Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] , моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог вказано, що внаслідок проправних дій Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, позивачу було завдано моральних страждань, внаслідок неприйняття по суті рішення у формі розпорядчого документу за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Таким чином, з врахуванням зазначеного, позивач був змушений, звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. 29.01.2020 ухвалою суду Печерського районного суду м. Києва, позовну заяву було залишено без руху. 07.02.2020 позивачем недоліки, зазначені в ухвалі від 29.01.2020, були усунуті. 12.02.2020 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженя, з повідомленням сторін. 17.03.2020 від представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов відзив, в якому останній зазначив, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, оскільки, на думку відповідача, факт завдання моральної шкоди нічим не підтверджується, так як рішенням суду, яким визнано дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області протиправними, є помилковим, тому, що суд вийшов за межі позовних вимог. 12.03.2020 представник Державної казначейської служби України подав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що Державна казначейська служба України не порушувала жодним чином прав та інтересів позивача, не вступала з ним у правовідносини, тому не може нести відповідальність за завдану шкоду Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області. Також зазначено, що позивачем не надано доказів причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням, з врахуванням зазначених обставин справи, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, позивач спрямував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позивача, вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направленням судових повісток та розміщенням інформації на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідачі вважається повідомлені про розгляд справи належним чином. Окрім цього, у прохальній частині відзиву Державної казначейської служби України, зазначено про розгляд справи за їх відсутності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року, яке набрало законної сили 06.12.2019 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо не прийняття по суті рішення у формі розпорядчого документу за результатами розгляду клопотання [PERSON] від 07.07.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області (а.с. 4-7). Таким чином, з врахуванням дій Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, позивачу, як він зазначає, було завдано моральної шкоди, яка полягає у марнуванні його часу, моральних стражданнях, які позивач зазнав під впливом неправомірних дій та їх оскарження. Тому позивач вважає, що йому було завданно моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до норм частини першої, третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Приймаючи дане рішення суд враховує також засади ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. В позовній заяві позивач послався на те, що йому діями відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області завдано моральних та психологічних страждань, у зв`язку внаслідок неприйняття по суті рішення у формі розпорядчого документу за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, тому просив суд стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн..00 коп.. яка, на його думку, є достатньою для компенсації завданих страждань неправомірними діями Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. За приписами статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Окрім цього, відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції ( 254к/96-ВР ) судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Враховуючи зазначене, суд вважає, що в зв`язку з тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області визнано протиправними, позивачу завдано певну моральну шкоду. Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені та доведені. В цьому випадку порушення прав позивача доведено у встановленому порядку за результатами розгляду справи. Так, з врахуванням зазначених обставин та наданих доказів, суд прийшов до висновку, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не мо же ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.. Враховуючи вищевикладене, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів, на підтвердження того, що саме діями Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, задано моральну шкоду на суму 10 000 грн. 00 коп. Однак, позивач надав суду рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року, яким встановив : «визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо не прийняття по суті рішення у формі розпорядчого документу за результатами розгляду клопотання [PERSON] від 07.07.2019 від07.07.2019 року, про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 для ведення особистого селянського господарства на території Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області». Таким чином, стороною відповідача, а саме: Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, необґрунтовано належним чином свою позицію, яка б свідчила, що органом не завдано шкоди позивачу, оскільки протиправні дії відносно позивача, встановлені вищезазначеним рішенням, а поданий відзив розцінюється судом як оскарження рішення, Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року, що виходить за межі предмету позову. З врахуванням зазначеного, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини як беззаперечну, відповідно до якої судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду), та, враховуючи наведені правові норми, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача, в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000, 00 грн., який, на думку суду, відповідає рівню завдання моральної шкоди. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктами 1, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 р. № 845, у редакціїпостанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45(далі - Порядок) передбачено, що він визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України та п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі встановлених судом обставин,

Outcome: partial