Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ПрАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та [PERSON] 26 липня 2010 року був укладений договір страхування №DNQ0AD40303764, згідно якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем ВАЗ-21703, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно п.4.2 Договору позивач зобов'язаний у випадку настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику [PERSON] або вигодонабувачу ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п.7 вказаного договору страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 18.11.2010 року в м.Павлограді по вул. Дніпровська, відбулась транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ВАЗ-21703, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. У відповідності до постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31.01.2011 року винним у спричиненні ДТП є водій автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] В результаті ДТП автомобілю третьої особи заподіяно матеріальну шкоду. У відповідність до рахунків №1318 від 25.11.2010 ТОВ «Приват-Авто» та №161 від 25.11.2010 року, ПП [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю третьої особи складає 43755,75 гривень. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної договором страхування франшизи на підставі страхового акту № И-8115 від 14.12.2010 року складає 43755,75 гривень. Зазначене страхове відшкодування виплачено страхувальнику на підставі платіжного доручення в повному розмірі. Згідно платіжного доручення №385 від 23.09.2011 року, №395 від 29.09.2011 року ПрАТ СК «Енергорезерв» було відшкодовано ПрАТ СК «Іггоссстрах» кошти в сумі 22390,73 гривні. Таким чином позивачу заподіяно шкоду в розмірі 21365,02 гривні. Суму завданої шкоди позивач прохає суд стягнути з відповідача по справі [PERSON], а також стягнути на їх користь судові витрати по справі. Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги в повному обсязі та прохав суд їх задовольнити. В судове засідання 12 березня 2014 року представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, з урахуванням додаткових пояснень до позовної заяви, наданих в письмовому вигляді, згідно яких послався на п.11.7 Правил добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого страхувальник має право для визначення розміру збитку скласти кошторис на підприємстві (станції технічного обслуговування, авто майстерні), яке буде виконувати ремонт пошкодженого транспортного засобу з засвідченням складеного кошторису відповідальною особою цього підприємства. Кошторис повинен містити повний перелік робіт, їх вартість та вартість запчастин та матеріалів, які повинні бути використані при ремонті. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст.1192 ЦК України ( з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Прохав суд прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка та її представник - адвокат [PERSON] в ході судового розгляду позовні вимоги ПрАТ СК «ІНГОССТРАХ» не визнали, надали суду письмові заперечення проти позову в яких зазначили, що сума спричиненої шкоди /вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ-21703/ в розмірі 43755,75 гривень зазначена позивачем з посиланням на рахунки №1318 від 25.11.2010 ВАТ «Приват-Авто» та №161 від 25.11.2010 року, ПП [PERSON], є не доведеною та необґрунтованою. З врахуванням вже сплачених ПрАТ СК «Енергорезерв» на користь позивача коштів в розмірі 21365,02 гривні в рахунок відшкодування витрат на страхову виплату [PERSON] за договором страхування №DNQ0AD40303764 від 26 липня 2010 року позов не підлягає задоволенню, оскільки вищезазначена сума становить обґрунтовану вартість відновлюваного ремонту автомобіля. В судове засідання 12 березня 2014 року відповідач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прохає суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Суд першої інстанції не урахував, що при вирішенні спору суду необхідно було застосовувати положення саме цього Закону, оскільки за своєю суттю він має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - особи, яка заподіяла шкоду. В іншому разі нівелюється мета цього Закону, оскільки у разі виплати страховикові, що відшкодував страхове відшкодування потерпілій особі за договором добровільного страхування, і стягнення цією особою суми відшкодування з винної особи, остання не має права регресної вимоги до страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що 18 листопада 2010 року в м. Павлоград Дніпропетровської області на вул. Дніпровська, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ВАЗ-21703, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. У відповідності до постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року винним у спричиненні ДТП є водій автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] (Т.№1 а.с. № 6). В результаті ДТП автомобіль ВАЗ-21703, який належить третій особі [PERSON] отримав механічні ушкодження. Пошкоджений автомобіль ВАЗ-21703, реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований за договором добровільного страхування № DNQ0AD40303764 від 26 липня 2010 року укладеним між [PERSON] та позивачем - ПрАТ СК «Ігосстрах» (Т.№1 а.с. № 4). Згідно умов вищезазначеного договору страхова сума складає 56 000 гривень, а безумовна франшиза за страховим випадком (без вини водія) 0,5% відсотка від страхової суми, тобто 280 гривень. 18 листопада 2010 року третя особа [PERSON] звернувся до позивача - ПрАТ СК «Ігоссстрах» з заявою про виплату страхового відшкодування(Т.№1 а.с. № 5). 30 листопада 2010 року на замовлення ПрАТ СК «Ігосстрах» ПП [PERSON] був складений Висновок № 517 експертного автотоварознавчого дослідження відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21703, реєстраційний номер [NUMBER] становить 22 900 гривень 73 копійки (Т.№1 а.с. № 141-149). В той же час при вирішені питання про розмір страхового відшкодування, а саме вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21703 ПрАТ СК «Ігосстрах» Висновок № 517 експертного автотоварознавчого дослідження проведеного на його замовлення до уваги не взяло, а визначило вартість відновлювального ремонту автомобіля взявши до уваги виключно рахунки №1318 від 25.11.2010 ТОВ «Приват-Авто» та №161 від 25.11.2010 року, ПП [PERSON], (Т.№1 а.с. № 9-10) відповідно до яких вартість відновлювального ремонту складає 44 035 гривень 75 копійок. Саме тому при складенні ПрАТ СК «Ігосстрах» страхового акту № И-8115 від 14 грудня 2010 року розмір страхового відшкодування був визначений в розмірі 43 755 гривень 75 копійок: 44 035 гривень 75 копійок - 280 гривень (безумовна франшиза) (Т.№1 а.с. № 10-11). Відповідно до платіжного доручення №3841 від 20 грудня 2010 року СК «ІНГОССТРАХ» перерахував грошові кошти в сумі 16687,00 грн. на користь [PERSON] - виплата страхового відшкодування [PERSON] за ремонт автомобіля (т-1 а.с.13), крім того позивач перерахував 27068,75 грн. за ремонт авто [PERSON] ТОВ «ПРИВАТ-АВТО» (платіжне доручення №3842 від 20 грудня 2010 року). Цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] (водія автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] винного у ДТП) відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" була застрахована відповідно до полісу №ВЕ/0229468. Згідно з умовами вищезазначеного полісу страхова сума складає 25 500 гривень, а франшиза - 510 гривень. Враховуючи цю обставину позивач ПрАТ СК «Ігосстрах» звернулося до ПрАТ СК «Енергорезерв», в якій відповідачка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, з вимогою про відшкодування виплаченої третій особі [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 43 755 гривень 75 копійок. ПрАТ СК «Енергорезерв» в свою чергу згідно платіжних доручень №385 від 23.09.2011 року та №395 від 29.09.2011 року відшкодувало ПрАТ СК «Ігосстрах» кошти в сумі 22 390 гривень 73 копійки (Т.№1 а.с. № 14). При визначені розміру страхового відшкодування /вартості відновлювального ремонту ( ПрАТ СК «Енергорезерв» взяло до уваги висновок № 517 від 30 листопада 2010 року експертного автотоварознавчого дослідження проведеного на замовлення ПрАТ СК «Ігосстрах», згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21703, реєстраційний номер [NUMBER] становить 22 900 гривень 73 копійки /Т.№1 а.с. № 141-149/. Саме тому розмір страхового відшкодування був визначений ПрАТ СК «Енергорезерв» в розмірі 22 390 гривень 73 копійки ( 22 900 гривень 73 копійки - 510 гривень (франшиза за полісом №ВЕ/0229468) в той час коли страховий ліміт відповідальності за Полісом №ВЕ/0229468 становить 25 500 гривень. Враховуючи наявність спору між сторонами стосовно вартості відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21703, реєстраційний номер [NUMBER], суперечностей між рахунками №1318 від 25.11.2010 року ТОВ «Приват-Авто» та №161 від 25.11.2010 року, ПП [PERSON], (Т.№1 а.с. № 9-10) та висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 517 від 30 листопада 2010 року (Т.№1 а.с. № 141-149) суд за клопотанням відповідачки призначив судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої в тому числі поставив питання про вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21703. Згідно висновку експерта автотоварознавця № 1560-13 від 12 серпня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18.11.2010 року складає 30 563 гривні 06 копійок (Т.№1 а.с. № 183). Суд при оцінці доказів надає перевагу висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1560-13 від 12 серпня 2013 року з тих мотивів, що він складений з врахуванням висновоку експертного автотоварознавчого дослідження № 517 від 30 листопада 2010 року та матеріалів справи в цілому судовим експертом, який володіє достатній рівнем спеціальних знать та кваліфікацією, попередженим про кримінальну відповідальність. В той же час в рахунках №1318 від 25.11.2010 року ТОВ «Приват-Авто» та №161 від 25.11.2010 року ПП [PERSON] (Т.№1 а.с. № 9-10) на які посилається позивач як на обґрунтування вартості відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21703 відсутні каталожні номери складових, коди операцій по проведенню відновлювальних робіт, трудомісткість робіт по заміні, ремонту та вартості використаної однієї нормо/години (Т.№1 а.с. № 185). Саме тому вирішуючи позовні вимоги суд виходить з встановленої судом вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18.11.2010 року в розмірі 30 563 гривні 06 копійок (Т.№1 а.с. № 186). На підставі договору добровільного страхування № DNQ0AD40303764 від 26 липня 2010 року укладеним між [PERSON] та позивачем - ПрАТ СК «Ігосстрах» [PERSON] мав право на страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] за рахунок ПрАТ СК «Ігосстрах» за мінусом визначеної договором безумовної франшизи в сумі 280 гривень, тобто в розмірі 30 283 гривні 06 копійок (30 563 гривні 06 копійок - 280 гривень). Зазначеним правом [PERSON] скористався, отримавши страхове відшкодування від ПрАТ СК «Іггоссстрах» . Відповідно до статті 27 ЗУ "Про страхування", статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, ст. 1191 ЦК України також передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, за змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За положеннями зазначених норм права зворотня вимога може існувати у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації (ст. 1194 ЦК України). За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] (водія автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] винного у ДТП) відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" була застрахована відповідно до полісу №ВЕ/0229468 ПрАТ СК «Енергорезерв», згідно з умовами якого страховий ліміт складав 25 500 гривень, та франшиза - 510 гривень. Отже ПрАТ СК «Енергорезерв» має зобов'язання відшкодувати майнову шкоду заподіяну з вини відповідачки [PERSON] в межах ліміту відповідальності який складає 24 990 гривень (25 500 гривень - 510 гривень (франшиза)). Різницю між сумою страхового відшкодування, на яке мав право [PERSON] за рахунок ПрАТ СК «Ігосстрах», яка визначена судом в розмірі 30 283 гривні 06 копійок, та сумою, яка має бути відшкодована ПрАТ СК «Енергорезерв» в розмірі 24 990 гривень, повинна сплатити особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Отже позов ПрАТ СК «Ігосстрах» слід задовольнити частково стягнувши з відповідачки на користь позивача 5 293 гривні 06 копійок. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Відповідачка [PERSON], заперечувала проти позову в повному обсязі та згоди на відшкодування шкоди не надала. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Такий висновок відповідає роз'ясненням які надані в абзацах 2-3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Відповідно до статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"№ 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі (абз. 1. пункт 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року). Виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ СК «Ігосстрах» в іншій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 214 гривень 60 копійок ( сума сплаченого судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: partial