Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

21 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. На обґрунтування вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Батько дитини ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини, не сплачує аліменти на її утримання з часу постановлення рішення про таке, з донькою не зустрічається, не цікавиться її життям і здоров"ям. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснила, що шлюб з відповідачем розірвали у 2006 році, він виїхав на постійне проживання до батьків у Снігурівському районі. Аліменти на утримання їхньої доньки, про стягнення яких було постановлено судове рішення у квітні 2006 року, він жодного разу не сплатив. З дитиною не спілкується, не відвідує її і не телефонує, з днем народження та святами не вітає. На її звернення щодо виконання батьківських обов"язків у 2008 році надіслав заяву про відмову від батьківства. Відповідач, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи публікацією газетного оголошення 01 жовтня 2015 року, до суду не з'явився, про причини неявки не сповістив і заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. У відповідності до ст.224 ЦПК України, за погодження позивачки, суд розглянув справу заочним порядком. Представники міської служби у справах дітей Хмельницького міськвиконкому, органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації проти задоволення позовних вимог не заперечували. Лук"яненко Н.Л. вказала, що батько дитини не повідомляв службу у справах дітей про перешкоджання його участі у житті та вихованні доньки з боку позивачки. Луцкіна Н.А. підтримала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується записами у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER], виданого ВРАЦС Хмельницького міського управління юстиції за актовим записом в книзі записів актів громадянського стану про народження №1506 від 08 липня 2004 року (а.с.4). Дитина проживає з матір"ю та перебуває на її утриманні. Про таке суду представлено довідку ЖКК "Будівельник" м.Хмельницький за №1214 від 30.07.2015 року і акт обстеження умов проживання, проведеного 03 вересня 2015 року спеціалістами відділу опіки та піклування служби у справах дітей Хмельницької міської ради. З наведеного вбачається, що мамою створені всі умови для проживання і виховання дівчинки. Позивачка ствердила, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. У порядку ст.165 СК України вона звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. Між сторонами мають місце правовідносини щодо захисту інтересів неповнолітньої дитини, що регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 4 ст.155 СК України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України встановлюється, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з копії виконавчого листа, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 21 квітня 2006 року, а також довідки ВДВС Снігурівського РУЮ від 04.08.2015 року, відповідач зобов"язаний до сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], 2004 року народження у розмірі 1/4 частки доходу щомісячно до повноліття дитини. Від сплати аліментів [PERSON] ухиляється, дані про виплати відсутні, загальна сума заборгованості станом на 31 липня 2015 року складає 47568,57грн. (а.с.8,11). В силу ч.3 ст.155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Позивачка натомість надала суду заяву [PERSON], датовану 17.01.2008 року про його відмову від дитини, біологічним батьком якої він є, а також від її матеріального утримання і виховання. Підпис [PERSON] на заяві засвідчено секретарем виконавчого комітету Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району (а.с.10). За місцем проживання відповідач характеризується незадовільно. У характеристиці від виконкому Олександрівської сільської ради Снігурівського району вказано, що він ніде не працює, матеріально незабезпечений. Проживає за рахунок тимчасових періодичних заробітків. Власного житла не має, проживає зі співмешканкою у будинку родичів. Зловживає спиртними напоями (а.с.6,7,15). Заслухана судом, відповідно до положень ст.12 ч.1І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) та ст.171 СК України, малолітня [PERSON] вказала, що проживає з мамою. Зі своїм батьком не знайома, той ніколи до неї не приїздив, телефоном також не спілкується, не вітає. Згідно висновку органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації №45 від 19 серпня 2015 року, прийнятого з посиланням на досліджені судом докази, визнано доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Як зазначається принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, малолітня дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч зазначеного та вимог ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року відповідач покинув доньку та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, не спілкується з дитиною, не надає допомоги утримання, будь-якої участі у вихованні не приймає, батьківської турботи та уваги не виявляє, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, здоров'я, навчання. Згідно з п.15 постанови Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. При цьому, суд за з'ясування обставин справи, враховуючи що поведінка відповідача по ухиленню від виховання дитини щодо не надання будь-якого виду утримання, самоусунення від забезпечення фізичного та духовного розвитку, взагалі від спілкування, є винною і [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками, визнає, що позбавлення його батьківських прав є засобом захисту прав дитини, позовні вимоги знайшли своє обґрунтування і підлягають задоволенню. В силу ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини до її повноліття, який визначено ст.180 СК України. Способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду про стягнення аліментів - ч.3 ст.181 СК України. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 квітня 2006 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно. Строк пред"явлення рішення до виконання - до повноліття дитини. У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат по сплаті судового збору при подачі позовної заяви, які підтверджено документально (а.с.1).

Outcome: approved