Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

у серпні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з 14 липня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] року у подружжя народилася донька [PERSON]. Рішенням Голосіївського раййонного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Позивач зазначає, що під час перебування у шлюбі з відповідачем 25 квітня 2007 року вони придбали за спільні сімейні кошти у власність квартиру [ADDRESS], а також 29 липня 2008 року придбали автомобіль [NUMBER]. Просила суд ухвалити рішення, яким: -визнати за нею право власності на 70/100 часток квартири [ADDRESS], - визнати за відповідачем право власності на 30/100 часток квартири [ADDRESS], - визнати за відповідачем право власності на автомобіль [NUMBER] , зарахувавши належну позивачу грошову компенсацію у розмірі 120 852 грн. 50 коп. за 1/2 частку у праві власності на цей автомобіль в рахунок збільшення на 20/100 часток у праві власності на квартиру № [ADDRESS], а також припинити право власності [PERSON] на вказаний автомобіль. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов, зазначивши, що відповідач зловживає алкогольними напоями, що створює неможливі умови для проживання у спільній квартирі. За таких підстав, позивач разом з дитиною вимушені проживати за іншою адресою. На думку позивача, відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку спільної дитини. На утримання дитини аліменти відповідач сплачує лише у примусовому порядку на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідач звернувся у суд із зустрічним позовом про поділ сіпльного майна подружжя. (а.с. 35) Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], - стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію за належну йому 1/2 частину автомобіля [NUMBER] в сумі 120 852 грн. 50 коп. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 липня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у подружжя народилася донька [PERSON], що пітверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 листопада 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м Києві. (а.с. 9) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року задоволено позов [PERSON] Постановлено розірвати шлюб, укладений [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 14 липня 2006 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відділом реєтрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів 14 липня 2006 року зроблено запис за № 1216. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 вісотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починачи з 11.09.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8) У період шлюбу подружжям [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. (а.с. 10), яка на праві власності зареєстрована за позивачем. Дана квартира є двокімнатною, загальною площею 45,40 кв.метрів, житловою площею 26,40 кв.метрів. Також у період шлюбу подружжям 29 липня 2008 року був придбаний автомобіль [NUMBER], що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ зареєстрований на праві власності за відповідачем [PERSON] (а.с. 14) Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частинами 1-3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За положеннями ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З урахуванням таких норм закону суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER], є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу в рівних частках між [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 2 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У пунктах 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. З урахуванням таких норм закону, суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] підлягає поділу між [PERSON] та [PERSON], з визнанням за кожним з них права власності на 1/2 частину спірної квартири. Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 20 липня 2017 року ТО "Мегаполіс і партнери", ринкова вартість автомобіля [NUMBER] становить 241 705 грн. За таких обставин, з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 1/2 частину вартості автомобіля [NUMBER] в сумі 120 852 грн. 50 коп. (241 705 гривень / 2 = 120 852,50 гривень), визнавши за позивачем [PERSON] право власності на вказаний автомобіль. У позовній заяві [PERSON] вказує про необхідність відступу від засад рівності часток подружжя, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку спільної дитини. На утримання дитини аліменти відповідач сплачує лише у примусовому порядку на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року. Суд, вважає, що зазначені обставини не є істотними та не є підставою для відступу від рівності часток при поділі майна сторін. У зв'язку з цим, на думку суду, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та задоволенню у повному обсязі зустрічні позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, а тому звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial