Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

28 жовтня 2015 року ЗАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 26 травня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанком" та відповідачем був укладений кредитний договір №DNH4KP27910132, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 1651 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості. Позивач зобовязання за даним договором виконав повністю. В порушення умов договору відповідач порушує свої зобовязання, не сплативши вчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом. Станом на 07 жовтня 2015 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 16398,87 гривень, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2924,34 гривень, пеня за несвоєчасне виконання зобовязання 13474,53 гривень. Від цієї суми необхідно відняти суму в розмірі 3983,78, яка була стягнута згідно з рішенням суду від 26.03.2009 року. Різниця становить 12415 гривень. За неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань перед банком, відповідно до умов договору було нараховано штрафи 500 гривень (фіксована частина) та 620,75 гривень (процентна складова). Таким чином, заборгованість відповідача складає 13535,84 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1218 гривень. Відповідачем [PERSON] було подано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки договір між ним та банком було укладено 26 травня 2006 року, згідно поданого розрахунку боргу останній платіж щодо погашення заборгованості було здійснено в грудні 2006 року. Просить застосувати строки позовної давності та в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити позов. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також представником позивача було подано пояснення по суті позову, згідно яких він вважає, що оскільки відповідачем зобовязання згідно договору не виконано, договір продовжує діяти до повного виконання зобовязань, незважаючи на існуюче рішення про стягнення заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України (справа №6-120цс15), згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2006 році між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" будо укладено договір, згідно якого він отримав кредит. Останній платіж на погашення заборгованості ним було здійснено в грудні 2006 року. 26 березня 2009 року банк звертався до суду в порядку наказного провадження. Було винесено судовий наказ про стягнення з нього заборгованості в розмірі 3983,78 гривень На виконання даного рішення державною виконавчою службою 08 липня 2014 року було реалізовано його автомобіль. Сам ніяких коштів не платив з 2006 року. В квітні 2014 року банк знову подавав до суду позов про стягнення заборгованості, але рішенням суду в задоволені позовних вимог було відмолено за пропуском строків позовної давності. Підтримує подану заяву про застосування строків позовної давності та просить в позові відмовити. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 травня 2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір №DNH4KP27910132, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 1651 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості. (а.с.6) Згідно рішення зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство, змінено назву Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (а.с.15) Згідно розрахунку суми заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором станом на 07 жовтня 2015 року становить 13535,84 гривень, яка складається із заборгованості за відсотками 2924,34 гривень, пені 13474,53 гривень, сума за кредитом, задоволена рішенням суду 3983,78 гривень, штрафи - фіксована частина 500 гривень та процентна складова 620,75 гривень, а всього 13535,84 гривень.(а.с.5) 26 березня 2009 року Дубенським міськрайонний судом винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" 3983,78 гривень заборгованості за кредитним договором. (а.с.4) Вказана заборгованість 08 липня 2014 року стягнута з [PERSON], що підтверджується платіжним доручення №1 від 08.07.2014 року (а.с.51) та відображено в розрахунку заборгованості (а.с.5) Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 28 травня 2014 року в задоволені позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом №DNH4KP27910132 від 26 травня 2006 року в розмірі 14601,03 гривень відмолено за пропуском строків позовної давності. Вказане рішення набрало законної сили 13.06.2014 року. (а.с.31-32) Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до укладеного договору та ст.ст.1049,1050,1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Отримання [PERSON] кредитних коштів визнають обидві сторони. Сплату відповідачем коштів та погашення кредиту відображено у розрахунку заборгованості, що відповідачем не спростовується. [PERSON] повідомив суд, що останній платіж датовано груднем 2006 року, згідно поданого розрахунку. В подальшому, на виконання судового наказу Дубенського міськрайонного суду від 23 березня 2009 року виконавчою службою стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 3983,78 гривень. За змістом ст.267 ЦК України позовна давність не може застосовуватись без заяви сторони. Сторона має право зробити таку заяву в будь-який час до винесення рішення, в тому числі під час судових дебатів. Якщо позовна давність минула, і позивач зробив заяву про її застосування, це є підставою для відмови у позові. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем було подано письмову заяву про застосування строків позовної давності (а.с.61) Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Згідно укладеного між сторонами договору, відповідач зобовязався щомісячно вносити плату за користування кредитними коштами.(заява про надання кредиту та п.4.1 Умов надання споживчого кредиту). Таким чином, право позивача вважається порушеним з моменту недотримання [PERSON] строку оплати кожного чергового платежу, а відтак перебіг позовної давності за черговий платіж починається з моменту порушення строку його сплати. За таких обставин, саме з часу здійснення відповідачем останнього платежу і припинення внесення ним будь-яких коштів на погашення кредиту, почався відлік строків позовної давності, який перервався ухваленням судового наказу у \~березні 2009 року. З настанням строку виконання зобовязань за кредитним договором позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Позов же пред'явлено лише у жовтні\~\~2015 року, тобто поза межами визначеного ЦК України строку позовної давності. Заяви про поновлення пропущеного строку не надходили. Згідно із ч.1 та ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку не зараховується. Стягнення відділом ДВС з [PERSON] коштів в розмірі 3983,78 гривень за судовим наказом Дубенського міськрайонного суду від 23.03.2009 року не можна розглядати як переривання строку позовної давності, оскільки правова конструкція норми ч.1 ст. 264 ЦК України передбачає вільне волевиявлення особи на здійснення дій, спрямованих на визнання боргу. В даному випадку зарахування коштів на погашення боргу відбулося поза волею [PERSON] і без його відома, що визнано позивачем шляхом надання суду копії платіжного доручення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені із пропуском трирічного строку позовної давності, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed