Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії", в якому просив зобов'язати відповідача видати позивачеві готівкою з карткового рахунку [NUMBER] відповідно до Договору від 21 березня 2012 року № 1-24 DDTN щодо обслуговування на умовах пакет продуктів та послуг "Універсальний" в рамках Договору щодо банківського обслуговування, одноразовою операцією через касу готівкою у валюті рахунку суму коштів у розмірі 700 000,00 доларів США з Поточного (мультивалютного) Рахунку [NUMBER]. Пізніше позовні вимоги було зменшено, а саме позивач просив суд зобов'язати відповідача здійснити ті самі дії на суму коштів 685 000,00 доларів США. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 21 березня 2012 року між ним та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено Договір №1-24DDТN щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг "Універсальний" в рамках Договору щодо банківського обслуговування. Відповідно до Розділу 2 Договору Банком, зокрема, було відкрито позивачеві Поточний (мультивалютний) Рахунок [NUMBER], на якому обліковується належна позивачеві сума коштів у розмірі 685 000 грн., яку Банк відмовився видати у одноразово повному обсязі посилаючись на постанову Правління НБУ № 540 від 29 серпня 2014 року "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України", якою обмежено видачу грошових коштів в іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. в добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, зважаючи на ту обставину, що Банк у своїх діях керувався постановою Правління НБУ № 540 від 29 серпня 2014 року "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України", якою обмежено видачу грошових коштів в іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. в добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і це вбачається з матеріалів справи, що 21 березня 2012 року між нею та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено Договір №1-24DDТN щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг "Універсальний" в рамках Договору щодо банківського обслуговування, за умовами якого Банк зобов'язався надати позивачеві комплекс послуг, що включені до пакету продуктів і послуг "Універсальний", умови якого погоджені сторонами у даному Договорі, згідно з відповідними підрозділами, пунктами та/або підпунктами Умов банківського обслуговування фізичних осіб АТ "Сбербанк Росії", затверджених Наказом Голови Правління № 37 від 16 січня 2012 року (з усіма змінами та доповненнями, що відбулись протягом дії цього Договору), або Умов, що затверджені на заміну вищезазначеним. Відповідно до Розділу 2 Договору Банком, зокрема, було відкрито позивачеві Поточний (мультивалютний) Рахунок [NUMBER] та надалі Банк зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування на умовах, передбачених цим Договором та відповідними підрозділами, пунктами та/або підпунктами Умов. Яке вбачається із виписки по особовому рахунку [NUMBER] станом на 29 жовтня 2014 року залишок становить 702 284,72 доларів США. Згідно з п. 1.3.1.4 Підрозділу 1 "Порядок відкриття, обслуговування та закриття Поточних рахунків у національній та іноземній валюті" Розділу 2 "Послуги Банку" Банк зобов'язується здійснювати, зокрема, видачу Клієнту готівкових коштів відповідно до Законодавства, Внутрішніх правил Банку та цих Умов. Листом від 16 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся з проханням видати належні йому грошові кошти сумі 700 000 доларів США, проте Банк відмовив, посилаючись на Постанову Правління НБУ № 540 від 29 серпня 2014 року "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України", якою обмежено видачу грошових коштів в іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. в добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів, у відповідності до ст. 2 ЗУ "Про банки та банківську діяльність". У відповідності до ст. 7 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. За змістом ч. 1 ст. 1068 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Сторонами договору банківського рахунку є банк або інша фінансова установа та клієнт. У відповідності до ст. 2 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Національний банк виконує такі функції: встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна; здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі, що регламентовано ст. 7 ЗУ "Про Національний банк України". Право Національного банку України, використовуючи адміністративний метод банківського регулювання, встановлювати заборону та обмеження щодо вчинення банківськими установами певних дій (операцій) закріплено у Законі України "Про банки та банківську діяльність". Так, згідно ч. 1 ст. 66 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" передбачено, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України шляхом встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків. При цьому законодавство України не обмежує право Національного Банку України здійснювати банківське регулювання виключно шляхом прийняття нормативно-правових актів відповідно до ст. 56 Закону України "Про Національний банк України". Варто зазначити, що Постанова № 540 наразі втратила чинність, та діє Постанова № 758, п.п. 9 п. 6 якої містить аналогічні тимчасові обмеження у діяльності банків. Таким чином, дія Постанови № 758, та відповідно - Постанови № 540, спрямована виключно на регулювання діяльності банків (юридичних осіб), визначених цими Постановами, шляхом встановлення певних тимчасових обмежень в їх діяльності. Вказане регулювання здійснювалось в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 2 ст. 1068 ЦК України). Як регламентовано ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, чинним законодавством прямо передбачено, що банк повинен забезпечити клієнту можливість безперешкодно розпоряджатись коштами на його рахунку. Укладення договору банківського рахунку здійснюється відповідно до умов, погоджених сторонами, а також положень Цивільного кодексу України. Варто зазначити, що відмова у видачі коштів порушує права позивача, регламентовані, у тому числі, ст. 41 Конституції України. Більше того, згідно вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" нормативно-правові акти НБУ, у тому числі постанови Правління Національного банку, не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що дії банку та є такими, що порушують право позивача вільно розпоряджатися грошовими коштами. Як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 23 грудня 2014 року офіційний курс гривні до долару США становить: 1 дол. США = 15,85 грн. Таким чином, 685 000 доларів США (сума коштів на рахунку) * 15,85 грн. = 10 857 250 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved