Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Комунальне підприємство «Трускавецьжитло» Трускавецької міської ради звернулося до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (по послузі квартирна плата) в сумі 1612,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 21.04.2011 року рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 131 КП «Трускавецьжитло» визначено єдиним виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у м. Трускавець. Рішеням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 118 від 18.05.2012 року, затверджено граничний тариф 1,46 грн. за 1 м.кв. Відповідач отримував послуги, які надавались підприємством, однак їх не оплачував, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 1612,60 грн. Від відповідача надійшло письмове заперечення проти позову, в якому він зазначає, що оскільки між ним та позивачем не укладено договір, то він не може бути абонентом. Підставою для відмови від укладення договору стало протиправне збільшення позивачем місячної плати. Посилання позивача на ніби-то встановлені між ними фактично договірні відносини є абсурдними. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити, суду пояснила, що КП «Трускавецьжитло» проводилися роботи з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій будинку у м. Трускавці, зокрема і будинку № 15 по вул. Івасюка у м. Трускавці, а саме: було змінено стояки центрального опалення, відремонтовано каналізаційну систему, проведено дезінфекцію підвального приміщення, було покошено газон біля будинку, здійснено поточний ремонт даху будинку, проведено обрізку дерев і кущів та постійно виконуються інші роботи, зокрема і прибирання прибудинкових територій. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що робіт з утримання будинку та прибудинкової територій КП «Трускавецьжитло» фактично не проводить, інколи лише косять траву та прибираютьу підвалах. Відтак він позов визнає частково та згідний заплатити позивачу 20 % від суми позову (322,52 грн.). Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. В судовому засіданні встановлено, що 21.04.2011 року рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 131 КП «Трускавецьжитло» визначено єдиним виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у м. Трускавець. Рішеням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 118 від 18.05.2012 року, затверджено граничний тариф 1,46 грн. за 1 м.кв. (а.с. 11). Отже, позивач у цій справі є належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Натомість, відповідно до частини першої статті 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством. КП «Трускавецьжитло» було заявлено позов про захист свого цивільного права. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Як вбачається з Преамбули Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. За визначенням, наданим у ст. 1 Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (ст. 3). Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону - Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акту цивільного законодавства. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України (справа № 6-110цс12 від 10.12.2012 року) у спорі про зобов'язання споживача укласти договір про надання житлово-комунанльних послуг встановлено, що оскільки виконавцем такі послуги надаються, однак споживач ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд ухвалює рішення про визнання такого договору укладеним. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надавалися послуги, що стосуються утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Перелік та періодичність послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП «Трускавецьжитло», затверджені рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 18.05.2013 року № 188 «Про внесення змін до рішень виконавчого комітету щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлових будинків в м. Трускавець, які обслуговує КП «Трускавецьжитло» /а.с. 53-55/. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а . замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Про те, що відповідач користувався послугами позивача свідчить зокрема і те, що він 20.09.2013 року звертався із заявою /а.с. 65/ на адресу позивача, щодо вжиття належних заходів для запобігання затоплення помешкань, у зв'язку із незадовільним станом магістралі теплопостачання в квартирі № 109. Заявою № 327 від 03.10.2013 року /а.с. 64/ позивач повідомив [PERSON], що стояки на системі центрального опалення замінено. Крім того, відповідно до акта від 08.10.2012 року /а.с. 66/, акта від 02.10.2012 року /а.с. 69/ та акта від 16.08.2011 року /а.с. 70/ складеними працівниками КП «Трускавецьжитло» та підписаними мешканцями будинку № 15 по вул. Івасюка у м. Трускавці було покошено газон біля будинку, проведено обрізку дерев і кущів та прибрано підвальне приміщення будинку, постійно проводиться дислокація /а.с.71-75/ та профілактика коридорного освітлення /а.с.76-79/. Власники житла зобов'язані приймати участь у загальних витратах на утримання житла. Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форми власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витрата, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Статтею 360 ЦК України, яка визначає порядок утримання майна, що є у спільній частковій власності, передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном. У судовому засіданні представником позивача були надані докази, що КП «Трускавецьжитло» надавало послуги, пов'язані з утриманням будинку і прибудинкової території будинку № 15 на вулиці Івасюка у м. Трускавець, належним чином реагувало на скарги мешканців інших квартир зазначеного будинку. Докази звернення відповідача [PERSON] в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі. За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача розмір боргу, а також судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та

Outcome: approved