Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

02.04.2014 року до Новодністровського міського суду Чернівецької області надійшла цивільна справа за позовною заявою прокурора Кельменецького району в інтересах держави, в особі Кельменецької районної ради до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нерухоме майно, площею 82,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю, на підставі свідоцтва про право власності САС №557143. Вказане приміщення згідно розпорядження голови виконкому Кельменецької районної ради № 92 від 31.05.1991 року за погодженням з адміністрацією Кельменецького сільпо, з балансу якого воно було вилучене, було передано в безкоштовне користування Кельменецькій районній юридичній консультації. Договір оренди нерухомого майна не укладався, оплата за користування приміщеннями не проводилась. 20.04.2014 року виконавчим комітетом Кельменецької селищної ради прийнято рішення № 01-18/167.12 про оформлення права комунальної власності на вищевказану нежитлову будівлю та споруди, що розташовані в смт. Кельменці по вул. Довженка, 15 на ім'я територіальних громад сіл, селища Кельменецького району в особі Кельменецької районної ради. Вказує, що отримавши свідоцтво про право власності на дане майно, починаючи з 15.05.2012 року Кельменецька районна рада неодноразово зверталась до [PERSON] з попередженнями про вивільнення приміщення, однак останній цього не зробив, а незаконно утримує у себе. В судовому засіданні прокурор та представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на строки позовної давності. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню внаслідок наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільній інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387 даного Кодексу, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.19 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Отже, позивач на підставі ст. 387 ЦК України повинен довести, а суд відповідно встановити факти, які доводять право власності позивача на майно і право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідача майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кельменецької селищної ради від 20.04.2012 р. № 55, на підставі рішення II сесії Кельменецької районної ради XXII скликання від 19.12.1994 року "Про доповнення Переліку об'єктів "Комунальної власності районної Ради народних депутатів", враховуючи рішення VIII сесії районної ради VI скликання від 20.03.2012 № 190.8-6/12 "Про Перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селища Кельменецького району", вирішено оформити право комунальної власності на нежитлову будівлю та споруди, що розташовані в [ADDRESS], а саме: літера "А" - нежитлова будівля (одноповерховий будинок), загальною площею - 82,10 кв. м, основною площею - 62,50 кв.м, підсобною (допоміжною) площею - 19,60 кв. м., "Б" - гараж, "В" - вбиральня, за територіальними громади сіл, селища Кельменецького району в особі Кельменецької районної ради. Видати свідоцтво про право комунальної власності. Враховуючи, що право спільної комунальної власності територіальних громад району визначає відповідна районна рада, внесення приміщення в [ADDRESS] до Переліку, на підставі рішення сесії районної ради від 19.12.1994 року підтвердило право комунальної власності на даний об'єкт нерухомого майна. Відповідно до Прикінцевих і Перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» майно передане до комунальної власності областей та районів, також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління якими відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.04.2012 р., зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 26.04.2012 р., нерухоме майно, площею 82,10 кв.м., житлова площа 62, 50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю. Згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2013 року, постанову Хотинського районного суду Чернівецької області скасовано, а [PERSON] у задоволенні адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування рішення VIII сесії Кельменецької районної ради VI скликання від 20.03.2012 року за № 190.8-6/12 «Про перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Кельменецького району», рішення виконавчого комітету Кельменецької селищної ради від 20.04.2012 про оформлення права комунальної власності на нежитлову будівлю та споруди, що розташовані в [ADDRESS] на ім'я територіальних громад сіл, селища Кельменецького району в особі Кельменецької районної ради, відмовлено. Як вбачається із витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.04.2014 року, нежитлова будівля, площею 82,10 кв.м., житлова площа 62,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю. Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності зареєстроване за територіальними громадами сіл, селища Кельменецького району в особі Кельменецької районної ради. Згідно звіту № 02-02/14 про оцінку майна - нежитлової будівлі, розташованого за адресою: [ADDRESS], вартість об'єкта оцінки становить 177 301 гривня 00 коп. Розпорядженням голови виконкому Кельменецької районної ради № 92 від 31.05.1991 року за погодженням з адміністрацією Кельменецького сільпо, було передано в безкоштовне користування Кельменецькій районній юридичній консультації приміщення колишнього магазину уцінених товарів по [ADDRESS] та вилучено з балансу Кельменецького сільпо. Рішенням Кельменецької районної ради від 19.12.1994 року включено до Переліку об'єктів комунальної власності районної ради приміщення та господарські споруди, які надано в безкоштовне користування юридичній консультації, по [ADDRESS]. Як встановлено ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11.09.2014 року, що із довідок Асоціації адвокатів Чернівецької області №12 від 13.03.2012 року, №35 від 17.07.2012 року, випливає що в зазначеній консультації працювали члени Чернівецької обласної колегії адвокатів. Чернівецька обласна колегія адвокатів, яка припинила свою діяльність в 1993 році, була юридичною особою, а Кельменецька районна юридична консультація - її структурним підрозділом. Приміщення юридичної консультації за адресою: [ADDRESS] передано в безоплатне користування членам колегії адвокатів, на балансі в Чернівецькій обласній колегії адвокатів чи Асоціації адвокатів Чернівецької області не перебувало. Таким чином, оскільки майно було передано в безкоштовне користування членам колегії адвокатів, на балансі в Чернівецькій обласній колегії адвокатів чи Асоціації адвокатів Чернівецької області не перебувало, а тому до ліквідаційного балансу обласної колегії адвокатів не було включене і не було передано, не було предметом правонаступництва ні юридичної консультації, ні обласної колегії адвокатів, а ні адвокатів персонально. Посилання відповідача на реєстраційне посвідчення та на постанову Хотинського районного суду від 17 лютого 2009 року як на доказ його законного користування даним приміщенням є безпідставним та необґрунтованим. Так, особисто [PERSON] дане приміщення не передавалось, а доказів того, що [PERSON] перебував у членстві обласної колегії адвокатів та, що він наділений правами правонаступництва, не надано. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав, що користується усім приміщенням по [ADDRESS] та має доступ до усіх приміщень, що також підтверджується договором передачі в користування приміщення від 20.01.2003 р. укладеним між адвокатом Кельменецького району [PERSON] та кримінально - виконавчою інспекцією Кельменецького району, та договором про передачу в користування приміщення від 31 грудня 2001 року укладеним між адвокатом Кельменецького району [PERSON] та відділом ДДУПВП в особі начальника відділу Солов’я В.П. Проте відповідач не надав жодних письмових належних та допустимих доказів, що дане приміщення було передано йому у власність чи користування рішенням Кельменецької районної ради, а тому відсутні підстави вважати, що користування відповідачем даним нерухомим майном є законним. В постанові Хотинського районного суду від 17 лютого 2009 року та в рішенні апеляційного суду Чернівецької області від 07.12.2011 року, на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень, встановлено, що спірне приміщення без належних правових підстав було взято на облік Кельменецькою селищною радою, як безхазяйне нерухоме майно, та встановлено, що вказане майно є об'єктом комунальної власності Кельменецької районної ради Чернівецької області. В Додатку №1 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Міністерством юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 міститься перелік правовстановлювальних документів, на об'єкти нерухомого майна, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності. В зазначеному переліку відсутній такий документ як реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна. Правовстановлювальними документами вказані свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, видані органом місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. Вищенаведене спростовує доводи відповідача про те, що він є власником нерухомого майна. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.07.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 14.08.2013 року, в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] щодо визнання за ними права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, що знаходиться в [ADDRESS], відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.07.2013 року, ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 14.08.2013 року у частині позовних вимог [PERSON] скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанції залишені без змін. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 31.07.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11.09.2014 року, в задоволенні позову [PERSON] щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, що знаходиться в [ADDRESS], відмовлено. Кельменецька районна рада неодноразово, а саме 15.05.2012 р., 25.06.2012 р., 06.03.2013р., 04.04.2013 р. зверталася до позивача з вимогами про звільнення спірного приміщення. Посилання відповідача про те, що дані звернення були незаконними, оскільки 22.06.2012 року ухвалою судді Хотинського районного суду Чернівецької області було заборонено Кельменецькій районній раді укладати з фізичними та юридичними особами будь-які угоди щодо відчуження нерухомого майна, що по [ADDRESS], а також чинити будь-які перешкоди щодо користування [PERSON] даним нерухомим майном, спростовується наданим в судовому засіданні повідомленням зі штампом, про те, що дану ухвалу Кельменецька районна рада отримала лише 02.07.2012 року. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що саме Кельменецькій районній раді Чернівецької області належить на праві комунальної власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], напротивагу цьому, відповідачем не доведено факту належності йому на праві власності чи на іншому речовому праві даного майна, яке він використовує. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності з посиланням на протоколи допиту [PERSON] та [PERSON], рішення Кельменецької районної ради від 28.03.1997 р., апеляційну скаргу та лист прокуратури Кельменецького районну, з тих підстав, що позивачам про існування використання відповідачем даного приміщення було відомо, то суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом зазначеної норми позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Так, із аналізу змісту поданих [PERSON] письмових доказів на підтвердження пропущення строків позовної давності вбачається, що такі звернення адресувались відповідачу та іншим адвокатам як представникам юридичної консультації, а не до [PERSON] особисто. Прокурором Кельменецького району в інтересах держави, в особі Кельменецької районної ради подано позов до [PERSON], про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки саме [PERSON], на момент подачі позову, користується даним майном, яке належить Кельменецькій районній раді Чернівецької області, про що позивачі довідалися та могли довідатися лише під час розгляду справи за позовом [PERSON] та [PERSON] до Кельменецької селещної ради, прокуратури Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно. Як вбачається із описової частини ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року, та із пояснень представника Кельменецької районної ради Чернівецької області, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду у грудні 2011 року з урахуванням уточнених позовних вимог, тобто трирічний строк позовної давності не пройшов. До того ж, дане правопорушення є таким, що триває у часі, у зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом, а тому суд вважає, що строк позовної давності на подачу позову не було пропущено. При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved