Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з 15 вересня 2007 року по 18 серпня 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], офіційного оформлення їх відносин не відбулося; [INFO] року у них народився син [PERSON]. Позивачка вказує, що 18.08.2013 року їх шлюбні відносини фактично припинилися, на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом із нею. З часу фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально частково допомагав їй утримувати сина, перераховуючи кошти чи купуючи окремі речі, проте, частими були випадки, коли відповідач відмовлявся перераховувати кошти на окремі потреби сина, перераховував кошти після необхідності здійснення окремих виплат, що негативно впливало на розрахунки бюджету на утримання сина, перераховував частину необхідних коштів, намагаючись таким чином контролювати витрати на утримання сина без урахування його інтересів, перераховував ту суму коштів, яку мав бажання перерахувати, проте якої не вистачало, навіть із врахуванням виділених нею на утримання сина, на покриття усіх необхідних витрат. Виплата аліментів відповідачем залежить не від потреб сина, а від бажання самого відповідача, ніяким іншим чином відповідач не брав та не бере участі у вихованні та утриманні сина, не сидить із сином під час хвороби, не відвідує із сином лікаря, тощо. Викладене ставить її у непередбачуване фінансове становище, що змушує позичати кошти у знайомих, батьків для оплати необхідних потреб вчасно, а не за волею відповідача, часто брати листок непрацездатності, просити керівництво відпустити її раніше з роботи; у грудні 2014 року відповідач повідомив, що надалі буде надавати допомогу на свій розсуд, якщо буде вважати це за потрібне. Позивач також вказує, що згоди між нею та відповідачем стосовно суми та часу виплати аліментів не досягнуто, всі її спроби вирішити даний спір шляхом перемовин залишилися без результату, договору про сплату аліментів відповідач підписувати не має бажання, більше того, відповідач відмовився досягнути якоїсь згоди навіть на її пропозицію повного фінансового звіту про суми, напрями витрачених на потреби сина коштів з документальним підтвердженням таких сум; надалі чекати часу, коли та на яку суму відповідач виявить бажання сплатити аліменти, є не практичним. Вказує, що відповідач інших дітей не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, він працює на керівній посаді в ТОВ "САЙПЕМ Україна", останній відомий їй розмір заробітної плати відповідача становив 12 128,0 гривень на місяць, що дозволяє останньому забезпечувати сина. Також позивачка вказує, що після фактичного припинення шлюбних відносин і на даний час їх син проживає з нею, спір стосовно того з ким має проживати син у них з відповідачем відсутній, проте час від часу відповідач доводить до її відома, що має намір забрати сина на тривалий час, а куди повідомляти не хоче, адреса проживання відповідача їй не відома, перешкодити відповідачу забрати сина без її відома та невідомо куди вона не має змоги, а можливість перебування сина у невідомому їй місці та невідомо на який період тримає її в стані постійної нервової напруги, а тому вона хоче, щоб відповідач бачився з їх сином, але в той же час вона хоче знати, де знаходиться її син та коли він буде вдома. Враховуючи рівність прав батька та матері щодо участі у вихованні дитини, вона вважає, що має право знати, де перебуває її син, коли вона зможе його побачити; враховуючи п'ятиденний робочий тиждень відповідача для повнішого та продуктивнішого його спілкування із сином вважає, що найкращим днем для їхнього щотижневого спілкування є субота. В зв'язку із викладеними обставинами позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову 12.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття; встановити наступний графік побачень [PERSON] з сином [PERSON] за попередньою домовленістю кожну суботу місяця з 10.00 годин ранку до 21.00 години вечора, з правом забирати сина за місцем проживання [PERSON], попередньо повідомивши [PERSON] адресу проживання [PERSON], з правом відвідування культурно-масових, спортивних заходів, ігрових майданчиків; у святкові дні - за попереднім узгодженням з [PERSON]; у разі неможливості відвідати дитину у визначений день, побачення відбуваються за узгодженістю батьків; спілкування [PERSON] з [PERSON] повинні відбуватися на території Київської області, Україна. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він не заперечує сплачувати аліменти на сина, однак не згоден із рішенням щодо визначення днів побачення з дитиною. Просив позов задовольнити частково. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності згідно чинного законодавства та поданих документів, при розгляді даної справи просив врахувати інтереси дитини, в зв'язку із чим суд, заслухавши думку позивачки та її представника, відповідача, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності представника третьої особи, вважав за можливе розглянути справу в його відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак від фактичних шлюбних відносин вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Встановлено, що дитина проживає з матір'ю, батько дитини - [PERSON] проживає окремо, фактично дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти іншим особам не сплачує. В судовому засіданні також встановлено, що між позивачкою та відповідачем існують протиріччя щодо визначення днів та часу спілкування батька з дитиною. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача та її представника, відповідача, матеріалами справи. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що із відповідача [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Позивачка, звертаючись до суду із даним позовом, просила встановити наступний графік побачень [PERSON] з сином [PERSON] за попередньою домовленістю кожну суботу місяця з 10.00 годин ранку до 21.00 години вечора, з правом забирати сина за місцем проживання [PERSON], попередньо повідомивши [PERSON] адресу проживання [PERSON], з правом відвідування культурно-масових, спортивних заходів, ігрових майданчиків; у святкові дні - за попереднім узгодженням з [PERSON]; у разі неможливості відвідати дитину у визначений день, побачення відбуваються за узгодженістю батьків, спілкування [PERSON] з [PERSON] повинні відбуватися на території Київської області, Україна. Разом із цим, в судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 09 червня 2015 року № 137/1 "Про визначення днів побачень [PERSON] з сином, [PERSON], [INFO] р. н." визначено дні побачень [PERSON] з сином, [PERSON], [INFO] р. н. з 10.00 год. до 21.00 год. кожну суботу місяця, з правом забирати дитину за місцем проживання батька, канікулярні та світкові дні за домовленістю. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, виходячи із положень ст. 159 СК України, слід визначити [PERSON] дні побачень з сином [PERSON], [INFO] з 10.00 год. до 21.00 год. кожну суботу місяця, з правом забирати дитину за місцем проживання батька, канікулярні та святкові дні відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 09 червня 2015 року № 137/1 "Про визначення днів побачень [PERSON] з сином, [PERSON], [INFO] р. н.", але за умови попередньої домовленості з матір'ю дитини [PERSON], враховуючи малолітній вік дитини. Крім того суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути на користь позивачки судовий збір в сумі 243,60 грн. Також суд вважає, що з підстав п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином суд задовольняє заявлений позов частково.

Outcome: partial