Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його сина - [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. 21.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проживає з сім`єю з 2012 року. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою і її батьками та перебуває на її утриманні. Батько дитини з 2014 року самоусунувся від виховання сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги. У зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі та без участі її представника. Відповідач в судове засідання 22.11.2019р. та 23.12.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи - Станично - Луганської державної адміністрації Луганської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 23.12.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 21.02.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , сином - [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки, наданої КЗ "Станично-Луганська ЗОШ І-ІІІ ст. №1" , [PERSON] , [INFO] , навчається в 8-А класі Станично-Луганської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 (а.с.12). Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики учня, наданої Станично-Луганською ЗОШ І-ІІІ ст. № 1, [PERSON] , [INFO] , виховується в неповній сім`ї, є інвалідом, медична група - спеціальна. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Батько у вихованні та шкільному житті сина участі не бере (а.с.9). Відповідно до побутової характеристики, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.10). Згідно довідки, наданої Станично - Луганською селищною радою від 29.08.2019 року, [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.13). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] отримує соціальну допомогу на дитину інваліда - [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 16.01.2019 року, [PERSON] не приймає участі у вихованні сина з 2014 року. Згідно наданих [PERSON] документів батько самоусунувся від виховання дитини, разом з сином не проживає та не навідує його, з дитиною не контактує, життям сина не цікавиться, матеріальні потреби не задовольняє, не піклується про фізичний, психічний, моральний і духовний розвиток дитини, навчанням, захопленнями, успіхами сина не цікавиться, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, в зв`язку з чим орган опіки та піклування Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 15). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень викладених в п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Проте, в матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку [PERSON] щодо сина [PERSON] , або дані про те, що до нього раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Як вбачається з висновку Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач присутнім не був. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків у відношенні дитини. Суд не бере до уваги висновок Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є процесуальним обов`язком, ухилення відповідача від участі у вихованні неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Крім того, дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 16.01.2018 р. у справі № 61-170св17. Таким чином, позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed