Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначивши, що 27 липня 2006 року між ВАТ КБ «НАДРА», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №8/2006/840-К/1139-А, відповідно до якого позивачем було надано відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 159 500,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 26 липня 2006 року був укладений договір поруки №1139-А/3, відповідно до умов якого він зобов'язувався солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 18 липня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 879 854,08 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідачів. В судове засідання представник позивача Ювко В.О. не з'явився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, зазначивши про підтримання позову, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання 29 жовтня 2014 року не з'явилася, надавши заяву щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю з'явитися її представника [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини саме своєї неявки суд не повідомив. В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача та заява щодо застосування про застосування строку позовної давності (а.с.60-61, 63-65). Суд зважує на те, що дана справа перебуває в провадженні суду з 20 серпня 2013 року. Справа неодноразово знімалася з розгляду в суді першої інстанції у зв'язку із оскарженням відповідачем [PERSON] ухвали суду про відкриття провадження та відкладалася у зв'язку з неявками відповідачів. Протягом часу розгляду справи відповідачем [PERSON] письмових заперечень на позов не надано, не надано доказів якими відповідач обґрунтовував свою незгоду із позовом. Надаючи заяву щодо відкладення розгляду справи 29 жовтня 2014 року, відповідач [PERSON] причин своєї неявки суду не повідомила, доказів поважності причин неявки її представника - [PERSON] суду не надала. Крім того, від самого представника відповідача [PERSON] - [PERSON] клопотань щодо відкладення розгляду справи не надходило. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР , а саме п. 1 ст. 6 установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За змістом рішення Констуційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі; Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд вважає, що відповідачі та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зловживають своїми правами та затягують розгляд справи, у зв'язку з чим суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 липня 2006 року між ВАТ КБ «НАДРА», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №8/2006/840-К/1139-А, відповідно до якого позивачем було надано відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 159 500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за нею станом на 18 липня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 879 854,08 грн. яка складається з наступного: 137 591,81 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 44 726,55 грн. - заборгованість по процентам; 22 822,35 грн. - комісія; 647 126,41 грн. - пеня; 11 627,96 грн. - індекс інфляцій; 15 950,00 грн. - штрафи, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 26 липня 2006 року був укладений договір поруки №1139-А/3, відповідно до умов якого він зобов'язувався солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Пунктом 1.2 частини 1 договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Судом встановлено, що 27 липня 2006 року між ВАТ КБ «НАДРА», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №8/2006/840-К/1139-А, відповідно до якого позивачем було надано відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 159 500,00 грн. строком до 20 липня 2012 року (а.с.5-6). Тобто строк виконання основного зобов'язання настав 20 липня 2012 року, тоді як з позовом Банк звернувся лише 20 серпня 2013 року. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі №6-53цс14, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Про сплив строку пред'явлено вимоги також заявлено і відповідачем [PERSON] (а.с.60-61, 63-65). Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивача до [PERSON] слід відмовити. Разом з тим, розглядаючи справу, суд звертає увагу на те, що нарахована позивачем пеня становить 647 126 грн. 41 коп., що значно перевищує збитки, які завдані ПАТ КБ «Надра». Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що суму пені слід зменшити до суми в розмірі 137 591,81 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованості за кредитним договором яка виникла станом на 18 липня 2013 року в розмірі 354 360,48 грн., яка складається з наступного: 137 591,81 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 44 726,55 грн. - заборгованість по процентам; 22 822,35 грн. - комісія; 137 591,81 грн. - пеня; 11 627,96 грн. - індекс інфляцій; 15 950,00 грн. - штрафи. В іншій частині позову слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3441,00 грн.

Outcome: partial