Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Хмельницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 07.08.2018 року відповідачем їй відмовлено в наданні безоплатної правової допомоги, відповідно до поданої заяви. Відповідачем порушено термін відмови 10 днів, оскільки на її звернення від 18.06.2018 року відповідач написав відмову через 50 днів, чим проявив бездіяльність. Також зазначила, що їй незаконно відмовлено в наданні безоплатної правової допомоги відповідно до ч.3 ст.13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Заяву та додатки вона передала в Віньковецький відділ, та долучила сім копій компрометуючих документів, які б мали бути підставою для написання позовів. Вона відповідно до Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та поданої заяви має право на отримати правову допомогу в складанні правового документа - позовної заяви. Тому позивач просить: зобов'язати відповідача надати їй правову допомогу відповідно до поданою нею заяви 18.06.2018 року, та визнати бездіяльність відповідача незаконною. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач через 50 днів безпідставно відмовив їй у написанні позову до суду про захист честі та гідності, згідно Конституції України. Будь-яких роз'яснень щодо написання заяви про надання правової допомоги, їй при подачі заяви надано не було. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснив, що 22.06.2018 року ними було прийнято відмову у наданні правової допомоги, оскільки не було виявлено порушення прав позивачки та підстав для звернення до суду, враховуючи, що її звернення стосувалось захисту прав відповідно до ст.34 Конституції України. Крім того, нею у зверненні не було зазначено який вид правової допомоги вона просить надати. Тому [PERSON] відповідно до ч.3 ст.20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" було відмовлено у наданні правової допомоги. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2018 року [PERSON] звернулась до Хмельницького місцевого центру з надання вторинної правової допомоги зі зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги, згідно якого просила надати їй безоплатну вторинну правову допомогу, що передбачає захист її конституційних прав, відповідно до ст.34 Конституції України, від [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. До вказаної заяви долучила довідки та документи, що містять відомості про доходи та 8 заяв. Наказом Хмельницького місцевого центру з надання вторинної правової допомоги від 22.06.2018 року №582 відмовлено [PERSON]Є в наданні безоплатної вторинної правової допомоги, у зв'язку з тим, що вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними, з посиланням на п.1 ч.1 ст.17, ч.4 ст.19, п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу». Листом від 07.08.2018 року № 332/07 Хмельницький місцевий центр з надання вторинної правової допомоги повідомив [PERSON] про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги. [PERSON] є інвалідом 2 групи довічно, та знаходиться на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області і отримує пенсію. Вказані обставини підтверджуються: зверненням [PERSON] з додатками від 18.06.2018 року; пенсійним посвідченням серія ААЖ №781075; наказом Хмельницького місцевого центру з надання вторинної правової допомоги від 22.06.2018 року №582; листом Хмельницького місцевого центру з надання вторинної правової допомоги від 07.08.2018 року № 332/07. Частиною 1 ст. 270 ЦК України передбачено, що відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно ч.3 ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист\~права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист\~\~свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.\~Захист\~особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3\~цього Кодексу. Захист\~особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про надання безоплатної правової допомоги" безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1)\~захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру. Згідно ч.ч.1, 4 ст.18 Закону України "Про надання безоплатної правової допомоги", звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених\~частиною другою статті\~13\~цього Закону,\~подаються особами,\~які досягли\~повноліття,\~до Центру\~з надання\~безоплатної вторинної\~правової допомоги\~або до\~територіального органу\~юстиції за\~місцем фактичного\~проживання таких\~осіб незалежно\~від реєстрації\~місця проживання\~чи місця\~перебування особи. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених\~частиною першою\~статті 14 цього Закону. Згідно ч.ч.1-4 ст.19 Закону України "Про надання безоплатної правової допомоги" у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов'язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги. Якщо особа подала звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених\~частиною другою\~статті 13 цього Закону, до територіального органу юстиції, цей орган зобов'язаний протягом трьох днів з дня подання звернення надіслати його до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, діяльність якого поширюється на територію відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов'язаний у семиденний строк з дня отримання звернення особи прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги. Якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених\~частиною першою\~статті 14\~цього Закону,\~Центр з\~надання безоплатної\~вторинної правової\~допомоги приймає\~рішення про\~надання безоплатної\~вторинної правової\~допомоги і\~письмово повідомляє\~про це\~особу або\~її законного\~представника,\~а також\~суд,\~орган державної\~влади,\~орган місцевого\~самоврядування,\~в яких\~здійснюватиметься представництво\~інтересів особи. Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз'ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги. Підстави для відмови в наданні безоплатної вторинної правової допомоги передбачені в ч.1 ст.20 Закону України "Про надання безоплатної правової допомоги", в якій зазначено, що особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених\~частиною першою\~статті 14 цього Закону; 2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними; 4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання; 5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги. Згідно п. 2 Методичних рекомендацій щодо організації надання безоплатної вторинної правової допомоги місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджених Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 26.06.2015 № 160, у разі звернення до місцевого центру особи, яка бажає отримати правову допомогу (далі - клієнт), працівник відділу попередньої роботи з клієнтами місцевого центру приймає клієнта, у разі необхідності роз'яснює йому загальний порядок подання звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги, його розгляду місцевим центром, прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову у наданні такої допомоги, повідомлення клієнта про прийняте центром рішення та залучення адвоката. Відомості про кожного клієнта вносяться до реєстраційної картки клієнта (далі - РКК), форма якої наведена у\~додатку 1\~до цих Методичних рекомендацій. Внесення відомостей до РКК здійснюється за допомогою спеціального модуля комплексної інформаційно-аналітичної системи організації надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - КІАС). Відмова у заповненні РКК у зв'язку з відсутністю у клієнта відомостей або документів, необхідних для отримання ним безоплатної правової допомоги, не допускається. У пункті 4 вказаних Методичних рекомендацій зазначено, що відомості до блоку II РКК вносяться окремо для кожного звернення клієнта або законного представника клієнта. Для заповнення блоку II РКК працівник відділу попередньої роботи з клієнтами місцевого центру: - з'ясовує категорію питання, з яким звернулася особа, вносить відповідні відомості до пункту 1; - з'ясовує мету візиту клієнта або законного представника клієнта та вносить відповідну інформацію до пункту 2. У разі, якщо метою візиту є отримання консультації, роз'яснення, - коротко зазначає суть порушеного клієнтом або законним представником клієнта питання. У разі, якщо метою візиту є надання безоплатної вторинної правової допомоги у формі складення процесуальних документів, - зазначає вид (-и) відповідного (-их) процесуального (-их) документу (-ів); - з'ясовує, чи потребує питання, з яким звернувся клієнт або законний представник клієнта, надання безоплатної вторинної правової допомоги та за наслідками такого розгляду вносить інформацію про результати попереднього розгляду до пункту 3. У разі якщо зазначене питання не потребує надання безоплатної вторинної правової допомоги, працівник відділу попередньої роботи з клієнтами місцевого центру надає роз'яснення щодо способів отримання безоплатної первинної правової допомоги (юридичної консультації), спрямовує таку особу до суб'єкта (суб'єктів) надання безоплатної первинної правової допомоги, що здійснює свою діяльність на відповідній території, зазначає його (їх) найменування та видає талон для отримання безоплатної первинної правової допомоги (юридичної консультації) за формою, встановленою у\~додатку 4\~до цих Методичних рекомендацій. Номер такого талону є ідентичним номеру звернення. Підписаний клієнтом або законним представником талон сканується, після чого повертається клієнту; - з'ясовує зі слів клієнта або законного представника, до якої з вразливих категорій, визначених\~Законом, належить клієнт та вносить відповідну відмітку до пункту 4; - зазначає у пункті 5 перелік документів, необхідних для підтвердження належності клієнта до зазначеної категорії, сканує надані клієнтом або законним представником клієнта документи та зазначає дату їх прийняття. У разі якщо клієнтом або законним представником клієнта вже пред'явлено документ, що посвідчує особу, реєстраційний номер облікової картки платника податків та документ, що посвідчує повноваження законного представника, такі документи не включаються до переліку документів, необхідних для підтвердження належності клієнта до однієї з вразливих категорій осіб, визначених пунктами 1, 2, 8 - 12 частини першої статті 14\~Закону. Якщо клієнт або законний представник клієнта не склав звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги самостійно, допомагає йому у складенні такого звернення за формою, наведеною у\~додатку 3\~до цих Методичних рекомендацій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при зверненні [PERSON] 18.06.2018 року їй було: роз'яснено загальний порядок подання звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги; з'ясовано категорію питання, з яким звернулася особа; мету візиту клієнта та з'ясовано, чи потребує питання, з яким вона звернулась, надання безоплатної вторинної правової допомоги, з врахуванням поданих до звернення додатків. А тому, з врахуванням наведеного та вищевказаних положень Методичних рекомендацій посилання представника відповідача, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, відсутність у зверненні виду правової допомоги, яку вона бажає отримати, підстав, або фактів, які б свідчили, про порушення її конституційних прав, суд вважає безпідставними. При цьому суд також враховує, що відповідно до положень п.4 вищевказаних Методичних рекомендацій зазначено, що якщо клієнт або законний представник клієнта не склав звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги самостійно, працівник центру допомагає йому у складенні такого звернення за формою, наведеною у\~додатку 3\~до цих Методичних рекомендацій. Посилання представника відповідача на те, що копії пояснень семи громадян позивач надала до Хмельницького місцевого центру 09.07.2018 року, спростовуються зверненням [PERSON] від 18.06.2018 року, зі змісту якого вбачається, що до нього заявниця долучила 8 заяв. При цьому, відповідачем не надано суду доказів які б підтверджували долучення позивачкою до звернення будь-яких інших документів. Твердження представника відповідача про те, що [PERSON] має значний досвід отримання безоплатної правової допомоги, оскільки з липня 2015 року зверталась до Хмельницького місцевого центру 23 рази, не є підставою для розгляду її звернення в іншому порядку ніж визначений вищевказаними нормами. Отже, розгляд звернення [PERSON] від 18.06.2018 року проведено без дотримання вищевказаних Методичних рекомендацій. Разом з тим, позивачем не заявлено вимог про скасування наказу Хмельницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №582 від 22.06.2018 року, та не зазначено яку саме бездіяльність відповідача вона просить визнати незаконною, враховуючи, що її звернення про надання вторинної правової допомоги відповідачем розглянуто. Згідно ч.2 ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З врахуванням вищевикладеного, а також, що ч.4 ст.16 Закону України "Про надання безоплатної правової допомоги" саме центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених\~частиною другою\~статті 13 цього Закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і слід зобов'язати Хмельницький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повторно розглянути звернення [PERSON] від 18.06.2018 року про надання безоплатної вторинної правової допомоги, з врахування поданих додатків та відповідно до вимог Закону України "Про безоплатну правову допомогу" і Методичних рекомендацій щодо організації надання безоплатної вторинної правової допомоги місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджених Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 26.06.2015 № 160. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80грн., враховуючи, що позивач являється інвалідом 2 групи, та звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі наведеного,

Outcome: partial