Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, понесених на лікування та поховання. Позов обґрунтований наступним. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.1991 року. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] від першого шлюбу. [PERSON] мав тяжке захворювання рак шлунку та проходив лікування в лікарні ізраїльської онкології "LISOD" та потребував коштів на лікування. За період з 01.08.2018 року по 03.09.2018 року на лікування було сплачено 71818 грн.41 коп. [INFO] [PERSON] помер. Після поховання позивачем було встановлено пам`ятник, вартість якого складає 76500 грн. Позивач зазначає, що витрати на лікування чоловіка нею були понесені із власних коштів, як і оплата виготовлення та встановлення пам`ятника. Відповідач як син не надавав допомоги на лікування батька та не брав участі у витратах на поховання, пояснюючи відсутністю коштів, проте отримав державну допомогу на поховання в розмірі 11000 грн. Позивач вважає, що відповідач має сплатити їй половину понесених витрат на лікування та встановлення пам`ятника, які становлять 35909 грн. 20 коп. та 38250 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.08.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження за позовом. Ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 31.08.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Зазначила про те, що позивач на лікування чоловіка сплачувала власні кошти, які отримала як орендну плату наперед. Відповідач не надавав коштів ні на лікування ні на поховання батька. Представник відповідача в судовому засіданні вказав на заперечення відповідачем позовних вимог. Зазначив, що 27.08.2018 року [PERSON] на підставі обстеження у Кіровоградському обласному онкологічному диспансері було поставлено діагноз та рекомендовано симптоматичну терапію по місцю проживання з подальшим застосуванням наркотичних анальгетиків. Після звернення до приватної лікарні та отримання медичної допомоги вартістю 74159 грн. 20 коп., діагноз та рекомендації лікаря були такі ж самі, тобто позивач на власний розсуд проігнорувала рекомендації лікарів та звернулася до приватної клініки. Відповідач заперечує, що не брав участі у похованні батька, однак не має змогу надати письмові докази. Заперечив також вимогу щодо відшкодування вартості пам`ятника, вказавши, що позивач не узгоджувала з ним ні модель, ні вартість, а з огляду на написи на надгробній плиті, то вбачається, що цей пам`ятник встановлений особисто від дружини. Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні та дослідивши письмові докази, суд встановив, що правовідносини, які склалися між сторонами врегульовані нормами ст. 1232 ЦК України. Посилання позивача на ст.1191 ЦК України, якою врегульовано право зворотної вимоги особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування є помилковим, оскільки ця норма застосовується до правовідносин, у яких встановлюється наявність шкоди потерпілій особі та наявність вини особи у спричиненні такої шкоди, і, відповідно, право регресної вимоги до винної особи третьою особою, яка відшкодувала шкоду перед потерпілим. За змістом ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Із змісту зазначених норм діючого законодавства випливає, що відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані із необхідністю догляду та лікування спадкодавця за період часу не більше ніж за три роки до його смерті, а також витрати, пов`язані з похованням спадкодавця, до числа яких, зокрема, відносяться і витрати, пов`язані з облаштуванням та утриманням місця поховання, а також дотриманням звичаїв та традицій що склалися в тій чи іншій місцевості під час проведення поховання та жалобних заходів (встановлення огорожі та пам`ятника на могилі померлого, тощо). За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, предметом доказування вказаного спору є доведення позивачем понесених витрат на лікування та поховання покійного, а також підстави пред`явлення вимоги про відшкодування витрат до відповідача. Згідно наданих позивачем письмових доказів встановлено, що [PERSON] згідно договору № 28954/70261 від 30.08.2018 року, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "Медікс-рей Інтернешнл Груп" отримував медичні послуги у закладі охорони здоров`я - Лікарні ізраїльської онкології "LISOD" (а.с.23-32). Згідно медичної документації пацієнту [PERSON] встановлено діагноз "Карцинома шлунку з переходом на нижню третину стравоходу зі стенозуванням, cT3N1M1 (карциноматоз брюшини, вторинне ураження лімфатичних вузлів) G3". За даними акту взаєморозрахунків та копій квитанцій пацієнтом [PERSON] сплачено за медичні послуги з 30.08.2018 року по 03.09.2018 року 71818 грн.41 коп. (а.с.9, 10-14). Вказані докази - факт перебування [PERSON] на лікуванні та розмір коштів, сплачених за медичні послуги відповідачем не оспорювалися, при цьому заперечено, що вказані кошти були сплачені позивачем як власні. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що отримала кошти на лікування чоловіка від орендаря належної їй земельної ділянки. При цьому жодних письмових доказів вказаного факту суду надано не було. За умовами п.4.2, 4.8 Договору про надання платних медичних та інших послуг Оплата послуг Виконавця здійснюється Пацієнтом чи його Уповноваженим представником на підставі рахунків Лікарні та може бути здійснена як готівкою, так і у безготівковій формі. При бажанні Пацієнта вартість послуг за нього може бути оплачена третіми особами. В такому випадку відповідні рахунки виставляються третім особам за їх письмовим зверненням до Виконавця. Платником згідно наданих квитанцій про сплату медичних послуг вказаний [PERSON] , а позивачем не доведено, що вказані кошти були сплачені нею, належали їй особисто, а не були спільною власністю подружжя чи власністю покійного. За змістом ст.77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підтвердження понесених витрат на поховання позивачем наданий письмовий доказ - замовлення № 2018/0000101 майстернею "Пам`ятники GRAN-MASTER.IN.UA" (а.с.33). За змістом замовлення замовником [PERSON] замовлено та сплачена за виготовлення пам`ятника [PERSON] 76500 грн. Як роз`яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Заслуговують на увагу заперечення та доводи відповідача про те, що за змістом надписів - епітафій на надгробках вбачається, що саме позивачем від себе особисто як дружини увіковічнено пам`ять чоловіка шляхом встановлення пам`ятника, при цьому його модель, вартість не була узгоджена з сином покійного. Крім того, не з`ясовано, чи не перевищує вартість пам`ятника, який установлено, граничну вартість пам`ятників у місцевості, де мало місце поховання. На думку суду, надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог не є належними, оскільки не містять достатньої інформації щодо предмета доказування. Що стосується визначення відповідача у вказаному позові, суд відзначає наступне. За змістом\~ст. 1232 ЦК України обов`язок відшкодування витрат на утримання,\~догляд,\~лікування та\~поховання спадкодавця покладаються на його спадкоємців. Визначення та коло спадкоємців, а також спосіб і порядок прийняття спадщини передбачені нормами Книги шостої Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу (ч.1 ст. 1261 ЦК України). При цьому для набуття статусу спадкоємця особі, визначеній у ст.1222 ЦК України особі необхідно прийняти спадщину у відповідності до ст.1268 ЦК України. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] , проте факту прийняття ним спадщини та набуття статусу спадкоємця в судовому засіданні не встановлено, а відтак вимога про відшкодування витрат на лікування та поховання не може бути пред`явлена до особи, яка не є спадкоємцем. Зважаючи на встановлені обставини та аналіз наданих доказів, вбачається, що заявлені позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови у позові повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed