Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON]звернулася з позовом до [PERSON]М, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 205п/14/2007-840 від 14.09.2007 року, за яким банк надав боржнику 16800,00 доларів США зі сплатою 14,49 % річних, із щомісячною платою за управління кредитом із розрахунку 0,1 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом, одноразовою комісією за рахунки за кредитним договором, яка складає 1,5 % від суми кредиту, та з кінцевим строком повернення до 14.09.2017 року. Мінімальний щомісячний платіж (до 20 числа) складає 281,34 доларів США. 14.09.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно з яким остання добровільно поручилася перед позивачем за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору. Для забезпечення повернення наданих коштів за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 205п/14/2007-840 від 14.09.2007 року, за яким остання передала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS]. 22.12.2010 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 за якою кредитний договір було викладено у новій редакції, зміни стосувалися того, що 1) щомісячна комісія у вигляді плати за управління кредитом із розрахунку 1,2 % річних від суми зобовязань позичальника (пп. 1.1); 2) протягом 6 місяців з 20.01.2011 року по 20.06.2011 року Позичальнику надається відстрочка від сплати частини необхідного платежу, необхідний платіж визначено в додатку (графіку) (пп. 1.1.1); 3) одноразова комісія за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75 % від суми залишку по тілу кредиту (пп. 1.1.2). Банком було виконано умови договору, а саме надано кредит, однак відповідач частково виконував умови договору, а саме сплатив лише 4219,36 доларів США. відсотки по кредиту 31415,33 грн., комісія по кредиту 1169,53 грн. Станом на 12.06.2015 року грошові вимоги банку до відповідача по кредитному договору складають 20244,76 доларів США з них: 12580,64 доларів США заборгованість за кредитом; 3073,68 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2718,79 доларів США (57169,34 грн.) заборгованість за пенею; 1680,00 доларів США (35326,19 грн.) штраф. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Від представника відповідачів, [PERSON] надійшли заперечення в яких він позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову повністю. Зокрема в частині вимог до [PERSON] зазначив наступне. Додатковою угодою №1 від 22.12.2010 року було змінено зобовязання позичальника [PERSON] (збільшено розмір щомісячної плати за управління за кредитом з 0,1 % до 1,2 %). Своєї згоди на укладення даної додаткової угоди поручитель на надавала. Також 27.02.2014 року позивач направив відповідачам вимогу про дострокове повне погашення за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги. На підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 559 ЦК України просив відмовити в задоволенні позову. У частині вимог до [PERSON] зазначив наступне. Національним Банком України у позивача були відкликані банківські ліцензії та почато процедуру ліквідації, а тому вимога про стягнення боргу в іноземній валюті за відсутності відповідної ліцензії не може бути задоволена. Стягнення неустойки у вигляді пені і штрафу в іноземній валюті не може бути задоволене, оскільки дана неустойка у відповідності до вимог ст. 192 та 533 ЦК України повинна бути в гривневому еквіваленті. Також просив застосувати строк позовної давності у відповідності до ст. 267 ЦК України. Суд, вислухавши доводи представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного. 14.09.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 205п/14/2007-840 від 14.09.2007 року, за яким банк надав боржнику 16800,00 доларів США зі сплатою 14,49 % річних, із щомісячною платою за управління кредитом із розрахунку 0,1 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом, одноразовою комісією за рахунки за кредитним договором, яка складає 1,5 % від суми кредиту, та з кінцевим строком повернення до 14.09.2017 року. Мінімальний щомісячний платіж (до 20 числа) складає 281,34 доларів США. Відповідно до договору поруки від 14.09.2007 року, укладеного між позивачем та поручителем [PERSON], поручитель добровільно поручився перед позивачем за належне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, що передбачені кредитним договором в повному обсязі. Для забезпечення повернення наданих коштів за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 205п/14/2007-840 від 14.09.2007 року, за яким остання передала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS]. 22.12.2010 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 за якою кредитний договір було викладено у новій редакції, зміни стосувалися того, що 1) щомісячна комісія у вигляді плати за управління кредитом із розрахунку 1,2 % річних від суми зобовязань позичальника (пп. 1.1); 2) протягом 6 місяців з 20.01.2011 року по 20.06.2011 року Позичальнику надається відстрочка від сплати частини необхідного платежу, необхідний платіж визначено в додатку (графіку) (пп. 1.1.1); 3) одноразова комісія за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75 % від суми залишку по тілу кредиту (пп. 1.1.2). 28.03.2014 року банк звертався до відповідачів з письмовою вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на 12.06.2015 року грошові вимоги банку до відповідача по кредитному договору складають 20244,76 доларів США з них: 12580,64 доларів США заборгованість за кредитом; 3073,68 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2718,79 доларів США (57169,34 грн.) заборгованість за пенею; 1680,00 доларів США (35326,19 грн.) штраф. У частині вимог до поручителя суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Додатковою угодою від 22.12.2010 року було змінено зобовязання [PERSON] перед позивачем, а саме збільшено розмір щомісячної плати за управління кредитом з 0,1 % до 1,2 % (пп. 1.1). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Доказів згоди поручителя на зміну зобовязання за кредитним договором від № 205п/14/2007-840 від 14.09.2007 року позивачем не надано. 28.03.2014 року банк звертався до відповідачів з письмовою вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 28.03.2014 року, протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути предявлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). При розгляді справи судом враховується правова позиція, висловлена в постановах Верховного Суду України по справах № 6-6цс14 від 17.09.2014 року, №6-170цс14 від 17.09.2014 року, які є обовязковими у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України. За вказаних обставин, звернувшись з позовом 22.06.2015 року, позивач втратив право на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя, так як строк дії поруки припинився (з моменту збільшення обсягу відповідальності позичальника 22.12.2010 року, або протягом 6 місяців з моменту предявлення вимоги про дострокове погашення боргу 28.03.2014 року), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. У частині вимог до позичальника суд зазначає наступне. Сторонами не заперечується факт укладення кредитного договору № 205п/14/2007-840 від 14.09.2007 року та додаткової угоди № 1 від 22.12.2010 року. Графіком до додаткової угоди сторонами було погоджено розмір щомісячного платежу. Відповідно до копії постанови Національного Банку України № 356 від 04.06.2015 року було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «КБ «Надра». Зобовязано ПАТ «КБ «Надра» повернути генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (а. с. 7). Відповідно до ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлений, зокрема ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2\~статті 5 цього Декрету. Таким чином, за відсутності такої ліцензії банк позбавлений можливості здійснювати операції з валютними цінностями, що в свою чергу унеможливлює стягнення в іноземній валюті, а тому вимоги про стягнення боргу та відсотків в іноземній валюті (доларах США) не можуть бути задоволені. Відповідачем [PERSON] в запереченнях проти позовних вимог не заперечувався розрахунок позовних вимог, але ставилася вимога про застосування строку позовної давності, щодо основного платежу, відсотків та неустойки у вигляді штрафу, 4 у відповідності до ст. 267 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою\~статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі\~статтею 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Такими чином, звернувшись з позовом 24.06.2015 року строк позовної давності за вимогами Банку охоплює період з 24.06.2012 року по 24.06.2015 року, і відповідно розмір заборгованості по кредиту становить 11989,92 доларів США та по відсотках 3073,68 доларів США. Станом на день постановлення рішення НБУ встановлено офіційний курс гривні щодо іноземних валют, зокрема вартість 100 доларів США коштує 2719,2242 грн. Відповідно розмір заборгованості по кредиту становить 11989, 92 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 326125, 82 грн., заборгованість по процентах у розмірі 3073,68 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 83604, 10 грн., а всього 15063, 60 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 409729, 92 грн. Відповідно до п.п.4.2 кредитного договору, в редакції від 22.12.2010 року, передбачена відповідальність позичальника за невиконання позичальником обовязку щодо страхування заставленого майна у вигляді штрафу в розмірі 5% від суми залишку по кредиту, розрахований на день порушення умов кредитного договору. Відповідно до п. 22 ст. 92 Конституції України, Виключно законами України визначаються: … засади цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Діючим законодавством не передбачено нарахування неустойки в іноземній валюті, а тому нарахування позивачем неустойки у доларах США є неправомірним. Позивачем виявлено факт невиконання обовязку по страхуванню 22.04.2014 року, про що складено відповідний акт. Статтею 258 ЦК встановлено спеціальна позовна давність в один рік, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, з моменту набуття у позивача права на стягнення штрафу минуло більш як 1 рік (з 22.04.2014 по дату звернення до суду 24.06.2015 року), а тому позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення неустойки у вигляді штрафу, а тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають. При розгляді справи судом враховується правова позиція, висловлена в постановах Верховного Суду України по справах № 6-167цс14 від 12.11.2014 року, №6-145цс14 від 24.09.2014 року, які є обовязковими у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №205п/14/2007-840 від 14.09.2007р., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 11989, 92 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 326125, 82 грн., заборгованість по процентах у розмірі 3073,68 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 83604, 10 грн., а всього 15063, 60 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 409729, 92 грн. У решті позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 3654,00 грн., виходячи з положень Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на дату подання позову (26.04.2015 року).

Outcome: partial