Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

20 серпня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Об`єднана територіальна громада в особі виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту родинних відносин (а.с. 3-4). В обґрунтування позовних вимог заявник зазначив, що є чоловіком [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. У встановлений законом строк він звернувся до Лиманської нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав після смерті дружини [PERSON] , однак, постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджується факт родинних відносин між ним та спадкодавицею, бо маються певні розбіжності у написанні їх прізвищ. В зв"язку з чим заявник звернувся до суду та просить встановити факт родинних відносин між ним та померлою [PERSON] , визнавши його чоловіком померлої. Заявник [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просив заяву задовольнити, справу розглянути без його участі, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 28). Заінтересована особа - представник виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю Шуляченко І.О. (а.с. 27), належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 26). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в м. Лиман Донецької області померла [PERSON] , що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1116 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із земельної ділянки кадастровий номер 1423055700:03:001:0601, площею 3,0634 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лиманської міської ради Донецької області, яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 вересня 2017 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 3038 (а.с. 10), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98224414, сформованого 22 вересня 2017 року (а.с. 12). Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON] заповіту складено не було. У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для оформлення своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, заявник, як спадкоємець першої черги за законом звернувся до Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 31 травня 2019 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документально не підтверджується факт шлюбних відносин між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавицею [PERSON] (а.с. 17). Згідно п. 4.1 та п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. На підтвердження факту родинних відносин заявником надана копія свідоцва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 червня 1985 року, з якого вбачається, що 28 червня 1985 року між заявником [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, та [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Торське Краснолиманського району Донецької області, був зареєстрований шлюб, після укладення шлюбу чоловіку та дружині були присвоєні прізвища " [PERSON] " та " [PERSON] " (російською мовою), про що зроблено відповідний актовий запис № 142 (а.с. 8). З наданої заявником копії паспорту [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Торське Краснолиманського району Донецької області, серії [NUMBER] , виданого Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 3 січня 2001 року, її прізвище російською мовою зазначено як " [PERSON] " та в графі "сімейний стан" зазначено "зареєстрований шлюб з громадянином [PERSON] " (а.с.7). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , прізвище заявника рсійською мовою зазначено як " [PERSON] " та в графі "сімейний стан" зазначено "зареєстрований шлюб з [PERSON] " (а.с. 5). Суд також зауважує, що за часів УРСР документообіг вівся російською мовою, актові записи реєструвалися російською мовою, як заповнювалися і свідоцтва органами РАЦС. Тому при видачі паспорту громадянина України був здійснений некоректний переклад прізвища дружини заявника з російської на українську мову. Крім того, заявником надана суду довідка № 1492 від 31 липня 2019 року, видана старостою Зарічненського старостинського округу Мікуліним О.І., згідно з якою заявник [PERSON] з 29 грудня 1989 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним у зазначеному будинку також була зареєстрована [PERSON] з 29 грудня 1989 року та по день смерті - [INFO] (а.с. 18). Враховуючи всі вищенаведені факти в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між чоловіком та дружиною. Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved