, Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006). [PERSON] України «Про громадянство України» передбачені питання належності до громадянства України (ст.3 [PERSON]), а також набуття громадянства України як один з видів належності (ст.ст.6-15 [PERSON]). Відповідно до ст.1 [PERSON] України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Згідно п.1 ч.1 ст.3 [PERSON] України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п.2 ст.6 [PERSON] України «Про громадянство України», громадянство України набувається, зокрема за територіальним походженням. Згідно ст.8 [PERSON] України «Про громадянство України» особа, яка сама\~чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або\~постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України\~відповідно до [PERSON] України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР),\~і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти\~реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобовязання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобовязання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобовязання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства. Подання зобовязання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України, а також від осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, та осіб без громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобовязується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобовязання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.\~ Таким чином, відповідно до вимог [PERSON] для реєстрації громадянином України необхідно, щоб особа: 1) постійно проживала на момент 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до [PERSON] України "Про правонаступництво України"; 2) була іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство; 3) була особою без громадянства, яка подала заяву про набуття громадянства України; 4) була громадянином держави, законодавство якої передбачає автоматичне припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства іншої держави.\~ Відповідно до ст.1 [PERSON] України «Про громадянство України» реєстрація громадянства України це внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Відповідно до Указу Президента України затверджено відповідний Порядок, а також покладено виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства на Державну міграційну службу України. Згідно з положеннями Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, передбачено наступне: заяви з питань громадянства оформлюються, зокрема, про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи (абз.4 п.2); заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником (п.3); для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до [PERSON] України "Про правонаступництво\~\~ України", або на інших територіях (частина перша статті 8 [PERSON]), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку (а саме: заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм), один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства), зобов'язання припинити іноземне громадянство (для іноземців); деякі інші), а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях (п.п.24, 25); у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до [PERSON] України "Про правонаступництво України", або на інших територіях (частина перша статті 8 [PERSON]), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду (п.44); повноважним органом щодо вирішення питання щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України є Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, яке перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов'язує належність особи до громадянства України (п.90); якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов'язує набуття особою громадянства України, начальник вказаного органу міліції або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України (п.94); рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України, до якого документи були подані заявником, який не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови (п.п.95, 96). Таким чином, на підставі викладеного, вислухавши заявника, вивчивши та проаналізувавши в сукупності, надані суду докази, судом встановлено, що встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року для заявника має юридичне значення, однак, заявником не надано належних і допустимих доказів того, що він є особою, яка: 1) постійно проживала на момент 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до [PERSON] України "Про правонаступництво України"; 2) була іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство; 3) була особою без громадянства, яка подала заяву про набуття громадянства України; 4) була громадянином держави, законодавство якої передбачає автоматичне припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства іншої держави. Надані заявником докази не доводять з абсолютною переконливістю факт проживання його на момент 24 серпня 1991 року на території України.\~ Так, долучена заявником до матеріалів справи копія Форми А, яка не завірена належним чином доводить лиши те, що [PERSON], [INFO] отримав паспорт, та станом на 10.09.1990 року мешкав на території України. Копія трудової книжки [PERSON], довідка коледжу радіотехніки від 19.01.2018 року, інформація, надана Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб від 23.04.2018 року, відповідно до якої [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], по паспорту з 25.05.1990 року по 06.07.1993 року, самі по собі, також, не можуть доводити факт щодо події, яка мала місце 24.08.1991 року, так як не містять інформації про час проживання заявника на території України, а також відомості про правові підстави його проживання. Згідно зі статтями 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наведені положення законодавства, зважаючи на те, що заявник [PERSON] в судовому засіданні не надав суду належних та переконливих доказів на підтвердження того, що за станом на 24.08.1991 року він проживав на території України, заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed