Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Миколаївської міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, розташованої в [ADDRESS], та визнання за ними права власності на зазначену квартиру, по 1/2 частині за кожним,у порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх вимог позивачі вказували, що [INFO] померла їх рідна сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після смерті сестри, інших спадкоємців немає, оскільки померла не була одружена та не мала дітей. При зверненні позивачів до нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкову квартиру, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна не є дійсним, оскільки зареєстрований на товарній біржі "Нерухомість-Південь" без його нотаріального посвідчення. У зв'язку із тим, що їх право власності не визнається, позивачі звернулися до суду з даним позовом та просили його задовольнити. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали. Просили визнати дійсним договір № 1159 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 23 жовтня 1997 року на Товарній біржі "Нерухомість-Південь", згідно якого [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх на той час неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], продали, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. Також просили визнати за ними право власності, по 1/2 частині квартири за кожною в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання були сповіщені через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважаються повідомленими належним чином у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідач - Миколаївська міська рада в судове засідання свого представника не направила, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутності її представника та винести рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник третьої особи - Товарної біржи "Нерухомість-Південь" в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Якушева О.І. в судове засідання не з'явилася, направила заяву про слухання справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23 жовтня 1997 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх на той час неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], укладено договір №1159 купівлі-продажу, згідно якого [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх на той час неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], продали, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір було укладено на Товарній біржі "Нерухомість-Південь" без подальшого нотарільного оформлення. (а.с. 9). 24 жовтня 1997 року право власності на вказану квартиру зареєстровано на ім'я [PERSON] у КП "Миколаївське міжміське БТІ" за р. № 9836, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Підтвердженням наміру [PERSON] та відповідачів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірне майно є договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Товарній біржі "Нерухомість-Південь", без його подальшого нотаріального посвідчення, з реєстрацією його в "Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю", реєстраційний номер № 1159 від 23.10.1997 року. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді спірної квартири (а.с. 11). Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Якушевою О.І. позивачам, як спадкоємцям за заповітом після смерті сестри, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки договір купівлі-продажу квартири нотаріально не посвідчений (а.с. 21-22). Згідно ч. 1 ст. 48 ЦК Української РСР(в ред.1963 р. чинній на час укладення спірного договору), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідачі на момент укладення спірного договору були власниками спірної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28.07.1997 року, зареєстрованого Миколаївським міським бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер 9836 від 12.08.1997 року. Згідно ст. 45 ЦК Української УРСР (чин. ред. 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі та за ст. 47 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає за можливе визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним. Що стосується позовних вимог щодо визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом, суд вважає, що вони також підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За частиною 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті не перебувала в зареєстрованому шлюбі та не мала дітей, які б могли стати спадкоємцями першої черги. Згідно статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Тобто спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її рідні сестри - позивачі по справі [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного з спадкоємців за законом є рівними. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, судом встановлено факт повного виконання спірного договору купівлі-продажу нерухомості, тому суд вважає за можливе визнати угоду дійсною та визнати за позивачами право власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємцями другої черги на нерухомість.

Outcome: approved