Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

19.05.2021\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просила стягнути\~зТОВ "Донбас" орендну плату за користування земельними ділянками, за період з 2018 по 2020 роки, в розмірі 10306, 26 гривень; пеню, за несвоєчасну виплату орендної плати у 2016-2019 роках, в сумі 22563,60 гривень; інфляційних втрат в розмір 1955,89 гривень, за період з 2016 по 2019 роки, а також, витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 гривень. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 24.05.2021 року позовна заява була залишена без руху, запропоновано позивачу, протягом десяти днів з дня вручення ухвали, усунути зазначені недоліки, шляхом сплати судового збору, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», привести у\~відповідність до\~вимог ч.\~4\~ст.\~177ЦПК України. Позивачем недоліки,\~зазначені в\~ухвалі суду\~від 24.05.2021\~року,\~було усунуто\~шляхом подання\~уточненої позовної\~заяви,\~надано квитанцію\~про сплату\~судового збору\~в розмірі\~908,00гривень, та додаткові докази по справі. В обґрунтування\~уточнених позовних\~вимог позивач\~зазначає,\~що 11\~вересня 2008\~року вона\~уклала з\~ТОВ «Донбас»\~договір оренди\~земельної ділянки,\~кадастровий номер\~1420384400:01:000:0093,\~розміром 7,3\~га,\~строком на\~9\~років.\~Земельну ділянку\~повернуто позивачеві\~у 2018\~році після\~закінчення строку\~дії договору.\~Згідно умов\~договору встановлена\~орендна плата\~за оренду\~землі в\~розмірі 3%\~від вартості\~земельної ділянки,\~проте не\~зазначено на\~яку оцінку\~ці відсотки\~нараховуються,\~тому позивач\~виходить з\~вартості земельної\~ділянки у\~2017\~році -\~254439,16\~грн.\~Отже,\~розмір орендної\~плати у\~2017\~році становить\~7633,17\~грн.\~Однак відповідач\~в порушення\~зазначених вимог\~договору сплатив\~позивачу лише\~4500\~грн.,\~тобто залишилася\~заборгованість з\~орендної плати\~у розмірі\~3133,17\~грн.\~Позивач неодноразово\~зверталася до\~директора ТОВ\~"Донбас"\~з приводу\~виплати орендної\~плати,\~але до\~теперішнього часу\~так і\~не отримала,\~у зв`язку\~з чим\~просить стягнути\~з відповідача\~заборгованість зорендної плати, інфляційні та пеню за період з 01.01.2018 по 01.12.2020 роки, в розмірі 10306,26 гривень. Крім того, позивач зазначає, що її матір`ю - [PERSON] за життя було також 11.09.2008 року укладено договір оренди землі з ТОВ "Донбас", а саме земельної ділянки загальною площею 6,86 га, яку [PERSON] , на теперішній час успадкувала після смерті матері. У 2018 році зазначену земельну ділянку було повернуто, але залишилася несплаченою орендна плата у розмірі 7173,09 грн., з урахуванням вартості земельної ділянки у 2017 році- 239103,18 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача орендну плату, інфляційні втрати та пеню за вказаним договором оренди за період 2018-2020 роки, в розмірі 24244,86 грн. Окрім того, позивач наполягала на стягненні витрат по сплаті судового збору в розмірі 1816,00 гривень. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 09.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 13.07.2021 року. В подальшому розгляд справи було відкладено на 27.07.2021 року, 26.08.2021 року та 14.09.2021 року для надання документів та ознайомлення з ними. Позивач - [PERSON] , в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Зазначила, що неодноразово зверталася до керівництва ТОВ "Донбас" щодо виплати їй орендної плати за договорами оренди, проте будь-яких доказів цих звернень суду не надала, посилаючись, що зверталася в усній формі. Приблизно у жовтні-листопаді 2020 року позивачці зателефонували з ТОВ "Донбас", щоб приїхала отримати гроші, але вона так їх і не отримала через сварку, що виникла по приїзду на підприємство. Після цього більше до ТОВ не зверталася, а подала до суду позов. Не заперечувала, що восени 2018 року отримала орендну плату за 2017 рік у розмірі 4500,00 грн. за договором оренди, укладеним нею з ТОВ "Донбас". Представник відповідача - адвокат Василевич С.О., в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в обгрунтування своєї позиції зазначив, що згідно умов договору оренди землі №56 від 11 вересня 2008 року, [PERSON] потрібно було сплатити в 2017 році орендну плату в розмірі 1513,00 гривень. Проте, відповідачем було сплачено орендну плату в більшому розмірі, ніж та, що зазначена в договорі, а саме - 4500,00 грн. Стосовно наявності заборгованості з виплати орендної плати за договором оренди № 55 від 11 вересня 2008 року, який було укладено між ТОВ "Донбас" та [PERSON] , представник відповідача не заперечував. Орендна плата за 2017 рік за мінусом податку з доходів у розмірі 15% становила 1780-267=1513 грн, їй же було нараховано за 2017 рік 4595,01 грн. та було запропоновано отримати ці кошти. Сама [PERSON] за виплатами не зверталася, а у [PERSON] була лише довіреність на отримання пенсії. Після смерті матері [PERSON] не надала документів, що вона отримала спадщину, тому кошти їй не сплатили. Коли позивач оформила свої права на спадкове майно, її запрошували отримати орендну плату, але через сварку, що сталася на підприємстві в день приїзду, [PERSON] гроші так і не отримала. Вважає, що вини підприємства щодо несвоєчасної виплати орендної плати немає. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі за 2018-2020 роки, то позовні вимоги є безпідставними, оскільки договірні відносини за договарами оренди землі №№ 55,56 від 11.09.2008 року були припиненні 18.02.2018 року. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 зазначеного Закону, договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про оренду землі», у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 720691 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 7,30 га, що розташована на території Мирнодолинської сільської ради колишнього КСП "Заря", цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11 вересня 2008 року між [PERSON] та ТОВ "Донбас" було укладено договір оренди землі №56, а саме: земельної ділянки площею 7,30 га, що розташована на території Мирнодолинської сільської ради (колишнього КСП "Заря"), цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 720691. Договір зареєстрований у Олександрівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі Україхни", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №04091650040 від 18.02.2009 року. Пунктом 3.1 договору, визначено, що договір укладено на 9 років. Пунктом 4.1 вищевказаного договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% за мінусом податку з доходів 15%, 1780 - 267 = 1513,00 грн., форма платежу - грошова, сільгосппродукція, послуги. Згідно п.4.2 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно п.4.3 договору, строк внесення орендної плати не зазначено. Строк дії договору закінчився 18.02.2018 року, новий договір не укладався. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, розмір заборгованості за орендною платою за 2017 рік становить 3133,17 грн., з урахуванням вартості земельної ділянки у 2017 році 254439,16 грн., а також виплаченої [PERSON] орендної плати у розмірів 4500,00 грн. З довідки від 19.06.2019 року за вих № 32, виданої директором ТОВ "Донбас", вбачається, що [PERSON] у листопаді 2018 року виплачено заборгованість з орендної плати за 2017 рік у розмірі 4500 грн. ( а.с.42). Отримання в такому розмірі орендної плати у 2018 році не заперечує і позивач [PERSON] . Судом встановлено, що виплачена за 2017 рік орендна плата є значно більшою ніж визначено умовами договору оренди землі та отримана у повному обсязі позивачем. Позивачем не надано суду жодного доказу в підтвердження зміни розміру орендної плати за зазначеним договорм та не надано пояснення суду на підставі яких даних було зроблено нею розрахунок. Отже, вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі за договором № 56 від 11.09.2008 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. Крім того, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за 2018-2020 роки за договорм оренди землі № 56 від 11.09.2008 року, то суд вважає їх безпідставними, оскільки 18.02.2018 року договірні відносини були припинені і інші договори оренди землі не укладались. Що стосується вимог про стягнення пені та інфляційних втрат за цим же договором, то суд ззвертає увагу на відсутність заборгованості з орендної плати, а отже, такі вимоги заявлені позивачем необґрунтовано та задоволенню не підлягають. Позивачем також заявлено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з орендної плати, що вона отримала у спадок після смерті своєї матері [PERSON] . Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 720294 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,86 га, що розташована на території Мирнодолинської сільської ради колишнього КСП "Заря", цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11 вересня 2008 року між [PERSON] та ТОВ "Донбас" було укладено договір оренди землі №55, а саме: земельної ділянки, площею 6,86 га, що розташована на території Мирнодолинської сільської ради (колишнього КСП "Заря"), цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 720294. Договір зареєстрований у Олександрівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 04091650030 від 18.02.2009 року. Пунктом 3.1 договору, визначено, що договір укладено на 9 років. Пунктом 4.1 вищевказаного договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% за мінусом податку з доходів 15% , 1780-267=1513,00 грн., форма платежу - грошова, сільгосппродукція, послуги. Згідно п.4.2 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно п.4.3 договору, строк внесення орендної плати не зазначено. Строк дії договору закінчився 18.02.2018 року, новий договір не укладався. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 березня 2020 року, [PERSON] померла [INFO] , тобто після розірвання договору оренди землі. 19\~серпня 2020року позивач [PERSON] прийняла спадщину після померлої, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса, та 18 вересня 2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] , якій на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 720294, виданого Олександрівською районною державною адміністрацією Донецької області 17 липня 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01081650338, належала земельна ділянка, площею 6,8577 га, кадастровий номер 1420384400:01:000:0093, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Мирнодолинської сільської ради (колишнього КСП "Заря"). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстровано приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області в реєстрі за № 778 (а.с.34). Відповідно до положень статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оренду землі», право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Отже, заборгованість щодо орендної плати входить до спадкової маси та підлягає виплаті спадкоємцям після прийняття ними спадщини. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, розмір заборгованості по орендній платі за 2017 рік становить 7173,09 грн., з урахуванням оціночної вартості земельної ділянки у 2017 році 239103,18 грн. Згідно даних Держкомстату, індекс споживчих цін за 2017 рік становить 113,7%, тобто, розмір заборгованості з орендної плати з урахуванням індексу становить 1513 грн. х 113,7% = 1720, 28 грн. З довідки від 18.12.2018 року за вих. № 63, виданої директором ТОВ "Донбас", вбачається, що заборгованість по сплаті з орендної плати за договором оренди землі за 2017 рік станом на 01.12.2018 року становить 4595,01 грн.( а.с.43) , що значно більше навіть від проіндексованого розміру забргованості. Також відповідачем надано копію листа, що був спрямований на адресу позивача, як спадкоємця, про можливість отримати нараховану орендну плату за 2017 рік в сумі 4595,01 грн, яку [PERSON] за життя не отримала. Отже, позивач після смерті [PERSON] успадкувала нараховану, але не виплачену орендну плату у розмірі 4595,01 грн., проти стягнення якої не заперечує і представник відповідача. Інших будь-яких доказів на підтвердження стягнення орендної плати у розмірі визначеному в позовних вимогах, позивач суду не надав, тому суд вважає, правомірним стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі за 2017 рік за договором оренди землі № 55 від 11.09.2008 року у розмірі 4595,01 грн. Крім того, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за 2018-2020 роки за договорм оренди землі № 55 від 11.09.2008 року, то суд вважає їх безпідставними, оскільки 18.02.2018 року договірні відносини були припинені і інші договори оренди землі не укладались. Стосовно вимог про стягнення пені та інфляційних втрат щодо успадкованої заборгованості з орендної плати суд зазначає таке. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Позивачем не\~надано належних\~доказів того,\~що невиплата\~орендної плати\~сталася з\~вини відповідача,\~відсутні докази\~як її\~звернень,\~так і\~звернень [PERSON] \~(ще\~за життя)\~до відповідача\~з вимогою\~про сплату\~орендної плати\~у позасудовому\~порядку.\~Втім,\~і сама\~ позивач\~не заперечує,\~що не\~отримала орендну\~плату ще\~за життя\~ [PERSON] \~через відсутність\~довіреності на\~її отримання.\~Тому суд\~приходить до\~висновку,\~що вимоги\~позивача про\~стягнення пені та інфляційних втрат є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ "Донбас" витрат по сплаті судового збору у розмірі 1816 грн., який був сплачений [PERSON] , суд зауважує на таке. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивач звернувся до суду з двома вимогами майнового характеру. Згідно п.10 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 10306,26 грн та 24244,86 грн., що разом становить 34551,12 грн.. Відповідно до п.п.1 п.1 ч.1 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" ставка за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, 34551,12 грн. х 1% = 345,51грн., а з урахуванням п.п.1 п.1 ч.1 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" [PERSON] повинна була сплатити лише 908,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлені позовної заяви в дохід держави сплачено судовий збір 1816 грн. двома квитанціями по 908,00 гривень (а.с. 3а, 32), що перевищує необхідний розмір. Отже, позивачеві необхідно повернути зайво сплачену нею суму судового збору у розмірі 908 грн. згідно квитанції №11 від 08.06.2021 року. Позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 4595,01 грн., тобто, на 13,299% від заявленої суми, отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 119,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial