Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА Життя» про захист прав споживача. В своєму позові позивач зазначила, що 22.05.2019 року між нею і Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» був укладений кредитний договір № 22032000127709. Також 22.05.2019 року між нею і ПрАТ «СК «УНІКА ЖИТТЯ» був укладений договір добровільного страхування життя № ВР-22032000127709. Перед укладенням кредитного договору та договору страхування співробітник банку запевнила її, що наразі діє акція «Телевізор 32'' у подарунок кожному» за оформлення кредиту готівкою на суму від 50000 грн. до 75000 грн. на строк 12, 24, 36, 48 або 60 місяців, в підтвердження чого було надано буклет про акцію. Про дію акції також свідчить інформація з електронного клієнт-банкінгу. Однак, незважаючи на укладення кредитного договору та договору страхування, обіцяний телевізор відповідачем їй не був наданий. Отже, вважає, що з боку банку мало місце застосування обману, що суттєво порушило її права як споживача. Позивач зазначає, що кредитними грошовими коштами вона не користувалася та не бажає ними користуватися у зв`язку з недобросовісною поведінкою банку. На адресу відповідачів нею було направлено повідомлення про розірвання кредитного договору та договору добровільного страхування життя, а також про негайне повернення викупної страхової суми відповідно до п. 7.4 договору добровільного страхування життя. На думку позивача, обіцянкою подарувати телевізор банком її було введено в оману щодо умов договору та обставин, що мають істотне значення, чим порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». Позивач зазначає, що згідно з частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, тобто якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Позивач звертає увагу, що відповідно до вимог пункту 10 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Вважає, що вона як споживач не мала реальної можливості ознайомитися з умовами та правилами банківських послуг, що підтверджується відсутністю її підпису на умовах та правилах, а тому сторони не дійшли всіх істотних умов договору. Крім того, відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, законом закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької практики, яка полягає, зокрема, у введенні споживачів в оману. Статтею 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статі 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Позивач стверджує, що за відсутності телевізору кредитний договір вона б не укладала. Тому вважає, що кредитний договір та договір добровільного страхування життя, укладені 22.05.2019 року, мають бути визнані недійсними з моменту їх укладення. Також позивач вважала, що має бути визнана недійсною з моменту укладення кредитного договору № 22032000127709 від 22.05.2019 року умова пункту 1.2 про сплату на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,5 %, оскільки згідно з частиною 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі; кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Звертає увагу, що відповідач у кредитному договорі не зазначив перелік послуг при обслуговуванні кредитної заборгованості, які отримує позивач, сплачуючи комісію, або які потреби позивача задовольняє відповідач, отримуючи дану комісію. Отже, на думку позивача, обслуговування кредитної заборгованості здійснено відповідачем виключно у власних інтересах, а тому умова про комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,5 % не відповідає законодавству та має бути визнана недійсною. За цих підстав з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати недійсними з моменту укладення та розірвати кредитний договір № 22032000127709 від 22.05.2019 року, укладений між нею, [PERSON] , та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»; визнати недійсним з моменту укладення та розірвати договір добровільного страхування життя № ВР-22032000127709 від 22.05.2019 року, укладений між нею, [PERSON] , та ПрАТ «СК «УНІКА ЖИТТЯ»; визнати недійсною з моменту укладення умову п. 1.2 кредитного договору № 22032000127709 від 22.05.2019 року про сплату на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,5%; зобов`язати ПрАТ «СК «УНІКА ЖИТТЯ» повернути їй, [PERSON] , викупну страхову суму відповідно до договору добровільного страхування життя № ВР-22032000127709 від 22.05.2019 року в розмірі 14 516,04 грн., а також стягнути з АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 9 серпня 2019 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. На позов [PERSON] відповідачем Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» був поданий відзив, в якому банк зазначив, що 22.05.2019 року з позивачем укладений кредитний договір. Також 22.05.2019 року позивачем підписана заява-згода № 124948 на укладення універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб. Умови та порядок обслуговування клієнтів банку регламентовані публічною пропозицією АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» - Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Ця публічна пропозиція зі всіма додатками до неї, Тарифи Банку, заява-згода на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, що надана фізичною особою до Банку, а також будь-які інші договори та угоди, що укладаються на підставі цього договору з метою надання банківських послуг, разом складають єдиний документ - універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Відповідно до умов кредитного договору позивачу був наданий кредит у сумі 74999,54 грн. строком на 60 місяців на споживчі потреби з кінцевою датою повернення кредиту - 22.05.2024 року. Вказаним договором передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом 0,001% річних (на строкову заборгованість), на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Кредит надається шляхом зарахуванням суми кредиту на поточний рахунок клієнта. Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що клієнт в порядку договірного списання на підставі ст. 1071 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» доручає банку в дату видачі кредиту здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ «УНІКА ЖИТТЯ» суму страхового платежу у розмірі 14516 грн. за весь період страхування згідно з договором страхування. В пункті 3.6.2 кредитного договору зазначено, що банк надав для ознайомлення клієнту в письмовій формі паспорт продукту. Графік платежів, розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальна річна процентна ставка за кредитним договором викладені у розділі 4 кредитного договору. На виконання вимоги ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» позивачу 22.05.2019 року до підписання кредитного договору було надано для ознайомлення паспорт споживчого кредиту, про що свідчить власний підпис позивача на паспорті споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови надання кредиту та інша інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до закону. Крім того, на офіційному сайті Банку для відкритого загального доступу викладені всі паспорти споживчого кредиту для продуктів «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» для надання клієнтам банку можливості завчасно та докладно ознайомитися з усіма умовами надання кредиту. Відповідно до п. 6.12.3.2 універсального договору банківського обслуговування, якщо умовами надання банківської послуги передбачено укладення договору страхування життя клієнта, сума страхового платежу згідно з укладеним клієнтом договором страхування сплачується за рахунок суми наданого кредиту, перераховується на рахунок (поточний) клієнта, зазначений у кредитному договорі. Сума страхового платежу за дорученням клієнта в порядку договірного списання перераховується у безготівковій формі на рахунок страхової компанії, що зазначений у договорі страхування. Таким чином, в результаті домовленості між банком і позивачем останньому надано кредит на погоджених сторонами умовах. Згода позивача на умови надання кредиту, на умови обслуговування банком рахунку позивача підтверджується власним підписом позивача на заяві-згоді № 1124948 від 22.05.2019 року на укладення універсального договору банківського обслуговування, на кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту від 22.05.2019 року. Відповідач вважає, що підписанням вказаних документів позивач погодилася з умовами кредитного договору з урахуванням універсального договору банківського обслуговування. Банком були виконані зобов`язання про надання позивачу кредитних коштів у порядку та на умовах, визначених кредитним договором, що підтверджує і сама позивач у своїй позовній заяві. Щодо умов акції відповідач у відзиві на позов зазначив, що дійсно в період з 02.05.2019 року до 24.05.2019 року банк спільно з ТОВ «Дієса» (Ельдорадо) проводив акцію, офіційні правила якої затверджені протоколом комітету з бізнесу фізичних осіб АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та були розміщені на офіційному сайті банку, що зазначено на рекламному буклеті, копію якого додано позивачем до позову. Відповідно до офіційних правил акції «ТВ ЗА КРЕДИТ» (п. 2.1, 2.2) участь в акції беруть фізичні особи, які уклали кредитний договір на умовах банківського продукту «Кредит готівкою» в період проведення акції за умови виконання ними умов участі в акції, що передбачені розділом 4 цих правил. Учасники акції - клієнти банку-фізичні особи, які у період проведення акції уклали кредитний договір на суму від 50000 грн. до 75000 грн. на умовах банківського продукту «Кредит готівкою» у будь-якому відділені АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Відповідно до п. 5.1 - 5.3 офіційних правил акції «ТВ ЗА КРЕДИТ» подарунковий фонд обмежений та становить загальну кількість 52 подарункові картки, яку учасник акції має право обміняти на телевізор моделі ТВ ELENBERG 32DH4430 або іншої назви з аналогічними характеристиками вартістю 3900 грн. Станом на 22.05.2019 року, тобто на момент укладення між банком і позивачем кредитного договору, між банком та іншими клієнтами вже було укладено більше ніж 52 кредитні договори, що відповідали вимогам, які пред`являються до учасників акції «ТВ ЗА КРЕДИТ». Отже, враховуючи обмеженість подарункового фонду акції, позивач не мала права на отримання подарункової картки відповідно до офіційних правил акції «ТВ ЗА КРЕДИТ», проведеної банком. Відповідач вважає, що твердження позивача про невиконання чи неналежне виконання банком умов кредитного договору, а також про те, що вона не мала реальної можливості ознайомитися з умовами та правилами банківських послуг є безпідставними та не відповідають дійсності. Не користування позивачем грошовими коштами, наданими банком відповідно до умов кредитного договору, не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок, клієнт розпоряджається такими коштами на власний розсуд. Виходячи з вищевикладеного, відповідач АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. В свою чергу, відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА Життя» також був поданий відзив на позов [PERSON] , в якому страхова компанія просить відмовити позивачу у визнанні недійсним та розірванні договору добровільного страхування життя № ВР-22032000127709 від 22.05.2019 року, а також у поверненні позивачу викупної суми за договором добровільного страхування життя № ВР-22032000127709 від 22.05.2019 року, посилаючись на те, що договір добровільного страхування життя № ВР-22032000127709, укладений 22.05.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» та страхувальником [PERSON] , яка одночасно виступила застрахованою особою, відповідно до Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування життя, затверджених Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2018 року за № 0181638 зі змінами та доповненнями, чинними на дату укладення договору страхування та розміщеними на сайті компанії. Підписавши заяву на страхування, позивач підтвердила, що укладення договору страхування з її боку було добровільним і здійснювалося за її бажанням. Також своїм підписом позивач підтвердила, що ознайомлена з Правилами та Програмою страхування, розуміє їх зміст і цілком і повністю погоджується з ними. Користуючись правом, наданим ст. 3 Закону України «Про страхування», позивач самостійно призначила єдиним вигодонабувачем за укладеним договором страхування життя АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Здійсненням страхового платежу позивач приступила до виконання договору страхування, що також свідчить про фактичне визнання його умов, оскільки своїми схвальними діями позивач визнала правочин дійсним. Станом на дату підписання заяви на страхування позивач здійснила страховий платіж у повному обсязі. 22.08.2019 року був отриманий лист позивача, в якому вона просила розірвати раніше укладений договір страхування, на що їй було надано відповідь про можливість розірвання договору страхування, здійснення викупної суми та необхідності отримання згоди вигодонабувача. Відповідач звертає увагу, що Закон України «Про захист прав споживачів», на порушення якого посилається позивач, застосовується до спорів, які виникають з цивільних правовідносин та передують укладенню договору. Після укладення договору страхування між сторонами виникають відносини, які регулюються спеціальним законодавством, тому до спорів щодо виконання договору страхування цей закон не застосовується. В даному випадку застосуванню підлягає спеціальне законодавство в галузі страхування: Закон України «Про страхування», глава 67 Цивільного кодексу України, Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зазначає, що відповідно до закону правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених ч. 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України. Згідно зі статтею 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Вважає, що зміст правочину, укладеного з позивачем, не суперечить актам цивільного законодавства, вчинений у формі, що відповідає закону. Позивач, посилаючись на введення її відповідачем в оману, не надала будь-яких доказів на підтвердження укладення договору страхування під впливом обману. Щодо вимог позивача про розірвання договору страхування та повернення викупної суми, то страхова компанія зазначила, що згідно з п. 7.4 договору дострокове припинення дії договору страхування за заявою страхувальника після спливу терміну, визначеного п. 7.3 цього договору здійснюється виключно за умови надання письмової згоди вигодонабувача. У цьому випадку страхувальник повертає страхувальнику викупну суму, розраховану відповідно до Правил та умов договору страхування. В свою чергу, умови розрахунку викупної суми викладені в Розділі 11. Згідно з умовами договору страхування в разі надання згоди вигодонабувачем на дострокове розірвання договору страхування викупна сума станом на дату написання відзиву мала б складати 672,97 грн. Отже, на думку страхової компанії, підстав для визнання недійсним чи розірвання договору страхування, укладеного з позивачем, немає з огляду на дотримання всіх необхідних вимог при його укладенні та відсутності порушень договору з боку страховика. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 5 грудня 2019 року справу було призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Безменко М.Є. позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» Анісімова С.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з мотивів, зазначених у відзиві на позов. Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА Життя» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, тому з огляду на наявність у справі його відзиву на позов, розгляд справи проведено у відсутності представника відповідача. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 22.05.2019 року між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22032000127709, відповідно до якого банк надав позивачу кредит на споживчі потреби в розмірі 74999,54 грн. на строк 60 місяців із кінцевим терміном повернення 22 травня 2024 року. Умовами укладеного кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту 3,5 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних. Також 22.05.2019 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «УНІКА ЖИТТЯ» був укладений договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-22032000127709, за яким вигодонабувачем є АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Розмір страхового платежу складає 14516,04 грн. Відповідно до умов кредитного договору позичальник доручив банку здійснити перерахування з її рахунку на користь страховика ПрАТ «СК «УНІКА ЖИТТЯ» суму страхового платежу в розмірі 14516,04 грн. за весь період страхування згідно з договором страхування № ВР-22032000127709 від 22.05.2019 року. Заявляючи позовні вимоги про визнання недійсними та розірвання кредитного договору № 22032000127709 та договору добровільного страхування життя № ВР-22032000127709, які були укладені 22.05.2019 року, а також визнання недійсним п. 1.2 кредитного договору № 22032000127709 від 22.05.2019 року в частині сплати на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 3,5 % та зобов`язання страховика повернути викупну страхову суму в розмірі 14 516,04 грн., позивач посилається на те, що під час укладення кредитного договору її було введено банком в оману щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки співробітник банку запевнила, що наразі діє акція «Телевізор 32'' у подарунок кожному» за оформлення кредиту, однак після укладення кредитного договору телевізор їй не був наданий. Крім того, умова пункту 1.2 кредитного договору про сплату на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна були правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд звертає увагу, що на момент укладення сторонами 22.05.2019 року кредитного договору як положення Закону України «Про споживче кредитування», так і Закону України «Про захист прав споживачів», який застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування", не містити жодних заборон щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, а також щодо недійсності таких умов договору. При цьому статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена така форма витрат як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, безпосередньо Законом України «Про споживче кредитування», який регулює спірні правовідносини, передбачена можливість банків визначати у кредитному договорі нарахування та сплату комісії, яку позичальник зобов`язаний сплатити банку за умови, що він обізнаний про необхідність сплати таких платежів та надав свою згоду при укладенні договору. Тобто встановлення у кредитному договорі щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту не суперечить законодавству та само по собі не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Поряд із цим, суд враховує, що статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлена заборона нечесної підприємницької практики. Так, згідно з частиною 1 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення сторонами кредитного договору, забороняється нечесна підприємницька практика. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Частиною 2 зазначеної статті визначено, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як її наявність, переваги, ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг тощо. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім`ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв`язку із припиненням суб`єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним (частина 3 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Частиною 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суд бере до уваги, що в період з 2 травня 2019 року по 24 травня 2019 року включно, тобто на час укладення кредитного договору з позивачем, з метою підтримки продажів продуктів «Кредит готівкою» відповідачем АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» проводилася акція «ТВ за кредит» для фізичних осіб, які в зазначений період оформлять кредит готівкою на суму від 50 000 до 75 000 грн. у рамках продуктів «Кредит готівкою», що підтверджується офіційними правилами акції. Згідно з пунктом 5.1 офіційних правил акції «ТВ за кредит» в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» подарунком в акції є подарункова картка, яку учасник акції має право обміняти на товар вартістю 3900 грн. (телевізор моделі TB ELENBERG 32DH4430 або іншої назви з аналогічними характеристиками) у партнера організатора на умовах, що визначені у розділі 6 Правил. Відповідно до пункту 5.2-5.4 вказаних Правил визначено, що право на отримання картки мають перші 52 учасника акції, які відповідають вимогам цих Правил, які виконали умови, передбачені п. 4.1, та не відмовилися від кредиту протягом перших 14 календарних днів. Подарунковий фонд обмежений та становить загальну кількість 52 штуки. Організатор залишає за собою право збільшити загальний подарунковий фонд акції. Як встановлено в судовому засіданні, після укладення 22.05.2019 року, тобто в період дії акції «ТВ за кредит», кредитного договору на суму 74999,54 грн., подарункова картка, яка підлягає обміну на відповідний товар, відповідно до умов акції [PERSON] банком не була надана. При цьому невиконання умов акції з боку банку мотивовано тим, що на час укладення кредитного договору з позивачем, банком вже було укладено 52 кредитні договори з іншими клієнтами, які відповідно до пункту 5.2 офіційних правил акції «ТВ за кредит» в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» мали право на отримання подарункової картки. Між тим, відповідач АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що перед укладенням кредитного договору з позивачем останній була доведена інформація про використання подарункового фонду. Отже, оскільки на час укладення кредитного договору між сторонами визначений статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не був вичерпним, на переконання суду, заява банку про проведення акції та вручення подарунку у випадку укладення кредитного договору без наступного вручення такого подарунку після укладення кредитного договору свідчить про використання нечесної підприємницької практики та введення позивача як споживача в оману, так як банком її не було повідомлено про закінчення подарункового фонду. Суд звертає увагу, що в подальшому законодавцем до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» були внесені зміни на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гармонізації законодавства у сфері порівняльної реклами із правом Європейського Союзу, зокрема, визначено, що забороняються як такі, що вводять в оману заява про те, що придбання продукції може сприяти виграшу у лотереї, заява про проведення конкурсу або розіграшу подарунків без наступного вручення таких подарунків або їх еквівалента і тому подібне. Тож, приймаючи до уваги, що визначений законом перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, на час укладення позивачем кредитного договору не був вичерпним, суд вважає, що такий аналогічний вищезазначеному випадок як обіцянка банком подарунку за укладення кредитного договору без наступного вручення подарунку після безпосереднього укладення споживачем кредитного договору повною мірою свідчить про здійснення правочину із застосуванням нечесної підприємницької практики, оскільки має місце введення споживача в оману щодо отримання подарунку за укладення кредитного договору. Суд враховує, що позичальник як споживач не мала об`єктивної можливості, навіть за умови прояву обачності, дізнатися про кількість укладених банком кредитних договорів та учасників акції, оскільки володільцем такої інформації є виключно банк, який будучи обізнаним про використання подарункового фонду в межах акції та її фактичне закінчення, зазначену інформацію на момент укладення кредитного договору не довів до відома позивача. В свою чергу, на час укладення кредитного договору між сторонами строк дії акції, що проводилася банком, не закінчився, отже у позивача не було підстав вважати, що банком не будуть виконані умови акції. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що кредитний договір № 22032000127709 був укладений 22.05.2019 року між [PERSON] та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із використанням з боку останнього нечесної підприємницької практики, яка полягає у введенні споживача в оману щодо отримання подарунку за укладення кредитного договору, позивач у своєму позові наполягає, що за відсутності обіцянки подарунку оспорюваний кредитний договір з банком вона б не уклала, що підтверджується невикористанням позивачем кредитних коштів та письмовим зверненням до відповідачів у липні 2019 року з вимогою про розірвання укладених договорів, суд вважає, що позов [PERSON] в частині визнання кредитного договору недійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Доводи банку про те, що позивачу перед укладенням кредитного договору була надана для ознайомлення в письмовій формі вся інформація щодо умов надання кредиту, кредитний договір був укладений на погоджених сторонами умовах не спростовують правомірності вимог позивача про визнання кредитного договору недійсним, оскільки обіцянка надання подарунку за укладення кредитного договору та наступне ненадання такого подарунку у зв`язку із використанням подарункового фонду, що не було під час укладення договору доведено до відома позичальника як споживача банківської послуги, є нечесною підприємницькою практикою, що має наслідком недійсність правочину. Твердження відповідача про те, що позивач не мала права на отримання подарункової карти відповідно до офіційних правил акції у зв`язку з обмеженням подарункового фонду на висновки суду не впливають, оскільки матеріали справи не містять доказів доведення банком до відома позичальника на момент укладення кредитного договору інформації про використання подарункового фонду та фактичне закінчення акції. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним договору страхування, суд враховує, що за змістом статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору. Відповідно до статті 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Статтею 548 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. У зв`язку з визнанням недійсним кредитного договору № 22032000127709 від 22.05.2019 року, укладеного між [PERSON] та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», суд вважає, що укладений на його забезпечення між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-22032000127709 від 22.05.2019 року слід також визнати недійсним. Доводи відповідача про дотримання вимог закону при укладенні договору страхування не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на встановлені підстави для визнання недійсним основного зобов`язання, що має наслідком недійсність договору, укладеного на його забезпечення. Разом із тим, суд вважає, що правові підстави для розірвання кредитного договору № 22032000127709 від 22.05.2019 року та договору добровільного страхування життя клієнтів № ВР-22032000127709 від 22.05.2019 року відсутні. Так, суд враховує, що відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок заданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Суд бере до уваги, що умовами укладених між сторонами договорів не було передбачено право на відмову від цих договорів в односторонньому порядку. Будь-яке порушення умов укладеного кредитного договору чи договору страхування з боку відповідачів позивачем не було доведено. Натомість цього в даному випадку судом встановлена недійсність таких договорів, оскільки основний договір укладений із використанням нечесної підприємницької практики. Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про розірвання кредитного договору та договору добровільного страхування життя слід відмовити. Крім того, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу позивача про зобов`язання ПрАТ «СК «УНІКА ЖИТТЯ» повернути їй викупну страхову суму відповідно до договору добровільного страхування життя № ВР-22032000127709 від 22.05.2019 року в розмірі 14 516,04 грн., оскільки за змістом частини 2 та 3 статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину і такі правові наслідки застосовуються, якщо законом не встановлені особливості умов їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Як убачається з матеріалів справи, що не заперечується позивачем у своєму позові, страхова сума в розмірі 14516,04 грн. відповідно до умов укладеного договору була перерахована на рахунок страхової компанії за рахунок суми наданого позивачу кредиту. Отже, у зв`язку із визнанням кредитного договору та договору страхування недійсними підстави для повернення сплаченої за договором суми в розмірі 14516,04 грн. позивачу відсутні, оскільки позивач не має право на отримання кредитних коштів, власником зазначених коштів є АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд враховує, що позивачем при зверненні до суду було заявлено чотири самостійні позовні вимоги: про визнання недійними кредитного договору і договору страхування, визнання кредитного договору недійсним у частині, розірвання кредитного договору, розірвання договору страхування. Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» судовий збір, що підлягав сплаті за подання цього позову з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», становив 3073,60 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2019 року склав 1921 грн., за кожну вимогу, тобто 768,40 грн. ). В силу положень Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору. Отже, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд присуджує стягнути з відповідача АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» судовий збір у дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 768,40 грн. Крім того, у своєму позові [PERSON] просила стягнути з відповідача АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн. На підтвердження понесення позивачем вказаних витрат суду надана копія договору про надання правової допомоги, укладеного з Адвокатським бюро «Безменко Микити «Легал контрол», квитанцію про оплату послуг адвоката, акт виконаних робіт, які включають збір та правовий аналіз інформації та документів, надання консультацій та роз`яснень із правових питань, які стосуються справи, складання необхідних процесуальних документів, організацію правового супроводу справи в суді. Визначаючи суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує рівень складності справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги та приходить до висновку, що вказані витрати мають бути відшкодовані позивачу відповідачем АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3000 грн., так як ці витрати пов`язані з розглядом справи та знайшли своє підтвердження.

Outcome: partial