Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачів з позовом про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07.11.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №DNL0AK11296245, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 34250,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передала в заставу позивачу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки ІЖ, модель: 27175, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Фургон малотонажний - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 06.07.2007 року державним виконавцем Самойленко Л.О. Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при примусовому виконанні судового наказу 2н-566 від 01.06.2006 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на користь ВАТ "Укртелеком" було накладено арешт на автомобіль марки ІЖ, модель: 27175, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Фургон малотонажний - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON]. Вищезазначені обтяження державних виконавців зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Оскільки право застави у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло 07.11.2006 року, а постанова про накладення арешту та розшуку на майно була винесена 06.07.2007 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави, позивач просить звільнити з-під арешту, накладеного постановою від 06.07.2007 року на автомобіль марки ІЖ, модель: 27175, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Фургон малотонажний - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], а також стягнути судові витрати з відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» проти позову заперечувала, посилаючись на те, що ПАТ «Укртелеком» є неналежним відповідачем. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причин неявки суд не повідомила, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причин неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.11.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №DNL0AK11296245, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 34250,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передала в заставу позивачу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки ІЖ, модель: 27175, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Фургон малотонажний - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Згідно з п. 9 договору застави автотранспорту № DNL0AK11296245 від 07.11.2006 року сторони домовилися, що заставна вартість автомобіля марки ІЖ, модель: 27175, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Фургон малотонажний - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], складає 34250,00 грн. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. 06.07.2007 року державним виконавцем Самойленко Л.О. Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при примусовому виконанні судового наказу 2н-566 від 01.06.2006 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на користь ВАТ "Укртелеком" було накладено арешт та розшук на автомобіль марки ІЖ, модель: 27175, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Фургон малотонажний - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON]. За ч. 2 ст. 14 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Частиною 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За наведених вище обставин позивач є обтяжувачем з вищим пріоритетом та у зв'язку з цим має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, тому суд вважає звільнити з-під арешту, накладеного 06.07.2007 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, майно - автомобіль марки ІЖ, модель: 27175, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Фургон малотонажний - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON]. Судові витрати суд вважає віднести на рахунок сторін, які їх понесли. В іншій частині позивних вимог суд вважає відмовити через їх безпідставність та необґрунтованість.

Outcome: partial