Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 грудня 2012 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами. Відповідно до договору та чинного законодавства, Покупець набув усі права та вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вище зазначеного договору, відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2157 від 28.11.2007 року та Кредитним договором №1656 від 28.09.2007 року, що були укладені між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ "Кредитні ініціативи". 28.11.2007 року ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізична особа - [PERSON], уклали кредитний договір № 2157. За умовами даного договору, Банк зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 46 000 Доларів США, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 28.09.2007 року ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізична особа - [PERSON], уклали кредитний договір № 1656. За умовами даного договору, Банк зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 59 400 Доларів США, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитними договорами виконав у повному обсязі, надавши позичальнику [PERSON] кредит у сумі 46 000 Доларів США та [PERSON] кредит в сумі 59400 Доларів США. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON], як боржники, неналежно виконують взяті на себе зобов'язання, чим порушують істотні умови Кредитного договору. Станом на 01.06.2015 року [PERSON] має прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 43 573 Доларів США, що еквівалентно 917 134, 40 грн.; заборгованості по відсотках - 34 575, 38 Доларів США, що еквівалентно 727 750, 45 грн., пеня - 15 229, 03 Доларів США, що становить 320 544, 08 грн. Станом на 01.06.2015 року [PERSON] має прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 55 686, 50 Доларів США, що еквівалентно 1 172 102, 09 грн.; заборгованості по відсотках - 49 349, 86 Доларів США, що еквівалентно 1 038 727, 06 грн. та пеня в сумі 21 817, 10 грн. що становить 459 211, 27 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вищевказаними Кредитними договорами, ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізична особа [PERSON], уклали Іпотечні договори №2157 від 28.11.2007 року та №1656 від 28.09.2007 року, відповідно до якого, останній передав Банку в іпотеку майно, а саме: - нежитлову будівлю магазину, загальною площею 175,90 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, вул. Миру №10. На підставі наведеного, просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю магазину загальною площею 175,90 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, вул. Миру, будинок 10 (десять), на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № 2157, яка станом на 01.06.2015 склада 1 965 428 (один мільйон дев'ятсот шістдесят п'ять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 93 копійки та за кредитним договором №1656 від 28.09.2007 року, яка станом на 01.06.2015 року складає 2 670 040 (два мільйони шістсот сімдесят тисяч сорок) гривень 42 копійки шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак представник ТОВ "Кредитні ініціативи" - [PERSON], надіслав заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача по довіреності [PERSON], надав суду заяву, в якій просить дану справу розглядати у його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Окрім того, надав суду письмове заперечення на позов, в якому зазначив, що на його думку, даний позов пред`явлено із порушенням строку позовної давності для вимог до [PERSON] як до майнового поручителя, оскільки про порушення зобов`язань [PERSON] та [PERSON] позивачу було відомо в 2009 році. Також, вважає, що майнова порука [PERSON] перед ТОВ "Кредитні ініціативи" є припиненою в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України, як до майнового поручителя за вказаними кредитними договорами, оскільки позивач не заявляв свої вимоги до [PERSON] при розгляді справ №761/2120/14-ц Шевченківським районним судом м.Києва, справи № 2н-3734/2009 та при розгляді Рахівським районним судом справи № 305/1656/14-ц до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач скористався своїм правом на отримання виконавчого напису нотаріуса, і пред`явив його до виконання, після чого, маючи на меті здійснити подвійне стягнення, звернувся з даним позовом до суду. Вважає, що даний позов є безпідставним і з огляду на положення ст.ст. 14, 23, 48 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", які вказують на те, що така вимога є погашеною, оскільки позивач в 2012 році не заявив їх в процедурі банкрутства Відповідача по справі №5008/740/2012. Просить суд звернути уввагу і на неправильність наданих Позивачем розрахунків, які окрім визначених рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 01 квітня 2014 року по справі №761/2120/14-ц, та рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року по справі № 305/1656/14-ц остаточних сум заборгованостей [PERSON] та [PERSON] включають також суми в іноземній валюті, які вже вважаються погашеними, і були предметами розгляду по вищевказаних судових справах, протиправно вводячи суд в оману щодо можливості стягнення цих коштів повторно. Тому просить в задоволенні даних позовних вимог відмовити як у безпідставних. Треті особи: [PERSON] та [PERSON], повторно, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, причини їх неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, заперечень та зауважень на позов також суду не надали. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28.11.2007 року ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізична особа - [PERSON], уклали кредитний договір № 2157. За умовами даного договору, Банк зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 46 000 Доларів США, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 28.09.2007 року ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізична особа - [PERSON], уклали кредитний договір № 1656. За умовами даного договору, Банк зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 59 400 Доларів США, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. . У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). З матеріалів справи досліджено, що [PERSON] та [PERSON], як боржники, неналежно виконують взяті на себе зобов'язання, чим порушують істотні умови Кредитного договору. Станом на 01.06.2015 року [PERSON] має прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 43 573 Доларів США, що еквівалентно 917 134, 40 грн.; заборгованості по відсотках - 34 575, 38 Доларів США, що еквівалентно 727 750, 45 грн., пеня - 15 229, 03 Доларів США, що становить 320 544, 08 грн. Станом на 01.06.2015 року [PERSON] має прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 55 686, 50 Доларів США, що еквівалентно 1 172 102, 09 грн.; заборгованості по відсотках - 49 349, 86 Доларів США, що еквівалентно 1 038 727, 06 грн. та пеня в сумі 21 817, 10 грн. що становить 459 211, 27 грн. Також судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вищевказаними Кредитними договорами, ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізична особа [PERSON], уклали Іпотечні договори №2157 від 28.11.2007 року та №1656 від 28.09.2007 року, відповідно до якого, останній передав Банку в іпотеку майно, а саме: - нежитлову будівлю магазину, загальною площею 175,90 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, вул. Миру №10. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу будівлі колишнього магазину "Спортовари" №6 від 14.06.2001 року, посвідченого [PERSON] державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори 16.06.2001 року за реєстр. № 969. 13.08.2009 року Закрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк". Згідно з умовами договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило, а ТОВ "Кредитні ініціативи" прийняло право вимоги за кредитними договорами укладеними між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами, в тому числі за кредитним договорами №2157 від 28.11.2007 року, № 1656 від 28.09.2007 року та Іпотечними договорами №2157 від 28.11.2007 року та № 1656 від 28.09.2007 року, укладеними між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачем. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частині 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 7, 33 ЗУ Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекоотримувач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду. Суд не погоджується з жодним твердженням представника відповідача [PERSON], на які останній посилається, як на підставу відмови у позові. На думку суду, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду. Представником відповідача не вірно встановлено початок перебігу строку позовної давності з 2009 року, виходячи з наступного. У відповідності до ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Головною підставою для запуску перебігу позовної давності у справах що виникають з кредитних правовідносин є закінчення строку повернення кредиту або надсилання банком вимогу про дострокове повне повернення кредиту. Так, з матеріалів справи встановлено, що ТОВ "Кредитні ініціативи" надіслало [PERSON], [PERSON] як боржникам, та паралельно [PERSON] як майновому поручителю, вимогу про дострокове та повне повернення боргу 13 липня 2014 року, та встановило 30- денний строк для сплати вказаних коштів, тому з спливом 30-денного терміну, й починається перебіг строку позовної давності для пред`явлення з позовом до суду. Оскільки позивач звернувся до суду 06 серпня 2015 року, то в даному випадку ним не пропущено строк позовної давності для звернення з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, пред'явлення позову про стягнення основної заборгованості за кредитним договором ніяким чином не впливає на перебіг строку позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому і наявність судових рішень про стягнення заборгованостей по кредитних договорах з [PERSON] та з [PERSON] не впливає на перебіг строку позовної давності по даній справі. Окрім того, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 № 5 (далі за текстом Постанови) зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Тому наявність судових рішень про стягнення з відповідачів заборгованостей за кредитними договорами, не позбавляє позивача права на звернення з даним позовом до суду. Пунктом 23 Постанови встановлено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК, на яку [PERSON] посилається як на правову підставу того, що майнова порука між [PERSON] та ТОВ "Кредитні ініціативи" є припинені ), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Що повністю спростовує твердження представника відповідача про те, що позивач не заявляв свої вимоги до [PERSON] при розгляді справ №761/2120/14-ц Шевченківським районним судом м.Києва, справи № 2н-3734/2009 та при розгляді Рахівським районним судом справи № 305/1656/14-ц до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також, не знайшли свого підтвердження, й ті обставини, наведені представником відповідача, що позивач скористався своїм правом на отримання виконавчого напису нотаріуса, пред`явив його до виконання та має на меті подвійне стягнення з [PERSON] пред`явивши даний позов до суду. Рішенням Рахівського районного суду від 11 червня 2015 року у справі №305/2082/14-ц за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON], третя особа без самостійних вимог: відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції З/о про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3121 від 31.08.2014 року про звернення стягнення на нежитлову будівлю магазину, загальною площею 175,90 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, вул. Миру, будинок №10 - визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення суду на даний час набуло законної сили. Щодо тверджень представника відповідача про те, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є погашеною, оскільки в 2012 року [PERSON] був визнаний банкрутом, а позивач не заявив таких вимог в процедурі банкрутства, то такі також є безпідставними, оскільки відповідачем та його представником, до матеріалів справи та в процесі судового розгляду, не надано жодних докаізв про те, що в двох місячний строк з дня відкриття ліквідаційної процедури передбачений постановою Господарського суду та ст. 48 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор направляв ТОВ "Кредитні ініціативи" інформацію про відкриття ліквідаційної процедури із зазначенням строку пред`явлення вимог. Окрім того, жодна з наведених представником відповідача норма закону, не дає підстави у даному випадку вважати вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки погашеною. верджує, що У своєму запереченні, представник відповідача просить суд звернути увагу і на неправильність сум вказаних позивачем як суми заборгованостей по кредитних договорах, оскільки попередніми рішеннями судів суми заборгованості по кредитних договорах вже встановлені, вважає, що в такому випадку вони вже погашені та були предметами розгляду в попередніх справах, з цих підстав ст позивач протиправно вводить суд в оману щодо можливості стягнення цих коштів повторно. Однак, ні [PERSON], ні [PERSON], а також відповідачем, не надано жодних доказів про те, що рішення суду про стягнення з них заборгованості за вищевказаними кредитними договорами виконано, та заборгованість ними погашена. Окрім того, Верховний Суд України 23 вересня 2015 року при розгляді справи 6-1206цс15, у своїй Постанові по вищевказаній справі зазначив наступне: Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачів на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії. За таких обставин суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання не передбачено. Зазначена Постанова, у розумінні статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, є рішенням Верховного Суду України, яке прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, і є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. З огляду на вищенаведене, ТОВ "Кредитні Ініціативи" правомірно нараховував відсотки, штраф та пеню за прострочення зобов`язання [PERSON] та [PERSON] за кредитнимидоговорами і після прийняття рішень про стягнення заборгованостей за кредитними договорами №2157 від 28.11.2007 року та № 1656 від 28.09.2007 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. порушели умови кредитних договорів та іпотечних договорів, зокрема останні прострочили свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушили графік погашення заборгованості за кредитом. Отже, на думку суду, має місце невчасне виконання зобовязання третіми особами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем та третьою особою умов договорів, а докази надані представником відповідача на спростування позовних вимог не знайшли свого підтвердження, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] підлягає до стягнення в користь ТОВ "Кредитні ініціативи" судові витрати, що складаються з 3654 гривні судового збору, сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved