Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексув межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно записів у трудовій книжці [PERSON] з 01.09.1997 року по 31.08.1998 року працював старшим викладачем кафедри економіки Краматорського економіко-гуманітарного інституту. (а.с. 9) Згідно наказу № 43 від 31.08.1998 року надано [PERSON] посаду доцента кафедри менеджменту з 01.09.1998 року. (а.с. 115) 01.09.2005 року [PERSON] призначено на посаду професора кафедри менеджменту. (а.с. 9) Згідно наказу № 190 від 30.08.2006 року професора [PERSON] звільнено від обов'язків завідуючого кафедри менеджменту з 01.09.2006 року та призначено заст. завідуючого цієї кафедри з 01.09.20106 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу (а.с. 116) Згідно наказу № 73 від 31.12.2009 року [PERSON] призначено тимчасово виконуючим обов'язки завідуючого кафедри "Менеджмент" з 01.01.2009 року з окладом згідно штатного розкладу (а.с. 117) Згідно наказу від 10.09.2012 року № 9 з 10.09.2012 року [PERSON] звільнено від обов'язків завідувача кафедри менеджменту. (а.с. 119) Згідно наказу від 26.09.2012 року № 14 [PERSON] призначено заступником завідуючого кафедри менеджменту з 26.09.2012 року з окладом згідно зі штатним розписом. (а.с. 120) Згідно наказу № 34 від 06.11.2013 року [PERSON] призначено виконуючим обов'язки завідувача кафедри "Менеджменту" з 06.11.2013 року з окладом відповідно до штатного розпису. (а.с. 121) Згідно наказу від 10 липня 2017 року № 146 [PERSON] звільнено з 18 липня 2017 року у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 8). 23 грудня 2010 року рішенням атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, [PERSON] присвоєно вчене звання доцента кафедри менеджменту, що підтверджується копією атестату доцента ДЦ № 006168. (а.с. 14) Як вбачається з диплому кандидата наук, рішенням Ради в Московському гірничому інституті від 01.07.1983 року, [PERSON] присвоєно науковий ступінь кандидата економічних наук. (а.с.15). Згідно п. 3 контракту від 01.09.1998 року, укладеного між Краматорським економіко - гуманітарним інститутом та [PERSON] за цим контрактом працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цим контрактом, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством, колективним договором і угодою сторін. (а.с. 166 - 172) Строк дії контракту з 01.09.1998 року по 30 серпня 2000 року. Пунктом 9 контракту передбачено, що за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, працівнику встановлюється посадовий оклад (тарифна ставка, відрядна розцінка) у розмірі відповідно штатного розкладу на місяць, або у розмірі за 1 годину роботи. Даний контракт був неодноразово продовжений, останній строк продовження даного контракту до 31.08.2014 року. У подальшому, 01.09.2014 року між [PERSON] та ПВНЗ "Краматорський економіко - гуманітарний інститут" було укладено контракт строком дії з 01.09.2014 року по 31.08.2015 рік (а.с. 173 - 179) Згідно п. 3 зазначеного контракту за цим контрактом працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цим контрактом, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 9 контракту передбачено, що за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, працівнику встановлюється посадовий оклад (тарифна ставка, відрядна розцінка) у розмірі відповідно штатного розкладу на місяць, або у розмірі за 1 годину роботи. 01.09.2016 року між ПВНЗ "Краматорський економіко - гуманітарний інститут" та [PERSON] було укладено контракт строком дії з 01.09.2016 року по 31.08.2017 рік (а.с. 180 - 183) Згідно п. 1 зазначеного контракту цей контракт є строковим трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між працівником і підприємством, установою, організацією та громадянином, які з боку останнього реалізуються роботодавцем. Згідно п. 3 зазначеного контракту за цим контрактом працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цим контрактом, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 9 контракту передбачено, що за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, працівнику встановлюється посадовий оклад (тарифна ставка, відрядна розцінка) у розмірі відповідно штатного розкладу на місяць, або у розмірі за 1 годину роботи. Як вбачається із наданого відповідачем розрахунку нарахованої заробітної плати позивачу була нарахована доплата за вчене звання, яка за період з 01.09.2000 року по 31.07.2017 року становить 26 533,54 грн., а з вересня 2005 року [PERSON] була нарахована також доплата за наукову ступінь у розмірі 15 відсотків посадового окладу, яка за весь період становить 19 177,57 грн. (а.с. 156 - 161) Згідно наданого відповідачем розрахунку нарахованої заробітної плати, [PERSON], за період з 01.09.2000 року була нарахована надбавка за вислугу років, яка за період з 01.09.2000 року по 31.07.2017 року становить 39 329,42 грн. (а.с. 156 - 161) Суду також позивачем надано індивідуальні відомості про застраховану особу, заробітна плата [PERSON] за період з 01.09.1998 рік по 31.07.2017 року (а.с. 10-13) 08.12.1994 року було створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський економіко-гуманітарний інститут», який було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, та який діє на підставі Статуту. (а.с. 26,43-52) Згідно з п. 5.5 Статуту Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко-гуманітарний інститут», науково - педагогічні працівники приймаються на роботу на умовах, передбачених чинним законодавством України, згідно з трудовим договором, контрактом. Відповідно до п. 5.6 Статуту науково-педагогічним та іншим категоріям працівників Інституту відповідно: надаються гарантії та встановлюються заохочення, передбачені статтями 57 і 58 Закону України «Про освіту». Інститут визначає форму і систему доплат, надбавок, премій та інші умови матеріального стимулювання науково-педагогічним та іншим категоріям працівників Інституту. Згідно із ст. 20 Закону України «Про оплату праці» оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов'язана з виконанням умов контракту. Відповідно до роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови від 24.12.1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", згідно зі ст. 21 КЗпП, ст. 20 Закону "Про оплату праці" оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, колективного договору і пов'язана з виконанням умов контракту. Частина третя статті 21 КЗпП України визначає, контракт як особливу форму трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, можуть встановлюватися угодою сторін. Укладання трудових контрактів з науково - педагогічними та педагогічними працівниками вищих навчальних закладів може здійснюватися на підставі ст. 54 Закону України "Про освіту". Частиною 1 ст. 57 ЗУ «Про освіту» передбачено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам належні умови: праці та медичне обслуговування; оплату підвищення кваліфікації; правовий, соціальний, професійний захист; диференціацію посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до кваліфікаційних категорій, встановлення підвищених посадових окладів (ставок заробітної плати) за педагогічні звання, надбавок за почесні звання, доплат за наукові ступені та вчені звання; виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов'язків; виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки; надання пільгових довгострокових кредитів на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла або надання службового житла у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; пенсію за вислугу років; інші гарантії, визначені законом України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, при вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно - правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Згідно п.п. «г» пункту 3 ч. 4 Наказу МОН України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26 вересня 2005 року № 557 установлено доплати працівникам: г) за науковий ступінь доктора наук - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу(ставки заробітної плати). Зазначена доплата встановлюється працівникам, якщо їхня діяльність за профілем збігається з наявними науковим ступенем. Документи, що засвідчують наявність наукового ступеня та вченого звання повинні відповідати нормам і вимогам передбаченим законодавством. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про оплату праці» держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників. У відповідності до ст. 71 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Фінансування приватних вищих навчальних закладів здійснюється їх засновниками та з інших джерел, не заборонених законодавством. Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та виданий на її підставі наказ Міністерства освіти і науки від 26 вересня 2005 року № 557, на яку посилається позивач, регулює відносини в сфері оплати праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та прийнята з метою упорядкування оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери. Оскільки Приватний вищий навчальний заклад «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» не є навчальним закладом, який фінансується із бюджетної сфери, тому на спірні правовідносини дія постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 та наказу Міністерства освіти і науки України від 26 вересня 2005 року № 557, не поширюється. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем за період з вересня 2000 року по 18.07.2017 року була нарахована та виплачена надбавка за вислугу років, доплата за наукову ступінь та доплата за вчене звання. Оплата праці науково-педагогічним працівникам ПВНЗ «КЕГІ» здійснювалась на підставі умов оплати праці згідно штатного розкладу і встановлення окладу. При прийомі на роботу та у подальшому під час роботи у відповідача [PERSON] був ознайомлений з умовами оплати праці, підписавши контракти з відповідачем, якими і була обумовлена оплата його праці. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору у разі залишення позову без задоволення судовий збір з відповідача стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed