Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

30.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 98-019П від 27.03.1998 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] на Одеській універсальній біржі "Витязь". При цьому позивач посилається на те, що вказаний договір було укладено між відповідачем та матір'ю позивача, яка 13.06.2015 року померла. Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу № 98-019ІІ від 27.03.1998 року було виконано сторонами. Однак, у зв'язку із протиріччям правових норм, позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилася, повідомлялася належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Одеської універсальної біржі "Витязь" до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27.03.1998 року між [PERSON], яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, на Одеській універсальній біржі "Витязь" було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98-019ІІ, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] /а.с. 6-7/. Право власності на вказану квартиру зареєстровано 08.06.1998 року за [PERSON] за № 522-стр.161-кн.217 пр. /а.с. 7 зворот/. Судом досліджено копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] /а.с. 10-11/. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин міни було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З свідоцтва про народження позивача [PERSON] /до шлюбу [PERSON]/ І.Л. вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 17/. 13.06.2015 року у віці 76 років померла мати позивача [PERSON], актовий запис № 6428, що слідує із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 415771, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с. 9/. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернулася до суду із вказаними вимогами у зв'язку із необхідністю оформлення своїх спадкових прав після смерті 13.06.2015 року матері [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved