Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання видати грошові кошти по Договору банківського вкладу "Блискуча сімка" № 300131/126520/07-14 від 31 жовтня 2014 року в розмірі 480 (чотириста вісімдесят євро) готівкою одноразовою операцією через касу, в Євро без обмеження суми, не пізніше наступного робочого дня з дати отримання замовлення на видачу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 жовтня 2014 року між ним та банком було укладено договір № 300131/126520/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Блискуча сімка" в євро. Після закінчення чергового строку вкладу, яке мало відбутись 29 січня 2015 року, позивачем як визначено умовами п.п. 1.1.13. договору, 11 лютого 2015 року було подано вимогу про повернення банківського вкладу з усіма відсотками. Вказана вимога отримана банком 11.02.2015 р., але з'явившись до відповідача 04.02.2015 року позивачу відмовлено у видачі вкладу. Тому, позивач вважає, що відповідач не виконує умови укладеного між ними депозитного договору, а дії банку суперечать чинному законодавству України. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких підстав, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 31 жовтня 2014 року між [PERSON] та акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" в особі начальника відділення № 35 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" укладено договір № 300131/126520/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Блискуча сімка" в євро (а.с. 5-6). Згідно умов вказаного договору, позивач вніс, а банк прийняв від нього на депозитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 2 057,35 ( дві тисячі п'ятдесят сім євро та 35 євроцентів). Відповідно до пунктів № 1.1.1. - 1.1.13. на вимогу вкладника після закінчення будь-якої із дат, яка становила сім днів, позивач мав право подати вимогу про повернення суми вкладу разом з відсотками. Окрім того, в п. 2.4 договору зазначено, що часткове отримання суми Вкладу у день закінчення кожного із строків, визначених у пунктах № 1.1.1. - 1.1.13. цього договору не допускається. Позивачем на виконання умов договору 11 лютого 2015 року, пред'явлено вимогу банку про видачу депозитного вкладу по закінченні кінцевого строку вкладу 29 січня 2015 року, але банком вказана вимога виконана не була (а.с. 4). Відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 31.10.2014 року по 11.02.2015 року вихідний залишок депозитного вкладу по даному договору становить - 480 (чотириста вісімдесят євро) (а.с. 7-8). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Дослідивши виписку по особовому рахунку та перевіривши на відповідність до умов договору і встановлених фактів (надання коштів відповідачу та не здійснення останнім зобов'язань за договором), суд встановив, що позовні вимоги є обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання даного позову позивач від сплати судового збору звільнений. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Ціна позову складає 480 євро, що станом на момент винесення рішення за офіційним курсом НБУ еквівалентно 11061,25 грн. Таким чином, сума судового збору складає 243 грн. 60 коп. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved