Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" на її користь страхового відшкодування (моральної шкоди та витрат на поховання) в розмірі 36 186 гривень. Позовну заяву мотивує наступним. Водій [PERSON] 10 жовтня 2020 року приблизно о 10 год. 10 хв на а/д «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» біля с. Воля Висоцька Жовківського району Львівської області, керуючи вантажним автомобілем «MAN TGX 18.400», номерний знак [NUMBER] із напівпричепом «PEZZAIOLI SBA-63», номерний знак [NUMBER] , вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який від отриманих травм помер на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія вантажного автомобіля «MAN TGX 18.400», номерний знак [NUMBER] , була застрахована за полісом ЕР-102895183 в ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес». Вказує, що нею 31 грудня 2020 року була направлена на адресу відповідача заява про стахове відшкодування з дотриманням вимог статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак листом №164-11 від 27 січня 2021 року відповідач відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування зазначивши, що у страхової компанії «Брокбізнес» відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, оскільки у діях водія вантажного автомобіля «MAN TGX 18.400» порушень правил дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку і настанням ДТП, не встановлено. Позивачка зазначає, що позиція ПрАТ «СК «Брокбізнес» порушує її права. Стверджує, що заподіювачем шкоди є водій [PERSON] , шкоду заподіяно внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, підстави для відшкодування шкоди врегульовані статтею 1187 ЦК України, тобто шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини її заподіювача. Звертає також увагу, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Позивачка зазначає, що зі змісту постанови про закриття кримінального провадження відносно водія [PERSON] вбачається, що за фактом ДТП не встановлено умислу потерпілого і не встановлено непереборної сили. Висновки у кримінальному провадженні щодо відсутності у водія можливості уникнути наїзду на пішохода вказують на відсутність вини водія, але не є підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, і не встановлюють та не доказують наявності непереборної сили. Вказує, що розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача передбачений п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 30 000 гривень. Крім цього, позивачка у зв`язку із смертю сина понесла витрати на його поховання у розмірі 6 186 гривень, що підтверджує товарним чеком від 10.10.2020, які підлягають стягненню із відповідача відповідно до п. 27.4 ст. 27 вказаного Закону України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, однак її представник за довіреністю - Прокопчук С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що спір виник через те, що відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачці, оскільки вважає, що відсутність технічної можливості уникнути наїзду на пішохода є непереборною силою. З постанови про закриття кримінального провадження відносно водія [PERSON] за фактом ДТП вбачається, що причиною настання такої стали дії пішохода. Зазначив, що у зв`язку із тим, що пішохід перебігав в недозволеному місці, до таких правовідносин повинна застосовуватися норма щодо грубої необережності та вини пішохода, а не стосовно непереборної сили для водія. Представник відповідача Томін О.О. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, наведених у поданому відзиві на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Вважає, що такий випадок є не страховим, у зв`язку із чим немає підстав для виплати страхового відшкодування, про що було повідомлено позивача листом за вих. № 164-11 від 27.01.2021. Зазначив, що згідно з висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/114-20/23285-ІТ від 21.12.2020 в даній дорожній ситуації водій [PERSON] був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із заданого моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору, причиною настання ДТП стали дії пішохода [PERSON] , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, і внаслідок яких об`єктивна можливість виявити останнього, що вийшов на проїзну частину дороги та смугу руху автопоїзда «MAN TGX 18.400», д.н.з. [NUMBER] із напівпричепом «PEZZAIOLI SBA-63», д.н.з. [NUMBER] , настає для водія вказаного транспортного засобу [PERSON] в такий момент, з якого останній вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. В діях водія [PERSON] не встановлено порушень вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Пояснив у судовому засіданні, що такий випадок не є страховим через дії пішохода, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, а водій [PERSON] не міг уникнути зіткнення, оскільки дії пішохода були непереборною силою, яка не залежала від дій водія. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії постанови про закриття кримінального провадження від 28.12.2020 вбачається, що 10 жовтня 2020 року приблизно о 10 год. 10 хв. на а/д «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» біля с. Воля Висоцька Жовківського району Львівської області водій [PERSON] , керуючи вантажним автомобілем «MAN TGX 18.400», реєстраційний номер [NUMBER] із напівпричепом «PEZZAIOLI SBA-63», реєстраційний номер [NUMBER] , вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який перебігав дорогу в недозволеному місці, від отриманих травм помер на місці події. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020140000000808 від 10.10.2020, закрито у зв`язку із відсутністю у діяннях [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України. Таким чином, в діях водія [PERSON] не встановлено порушень вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуаації транспорту, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-траснспортної пригоди. Згідно висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19114-20/23285-ІТ від 21.12.2020, в даній дорожній ситуації водій автопоїзда «MAN TGX 18.400», номерний знак [NUMBER] із напівпричепом «PEZZAIOLI SBA-63», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] рухаючись із швидкістю 70...75 км./год. був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із заданого моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії пішохода [PERSON] , внаслідок яких об`єктивна можливість виявити останнього, що вийшов на проїзну чатину дороги та смугу руху автопоїзда «MAN TGX 18.400», номерний знак [NUMBER] із напівпричепом «PEZZAIOLI SBA-63», номерний знак [NUMBER] , настає для водія вказаного транспортного засобу [PERSON] в такий момент, з якого останній вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування. Судом встановлено, що транспортний засіб «MAN TGX 18.400», д.н.з. [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР - 102895183, стаховиком згідно якого виступає приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес", а страхувальником ТОВ "Брайтек Україна", зі строком дії з 00:00 год. 11.02.2020 по 10.02.2021 включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 260000 грн., за шкоду заподіянку майну - 130000 грн. [PERSON] 31.12.2020 надіслала на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» заяву про виплату відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 10.10.2020 о 10 год. 10 хв. на а/д "Тернопіль-Львів-Рава-Руська" біля с. Воля-Висоцька Жовківського району Львівської області, із додатками, що вбачається із копії такої. ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» надіслав позивачці листа Вх. № 164-11 від 27.01.2021 про відмову у виплаті страхового відшкодування. Мотивує тим, що відповідно до п. 32. 1 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Вказує, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність у особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою. Зазначає, що у постанові визначено, що в діях водія автопоїзда порушень правил ПДР та експлуатації транспорту, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП не встановлено. Вважають, що відсутність технічної можливості водія уникнути наїзду на пішохода є непереборною силою. Зазначають, що причиною ДТП стали дії пішохода, у зв`язку із чим вважають, що у СК "Брокбізнес" відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.10.2020 виконавчим комітетом Воле-Висоцької сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.04.2002 Воле-Висоцькою сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.02.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 208 від 27.12.2005. Із копії довідки № 703 від 24.12.2020, виданої Воле-Висоцькою сільською радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , і до складу ї сім`ї входить батько [PERSON] , [INFO] , та мати [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 22.1 ст 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до статті 1187 ЦК України умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. Відповідно до п. 32. 1 ст. 32 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 по справі 601/1304/15-ц прийшов до висновку, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, виключається внаслідок непереборної сили та умислу потерпілого. Безумовною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності без вини є дія непереборної сили. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю. Обов`язок доведення непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Груба необережність потерпілого є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування потерпілому за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки, однак не тягне за собою відповідальності потерпілого за заподіяння шкоди транспортному засобу. Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Відповідачем ПрАТ СК "Брокбізнес" не доведено, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Постановою про закриття кримінального провадження від 28.12.2020 відносно водія [PERSON] не встановлено умислу потерпілого і не встановлено непереборної сили за фактом ДТП. Відповідно до п. п. 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень. Отже, мінімальна заробітна плата у місячному розмірі, встановлена законодавством на день настання страхового випадку а саме 10.10.2020, становить 5000 грн. Таким чином, підлягає відшкодуванню з Приватного акціонерного товароиства "Страхова компанія "Брокбізнес" на користь [PERSON] моральна шкода, заподіяна внаслідок смерті сина в розмірі 30 000 грн. (5000 грн. * 12). Відповідно до п. 27.4 та п. 27.5 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] понесла витрати на поховання сина [PERSON] у розмірі 6186 грн. 00 коп., що стверджується копією товарного чеку від 10.10.2020. На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved