Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача по справі на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; допустити рішення до негайного виконання у межах сум платежу одного місяця; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в сумі 300 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2012 року по 21.10.2013 року. Від шлюбних відносин вони мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову. Пояснив, що не відмовляється надавати матеріальну допомогу дитині, згоден платити аліменти, але просить щоб при їх стягненні було конкретно зазначено на які потреби дитини вони будуть витрачатися. Бажає мати відповідні чеки про цільове використання коштів на утримання дитини, просить суд при постановленні рішення встановити фіксовані витрати на дитину. Зазначив, що він сплачував аліменти і платив за дитячий садочок, але після переводу позивачем дитини в інший дитячий садок не має такої можливості, оскільки позивач чинить йому у цьому перешкоди. На теперішній час позивач також перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та займатися вихованням сина. Він працює ТОВ "ЗСК" "Конгрейд", інших дітей та інших осіб на утриманні не має, на даний час не є інвалідом, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. Просив суд усунути йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, стягувати аліменти в мінімальному розмірі, оскільки заявлений позивачем розмір аліментів вчинює на нього тиск і дитина не буде від цього отримувати яких-небудь додаткових благ. Просив суд не враховувати характеритстику позивача, оскільки вона не відображає дійсний стан речей. Просив відмовити у стягненні витрат понесених позивачем при зверненні до суду. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 06.07.2012 року по 01.11.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 250 (а.с. 7), рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.10.2013 року (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 156 від 05.04.2013 року (а.с. 8), довідкою про склад сім'ї від 23.02.2017 року (а.с. 11А), характеристикою дитячого садку № 15 "Світоч" (а.с. 35). Надані сторонами характериcтики (а.с. 33, 34, 37) підтверджують обставини роботи позивача сестрою медичної процедурного кабінету КЗ "Кам'янський протитуберкульозний диспансер" ДОР і її проживання разом з дитиною, та обставини навчання відповідача у Дніпровському державному технічному університеті, а також характеризують сторін з позитивної сторони. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що інформація яка зазначена у характеристиці, що надана позивачем (а.с. 33) не відповідає дійсності, оскільки останнім не надано жодних доказів, які могли б її спростувати, а грунтується лише на його припущеннях. Згідно наданих відповідачем пояснень в судовому засіданні, останній працює в ТОВ "ЗСК" "Конгрейд", інших дітей та інших осіб на утриманні не має, на даний час не є інвалідом і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, але через створення позивачем перешкод в спілкуванні з дитиною не сплачує аліменти. З урахуванням стану здоров'я та матеріального становище дитини сторін, стану здоров'я та матеріального становища сторін по справі, відсутність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні, офіційне працевлаштування відповідача в ТОВ "ЗСК" "Конгрейд", суд вважає обгрунтованими позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною віку повноліття, виходячи з наступного. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Статтею 187 СК України передбачено один із способів добровільного виконання батьками свого обовязку утримувати дитину, це відрахування аліментів за ініціативою платника. У цьому випадку платникові надано право самому визначати розмір аліментів, а також строк, протягом якого має проводитися відрахування аліментів з його заробітної плати, пенсії чи стипендії. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не надав суду належних доказів про те, що він приймає участь в матеріальному утриманні та забезпеченні дитини з моменту звернення позивача до суду, в той час як позивач належним чином скористалася своїм правом заявивши вимоги про стягнення аліментів та відмова в цьому праві за таких обставин не допускається. Суд при вирішенні спору враховує, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. З урахуванням викладеного у суду відсутні підстави для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення позивача до суду (24.02.2017р.) до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог відповідача про усунення йому першкод в спілкуванні з дитиною, судом роз'яснено останньому його право на вирішення даного питання шляхом звернення з таким позовом в загальному порядку. Щодо вимог відповідача про стягнення з нього аліментів на користь позивача з встановленням фіксованих витрат на дитину, судом не прийняті до уваги за їх безпідставністю і необгрунтованістю. На підтвердження обставини понесення позивачем витрат на правову допомогу в сумі 300 грн., останньою подано разом з позовом Акт приймання виконаних робіт від 23.02.2017 року виданого адвокатом [PERSON] (а.с. 11), однак враховуючи відсутність в матеріалах справи квитанції встановленого законом зразку щодо понесених нею витрат, та невідповідність вказаного Акту формі розрахунково-касового документа, суд вважає необхідним відмовити позивачу в частині стягнення на її користь витрат на правову допомогу.

Outcome: partial