Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору іпотеки та виключення з реєстру іпотек, поновлення строку позовної давності, визнання недійсним додаткової угоди №1 до кредитного договору. 29.03.2016р. по справі було постановлено рішення суду за якими вирішено: В задоволенні позову [PERSON] за участю 3-ої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області до [PERSON] акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору іпотеки та виключення з реєстру іпотек, поновлення строку позовної давності відмовити. 15.04.2016р. постановлено ухвалу Апеляцйного суду Вінницької області про повернення цивільної справи до суду першої інстації для ухвалення додаткового рішення за вимогою про визнання недійсною додаткової угоди за кредитним договором. В судовому засіданні позивач [PERSON]В та його представник [PERSON] з приводу зазначеної позовної вимоги пояснили, що просять дану вимогу задоволити, так як в порушення вимог закону, зокрема, ЗУ «Про захист прав споживачів, [PERSON] не було повідомлено про всі істотні умови додаткової угоди №1 від 23.06.2009р. Так, позивачу не було вказано остаточну сукупну вартість кредитного зобов'язання, а в графіку погашення кредитної заборгованості до додаткової угоди не вказано конкретні місяця та рік. Суми в графіку також вказані без врахування зменшення проценту до 12,5%, і банком стягнення проводилося у виплатах з врахуванням процентної ставки в 14%. Також представник позивача просить суд звернути увагу на те, що за графіком даного додатку вказано, що кредитний договір укладений під 14%, без врахування процентної ставки в 12,5%, що є також порушенням обов'язку банку повідомити правдиву і повну інформацію боржнику щодо його кредитного зобов'язання. Крім того пояснила, що сума кредиту у графіку вказана в розмірі який не був отриманим позивачем у повному обсязі, а разрахунок виплат складений з розрахунку кредитної суми, яку позивач на руки не отримав. Також зазначила, що у графіку відсутні відомості про загальну суму угоди, ставки є різними і вказані порушення призвели до необхідності звернення до суду з вимогою, зокрема, щодо визнання додаткової угоди недійсною. Представник третьої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області - [PERSON] в судовому засіданні вищевказану позовну вимогу позивача підтримала та просила позов задоволити. Суду зазначила, що укладенним договором було порушено права позивача, як споживача, тому просить відновити його порушене право шляхом задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" - [PERSON] позовну вимогу не визнала, заперечувала проти визнання недійсним додаткового договору від 23.06.2009р. та суду пояснила, що позивач був обізнаний в умовах даного додаткового кредитного договору, що засвідчив своїм підписом як сторона договору виявивши свою волю щодо його укладення. В графіку було вказано місяця які слідують за моментом підписання додаткової угоди, тому не є визначеними, а лише мають нумерацію. Оскільки процентна складова була визначена лише на 1 рік, то сума виплат є зменшеною до 492,81 дол. виходячи з 12,5%, лише на 12-ть місяців, а далі складає вже 516,43 дол., так як повертається попередня ставка в 14%, що повністю відповідає умовам кредитного договору та додаткової угоди. Є вказаною сума щомісячних платежів та кільксть мясяців, іншу інформацю позивач міг отримати у економіста банку. Вважає, що права позивача не порушен і просить в задоволені позову в цій частині вимог також відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.11.2007 року між [PERSON]В та ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі начальника Базового відділення Вінницької обласної дирекції [PERSON] було укладено кредитний договір за № 014/035-43/50490 (а.с.5-10). У відповідності з умовами даного Кредитного договору: «Кредитор надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 33700,00 дол. США, а Позичальник зобовязується належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та [PERSON]. Кредит надається на строк по 21.11.2017 року (включно), згідно Графіку надання кредиту (додаток 1 до Договору), для використання на: згідно з п. 1.2.1. та 1.2.2 Кредитного договору: - «Кредит в сумі 33\~039,22 дол. США для використання на кредитування «Кредит під заставу нерухомості»; - «Кредит в сумі 660,78 дол. США для використання на : сплату додаткового проценту згідно з п. 1.4 Договору». За даним кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль», позивач [PERSON], зобов'язувавсь повернути Банку кредит в розмірі 33700,00доларів США в термін до 21 листопада 2017 року (а.с.21-22). Предметом вказаного Договору іпотеки є нерухоме майно: земельна ділянка, площею 0,1560 га, що знаходиться за адресою: смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, по вул. Київській, 222. На строк дії цього договору на предмет іпотеки накладено обтяження. 23 червня 2009 року між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль», в особі начальника Базового відділення Вінницької обласної дирекції [PERSON], була укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору №014/035-43/50490 від 22 листопада 2007 року (а.с. 16). Згідно з п. 1. вказаної Додаткової угоди, тимчасово на строк з 23 червня 2009 року по 23 червня 2010 року (включно) встановлено процентну ставку користування [PERSON] у розмірі 12,5 % річних, тобто на 12 місяців після моменту підписання додаткової угоди. Після 23 червня 2010 року проценти за [PERSON] розраховуються на підставі процентної ставки, передбаченої пунктом 1.4. Кредитного договору. Згідно графіку, що є додатком до додаткової угоди перші 12 місяців ( з 1 по 12 місяць) після підписання додаткового договору щомісячний платіж складає 492,81 дол. Подальші платежі з 13 місяця виплат до 101 місяць виплат повертаються до платежів з врахуванням 14% ставки в сумі 516,43 доларів США, що повністю відповідає вимогам укладених правочинів - кредитного договору за № 014/035-43/50490 та додаткової угоди №1 до кредитного договору за № 014/035-43/50490 від 22.11.2007р. укладеної 23.06.2009р. та порушень закону у викладенні саме такого формування графіку платежів суд не вбачає (а.с.16-17). Додатком до даної додакової угоди є додаток №2 «Сукупна вартість кредиту» у якій викладено умови у відповідності до кредитного договору № 014/035-43/50490 від 22.11.2007р. та додаткової угоди №1 від 23.06.2009р. в якій зазначено основні умови видачи кредиту під 14%, з зазначенням сукупної кількості місяців в 101 місяць, з загальною сумою кредиту в 30\~699,50 доларів США, та загальним щомісячним платіжом в 516,43 доларів США, що відповідає основним умовам зобов»язанняза кредитним договором № 014/035-43/50490 від 22.11.2007р. (а.с.19). Визначення відсоткової ставки є тимчасовим в 12 місяців платежів (за сукупний рік) і не змінює відсоткової ставки на весь інший період дії кредитного зобов»язання. Містяться у даному додатку до додакової угоди і визначення першого платежу зі зміненою відсотковою ставкою 15.07.2009р. дата остаточного погашення кредиту 21.11.2017р., дата видачі кредиту та курс НБУ. Також є вказаними зміни платежу у відповідності до додаткової угоди №1 від 23.06.2009р. з зазначенням розміру в 492,81 долар США в графі умови видачі кредиту ( «у розмірі 492,81 дол. згідно Додаткової угоди №1 від 23 червня 2009»). Є вказаною загальна сума відсотків в 21177,29 дол. США, що відповідає даними викладеним у додатку №1 до додаткової угоди №1 від 23.06.2009р. Проаналізувавши сам текст Додаткової угоди №1 від 23 червня 2009 суд враховує, що відповідно до п.2. Додаткової угоди, погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено в новій редакції в Додатках №1,2 до цієї Додаткової угоди, які є невідємною частиною додаткової угоди, тому вважає, що у вказаній угоді та в додатках до неї містяться всі основні права та обов'язки сторін, а також всі істотні умови, як є чітко визначеними, зрозумілими, та відповідають вимогам закону, зокрема ст.203, ст.1050,1054 ЦК України. Укладаючі дану угоду сторони діяли у відповідності до п. 12.2 кредитного договору за № 014/035-43/50490 за якими зміни до договору оформляються додатковими угодами, які стають невід'ємною частиною кредитного договору за № 014/035-43/50490. Дана додаткова угода була підписана сторонами і стала невід'ємною частиною кредитного договору за № 014/035-43/50490 і воля на її укладення була підтверджена сторонами шляхом підписанням даного правочину. Та обставина, що позивач за його ствердженням не був належним чином повідомленим про всі умови кредитного договору за № 014/035-43/50490 так як йому не було надано у письмовій формі розрахунку кінцевої суми, яку він мав сплатити за кредитним договором за № 014/035-43/50490, суд не приймає як підставу для визнання угоди недійсною, виходячи з того, що позивач був обізнаний зі всіма умовами угоди і договорів, був проінформований з їх змістом, був обізнаним про суму кредиту, процентну ставку, та мав графік погашення кредиту, зокрема з графіком за зменшеною ставкою у 12,5 %. Позивач не заперечував проти укладення саме таких кредитних правовідносин, виразивши свою волю на укладення договору та угоди шляхом їх підписання та подальшого забезпечення його виконання укладенням договору іпотеки від 22.11.2007р. (а.с.21-22), щодо належного йому на праві власності майна. За ст.215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України. Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також; інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положенням п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Тому виходячи з вище викладеного суд, вважає, що позовна вимога щодо визнання недійсною додаткової угоди №1 від 23.06.2009р. до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed