Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач, служба у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовною заявою до виконавчого комітету Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - [PERSON] в якій просить визнати протиправним та скасувати п.1 рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 29.01.2019 № 11 «Про затвердження списків громадян, які перебувають на квартирному обліку по місцю проживання» в частині зняття з квартирного обліку позачергового забезпечення житла у зв`язку з покращенням житлових умов дитини-сироти [PERSON] ( [ADDRESS] ) та зобов`язати виконавчий комітет Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області поновити [PERSON] , [INFO] , на квартирному обліку позачергового забезпечення житла в Ходорівській міській раді як дитину-сироту, судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.08.2001, видане Ходорівською міською радою. Його мати - [PERSON] померла [INFO] , а відомості про батька [PERSON] записані зі слів матері. Рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради №186 «Про розгляд заяви [PERSON] , [ADDRESS] » 31.05.2002 [PERSON] жительку [ADDRESS] , призначено опікуном її внука [PERSON] , який з нею проживає з моменту свого народження без реєстрації. На виконання протесту прокурора Жидачівського району №842 від 19.05.2006, рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 16.06.2006 №156 «Про доповнення до рішення №186 від 31.05.2002», опікуна [PERSON] зобов`язано негайно зареєструвати внука [PERSON] за місцем його проживання [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої 25.09.2006 Ходорівським ДП «Житловик» № 2357, дитину-сироту [PERSON] зареєстровано за адресою його проживання. Рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради №295 від 20.10.2006, внесено зміни до рішення виконкому Ходорівської міської ради від 31.05.2002 №186, а саме доручено опікуну [PERSON] здійснювати опіку над майном свого підопічного . Встановлено, що у подальшому рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 05.10.2007 № 284 «Про розгляд заяви [PERSON] , [ADDRESS] », [PERSON] , 2001 року народження зараховано на квартирний облік (позачерговий список) в Ходорівській міській раді, як круглого сироту. У подальшому, п.1 рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 29.01.2019 № 11 «Про затвердження списків громадян, які перебувають на квартирному обліку по місцю проживання» неповнолітнього [PERSON] знято із квартирного обліку позачергового забезпечення житла у зв`язку з покращенням житлових умов. При цьому з`ясовано, що підставою для прийняття вказаного рішення стала довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 30.10.2018 №773, видана КП «Ходорівське управління комунального господарства». Відповідно до вказаної довідки дитина-сирота зареєстрована та постійно проживає спільно із опікуном-бабусею [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить лише [PERSON] . В той же час, неповнолітні [PERSON] має лише право користування вищевказаною квартирою та у власності жодного житла не має, а відповідно залишається таким, що потребує поліпшення житлових умов. Вважає , що п.1 рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 29.01.2019 № 11 «Про затвердження списків громадян, які перебувають на квартирному обліку по місцю проживання» в частині зняття з квартирного обліку позачергового забезпечення житла у зв`язку з покращенням житлових умов дитини-сироти [PERSON] ( [ADDRESS] ) є протиправним та підлягає скасуванню. 01.10.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву згідно якого відповідно до наявних у виконавчому комітеті Ходорівської міської ради матеріалів, з моменту свого народження [PERSON] , з невідомих причин без реєстрації проживав за адресою проживання його матері [PERSON] : [ADDRESS] , а після її смерті за цією ж адресою, разом з призначеним опікуном - своєю бабусею [PERSON] (рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 31.05.2002 року №186 "Про розгляд заяви [PERSON] , [ADDRESS] "). Незважаючи на фактичне проживання за адресою [ADDRESS] із часу народження свого внука [PERSON] на момент проведення приватизації вказаної квартири у 2003 році, опікун [PERSON] умисно не зареєструвала його за вказаною адресою, не подавши до органу приватизації державного житлового фонду правдивої інформації про те, що за вказаною адресою проживає ще й малолітня дитина, яка має право на частку у даній квартирі, що призвело до не включення дитини - сироти до списку осіб котрі мають право на приватизацію житла та порушення його права на приватизацію державного житлового фонду, тобто на нього не була виділена частка у квартирі, в результаті чого власниками даної квартири стали [PERSON] (дідусь) - 1/3; [PERSON] (бабуся) - 1/3 та [PERSON] (дядько) - 1/3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.04.2003 року серії [NUMBER] . Крім того, невиконання опікунською радою Жидачівської районної державної адміністрації, а пізніше і Службою у справах дітей Жидачівської районної державної адміністрації своїх прямих обов`язків щодо нагляду за дотриманням прав неповнолітніх дітей. в даному випадку відсутністю контролю за включенням дитини - сироти [PERSON] до списку осіб котрі мають право на приватизацію житла та порушенням його права на приватизацію державного житлового фонду, тобто не виділення йому частки у квартирі, з вини опікуна - бабусі [PERSON] , а також не проведення опікуном його реєстрації за фактичним місцем проживання, призвело до винесення протесту прокурора Жидачівського району за №842 від 19.05.2006 року, згідно якого виконавчим комітетом Ходорівської міської ради прийнято рішення від 16.06.2006 року №156 "Про доповнення до рішення №186 від 31.05.2002 року", у якому зобов`язано опікуна [PERSON] негайно зареєструвати внука [PERSON] за місцем його проживання [ADDRESS] . Згідно рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 05.10.2007 №284 "Про розгляд заяви [PERSON] , [ADDRESS] ", [PERSON] , 2001 року народження, зараховано на квартирний облік (позачерговий список) в Ходорівській міській раді, як круглого сироту. Крім того, громадянкою [PERSON] 13.11.2018 було зареєстровано на себе право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] - 1/3 частки квартири (помер - [INFO] ) та сина [PERSON] - 1/3 частки квартири (помер - [INFO] ). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 30.10.2018 №773 наданою КП "Ходорівське управління комунального господарства" [PERSON] встановлено, що він зареєстрований та постійно проживає разом із бабусею опікуном [PERSON] за адресою [ADDRESS] загальною площею - 66,10 кв.м, в тому числі жилою площею - 40,70 кв.м. Вважає, що опікуном бабусею [PERSON] умисними протиправними діями було не проведення реєстрації свого онука [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також протиправно не було подано до органу приватизації державного житлового фонду правдивої інформації про те, що за вказаною адресою проживає ця малолітня дитина, котра має право на частку у даній квартирі. Враховуючи вищевказане, рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 29.01.2019 №11 "Про затвердження списків громадян, які перебувають на квартирному обліку по місцю проживання", у зв`язку з покращенням житлових умов, громадянина [PERSON] знято з квартирного обліку позачергового забезпечення житла. У зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Коліщук З.М. від 03.06.2019 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання на 08.07.2019 /22-23/. 08.07.2019 розгляд справи було відкладено у зв`язку з тим, що суддя перебувала в нарадчій кімнаті по іншій справі / а.с.49/. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2020 головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Равлінка Р.Г./а.с.53/ Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 16.09.2020 справу прийнято до розгляду та призначеного до відкритого підготовчого засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09.10.2020./а.с.54-55/ Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 09.10.2020 справу розглядом відкладено на 26.11.2020 у зв`язку з неявкою сторін /а.с.91/. 26.11.2020 справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці /а.с.99/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 23.12.2020 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.04.2021 /а.с. 108-109/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 09.04.2021 залучено до участі у справі правонаступника позивача службу у справах дітей Жидачівської РДА - службу у справах дітей Стрийської РДА . Судове засідання відкладено на 25.06.2021 /а.с.117-118/. Розгляд справи по суті відбувся 25.06.2021 за участю представника позивача Вінтонів О.Б. , представника відповідача Закорчемного І.Б. та третьої особи [PERSON] .. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. В судовому засіданні представник позивача Вінтонів О.Б. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що дитина-сирота повинна бути забезпечена житлом, а спірне рішення суперечить інтересам дитини. Покликання відповідача, на те, обставину, що набуття права власності в порядку спадкування за законом опікуном на цілу квартиру не може бути покращенням матеріального стану самої дитини- сироти, оскільки опікуном є бабуся, яка окрім [PERSON] має ще 4 внуки. В судовому засіданні представник відповідача Закорчемний І.Б. просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що доказом покращення житлових умов [PERSON] є факт прийняття спадщини його бабусею-опікуном [PERSON] , яка в порядку спадкування набула право власності на цілу квартиру в кій вони проживають. В судовому засіданні третя особа [PERSON] , позов підтримала повністю та просила задовольнити. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.08.2001 виданого Ходорівською міською радою, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 8/. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 13.05.2002 виданого Ходорівською міською радою, [PERSON] померла [INFO] у віці 23 років, про що зроблено відповідний актовий запис №64 /а.с.9/. Відповідно до витягу з протоколу №5 від 30.05.2002 [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON] та доручено здійснювати опіку над майном [PERSON] , дотримуватися житлових прав дитини при вчиненні будь яких правочинів стосовно житлової квартири [ADDRESS] , право користування якою має [PERSON] . Виконавчому комітету Ходорівської міської ради визначено здійснювати контроль за діяльністю опікуна [PERSON] /а.с.11/. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 186 від 31.05.2002 «Про розгляд заяви [PERSON] , [ADDRESS] », розглянувши протокол опікунської ради №5 від 30.05.2002 [PERSON] призначено опікуном [PERSON] , 2001 року народження, який з нею проживає, оскільки мати дитини [PERSON] померла, а відомості про батька записані зі слів матері /а.с.12/. Рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 156 від 16.06.2006 «Про доповнення до рішення № 186 від 31.05.2002 року» зобов`язано опікуна [PERSON] негайно зареєструвати внука [PERSON] за місцем його проживання [ADDRESS] та призначено [PERSON] опікуном над житлом та майном малолітнього внука /а.с.15/. Рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради №284 від 05.10.2007 «Про розгляд заяви [PERSON] , [ADDRESS] » розглянуто заяву [PERSON] за №561 від 01.10.2007 та вирішено зарахувати [PERSON] , 2001 року народження на квартирний облік/позачерговий список/ в Ходорівській міській раді, як круглого сироту /а.с.14/. Згідно рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 295 від 20.10.2016 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому Ходорівської міської ради від 31.05.20002 року № 186 «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] » вирішено внести зміни до рішення виконкому Ходорівської міської ради від 31.05.2002 № 186 доповнивши його пунктами такого змісту: зокрема, п. 2 доручено опікуну [PERSON] здійснювати опіку над майном підопічного [PERSON] , якому згідно акту опис майна від 20.05.2002 належить майно на суму 1040 гривень. /а.с.13/ Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку №773 від 30.10.2018 [PERSON] , постійно проживає і прописаний у [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] /а.с.17/. Рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області №11 від 29.01.2019 «Про затвердження списків громадян, які перебувають на квартирному обліку по місцю проживання», знято з квартирного обліку позачергового забезпечення житла у зв`язку з покращенням житлових умов [PERSON] /а.с.16/. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.04.2003 квартира , що розташована по [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/3 кожному, на підставі рішення виконкому №72 від 14.03.2003 /а.с.18/. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №162197605 від 04.04.2019 квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності, 1/3 частки належить [PERSON] /а.с.19-20/ При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Однією з найвищою соціальною цінністю держави є соціальний захист дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Конституцією України на державу покладається обов`язок утримання та виховання таких дітей. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей. Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначаються Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" ( 2342-15 ) (далі - Закон), який набув чинності 13 січня 2005 року і є складовою законодавства про охорону дитинства. Статтею 8 Закону "Про охорону дитинства" встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно до статті 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Юридичне визначення соціальної категорії особи із числа дітей сиріт, дає Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», де особи із числі сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування; Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України. Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують відповідно до статті 5 цього Закону: вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей. Згідно вимог статті 25 Закону " Про охорону дитинства", діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї не мали впорядкованого житла або вселення їх в приміщення, яке зберігалося за ними, неможливе, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за останнім місцем проживання в порядку, встановленому законодавством України. Держава гарантує матеріальну допомогу на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, у дитячих будинках сімейного типу і прийомних сім`ях у порядку, встановленому законодавством України. Право особи на житло належить до основних прав кожної людини. Реалізація цього права гарантується основними міжнародно-правовими конвенціями про права людини та положеннями Конституції України. Загальна декларація прав людини встановлює, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров`я і добробуту її самої та її сім`ї (ст. 25). Відповідно до Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 р., держави, які беруть участь у цьому пакті, визнають право кожного на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, і на неухильне поліпшення умов життя. Норми ст. 47 Конституції України також встановлюють право кожного на житло, зобов`язання держави створювати умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Обов`язок держави та органів місцевого самоврядування надавати громадянам, які потребують соціального захисту житло безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Статтею 31 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Норми статті 31 визначають не тільки місце надання житла, але і місце обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов - населений пункт, у якому громадяни приймаються на облік. За загальним правилом, сформульованим уст.31 ЖК УРСР поліпшення житлових умов полягає в наданні житлового приміщення, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. В основі даної норми - принцип забезпечення жилими приміщеннями кожної сім`ї. У статті 34 ЖК УРСР визначено підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов. Так, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Частина 2 ст.34 ЖК УРСР містить правило, що громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством. Зокрема, такі інші підстави визнання громадянина таким, що потребує поліпшення житлових умов визначені у Правилах квартирного обліку. Відповідно до ч. 3 ст. 39 Житлового кодексу, діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно дост.38 ЖК УРСР, порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Згідно ст. 39 ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. Крім того, частиною першою ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 1, 5 ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства", діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, відповідні заклади або за місцем обліку внутрішньо переміщених осіб, якщо вони зареєстровані як внутрішньо переміщені особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" однією із основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, є захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей. Як передбачено частиною першою ст. 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Відповідно до пп. 2 п. "а" ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Згідно з пп. 2 п. "б" ч. 1 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, громадян, реабілітованих як жертви політичних репресій, військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, сімей, які втратили годувальника, багатодітних сімей, громадян похилого віку, які потребують обслуговування вдома, до влаштування в будинки осіб з інвалідністю і громадян похилого віку, які мають потребу в цьому, дітей, що залишились без піклування батьків, на виховання в сім`ї громадян. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення», житловий фонд соціального призначення - сукупність соціального житла, що надається громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту; соціальне житло - житло всіх форм власності (крім соціальних гуртожитків) із житлового фонду соціального призначення, що безоплатно надається громадянам України, які потребують соціального захисту, на підставі договору найму на певний строк. Соціальний квартирний облік - облік громадян України, які користуються правом на соціальне житло і перебувають у черзі на його отримання. Статтею 10 вищевказаного Закону України передбачено, що соціальний квартирний облік здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування за місцем проживання громадян (для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - за місцем походження або проживання дітей такої категорії до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування), які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, після набуття ними повної цивільної дієздатності відповідно до закону. Статтями 4, 7, 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, на соціальному квартирному обліку не є підставою для відмови їм у взятті на квартирний облік або зняття з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, чи обліку осіб, які мають право на отримання житла (пільгових кредитів на будівництво і придбання житла) за державними житловими програмами для окремих категорій громадян, визначених законодавством. Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні. Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом. Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України. Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам. Згідно п.1 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою КМУ від 23.07.2008р. № 682 затверджено, взяття громадян на соціальний квартирний облік (далі - облік) здійснюється за рішенням органу місцевого самоврядування за місцем проживання громадян, які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) житлових будинків з житлового фонду соціального призначення, після набуття ними повної цивільної дієздатності відповідно до закону. Взяття на облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, здійснюється за заявою піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування, а осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - за їх заявою. Орган місцевого самоврядування не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дати виявлення можливості надання соціального житла письмово повідомляє про це громадянинові, що перебуває на обліку і має право на його отримання, із зазначенням переліку документів, які необхідно подати для підтвердження такого права, та строку їх подання. Орган місцевого самоврядування у разі прийняття рішення про надання громадянинові соціального житла вручає (надсилає) йому не пізніше ніж протягом семи робочих днів повідомлення із зазначенням дати прийняття і номера такого рішення разом із запрошенням укласти договір найму соціального житла (далі - договір найму). Отже, чинним законодавство передбачено та врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями. Відповідно до ст.40 ЖК УСРС, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку, відповідно до ст.40 ЖК УРСР. Судом встановлено, що [PERSON] було знято з квартирного обліку у зв`язку із з покращенням житлових умов. Попри це, в ході судового розгляду справи вказана підстава не знайшла свого підтвердження, оскільки покращення житлових умов відбулося у бабусі [PERSON] , яка є його опікуном. Твердження відповідача щодо покращення житлових умов, у зв`язку із прийняття спадщини опікуном [PERSON] його бабусею [PERSON] і оформлення права власності на цілу квартиру не заслуговують на увага, оскільки в даному випадку не відбулося покращення житлових умов саме дитини-сироти [PERSON] , а тільки його опікуна бабусі [PERSON] , що в розумінні ст. 40 ЖК УРСР не може бути підставою для зняття з квартирного обліку позачергового забезпечення житла у зв`язку з покращенням житлових умов [PERSON] . Суд не надає оцінку іншим обставинам наведеним у відзиві відповідач, а саме стосовно порушення порядку приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказані обставини не є предметом дослідження даної справи, яким є факт покращення житлових умов. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання протиправним та скасування п. 1 рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 29.01.2019 № 11 «Про затвердження списків громадян, які перебувають на квартирному обліку по місцю проживання» в частині зняття з квартирного обліку позачергового забезпечення житла у зв`язку з покращенням житлових умов дитини-сироти [PERSON] ( [ADDRESS] ). Окрім того, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача у спірних відносинах не може бути визнаним правомірною, оскільки прийняте без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з використанням повноважень не з тією метою, з якою вони надані. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України) Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації до виконавчого комітету Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов`язання до вчинення дій підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved