Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

04 квітня 2017 року позивачі звернулися до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до виконавчого комітету [PERSON] міської ради, третя особа гаражний кооператив "Малахіт" про визнання права власності на збудований гараж. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що він та його мати [PERSON], подали заяву голові правління гаражного кооперативу [PERSON] - [PERSON], в якій просили про надання нам дозволу на будівництво гаражу в гаражному кооперативі «Малахіт». В заяві вказали що зобов'язуються своєчасно сплачувати членські внески та платити податки за землю, приймати активну участь в діяльності кооперативу. Він та його мати стали членами гаражного кооперативу "Малахіт". Вони постійно сплачували членській внески. В цей період ним та моєю [PERSON] за власні кошти був побудований гараж камяний. В теперішній час будівництво гаражу вже завершено а гараж готовий до експлуатації, але правоустановлюючих документів на гараж ще немає, хоча вони являються його власниками, тому що за свій власний рахунок його збудували. А саме, в 2010 році був організований гаражний кооператив «Малахіт», керівником якого став [PERSON] В цей час землі під будівництво гаражного кооперативу [PERSON] міськрадою ще не було виділено. 01 липня 2011 року між [PERSON] міською радою та юридичною особою - обслуговуючим кооперативом «Гаражний кооператив [PERSON]», в особі голови кооперативу [PERSON], був укладений договір-оренди земельної ділянки. Згідно договору, Орендодавець надав на підставі рішення [PERSON] міської ради Миколаївської області від 15 жовтня 2010 року № 17, а орендар прийняв у платне користування земельну ділянку із земель громадської та житлової забудови державної власності для розташування та обслуговування гаражного кооперативу по вул. Курортна в межах міста Очаків Миколаївської області., загальною площею 0,2426га. Строк дії договору -10 років. Згідно умов використання земельної ділянки, п.13 Договору, - цільове призначення земельної ділянки - 02.02.06. для колективного гаражного будівництва. Умови збереження стану обєкта оренди земельна ділянка повинна використовуватись виключно за цільовим призначенням згідно діючого законодавства. Вказаний договір було зареєстровано у Відділі Держкомзему у місті Очакові Миколаївської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 липня 2011року за № 481030004000027. Його мати, [PERSON] прийшла до [PERSON] та запропонувала йому свою кандидатуру по оформленню землі для гаражного кооперативу. Вони пішли до виконкому [PERSON] міськради та подали заяву від імені членів кооперативу [PERSON], про виділення землі, замовили схему земельної ділянки відділі архітектури, після її виготовлення надали на підпис, в санстанцію, пожежну охорону, та ін. Потім поїхали до міста Миколаєва та виготовили магнітну стрічку, узгодили в охороні памятників, охороні навколишнього середовища, інших організаціях, ці організації дали свої висновки про те, що землю можна дати в оренду під гаражний кооператив "Малахіт", а також дозвіл дав земельний відділ в м. Очакові. Всю цю роботу вони виконали з [PERSON] згідно довіреності виданої їм [PERSON]. Також вони робили самі за свої кошти грошову оцінку цієї землі. Між ним та [PERSON] була домовленість про те, якщо вони виконають цю роботу, то він дасть їм землю для будівництва гаражу розміром 6/4м. Він виконав обіцянку і надав землю. Сам прийшов та виміряв землю, сам прорив траншею під фундамент розміром 70 см. Цей фундамент стояв 2 роки, будівництво не проводилось, така як не було можливості. Після того, як почали будувати гараж, [PERSON] зробила паспорт на металевий гараж але встановити його не представилось можливим, тому що гараж близько стояв, позаду знаходилась земля кооперативу "Мрія", тому виїхати можливо було лише в сторону парку, поставивши гараж в тому місці де він знаходиться в теперішній час . Гараж в той час ще не був побудований, але документи на нього вже були готові, тому Ахметов відміряв землю на 2 гаража, які знаходяться фактично в одному, оскільки металеві гаражі розміром 4/6-стандартного розміру, а інших розмірів не існувало. Гараж ними був побудований за власні кошти, про що свідчить договір - підряду від 25 серпня 2016року, що був укладений з МП "Орбіта" з якого вбачається що МП "Орбіта" виконувало роботу по будівництву гаражу в авто кооперативі «Малахіт», містобудівний розрахунок з ГАП ПП «Південь» з якого вбачається що вони сплатили 1000 грн. В 2015 році позивач вирішив його узаконити і звернувся до міськвиконкому [PERSON] міської ради із заявою, про надання у користування земельної ділянки під уже забудований гараж. Згідно відповіді [PERSON] міськради Миколаївської області від 23.12.2015 року, земельна ділянка що передана в оренду обслуговуючому гаражному кооперативу "Малахіт", для розташування та обслуговування і будівництва кооперативу по вулиці Курортній не передбачає будівництво капітальних гаражів, крім тих, що мали місце бути до створення гаражного кооперативу. Також вказують, що відділ містобудування та архітектури [PERSON] міськради відмовляє у наданні містобудівних умов і обмежень земельної ділянки, підставою являється невідповідність намірів забудови земельної ділянки погодженому генплану забудови гаражного кооперативу «Гаражний кооператив [PERSON]». Пропонують привести у відповідність земельну ділянку до наданих дозвільних документів (рішення виконкому № 13 від 29.01.2013р). 23.02.2017 року вони звернулись до голови гаражного кооперативу [PERSON] із заявою, про надання гаражного паспорту. Але їм було відмовлено. Тому вони вимушені звернутись до суду за захистом порушених прав в теперішній час. Посилаючись на викладене, позивач [PERSON] просив визнати за ним право власності на капітальний гараж розміром 6,0х8,0 м, розташований у гаражному кооперативі "Малахіт" по вулиці Курортній в м.Очакові Миколаївської області. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] підтримали позов у повному обсязі просили про задоволення позову. Позивачка у судовому засідання позов підтримала. В подальшому, під час розгляду справи Під час судового розгляду [PERSON] відмовилася від позову, вказуючи на те, що маючи довіреність, лише представляла інтереси свого сина [PERSON] Судом замінено неналежного відповідача виконком [PERSON] міської ради на належного [PERSON] міську раду. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судовому засіданні позов не визнала. Представник третьої особи гаражного кооперативу "Малахіт" позов не визнала. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2011 року [PERSON] міська рада Миколаївської області передала обслуговуючому кооперативу "Гаражний кооператив "Малахіт" в оренду земельну ділянку із земель громадської та житлової забудови державної власності не наданих у власність чи користування для розташування та обслуговування гаражного кооперативу по вул. Курортній в межах міста Очакова Миколаївської області. В оренду передається земельна ділянка площею 0,2426 га. строком на 10 років (а.с.39). Рішенням зборів членів гаражного кооперативу "Малахіт" від 24 листопада 2012 року, що розташований по вул. Курортній в м.Очакові Миколаївської області, [PERSON] прийнято у члени кооперативу та виділено земельну ділянку під встановлення гаражів (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 13 від 29 січня 2017 року "Про затвердження схеми прив'язки тимчасових споруд металевого гаражу на території обслуговуючого кооперативу "Гаражного кооперативу [PERSON]", затверджено схеми прив'язки встановлення металевого гаражу, розміром 4,00х6,00 на території обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив [PERSON]", в тому числі і [PERSON] Крім цього, зобов'язано замовників, відповідно до затвердженої схеми, виконати вимоги благоустрою прилеглої території, визначеного місця розташування гаражу, улаштувати бетонне замощення перед в'їздом до гаражу та під'їзні шляхи при потребі та прийняти участь в комплексному благоустрої загальної території обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив "Малахіт" (а.с.№ 79). Разом з тим, позивачем побудовано кам'яний капітальний гараж. У 2015 році позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] міської ради щодо отримання Містобудівних умов і обмежень земельної ділянки для будівництва гаражу. Листом від 23 грудня 2015 року № 43 начальником відділу містобудування та архітектури [PERSON] міської ради відмовлено позивачеві у наданні Містобудівних умов і обмежень земельної ділянки для будівництва гаражу, оскільки земельна ділянка, що передана в оренду обслуговуючому гаражному кооперативу "Гаражний кооператив "Малахіт", не передбачає будівництво капітальних гаражів, крім тих, що мали місце бути для створення гаражного кооперативу. Відповідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані\~\~або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні\~\~роботи\~\~чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці першому п. 14 постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Наведена у статті 376 ЦК України правова норма дає підстави для висновку, що під час розгляду справи за позовом власника земельної ділянки про визнання за ним права власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно, встановленню підлягають такі обставини, зокрема: 1) чи є позивач власником (чи іншим володільцем) земельної ділянки; 2) чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації;3) чи є законною відмова у такому прийнятті; 4) чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Як визнали у судовому засіданні представники позивача і установлено судом, земельна ділянка, яка розташована під збудованим гаражем по вул.Курортній в м.Очакові Миколаївської області, не передавалась відповідачем позивачу у встановленому законом порядку у власність чи користування ні до початку будівництва спірного гаража, ні під уже збудований гараж. Представник позивача [PERSON] [PERSON] визнала, що до подання цього позову до суду, вони не зверталися до міської ради з питання надання [PERSON] у власність чи на іншому правовому титулі земельної ділянки під уже збудований спірний гараж. Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 09 лютого 2014 року № 294 основними завданнями даної Інспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду і відповідно до покладених на неї завдань вона, в тому числі, приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об'єкта до експлуатації та повертає такі декларації). Позивач визнав, що поряд з тим, що він не набув право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій знаходиться об'єкт самочинного будівництва збудований ним раніше, він також не звертався до компетентного державного органу, а саме до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в [PERSON] міської ради з питання прийняття забудови до експлуатації. Крім того, всупереч положенням статей 10, 60 ЦПК України позивачем не надано доказів проведення технічного обстеження об'єкта самочинного будівництва з висновками про те, чи було дотримано при будівництві спірного гаражу будівельні норми та правила, чи можлива його безпечна та надійна експлуатація, відсутні висновки щодо відповідності місця розташування об'єкта вимогам державних будівельних норм, що не дає суду можливості оцінити чи є порушення будівельних норм та правила, та чи є вони істотними. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Позивач [PERSON] не надав до суду жодних доказів про те, що він у встановленому законом порядку звертався до компетентного органу з питань прийняття самовільних споруд до експлуатації, та в матеріалах відсутня відмова компетентного органу з цього приводу. Позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом\~\~також не враховано, що суд, здійснюючи правосуддя, не може перебирати\~\~на себе повноваження органу, до компетенції якого віднесено прийняття відповідного рішення та складення відповідного документа. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи положення норм ст.\~\~376 ЦК України, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON]\~та про відмову в їх задоволенні в повному обсязі. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] відмовилася від позову, вказуючи на те, що лише представляла інтереси свого сина [PERSON] за довіреністю. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Заява позивачки [PERSON] про відмову від позову підлягає задоволенню, оскільки остання скористалася своїм правом подачі до суду такої заяви, і її задоволення не порушує нічиїх прав та законних інтересів. Враховуючи викладене, справа в частині позову [PERSON] підлягає закриттю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed