Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач в липні 2015 року звернувся до суду із позовом до відповідача, посилаючись на те, що 30.06.2006 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №08.3/42/06-НВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 53600,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних в іноземній валюті, 24,0 % річних - в гривнях за користування кредитом на строк з 30.06.2006 року по 29.06.2031 р. 26.06.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "ДельтаБанк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Кредитпромбанк" передає (відступає) АТ "ДельтаБанк" права вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами, внаслідок чого АТ "ДельтаБанк" змінює ПАТ "Кредитпромбанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях , а внаслідок передачі від ПАТ "Кредитпромбанк" до АТ "ДельтаБанк" прав вимоги до боржників, до АТ "ДельтаБанк" переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 12/42/101/06-НВ від 30.06.2006 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м. житловою площею 29,1 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23.06.2006 року приватним нотаріусом ХМНО, [PERSON], за р. № 1411, право власності на яке зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11052629 від 26.06.2006 р., реєстраційний номер № 10878740. Неналежне виконання взятих на себе зобовязань відповідачем призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 13.07.2015 р. складає 825988,26 грн. В зв'язку з чим позивач просив суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 825988,26 грн., за договором про надання споживчого кредиту ухвалити рішення про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м. житловою площею 29,1 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23.06.2006 року приватним нотаріусом ХМНО, [PERSON], за р. № 1411, право власності на яке зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11052629 від 26.06.2006 р., реєстраційний номер № 10878740 шляхом визнання права власності на нього за ПАТ "ДельтаБанк" (код ЄДРПОУ 34047020). Визнати за ПАТ "ДельтаБанк" (код ЄДРПОУ 34047020) право власності на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м. житловою площею 29,1 кв.м. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 30.06.2006 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №08.3/42/06-НВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 53600,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних в іноземній валюті, 24,0 % річних - в гривнях за користування кредитом на строк з 30.06.2006 року по 29.06.2031 р. 26.06.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "ДельтаБанк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Кредитпромбанк" передає (відступає) АТ "ДельтаБанк" права вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами, внаслідок чого АТ "ДельтаБанк" змінює ПАТ "Кредитпромбанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях , а внаслідок передачі від ПАТ "Кредитпромбанк" до АТ "ДельтаБанк" прав вимоги до боржників, до АТ "ДельтаБанк" переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 12/42/101/06-НВ від 30.06.2006 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м. житловою площею 29,1 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23.06.2006 року приватним нотаріусом ХМНО, [PERSON], за р. № 1411, право власності на яке зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11052629 від 26.06.2006 р., реєстраційний номер № 10878740. Неналежне виконання взятих на себе зобовязань відповідачем призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 13.07.2015 р. складає 825988,26 грн., з якої 734185,96 грн. - тіло кредиту, 80312,73 грн. - відсотки, 10258,55 грн. - пеня, сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу - 395,11 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 835,91 грн. Позивачем було надіслано Відповідачу вимогу терміново сплатити заборгованість. Зазначену вимогу адресатами отримано, проте будь-яких дій, направлених на виконання договірних зобовязань Іпотекодавцем не здійснено. На підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України та вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Таким чином, позивач, як новий кредитор та новий іпотекодержатель має право вимагати виконання зобовязання на свою користь та в рахунок виконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки. За законом та договором іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і за рішенням суду. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Оскільки Іпотекодавець [PERSON] не виконав своїх обов'язків перед позивачем належним чином, останній вправі висунути до нього вимоги про відновлення свого порушеного права. Кредитор вправі розпочати процедуру звернення стягнення на заставлене майно вже за наявності самого факту невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання. Однак, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» (ЄДРПОУ: 34047020) права власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS]. В той час коли, відповідно до ч.1 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. При цьому відповідно до ст. 37 вказаного закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. 4.3.3 Іпотечного договору № 13/42/І01/06-НВ від 30.06.2006 року звернення стягнення на майно здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержавтель набуває право від свого імені продати майно або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку визначеному Законом України "Про іпотеку". Положення цього пункту є застреженням про задоволення вимог іпотекодержавтеля і мають силу договору про задоволення вимог. Відповідно до п. 4.4 у випадку, коли виконання пункту 4.3 цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержавтель має право здійснити звернення стягнення на майно іншими способом, передбаченим чинним законодавством України, в т.ч. на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених правдо суду. Відповідно до п.38 ППВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Враховуючи те, що у вказаний позивачем спосіб, визнання права власності можливе лише шляхом укладання окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, а саме про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання або наявність відповідного застереження в договорі є самостійними підставами для реєстрації права власності, відповідно законом не передбачено судового способу захисту порушеного права визначеного позивачем, в той час як сторони не позбавлені права укладати вказаний договір або позивач за наявності відповідного застереження в договорі іпотеки не позбавлений можливості реєстрації права власності, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги, оскільки витікають за наслідком задоволення первісних. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed