Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON], [INFO], її призначити опікуном дитини та стягувати на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/3 частки її заробітку. В обґрунтування позову, [PERSON] вказала, що відповідач, починаючи з 2010 року умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дочки [PERSON], [INFO]. Мати дівчинки померла [INFO]. Вихованням дитини займається позивачка. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, через публікацію оголошення у пресі. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом зі згоди позивачки, відповідно до статті 224 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 4, 8). Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 5). Вихованням [PERSON] займається позивачка, яка доводиться їй бабусею. Дитина проживає у її сім'ї ( а.с. 6, 26). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судомбатьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до частин першої-третьої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктами 15, 16, 18 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини доводиться довідкою з МК ВЖРЕП № 7, з якої вбачається, що [PERSON] проживає у бабусі (а.с. 6); характеристикою з ДНЗ № 27, відповідно до якої вихованням [PERSON] повністю займається бабуся, батько жодного разу не відвідував навчальний заклад ( а.с. 26). Допитана у якості свідка позивачка суду показала, що відповідач з її дочкою не проживав з 2010 року, не надавав матеріальної допомоги не виховував її, не цікавився її станом здоров'я, взагалі не навідувався до дитини, та не спілкувався з нею. Місце проживання дитини відповідачеві відоме. Це за життя її дочка намагалася розшукати відповідача, з яким вона до смерті перебувала в шлюбі, однак такі пошуки виявилися марними. Після смерті дочки вона також намагалася розшукати відповідача, у зв'язку з чим зверталася до поліції, однак їй відмовляли у оголошення його в розшук. Свідок [PERSON] суду показав, що він чоловік позивачки та дідусь дівчинки. Відповідач не цікавиться своєю дочкою приблизно з 2010 року. Він жодного разу до неї не навідувався. Фактично він та позивачка виховують дитину. Відповідач знає де проживає його дитина, оскільки він там проживав якийсь час. З відповідей Бердичівського ВП вбачається, що встановити місця перебування [PERSON] не представилось можливим ( а.с. 23-25). Згідно повідомлення Бердичівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, відомості про реєстрацію смерті [PERSON] відсутні. Таким чином, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дочки [PERSON], такі дії виникли зі свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тобто з його винної поведінки, - [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо [PERSON]. Відповідно до частини третьої статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання, орган опіки та піклування - виконком Бердичівської міської ради вважає за доцільне призначити опікуном дитини її бабусю [PERSON]. Враховуючи відсутність протипоказань щодо призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON], суд вважає за необхідне призначити позивачку опікуном дитини. Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( частина перша статті 184 СК України). Оскільки відомості про регулярний заробіток відповідача до позову не додано, суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку, як просить позивачка. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до статті 182 СК України враховує майновий стан дитини, яка залишилася без батьківського піклування, відсутність відомостей: про наявність у відповідача на утриманні інших осіб, про наявність проблем зі здоров'ям, тому стягує 500 гривень аліментів, що буде відповідати інтересам дитини, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню її витрати по сплаті судового збору в 551,20 грн. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якої позивачка звільнена при зверненні з цим позовом до суду у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial