Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання за нею як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по адресі: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] померла мати [PERSON] . Вона є спадкоємцем, яка має право на спадкування за заповітом. Окрім неї спадкоємцем за заповітом є її сестра [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини. Позивач спадщину прийняла, проте коли звернулася з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, від її представника адвоката Шидзінського І.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Явченська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області в особі сільського голови Іванової І.Є. подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що визнає позов повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до довідки виконавчого комітету Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 11 червня 2020 року № 136, житловий будинок, який розташований по адресі: [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року відносився до суспільної групи "робітничий двір", в якому була зареєстрована та проживала лише [PERSON] . Згідно з копією заповіту від 30 травня 1990 року [PERSON] все своє майно заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 26 грудня 2008 року виконавчим комітетом Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. У зв`язку із її смертю відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на спірний житловий будинок. Спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері , що підтверджується її заявою , поданою 16 червня 2009 року у Рогатинську районну державну нотаріальну контору. Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно постанови державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Андрейків Т.В. від 25 липня 2020 року № 474/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] , через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння. Відповідно до зазначеної постанови єдиним спадкоємцем померлої є [PERSON] . Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, виданого на ім`я [PERSON] та копії довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 28 січня 2020 року №29 вбачається, що до складу спірного домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 65,0 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., стодола загальною площею 24,5 кв.м., стайня загальною площею 19,1 кв.м., ворота загальною площею 6,2 кв.м., криниця загальною площею 16,0 м/п. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] становить 51 400 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За змістом ст.ст.1233, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Частиною першою статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які згідно ч.1 ст.1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині немає, а також враховуючи те, що позивач набула право власності на спірний житловий будинок, як спадкоємець за заповітом, після смерті [PERSON] , однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року (із змінами і доповненнями) роз`яснено якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Оскільки позивача відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" було звільнено судом від сплати судового збору, а тому з урахуванням положень ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved