Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

ТОВ "Страхова компанія "Індіго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 4 406 грн. 83 коп., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29.05.2013 року у м. Києві по вул. Григоренка, 43 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ТОВ "Страхова компанія "Індіго" автомобіля "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля "Кiа", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Оскільки, вказане ДТП сталося з вини водія [PERSON], в результаті якого автомобілю "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER], була заподіяна шкода в розмірі 4 406 грн. 83 коп., яка була відшкодована ТОВ "Страхова компанія "Індіго" потерпілій стороні [PERSON] така має бути відшкодована тепер позивачу відповідачем, як винною в ДТП особи. Предстаник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити, зазначаючи, що його цивільно-правова відповідальність в момент ДТП застрахована ПрАТ "Страхова компанія "ЛАФОРТ" згідно відповідного полісу, а тому він не має відшкодовувати дану шкоду позивачу. Також суду пояснив, що відразу після дорожньо-транспортної пригоди він намагався повідомити ПрАТ "Страхову компанію "ЛАФОРТ" про страховий випадок за місцезнаходженням вказаної страхової компанії, проте остання вже була відсутня за такою адресою, що підтверджується відповіддю Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансвоих послуг від 16.09.2013 року за № 8694/13-12. З"ясувавши, в процесі розгляду справи, що цивільно-правова відповідальність в момент ДТП [PERSON] застрахована ПрАТ "Страхова компанія "ЛАФОРТ", згідно полісу № АВ/7802332 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.08.2012 року, за ініціативою суду, в якості третьої особи була залучена ПрАТ "Страхова компанія "ЛАФОРТ", враховуючи, що залучення до розгляду справи в якості співвідповідача можливе лише за заявою позивача відповідно до ст. 33 ЦПК України, якому і належить право визначати до кого пред"являє свої позовні вимоги. В подальшому, в процесі розгляду спарви, було з»ясовано, що Страхова компанія «Лафорт» свою діяльність припинила, на підставі судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом, відомості про що внесено у відповідний реєстр, а тому згідно норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було залучено до розгляду цієї справи в якості третьої особи, за ініціативою суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги виключно до [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що звернення до суду чи то до страхової компанії, яка страхувала цивільну-правову відповідальність, чи то до винної в ДТП особи є виключним правом позивача, зокрема ТОВ "Страхова компанія "Індіго". Крім того, представник зазначив, що відповідач не повідомив ПрАТ "Страхова компанія "ЛАФОРТ" про страховий випадок у визначені відповідним законом строки, оскільки не надав суду доказів такого повідомлення, що, за таких обставин може бути підставою для відмови позивачу - "СК "ЛАФОРТ" та МТСБУ у виплаті такого відшкодування. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЛАФОРТ" в судове засідання не з'явився. Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПрАТ "Страхова компанія "ЛАФОРТ" перебуває в стані припинення, згідно рішення Господарського суду міста Києва про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури по справі №910/20063/13 від 10.09.2014 року, що підтверджується відповіднм витягом із вказаного реєстру. Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, письмово просив розглядати справу без участі представника Моторного (транспортного) страхового бюро України. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.10.2008 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 206-18655-08 від 30.10.2008 року, строком дії з 30.10.2008 року по 29.10.2013 року. 29.05.2013 року у м. Києві по вул. Григоренка, 43 відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобіля марки "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля "Кiа", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого, як встановлено в судовому засіданні, застрахована ПрАТ "Страхова компанія "ЛАФОРТ", що підтверджується Полісом № АВ/7802332 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.08.2012 року, строк дії якого з 10.08.2012 року по 09.08.2013 року. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15.08.2013 року [PERSON] було визнано винним у цьому ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєній ДТП є доведеною та згідно вказаної вище постанови ним визнана повністю. Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору страхування наземного транспорту № 206-18655-08 від 30.10.2008 року виплачено потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4 406 грн. 83 коп. на підставі страхового акту № 16902/206 від 20.09.2013 року, ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 04.09.2013 року та розрахунку суми страхового відшкодування, що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.09.2013 року. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 т. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Судом вище встановлено, що позивачем на виконання умов договору страхування виплачено потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4 406 грн. 83 коп. у зв"язку з чим у позивача виникло право суброгації, яке регулюється положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування". Так, ст. 27 Закону України "Про страхування" передбачено перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки, а саме: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ч. 1 ст. 993 ЦК України). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Це узгоджується також і з іншими нормами, зокрема відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Така ж позиція висловлена в рішенні Верховного Суду України № 6-7876св09 та викладена в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", в якій йдеться про те, що питання відшкодування самою особою, відповідальність якої затрахована вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та у разі відсутності такої завдана шкода потерпілому підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбачених договором страхування страхового відшкодування, та про підставу відмови в позові коли такі вимоги не пред"явлені до страховика. Отже, з огляду на вказані норми, таке відшкодування позивачу має здійснювати Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі п. 20.3, пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на те, що ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» свою діяльність припинила, на підставі рішення Господарського суду міста Києва про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури по справі №910/20063/13 від 10.09.2014 року, що підтверджується відповіднм витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Проте, оскільки такі позовні вимоги до ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» та Моторного (транспортного) страхове бюро України не заявлялися позивачем, то такі до відповідача [PERSON] підлягають лише частковому задаволенню, зокрема в частині стягнення франшизи, яка згідно Полісу № АВ/7802332 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.08.2012 року складає 510 грн. Щодо посилань представника позивача на неповідомлення відповідачем страхову компанію «ЛАФОРТ» про дородньо-трнспортну пригоду згідно вимог п. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та як наслідок цьому можливу відмову МТСБУ у виплаті такого відшкодування, то слід зазначити таке. Пунктом 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено , що у разі настання ДТП, яка мала може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов"язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у разі якщо він не повідомив страхувальника у строки і за умов, визначених у п. 33.1.2 пункту 33.1 статті цього Закону. Тобто, у разі невиконання обов"язку по повідомленню про дорожньо-транспортну пригоду страховика для МТСБУ виникає право відповідного регресу, а не відмови в такому, яка регламентується ст. 32 цього Закону. Коли в судовому засіданні встановлено, що відповідач добросовісно намагався виконати вказаний обов"язок по повідомленню СК "ЛАФОРТ" про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 29.05.2013 року, який не зміг виконати з незалежних від нього причин, що підтверджується відповіддю Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансвоих послуг від 16.09.2013 року за № 8694/13-12 на звернення [PERSON], якою встановлено відсутність ПрАТ "Страхову компанію "ЛАФОРТ" за своїм місцезнаходженням, чому суд надає відповідну оцінку. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача, в зазначеній вище частині та з наведених вище обгрунтувань. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, відповідно до суми задоволених вимог. З огляду на що, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки це мінімальний розмір судового збору при вирішенні спору майногового характеру. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі 510 (п"ятсот десять) грн. - франшиза; судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. (шістдесят) 60 коп.

Outcome: partial