Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом, предмет якого склала вимога про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі понесених витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 22245,47 грн. та судових витрат по справі в розмірі 1378,00 грн. Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 257, 1166, 1188, 1191 ч.1 ЦК України, п. 38.2 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Як на докази посилається на такі документи: наказ №124-0 від 20 листопада 2014 року (а.с.5); виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців "Моторного (транспортного) страхового бюро України" (а.с.6); повідомлення [PERSON] про ДТП від 28.12.2011 року (а.с.7); поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/4027000 (а.с.8); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія [PERSON] (а.с.9); довідка ДАІ про ДТП 26.12.2011р. (а.с.10); довідка начальника Фрунзенського відділення ДОД АППБ "Аваль" (а.с.11); постанова Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2012 року (а.с.12), телеграма (а.с.13), висновок № Еф-040/12, складений 31.01.2012 року оцінювачем [PERSON] з калькуляцією №100112 від 30.01.2012 року вартості ремонту (а.с.14-21); акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 10.01.2012 року (а.с.22); довідка з пошукової централізованої бази даних МТСБУ (а.с.23); акт здачі-прийому виконаних робіт від 24.04.2012 року (а.с. 24), "Заказ Наряд" від 24.04.2016 року (а.с. 24-25); квитанція до прибуткового касового ордера №20а від 24.04.2012 року (а.с. 24); лист МТСБУ до [PERSON] від 25.01.2013 року №3/1-05/1725 (а.с.26); заява [PERSON] до МТСБУ про страхове відшкодування від 29.11.2012 року (а.с. 27), наказ заступника Генерального директора МТСБУ від 06.02.2013 року №289 (а.с. 28), платіжне доручення №1/1-16318 від 07.02.2013 року на суму 21455,27 грн. (а.с. 29); рахунок №244 від 30.11.2012 року, платіжне доручення №574 від 05.02.2013 року на суму 790,20 грн. (а.с. 30); акт виконаних робіт за Дорученням МТСБУ №16318 від 03.01.2012 року по справі МТСБУ №16318 (а.с. 30); лист МТСБУ до [PERSON] від 11.02.2013 року №3/1-05/3497 (а.с. 31). На обґрунтування заявлених вимог позивач у поданій заяві вказує на таке. 26 грудня 2011 року близько 22 год. 45 хв. в м. Дніпропетровську по вул. Тітова з боку пр. Кірова в напрямку вул. Г. Сталінграда рухався автомобіль "Дачія Логан", н.з. АЕ3374СР, під керуванням водія [PERSON], який, рухаючись по другорядній дорозі, виїхав на перехрестя з вул. Г. [PERSON] на головну дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі - вул. Г. [PERSON], зліва на право. В результаті ДТП пасажир автомобіля "Дачія Логан" та водій [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Транспортним засобам завдано механічні пошкодження. Стверджується, що вина [PERSON] в скоєнні ДТП доведена "Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2012 року в справі №443/661/2012". На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджуються довідкою з пошукової централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України. В результаті ДТП з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності. Згідно висновку №Еф-040/12 оцінювача [PERSON], складеного 31.01.2012 року, розмір матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженого автомобіля, становить 21455,27 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] відшкодована не була, у зв'язку з чим власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відшкодування, передбачене п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ проводиться у разі заподіяння шкоди транспортному засобу, власник якого застрахував цивільно-правову відповідальність, або, залежно від умов договору страхування, водій якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Зазначається, що цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого автомобіля була застрахована в ПрАТ "Український Страховий дім" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/4027000 терміном дії від 08.07.2011р. по 07.07.2012 року. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ №289 від 06.02.2013 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 21455,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/16318 від 07.02.2013 року. Позивач висловив переконання, що МТСБУ сплатило за послуги аварійного комісара (встановлення розміру збитків та збір документів) грошові кошти в розмірі 790,20 грн., що підтверджуються платіжним дорученням №574 від 05.02.2013 року та актом виконаних робіт від 30.11.2012 року. Таким чином, позивач переконаний, що МТСБУ виконало покладений на нього законом обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст.38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача в сумі понесених витрат 22245,47 грн. (21455,27+790,20), яку й просить стягнути з відповідача. Також, позивач вказав на те, що в даному випадку МТСБУ має право звернення до суду до 07.02.2016 року, тобто три роки з моменту виплати суми страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, одночасно зазначивши що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] заперечили проти позову, у зв'язку з чим клопоталися не задовольняти пред'явлені позовні вимоги, виходячи з такого. Згідно зі ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. З цього дійшли висновку, що вимога МТСБУ про відшкодування відповідачем в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування бондаренку Д.В., є зловживанням зі сторони позивача своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача. Висловили переконання про наявність достатніх підстав для звільнення [PERSON] від відповідальності. Так, у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що "розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи". Вважають, що постановою судді Царичанського районного суду В. Ритова від 09 листопада 2012 року, на яку посилається позивач як на доказ вини відповідача, насправді не встановлено, що водій [PERSON] не може бути притягнений до адміністративної відповідальності, вини [PERSON] у вчиненні ДТП не визнано, а провадження в справі закрито. Сторона відповідача переконана, що вказана постанова не може служити підставою для підтвердження вини [PERSON], бо з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на їхню думку, вбачається, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, оскільки сам [PERSON] не порушував ПДР, їх порушив [PERSON] (є свідки ДТП), проте суддя Ритов В.І. не захотів їх допитувати, хоча всі свідки двічі приїздили на засідання суду. У зв'язку з тим, що відповідно до ст.ст. 287, 294 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів з дня винесення, то для забезпечення цього права згідно зі ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається вказаній особі. Проте копія постанови суду від 09.11.2012 року [PERSON] взагалі не була вручена і про її існування він не знав. Стверджується, що про вказану постанову він дізнався лише тоді, коли повернувся з лав Збройних сил України, де проходив строкову службу. Соме тоді він звернувся із заявою до Царичанського районного суду про витребування копій схеми ДТП, даного ним оголошення в газеті свідкам ДТП, його власного медичного освідчення на час скоєння ДТП, але отримав відповідь, що надати запитувані документи з матеріалів неможливо, оскільки матеріали провадження про адміністративне правопорушення знищені в зв'язку з закінченням строку їх зберігання. Також висловлено переконання, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначені свідки даної дорожньо-транспортної пригоди, а їх було чимало. Згідно Закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлювала прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому на підставі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи не був можливим. Окрім цього, у позовній заяві МТСБУ не вказані жоден свідок даного ДТП. Зі схем пригоди та фактичних обставин справи видно, що місцем зіткнення автомобілів є саме те місце, на яке вказував водій [PERSON] під час складання схеми ДТП, і рух автомобіля відбувався згідно пояснень водія [PERSON], а не водія [PERSON] Стороною відповідача стверджується, що саме водій [PERSON] порушив правила ПДР, проїхав по трамвайній зупинці і здійснив наїзд па автомобіль "Дачія Логан", він навіть не намагався гальмувати, і свідки можуть пояснити причини такої неадекватної поведінки цього водія в тій конкретній ситуації. Проте інспектор ДАІ дав неправильні вихідні дані для розрахунків спеціаліста, оскільки водій [PERSON] зробив наїзд своїм автомобілем (ВАЗ -21070 державний реєстраційний номер [NUMBER]) на трамвайних коліях, де стояв автомобіль "Дачія Логан", здійснюючи маневр автомобіля, а визначений інспектором момент виникнення небезпеки для руху не відповідає та суперечить положенням Правил безпеки дорожнього руху. На переконання відповідача та його представників слід було вирішити питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія автомобіля [PERSON], так як транспортний засіб під керуванням [PERSON], який знаходився між двома різно направленими смугами дорожнього руху на трамвайних коліях, не був причиною виникнення даної ДТП та її наслідків, та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також стороною відповідача звернуто увагу на те, що відповідно п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Уразі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. При цьому замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо). В даному випадку водію [PERSON] умисно не було вчасно надіслане повідомлення про дослідження вартості пошкодження автомобіля [PERSON] (оцінка проводилась 10.01.2012 року, а повідомлення отримане 12.01.2012 року). В "Акті огляду" пошкодженого транспортного засобу від 10.01.2012 року не зазначено час на фотографічних знімках пошкодженого автомобіля. Підписали згадуваний акт тільки власник автомобіля В.Д. [PERSON] та оцінювач [PERSON]. [PERSON] не підписував його, бо не був присутній на огляді через "умисне невчасне його повідомлення". В судовому засіданні відповідач та його представники просили залишити без задоволення позовні вимоги. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, з'ясувавши правові позиції учасників процесу та даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід відмовити в позові повністю. Ухвалюючи рішення суд виходив з такого. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно частини третьої цієї статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини четвертої цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 213 ЦПК України суд повинен виконати всі вимоги цивільного судочинства та вирішити справу згідно із законом, а також ухвалити рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини, що мають значення для справи. 26 грудня 2011 року в місті Дніпропетровську на перехресті вулиць [PERSON] та Тітова сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки ВАЗ-2107 з н.з. АЕ2365АК, який використовувався водієм [PERSON], та автомобіля марки Дачія Логан з н.з. АЕ3374СР, який використовувався водієм [PERSON] (а.с. 7, 12). [PERSON], який вважається потерпілим в силу приписів пункту 1.3 частини першої статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 29.12.2011 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України та аварійного комісара [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 26.12.2011 року, зазначивши відомості про учасників ДТП і особу, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення, а також надав копію поліса №АА74027000 обов'язкового страхування транспортних засобів (код страховика - 139, тип договору - "3") ЗАТ "Український Страховий дім" і копію довідки ДАІ про пошкодження транспортного засобу (а.с. 7, 8, 10). 09 листопада 2012 року суддею Царичанського районного суду Дніпропетровської області Ритовим В.І. винесено постанову про закриття провадження у справі № 443/661/2012 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відношенні [PERSON] у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, яке набрало законної сили 20.11.2012 року (а.с.12). 29.11.2012 року [PERSON] відповідно до ст. 35 та п. а) частини першої статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" подав до МТСБУ заяву про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу ВАЗ 2107 з номерним знаком АЕ2365АК під час дорожньо-транспортної пригоди "26.12.2012" року в м. Дніпропетровськ, перехрестя вул. [PERSON] та вул. Титова з вини [PERSON] - водія транспортного засобу "Дача Логан" з номерним знаком АЕ3374СР, який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП. Розмір шкоди складає 21455 грн. 27 коп. До цієї заяви додано: "Постанову суду по ДТП; Акт виконаних робіт по відновлюванню пошкодженого ТЗ; Реквізити для виплати". Наказом заступника Генерального директора Моторного (транспортного) страхового бюро України від 06.02.2013 року за №289 "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]" з посиланням на статтю 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.04 № 196IV та прийнявши до уваги лише довідку №1 від 24.01.2013 року про розмір відшкодування шкоди, а також документи, надані по справі МТСБУ 16318, віддано розпорядження: 1. Фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 2145527 грн.; 2. Департаменту врегулювання здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду; 3. Юридичному департаменту у випадку неможливості компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку, вчинити заходи відповідно до чинного законодавства (а.с. 28). 08 лютого 2013 року МТСБУ платіжним дорученням № 1/1-16318 від 07.02.2013 року через АТ "Брокбізнесбанк" (код банку 300249) з рахунку № 260050311700 перерахувало21455,27 грн. страхового відшкодування згідно наказу № 289 від 06.02.2013 року [PERSON], ІПН [NUMBER], карт.: 5211537328803098 О/рах:, ТЗ:АЕ2365АК через банківський рахунок ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (код банка 305299) - а.с. 29. До цього, 06 лютого 2013 року МТСБУ платіжним дорученням №574 від 05.02.2013 року через АТ "Брокбізнесбанк" (код банку 300249) з рахунку № 260050311700 перерахувало 790,20 грн. за послуги аварійного комісара (АК) згідно рах. №244 від 30.11.2012 року (16318) попов. БПК СКР 26053000015834, [PERSON], код [NUMBER] без ПДВ через банківський рахунок ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" (код банку 300023) за № 29245805000008 (а.с. 30). Згідно акту виконання робіт за дорученням МТСБУ №16318 від 30.01.2012 року по справі МТСБУ № 16318 по збору документів від 30.11.2012 року, аварійний комісар [PERSON] передав МТСБУ такі документи: 1. Заява про відшкодування шкоди; 2. Копія полісу ОЦСПВВНТЗ; 3. Копії посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ; 4. Довідка банку; 5. Копія паспорту та коду ІПН; 6. Копії довідки ДАІ про пошкодження ТЗ та протоколу медогляду; 7. Текст телеграми з повідомленням та квитанцією про сплату послуг; 8. Звіт про оцінку матеріального збитку з документами оцінювача; 9. Акт виконаних робіт про відновлення пошкодженого ТЗ; 10. Постанова суду по ДТП; 11. Банківські реквізити потерпілої особи; 12. Повідомлення про ДТП; рахунок на сплату послуг [PERSON] (а.с. 30). 11 лютого 2013 року МТСБУ в особі В.о. начальника департаменту врегулювання [PERSON] повідомило відповідача [PERSON] про те, що згідно з інформацією, що є у розпорядженні МТСБУ, ДТП з участю [PERSON] сталася 26.12.2011 року 22:45:00 внаслідок порушення відповідачем [PERSON] правил дорожнього руху, а тому,

Outcome: dismissed