Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 листопада 2013 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в поданій заяві просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] " та не стягувати з відповідача судові витрати (вх. № 1334/21-вх 23.02.2021). Відповідач також у своїй заяві позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнав, просив справу слухати в його відсутність (вх. № 1333/21-вх 23.02.2021). Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 05 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 101); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 05 листопада 2013 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області 26 травня 2015 року на підставі актового запису № 55 від 26 травня 2015 року та серії [NUMBER] , виданого Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 26 липня 2019 року на підставі актового запису № 60 від 26 липня 2019 року (а.с. 3-4). Шлюбні відносини між подружжям припинені за різності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного, сторони припинили спільне проживання та ведення господарства, позивач зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , відповідач фактично проживає в с. Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області. Діти проживають разом з позивачем, на підтвердження чого нею надано довідку про склад сім`ї № 3825, видану Виконавчим комітетом Снігурівської міської ради 02 листопада 2020 року (а.с. 10). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved