Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому, враховуючи уточнення до позовних вимог від 26.10.2015 року, просила стягнути з Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) на її користь 126\~152,00 грн. завданої матеріальної шкоди, а також понесені судові витрати. Свій позов мотивує тим, що на виконанні у Червоноградського МВ\~ДВС ГТУЮ\~у Львівській\~області перебував виконавчий лист №2-1202/11, виданий 25.04.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 353\~884, 74 грн. В межах даного виконавчого провадження 25 вересня 2012 року державним виконавцем цього відділу ДВС проведено опис майна та накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Для оцінки зазначеного житлового приміщення було залучено ФОП [PERSON], який станом на 14.12.2012 року визначив вартість квартири у розмірі 194\~216 грн. За заявою стягувача у даному виконавчому провадженні (ЛОД АТ «[PERSON] Аваль») було призначено рецензування оцінки, за результатами якого висновок оцінки від 14.12.2012 року визнано таким, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів. Тому постановою державного виконавця від 23.07.2013 року, [PERSON] призначено експертом для визначення оцінки даного майна. Зазначений експерт визначив вартість арештованої квартири у розмірі 208\~787 грн. Вказана ціна стала стартовою для реалізації нерухомого майна на прилюдних торгах. На її думку, продаж квартири проведено за ціною значно нижчою ніж вартість такої на ринку нерухомого майна. Вказує, що відповідно до висновку, зробленого експертом оцінювачем [PERSON] на її замовлення, станом на 17.10.2013 року вартість квартири [ADDRESS] становить 334\~939,00 грн., станом на 10.06.2015 року 832\~858,00 грн. Оскільки, саме державний виконавець відповідає за правильність оцінки, вважає, що саме діями останнього їй було заподіяно матеріальну шкоду, що становить різницю між дійсною вартістю такого житла та заниженою оціночною вартістю (334 939,00 208\~787,00). При цьому зазначає, що її не повідомляли про результат оцінки, що позбавило її можливості оскаржити таку. Як на підставу правових вимог позивач посилається на приписи ст.56 Конституції, ст.ст.1166, 1173, 1174 ЦК України, ч.2 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження». 28.08.2015 року в.о. начальника відділу ДВС Червоноградського МУЮ подано заперечення відносно позову, в якому останній зазначив, що позивач була належним чином повідомлена про вартість майна за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: по вул.Стуса, 25/118 у м.Червонограді Львівська область. Однак вона не скористалася своїм правом на його оскарження в строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Більше того, [PERSON] була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження, а також на її прохання були зроблені копії матеріалів виконавчого провадження. Щодо тверджень про заниження оцінки нерухомого майна вказав, що ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» визначені перелік прав та обовязків державного виконавця, у який не входить проведення оцінки, тому вважає, що відділом ДВС не вчинено жодних неправомірних дій. Через канцелярію суду 08.09.2015 року, 24.11.2015 року надійшли заперечення на позовну заяву третьої особи ПАТ «[PERSON] Аваль», у яких останній вказав, що жодних належних та допустимих доказів неправомірних дій державного виконавця ВДВС Червоноградського міського управління юстиції позивачем не надано. Також звертає увагу на пропуск позивачем десятиденного строку для оскарження оцінки та не наведення поважності причин пропуску такого. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, з підстав вказаних у ньому, додатково пояснили, що відповідальність за проведену оцінку майна несе державний виконавець, тому просять позовні вимоги задовольнити. Державний виконавець\~у судовому\~засіданні позовних\~вимог не\~визнав,\~пославшись на\~обставини викладені\~у запереченні,\~також вказав,\~що місцем\~проживання боржника\~у виконавчому\~провадженні була\~зазначена лише\~адреса: вул.Стуса,\~25/118\~м.Червоноград\~Львівська область.\~Відтак поштова\~кореспонденція надсилалася\~за даними\~координатами.\~Також звертає увагу на те, що повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу відділу ДВС із підписом [PERSON]. Представники третіх осіб ПАТ «Комерційний [PERSON]», Філії 14 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. Позивач [PERSON], даючи пояснення в якості свідка у судовому засіданні пояснила, що внаслідок девальвації гривні у неї утворилася заборгованість по кредитному договору, яку вона не взмозі була погасити. Тому погодилася передати у власність банку квартиру. Вказала, що при оцінці майна не було враховано перепланування, внаслідок чого збільшилася житлова площа квартири, проведені ремонтні роботи. Окрім цього вона не була ознайомлена із оцінкою, так як на час надсилання такої змінила місце проживання, а поштову кореспонденцію за адресою: вул.Стуса, 25/18 м.Червоноград отримувала її сестра. Ствердила, що відділу ДВС було відомо про місце її проживання на той час. У відповідності до показів свідка [PERSON], наданих ним в судовому засіданні, на замовлення позивача він визначав оціночну вартість трикімнатної квартири, що знаходиться по вул.Грушевського, 7/41 в м.Червонограді Львівської області станом на 17.10.2013 року. При визначенні оціночної ринкової вартості даного житлового приміщення було використано порівняльний методичний підхід. Тобто взято чотири аналогічних, на той момент, квартири на ринку та скинуто10% на торг. Щодо наявної різниці у ціні між його висновком та висновком експерта [PERSON], вважає, що останній міг брати за основу мінімальну вартість аналогічного житла на ринку. Вислухавши пояснення сторін,\~оглянувши матеріали\~справи,зясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Червоноградського міського суду від 24.10.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ "[PERSON] Аваль" стягнуто заборгованість за кредитним договором від 12.06.2007 року у розмірі 353884,74 грн. На підставі даного рішення суду видано виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ. Так, як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2012 року державним виконавцем цього відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню зазначеного рішення суду. 29.09.2012 року державним виконавцем проведено опис майна та накладено арешт на квартиру [ADDRESS], про що складено відповідний акт опису та арешту майна боржника. 14.12.2012 року "ФОП [PERSON]" склав висновок про вартість квартири [ADDRESS],відповідно до якого початкова вартість об"єкта оцінки становить 194 216 грн. Представником ПАТ "[PERSON] Аваль" подано заперечення на результати оцінки майна, адресоване ВДВС Червоноградського МУЮ. 14.01.2013 року державний виконавець призначив рецензування висновку експерта-оцінювача\~\~від 14.12.2012 року, проведення якого доручено експерту ПП "Експерта-А" [PERSON], рецензією якого від 12.06.2013 року висновок від 14.12.2012 року визнаний таким, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів. 23.07.2013 року державний виконавець виніс постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні для визначення оцінки майна, яким призначено [PERSON]. 10.09.2013 року оцінювач [PERSON] склав висновок про вартість обєкта оцінки, відповідно до якого ринкова вартість арештованої квартири визначена у розмірі 208787 грн., що еквівалентно на той час 26121 дол. США. Відповідно до довідки начальника ВДВС Червоноградського МУЮ від 16.10.2013 року звіт експерта-оцінювача [PERSON] про оцінку вартості арештованого майна сторонами виконавчого провадження не оспорювався, рецензія звіту не проводилася. 10.01.2014 року о 12:00 год. філією 14 ПП "Нива - В.Ш.\~ проведено організацію прилюдних торгів з продажу квартири по вул.Грушевського ,7/41, в м.Червонограді Львівської області, однак такі торги не відбулися у звязку із відсутністю купівельного попиту. Відповідно до акту від 11.01.2014 року державний виконавець на підставі ч. 5\~ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження", ч. 2\~ст. 49 Закону України "Про іпотеку"\~провів переоцінку вартості зазначеної квартири на 25% від стартової ціни, вартість майна після переоцінки 156 590,25 грн. 06.02.2014 року відбулися\~\~наступні прилюдні\~\~торги,\~\~за\~\~результатами\~\~яких трикімнатна квартира [ADDRESS]продана [PERSON] за 157 000 грн. Як стверджує позивач, вона не була ознайомлена із оціночною вартістю квартири, яка, до того ж, була суттєво занижена. До матеріалів справи позивачем долучено висновок СОД експерта оцінювача [PERSON]. із якого встановлено, що вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] станом на 17.10.2013 року становить 334\~939,00 грн. Згідно висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №2501 від 30.11.2017 року, дійсна ринкова вартість квартири №41 житлового будинку по вул.Грушевського,7 в м.Червонограді Львівської області станом на 10.09.2013 року могла становити 315\~919,00 грн. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України, ст.\~1166, ч.1 ст.\~1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній і юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно\~ст. 1173 ЦК України, деліктна відповідальність за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, настає незалежно від вини цих органів, наявність вини, як одного із складового елементу цивільної деліктної відповідальності в даному випадку доказуванню не підлягає. Частина 3\~ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу"\~передбачає, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Пункт 2\~ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження"\~передбачає, що збитки завдані державним виконавцем фізичним чи юридичними особам під час\~\~проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Згідно із\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Аналіз наведених вище норм дає підстави дійти висновку про те, що предметом доказування в спірних правовідносинах є факти неправомірних дій ( бездіяльності ) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документу, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями ( бездіяльністю ) державного виконавця та заподіяння ним шкоди. Відсутність хоча б одного складового виключає можливість відшкодування шкоди. За змістом ст.ст.\~12,\~13,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5\~ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Згідно\~ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до\~Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем (ч. 2 ст. 58 Закону). Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем (ч.3 ст. 58 Закону). У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення (ч. 4 ст. 58 Закону). Із оцінкою арештованого майна [PERSON] було ознайомлено 30.09.2013 року письмово, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення із її особистим підписом ([PERSON]Д.). Однак письмових повідомлень з боку боржника виконавчого провадження щодо заперечення розміру оцінки вартості арештованого майна від 10.09.2013 року (оцінювач [PERSON]М.), або призначення рецензії щодо висновків про дану оцінку цього майна до ВДВС не надходило. Навпаки із матеріалів справи, а саме із копії заяви позивача адресованій начальнику ВДВС Червоноградського МУЮ від 23.01.2014 року видно, що остання була обізнана про умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартири по вул.Грушевського, 7/41 в м.Червонограді Львівської області, так як просила зареєструвати її учасником даних торгів. Суд критично ставиться до свідчень [PERSON] щодо отримання поштової кореспонденції із документами про оціночну вартість квартири її сестрою, оскільки такі дані спростовуються наведеними вище фактичними обставинам справи. Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до переконання, що оцінка майна та рецензування звіту призначались державним виконавцем з дотриманням положень\~ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження»\~та відповідних положень\~Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відтак в діях державного виконавця відсутні ознаки неправомірності. Також суд вважає, що позивачем не доведено виникнення шкоди, так як квартира не була реалізована за початковою стартовою ціною 208\~787, 00 грн. через відсутність купівельної спроможності, що виключає можливість її продажу за значно вищою ціною. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed