Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на утриманні, а також на утриманні батьків [PERSON] Рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що [PERSON] з самого народження дітей ухиляється від їх утримання, виховання, не піклується про здоров'я дітей, їх фізичний та духовний розвиток, аліментів він нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться, інших дітей не має. Також відповідач є працездатною особою, працює оперативним черговим в МЧС України Головного Управління в Вінницькій області та отримує заробітну плату близько 3500-4000 грн. В зв'язку з вищевикладеним, позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], 17.08.2012 року народженя в розмірі ? частки заробітної плати щомісячно, до повноліття дитини і на повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки заробітної плати щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проосила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на обох дітей в розмірі 1 000 грн. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 5, 7). Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 2-3). З довідки ТОВ "УЮТ" № 139 від 30.01.2015 року суд вбачає, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані разом із матір'ю [PERSON] [ADDRESS] (а.с. 4). Разом з цим судом встановлено, що відповідач [PERSON] має ряд захворювань та потребує обов'язкового систематичного щорічного лікування в стаціонарних умовах, що підтверджується довідкою про стан здоров'я від 29.09.2015 року (а.с. 36). Відповідно до договору найму житла від 07.09.2015 року суд вбачає, що відповідач [PERSON] винаймає кімнату в квартирі [ADDRESS] терміном на 3 місяці за плату в розмірі 1 000 грн (а.с. 31-32). Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що на його утриманні знаходяться двоє хворих батьків, оскільки ним не надано жодних письмових доказів того, що вони знаходяться на його утриманні, а лише надані довідки про стан їх здоров'я (а.с. 34, 35). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання неповнотнього сина [PERSON], суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З довідки Вищої Комерційної Школи у м. Радом від 03.07.2015 року судом встановлено, що [PERSON] зарахований на навчання на бакалавраті, стаціонарної форми навчання, напрямок менеджмент, навчання розпочинається з 01.10.2015 року та запланований термін закінчення навчання 30.03.2018 року. Під час навчання студент проживатиме в гуртожитку, за який платитиме із власних коштів (а.с. 29-30). Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання [PERSON], оскільки встановлено, що він навчається на стаціонарній формі навчання, самостійного заробітку не має. У зв'язку з навчанням потребує витрат на оплату житла в гуртожитку, проїзду, харчування та інше. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина на час його навчання, суд виходить з положень ст.ст. 182, 200 СК України. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дітям. Так, судом враховується, що діти проживають разом із позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та працює оперативним черговим в Головному управлінні МЧС України у Вінницькій області, має офіційний заробіток та інших утриманців не має, однак винаймає житло. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітнього - [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/6 від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 487,20 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial