Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за понаднормово відпрацьований робочий час у загальному розмірі 42571,52 грн. Свої вимоги мотивував тим, що починаючи з 01.12.2012 року працює на посаді водолаза 1 класу у філії «Дніпровська ГЕС» ПАТ «Укргідроенерго». Посада водолаза відноситься до «Переліку виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого часу», затвердженому Постановою КМУ №163 від 21.02.2001 року, що дає право для цієї професії на встановлення скороченої тривалості робочого часу - 36 годин на тиждень. Позивач вказує, що відповідач за час роботи позивача не оплачував понаднормово відпрацьовані години (36 годин на тиждень замість 40). Позивач вказує на те, що за період часу з 20.12.2012 року по 31.12.2016 року ним було фактично відпрацьовано 6821 година, з яких понаднормово відпрацьовано 665 годин, за які відповідач має нарахувати та виплатити йому подвійну годинну ставку заробітної плати у розмірі 14124, 49 грн. (за відрахуванням податків). \~ \~ \~ \~Також позивач зазначає, що відповідно до примітки до пункту 1 Постанови Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС від 28.08.1987 року №521/25-49 «Об утверждении Положения об условиях оплаты труда водолазов», йому як водолазу філії повинен був бути встановлений 6-годинний робочий день в дні занурень (перебування під підвищеним тиском). Однак, за весь період роботи він працював в дні занурень по 8 годин, замість 6, внаслідок чого понаднормово ним було відпрацьовано 806 годин, а не нарахована та не сплачена заробітна плата складає 17135,03 грн. (за відрахуванням податків). При цьому загальна сума ненарахованої заробітної плати за 806 годин, до складу яких також входять 665 понаднормово відпрацьованих годин, складає 21285, 76 грн. Відповідно до ч.1 ст. 106 КЗпП України вказана сума заборгованості по заробітній платі сплачується у подвійному розмірі і тому повинна скласти 42\~571, 52 грн. У позові просить суд стягнути відповідача заборгованість за понаднормово відпрацьований робочий час у загальному розмірі 42571,52 грн., витрати на оплату послуг судового експерта у розмірі 9100 грн., інші судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, надала відзив на позов та пояснила, що професія водолазу дійсно входить до Переліку, затвердженому Постановою КМУ №163 від 21.02.2001 року. Однак, відповідно до п. 7 «Порядку застосування Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №122 від 23.03.2001 року, скорочена тривалість робочого часу 36 годин на тиждень встановлюється працівникові лише в ті дні, коли він фактично був зайнятий в шкідливих умовах праці не менше половини тривалості робочого часу, тобто не менше 4 годин в день. Представник відповідача посилається на Журнал водолазних робіт, з якого вбачається, що позивачем не виконано норми перебування на роботі з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, оскільки максимальна тривалість перебування відповідача складає за весь час роботи не більше 3 годин. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно з 01.12.2012 року до цього часу працює водолазом 1 класу на філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго». Як вбачається з матеріалів справи (висновки судово-економічної експертизи №58 від 27.04.2018 року та №99 від 13.09.2018 року), позивач з 01.12.2012 року по 31.12.2016 року фактично відпрацював 6821 годину, з яких, як вважає позивач, 806 годин понаднормово без подвійної оплати. Відповідачем не заперечувалося, що заробітна плата сплачувалася позивачеві без нараховування подвійної оплати за ці години роботи. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає про наступне. Відповідно до статті 62 Кодексу законів про працю України надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня. Частиною 1 статті 106 Кодексу законів про працю України передбачено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Відповідно до ст. 51 КЗпП України, скорочена тривалість робочого часу встановлюється для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, - не більш як 36 годин на тиждень. Перелік виробництв, цехів, професій i посад з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого часу, затверджується в порядку, встановленому законодавством. Згідно постанови КМУ №163 від 21 лютого 2001 р. "Про затвердження Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня", затверджено Перелік виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, в якому міститься в розділі "ЗАГАЛЬНІ ПРОФЕСІЇ" - 1, 2, 3 групи спеціалізації робіт водолаз. Порядок застосування вищевказаного Переліку регламентується Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №122 від 23.03.2001 «Про затвердження Порядку застосування Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня». Відповідно до\~п.\~7\~зазначеного Порядку\~«Якщо в\~Переліку зазначено\~"постійно\~зайнятий"\~або "що\~постійно працює",\~скорочена тривалість\~робочого часу\~відповідно до\~вказаної в\~Переліку тривалості\~встановлюється працівникові\~лише в\~ті дні,\~коли він\~фактично був\~зайнятий в\~цих умовах\~протягом всього\~скороченого робочого\~часу,\~встановленого для\~працівників цих\~виробництв,\~цехів,\~професій і\~посад.\~У разі\~відсутності таких\~записів скорочена\~тривалість робочого\~часу,\~згідно із\~зазначеною в\~Переліку тривалістю,\~встановлюється працівникові\~лише в\~ті дні,\~коли він\~фактично був\~зайнятий в\~шкідливих умовах\~праці не\~менше половини\~тривалості робочого часу, встановленого для працівників цих виробництв, цехів, професій, посад». У постанови КМУ\~№163\~від 21\~лютого 2001\~р.\~"Про\~затвердження Переліку\~виробництв,\~цехів,\~професій і\~посад із\~шкідливими умовами\~праці,\~робота в\~яких дає\~право на\~скорочену тривалість\~робочого тижня" в професії «1, 2, 3 групи спеціалізації робіт водолаз» не зазначено "постійно зайнятий" або "що постійно працює". Таким чином, для встановлення скороченої тривалості робочого часу для позивача, необхідною умовою є перебування під впливом шкідливих факторів (перебування під водою, перебування в барокамері) не менше половини робочого часу, тобто 4 години. Крім того, протокол засідання атестаційної комісії №2 від 16.01.2013 року не впливає на висновок суду з наступних підстав. Відповідно до п. 1.5.1 Розділу 1.5. Основні терміни та поняття водолазної справи Єдиних правил безпеки праці на водолазних роботах частина 1 Правила водолазної служби НПАОП 45.24-1.01-91, Журнал водолазних робіт документ для реєстрації спусків та підводних робіт, що виконуються водолазами. Записи в журналі слугують підставою для оплати праці водолазів за виконанні водолазні роботи та заповнення особових книжок водолазів. Згідно з Інструкцією по веденню Журналу водолазних робіт (додаток 17 до Єдиних правил безпеки праці на водолазних роботах частина 1 Правила водолазної служби НПАОП 45.24-1.01-91) він є офіційним документом для записів спусків та підводних робіт, що виконуються водолазами. Разом з тим, з журналу водолазних робіт та журналу медичного забезпечення водолазів, де також фіксуються факти перебування водолазів в режимі декомпресії (копії яких долучено відповідачем у якості доказів) вбачається, що позивачем не виконано норми перебування на роботі з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. Оскільки максимальна тривалість перебування позивача складає за весь час роботи не більше 3 годин. Стосовно вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, яка складається з плати за понаднормово відпрацьовані години у дні з зануреннями, суд виходить з наступного. Посилання позивача на постанову Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС від 28.08.1987 року №521/25-49 «Об утверждении Положения об условиях оплаты труда водолазов» та на підтвердження її чинності на постанову Верховної Ради України №1545-XIII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих законодавчих актів Союзу РСР», на думку суду, є безпідставними та необґрунтованими. Так, Постановою Верховної Ради України №1545-XIII, на яку посилається позивач, встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. У той же час, на території України, дійсно, як про це зазначає відповідач, діють «Умови оплати праці працівників бюджетних установ, закладів та організацій Державної служби України з надзвичайних ситуацій»,\~затверджені наказом МВС №975 від 14.08.2015, зареєстровано в Міністерстві\~юстиції України\~04 вересня 2015 р.\~за № 1062/27507. Таким чином, питання оплати праці водолазів врегульовані законодавством України, а отже не має підстав для застосування постанови Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС від 28.08.1987 року №521/25-49 «Об утверждении Положения об условиях оплаты труда водолазов». При цьому, стороною позивача не надано переконливих доказів та обґрунтувань того, що праця позивача підпадала під дію норми п. 2 ч. 1 ст.\~51\~КЗпП України і його робочий тиждень повинен складати не більше 36 годин. Отже, відповідачем було дотримані вимоги законодавства про працю щодо належної оплати роботи позивача з урахуванням специфіки такої роботи. \~ \~ \~ \~Оскільки, вимога позивача про стягнення з відповідачів коштів за надурочну роботу не є обґрунтованою, також не підлягають задоволенню і вимоги позову про стягнення судових витрат. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити повністю за необґрунтованістю. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України\~"Про\~судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed