Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач в судове засідання не з`явилась, оповіщена у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності з прийняттям заочного рішення по суті спору. У позовній заяві вказала, що договором відступлення права вимоги між [PERSON] та кредитною спілкою "Придунав?я" позивач отримав право вимоги і став кредитором за кредитним договором за №71 від 04 лютого 2008 року, за яким відповідач отримав від кредитної спілки "Придунав?я" кредит на суму 2335,00 грн. з оплатою за користування в розмірі 60% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Станом на 08 квітня 2019 року заборгованість зі сплати відсотків становить 322066,91 грн., у зв?язку із чим просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вказану суму. Відповідач в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією підтверджено, що договором відступлення права вимоги між [PERSON] та кредитною спілкою " Придунав ? я " [PERSON] отримала право вимоги і стала кредитором за кредитним договором за №71 від 04 лютого 2008 року, за яким відповідач отримав від кредитної спілки "Придунав?я" кредит на суму 2335,00 грн. з оплатою за користування в розмірі 60% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Станом на 08 квітня 2019 року заборгованість зі сплати відсотків становить 322066,91 грн. Разом із тим, рішенням Великої палати Верховного Суду у справі №465/646/11 визначено, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З наведених норм права вбачається, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Разом із тим до матеріалів справи не долучені докази, на підставі яких позивач має право заявляти вимоги на користь [PERSON] , щодо якої також не надано доказів про те, що [PERSON] є банком або кредитною установою. До матеріалів справи позивачем не надано доказів про те, що позивач є банком або кредитною установою, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: dismissed