Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.04.2014 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В. було укладено договір банківського вкладу «Інвестиційний» № 14 . Згідно п.п. 1 Договору внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. 14.04.2014 року позивачем було внесено відповідачу депозитний вклад в сумі 100 000 грн., що підтверджується розпорядженням банку на внесення коштів на депозит. П. 1.1 Договору передбачено нарахування та сплату банком відсотків за розміщення депозитного вкладу у гривні в розмірі 23% річних. Відповідно п. 2.2 Договору нарахування процентів на вклад здійснюється за фактичну кількість днів у році з врахуванням фактичного залишків коштів на рахунку. При розрахунку процентів не враховується день початку та день закінчення строку, на який залучається депозитний вклад. П. 1.2 Договору встановлено, що депозитний вклад залучається на строк з 10.04.2014 року по 10.04.2015 року включно. Враховуючи строк розміщення банківського вкладу у відповідності до п. 3.2.1 договору за період з 11.04.2014 року по 09.04.2015 року сума відсотків, які відповідач був зобов`язаний нарахувати та сплатити позивачу складає 22873,97 грн. Вказує, що 20.11.2014 року звертався до відповідача про повернення коштів та відсотків залучених згідно договору, однак, 6 січня 2015 року листом № 09.202-86/96-66 за підписом виконуючого обов`язки начальника Кіцманського відділення Подільського регіону ПАТ «Укрсоцбанк» позивачу було повідомлено про те, що вказаний договір банківського вкладу не укладався та в ПАТ «Укрсоцбанк» не обліковується. Дії банку вважає неправомірними, оскільки банк не виконав своїх зобов`язань за договором банківського вкладу. Просив стягнути з відповідача суму банківського вкладу 100 000 грн., суму відсотків з банківського вкладу 22873,97 грн., суму інфляційних витрат 55071,68 грн., суму пені 1 345 469,97 грн., а всього на загальну суму 1 523 415, 62 грн. В подальшому, а саме 18.12.2019 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, вважає, що заявлений розмір позовної вимоги по стягненню пені, такої, що не відповідає розміру збитків завданих позивачу відповідачем невиконанням спірних зобов`язань. Просив стягнути з відповідача суму банківського вкладу 22873,97 грн., суму інфляційних витрат 55071,68 грн., суму пені 300 000 грн., всього на суму 477 945, 62 грн. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали змінені вимоги в повному обсязі, вказуючи також, що позивачем надані належні докази про укладення договору банківського вкладу та внесення коштів на депозитний рахунок банку. Представник відповідача Мус В.П. в судовому засіданні позову не визнав, заперечуючи тим, що договір банківського вкладу відсутній, а надані позивачем розпорядження не є належними документами, що підтверджують внесення коштів на депозитний рахунок. Такі вимоги мають заявлятись тільки в кримінальному провадженні. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши вступне слово представників позивача [PERSON] , [PERSON] , представника відповідача Мус В.П. , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодксу). Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадно книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Статтею 6 Положення про Кіцманське відділення ПАТ "Укрсоцбанк", передбачено, що керівництво поточною діяльністю Відділення здійснює Начальник, який затверджує підписом документи фінансового характеру, розрахункового характеру, в тому числі договори, в межах наданих Банком лімітів, та відповідно до довіреності, наданої начальнику відділення. Верховний суд України у постанові від 29.01.2014 року у справі № 6-149цс13 висловив наступну правову позицію: Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки. Покладення на особу передбаченої статтею 1172 ЦК України відповідальності, яка застосовується в деліктних правовідносинах, виключає одночасне застосування норм матеріального права, які передбачають відповідальність за порушення договірних зобов`язань, зокрема статей 1058-1060 ЦК України. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року за № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до п.2.9. глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року за № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. З огляду на викладене розпорядження Кіцманського відділення публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 14.02.2014 року за змістом та формою не відповідає вимогам, які передбачені пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року за № 174. Згідно із п. 2.1 цього Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч.2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 вищезгаданого Положення). Таким чином, відкриття відповідних рахунків та облікування на них грошових коштів у національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку, відповідно до якого банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, у день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Отже, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов`язків за договором банківського вкладу. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-17цс12. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року за № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції). Договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції). Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції). Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до ст.79 ЦПК України Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено, що 10.04.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ "Укрсоцбанк" був укладений договір № 14 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів у кінці терміну - мультівалюний). Посилання у наданий позивачем розпорядження від 14.02.2014 року на наявність договору банківського вкладу № 14 від 10.04.2004 року не підтверджує наявність договірних відносин між сторонами. Позивачем не надано суду належних доказів згідно вимог ст.79 ЦПК України та ст. 1059 ЦК України про внесення коштів до каси банку відповідно до наданого розпорядження від 14.02.2014 року, що суперечить вимогам п. 2.10 гл. 2 розд. ІУ Інструкції НБУ від 01.06.2011 року з № 174 «Про ведення касових операцій банками України». Таким чином, суд приходить до висновку про недодержання письмової форми договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] банківського вкладу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги , які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, тому норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначено договором у гривні. Разом з тим, відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення процентів, інфляційних втрат. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 3, 19 Конституції України, ст.ст. 203, 207, 625, 633, 638, 1058, 1059, 1068 ЦК України,

Outcome: dismissed