Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

До Кузнецовського міського суду Рівненської області звернулося Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк) із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.12.2010 року в сумі 33367,92 грн. станом на 17.07.2019 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно заяви № б/н від 29.12.2010р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору [PERSON] свої зобов`язання з погашення кредиту за договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 17.07.2019р. утворилася заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 33367,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 16326,78 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 13797,39 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 1178,61 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1565,14 грн. Тому заявлено АТ КБ ПриватБанк позов до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У справі є клопотання від представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутності представника позивача та про повне підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення йому повістки особисто 12.12.2019 року, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подавав. Судом, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом із копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківьких послуг у ПриватБанку від 29.12.2010 року, яка підписана від імені відповідача, встановлено, що між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. Зокрема, у заяві-анкеті відповідач [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 17.07.2019 року має місце заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором в сумі 33367,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 16326,78 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 13797,39 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 1178,61 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1565,14 грн. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 1054 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на викладене суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за тілом кредиту. Виріщуючи питання щодо можливості задоволення вимог у іншій частині суд бере до уваги наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків за користуванням кредитом, штрафів та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.12.2010 року, посилався на копію Витягу з Тарифів обслуговування карт «Універсальна» та Витяг Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заявлених до стягнення позивачем нарахованих відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити за недоведеністю. Визначаючи розмір тіла кредиту, підстави для стягнення якого судом визнано доведеним, суд враховує наступне. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 17.07.2019 року утворилася заборгованість за тілом кредиту 16326,78 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 13797,39 грн.. Отже, загальна заборгованість за тілом кредиту становить ?30 124,17? грн. В той же час, з аналізу розрахунку забогованості за договором від 29.12.2010 року, випливає, що відсотки за користування кредитом погашались позивачем АТ КБ "ПриватБанк" самостійно, шляхом списання коштів з кредитного рахунку відповідача. За змістом позовної заяви, такі дії позивач вчиняв на підставі п. 2.1.1.3.1. Умов та правил надання банківських послуг, за змістом якого клієнт доручив банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Зважаючи на те, що судом визнана безпідставність стягнення відсотків з відповідача на користь позивача, суд доходить висновку, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" безпідставно здійснював договірне списання коштів з рахунку відповідача [PERSON] як погашення відсотків за користування кредитом. З аналізу розрахунку забогованості за договором від 29.12.2010 року, випливає, що за період з 01.10.2017 року до 17.07.2019 року позивач здійснив погашення відсотків за рахунок кредиту у сумі 20 923,78 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у сумі ?9 200,39? грн. (30 124,17 грн - 20 923,78 грн) Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 529,62 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 27,57 %.

Outcome: dismissed