Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просить: визнати його батьком [PERSON], [INFO]; внести зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON], складеного Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а саме в графі «Відомості про батька» записати батьком та вказати відомості про батька - [PERSON], [INFO], громадянин України, який проживає - [ADDRESS]., а також в графі «відомості про дитину», змінити прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]», змінити ім'я дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]» та по батькові дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]»; видати йому повторне свідоцтво про народження дитини із внесеними змінами; встановити місце проживання дитини народженої [INFO] від матері - [PERSON] за місце проживання батька [PERSON]; стягнути з відповідачки на його користь 826,80 грн. судового збору та 12500 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 2009 року він разом зі [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, внаслідок яких у них [INFO] народився син. Дитина народилася поза закладом охорони здоров'я - вдома. Мати дитини [PERSON] [INFO] померла. Він [PERSON], вважає себе батьком дитини і хоче зареєструвати сина на своє прізвище та ім"я "[PERSON]" і в графі «батько» зазначити [PERSON], а в графі «мати» - [PERSON]. Основним доказом його батьківства є висновок ДНК -центру Asper Biotech, результати якого засвідчують, що він з ймовірністю 99,99932483 % - є батьком дитини. У медичній довідці ДМДЛ №145 від 23.06.2016 року зазначено по -батькові дитини - «[PERSON]». 09.08.2016 року за заявою відповідача Дрогобицьким міським відділом РАЦСу було проведено державну реєстрацію народження дитини [PERSON], про що складено відповідний запис №461 та видано свідоцтво про народження [NUMBER]. В графі «батько» зазначено громадянина [PERSON]. Як батько дитини він систематично відвідує хлопчика у лікувальному закладі, піклується про нього забезпечує його усім необхідним. Має намір виховувати свого сина особисто, у цьому йому буде допомагати його мати - [PERSON]. Він з мамою проживає у квартирі [ADDRESS], квартира трьохкімнатна, з площею 75,5 кв.м., з прекрасними житловими умовами. Отже його син буде забезпечений належними умовами проживання та отримуватиме належну опіку та батьківську любов. Зазначає, що мати покійної дружини - [PERSON], яка проживає у м. Тернополі, має намір забрати дитину до себе, позбавити хлопчика батька і оформити свідоцтво про народження дитини без батька. Вказане підтверджується тим, що на ім»я відповідача було видано висновок про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, який є підставою для реєстрації народження дитини в органах РАЦС. Вважає, що бабця його сина переслідує мету отримання матеріальної допомоги на дитину та інших пільг матеріального характеру. Матеріально побутові умови [PERSON] значно гірші, ніж його. З огляду на те, що він є єдиним батьком дитини, вважає за необхідне встановлення місця проживання дитини з ним. Позивач та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали. Пояснення дали, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позову не визнали через безпідставність, заявивши клопотання про призначення генетичної експертизи, яку не оплатили. Після відновлення провадження на розгляд справи не з'явилися. Враховуючи те, що такі були належним чином повідомлені про розгляд справи, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради Яким І.С. з приводу задоволення позову не заперечив, враховуючи інтереси дитини просив такий задовольнити . Представник третьої особи дитячого відділення ДМДЛ після відновлення провадження не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без їх участі, відносно вирішення позову покладаються на думку суду. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, що учасниками судового процесу не оспорюється. За висновком №10 від 17.06.2016року встановлено народження дитини від [PERSON] [INFO], хлопчика, - вдома (а.с.11). Відповідно до довідки №18 ДМДЛ від 15.06.2016 року [PERSON] хлопчик [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в Дрогобицькій дитячій міській лікарні з [INFO] (а.с.9). 09.08.2016 року Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було видано свідоцтво про народження [NUMBER] [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] ( запис вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу) та [PERSON] (а.с.24). 12.06.2016 року [PERSON], [INFO], який народився в с. Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, було видано свідоцтво таїнств хрещення та миропомазання у храмі св. Василя Великого п. Рихтичі. Дані про батька відсутні (а.с.72). Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у преамбулі постанови Пленуму № 8 від30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об'єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» , питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК , згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Однак відповідачка ухилилась від проведення такої. Натомість позивачем при зверненні до суду подано звіт по тесту на батьківство ID 180557 від 14.06.2016 року ASPER BIOTECH ( Республіка Естонія), де зазначено, що висновок результату тесту ДНК показали, що батьківство не виключено з імовірністю 99,99932383, батько [PERSON] є біологічним батьком дитини (а.с.6-7). При цьому суд бере до уваги, що такий позивачем зроблено поза межами судового процесу. Відповідно до положень ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки відповідач ухилилася від оплати судової молекулярно-генетичної експертизи, на підставі ст. 146 ЦПК України, суд вважає за можливе визнати факт батьківства [PERSON] по відношенню до дитини . Разом з тим, враховуючи, що позивач перебував в фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] з 2009 року, вважає дитину [PERSON]. сином, піклується про нього, то його слід визнати батьком відносно останнього. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, задоволення позову та визнання в судовому порядку батьківства є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних змін до актового запису про народження дитини та видачі нового свідоцтва. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При цьому суд вважає, що саме батько має можливість створити для дитини кращі умови для повного та гармонійного розвитку сина. Враховуючи, що такий проживає разом з матір'ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS], загальною площею 75,7 кв.м., житловою 52,30 кв.м., яка належить їм на праві спільної сумісної власності (а.с. 5, 8 - свідоцтво про право власності на квартиру від 25.01.1995 року, виданого квартирно - експлуатаційною частини; довідка Франківської райдержадміністрації відділу житлового господарства ЛКП «Львівський ліхтар» від 16.06.20016 року №1856). Також бере до уваги, характеристику ТОВ «РЕС СЕРВІС» від 17.06.2016 року, згідно якої [PERSON] працює у ТОВ « РЕС СЕРВІС» на посаді продавця -консультанта з 03.01.2016 року по даний час. Протягом зазначеного періоду зарекомендував себе ініціативним, наполегливим, відповідальним працівником. Сумлінно виконує свої посадові обов'язки (а.с.52). на диспансерному обліку не перебуває ( а.с. 56- довідка №3547 від 17.08.2016 року ОКЗ ЛОР «Львівського обласного державного клінічного наркологічного диспансеру). На підставі проведеного клінічно-анамнестичного обстеження та експериментально-психологічного дослідження комісія прийшла до висновку, що на час огляду психотичних розладів та ознак захворювання на анорексію не виявлено у [PERSON].( а.с. 57 - довідка від 08.09.2016 р. №161/01-25 КЗ « Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня). Згідно довідки серії ВЬЛ №0170124ГУН України у Львівській області [PERSON], станом на 30.06.2016 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має в розшуку не перебуває (а.с.55). Разом з тим, позивач є власником інвестиційного рахунку в брокерській компанії Х-trаd (а.с.75 -77- угода про довірче управління від 21.02.2015 року) Суд також виходить з того, що відповідач має можливість брати участь у вихованні дитини, так як для неї перешкод у спілкуванні та вихованні дитини позивач не чинить. Також суд бере до уваги, що права відповідача не порушені і з будь-якими вимогами щодо зміни місця проживання дитини чи усунення перешкод у спілкуванні відповідачка в установленому порядку не заявляла. Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави задоволення позову про визначення місця проживання дитини з батьком, на спростування яких будь яких доказів відповідачем надано не було. При цьому суд виходить з того, що має можливість забезпечити належне утримання, виховання і розвиток. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 12 500,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно приписів ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що позивач уклав договір про надання юридичних послуг з фізичною особою - підприємцем [PERSON], який діє на підставі виписки з ЄДРПОУ від 29.06.2016 року, зокрема з формою діяльності у сфері права. Згідно умов зазначеного Договору позивач сплатив за надані послуги 12 500 грн., що підтверджується, меморіальним ордером № @2 PL853396 від 12.07.2016 року до Договору про надання правової, квитанцією про оплату та актом приймання -передачі виконання робіт. Згідно роз'яснень наведених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". У п. 48 вищевказаної Постанови зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу у розмірі 12 500 грн. не надав жодного розрахунку. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено на 2016 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень (момент написання позовної заяви, участь у судових засідань). Судом встановлено, що представник позивача [PERSON] склав позовну заяву від 03.08.2016 року, яка налічує три сторінки (а.с.2-3); заяву про зміну предмету позову та уточнення позовних вимог на двох сторінках від 15.08.2016 року(а.с.23); заяву про забезпечення позову на двох сторінках (а.с.27); заяву про уточнення позовних вимог від 18.11.2016 року на двох сторінках, суд допускає, що на таку представник у сукупності затратив 7 годин часу. З огляду на положення ст. ст. 203, 901, 903 ЦК України, Правила адвокатської етики, проаналізувавши суть зобов»язання, що виникло між сторонами згідно з договором; перевіривши відповідність суті такого зобов»язання положенням укладеного договору та фактично вчиненим діям; фактори, які повинні братися сторонами договору, який повинен узгоджуватись зі змістом ст. 12 та 56 ЦПК України, встановлений у сумі 12500 грн. розумно обґрунтованим для виплати з урахуванням обсягу, строків, результату дій останнього в інтересах позивачки, суд вважати не може, тому стягненню з відповідача в користь позивача, як гонорару підлягають = 5282,62 грн. (1399 грн./100% х 40% = 559,60 грн. х 7 год. (складання позовної заяви) = 3917,20 грн.), а за участь у судових засідань 16.08.2016 року ( 1 год. 14 хв.) та 09.09.2016 року ( 59 хв.); 18.11.2016 року ( 2 хв.) та 06.12.2016 року (29 хв.) -, що вбачається з журналу судових засідань, тобто (2 год. 44 хв. х 1399 грн./100% х 40%= грн.), що становить 1365,42 грн). Що стосується затрати на підготовку та подання скарги в Дрогобицьку прокуратуру, підготовка заяви до служби у справах дітей; підготовка та подання заяви у міліцію про вчинення злочину, то такі суд не приймає до уваги в контексті співвідношення з даною справою та відповідного підтвердження. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5282,62 грн. грн. та 826,80 грн. Разом з тим, за змістом ст. 154 ЦПК України слід скасувати заходи забезпечення позову встановлені ухвалою від 01.07.2016 року.

Outcome: partial