Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останньої на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12 126,65 грн. та судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного кредитного договору від 11.04.2012 року між ним та відповідачем, остання своїх договірних зобов'язань належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибула. В письмовій заяві до суду проти задоволення позову заперечила. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11.04.2012 року відповідач звернулась до банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Цього ж дня між сторонами було укладено кредитний договір, який складається із заяви кредитора, Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до даного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 7-33) Відповідач своєчасно не повернула ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору. З розрахунку заборгованості видно, що загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором станом на 31.10.2016 року становить 12 126,65 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом - 3 570,55 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6 202,45 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1 300 грн., та штрафи - 1 053,65 грн. (500 грн. - фіксована частина, 553,65 грн. - процентна складова), (а.с.4-5). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підтверджуються належними доказами. Щодо стягнення штрафу, то суд приходить до наступного висновку. У правовій позиції у справі №6-2003 цс15 від 21.10.2015 року Верховний Суд України роз`яснив, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що задоволення вимоги Банку щодо стягнення сум пені, виключає існування законної можливості прийняття рішення про стягнення одночасно й штрафу. Відтак, в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial