Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] - [INFO] та стягнення аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 дитиназареєстрована відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане виконавчим комітетом Руднянської сільської ради, Броварського району, Київської області актовий запис № 27. Відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації 04.12.2018 було отримано повідомлення від Калитянської селищної ради про малолітню дитину - [PERSON] , який проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Хлопчик потребує медичного обстеження та лікування, а матір малолітнього не усвідомлює необхідності надання дитині необхідної медичної допомоги. З метою перевірки вищезазначеної інформації 04.12.2018, за адресою проживання родини, було здійснено виїзд у складі: начальника ССДС Броварської райдержадміністрації Хромець С.М. , ст. інспектора ЮПСП Броварського ВП ГУНП Мироненко Т.М., представника органу опіки і піклування Калитянської селищної ради Шульца В.С., представника Заворицького НВК Біндер О.В. Інформація про загрозу життю та здоров`ю дитини та необхідність її госпіталізації підтвердилась. В ході розмови з [PERSON] стало відомо, що дитина давно має проблеми зі здоров`ям, але на консультацію та обстеження в заклад охорони здоров`я вона не зверталась. Класний керівник [PERSON] - [PERSON] повідомила що, [PERSON] , належним чином догляд за дитиною не здійснює, дитина часто ходить до школи в брудних речах, пізно повертається додому після навчання та наголосила, що хлопчик давно має проблему зі здоров`ям, про що неодноразово повідомляли [PERSON] , але проблему вирішено не було. Відповідно ст. 170 Сімейного кодексу України, п. 8 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 на підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації від 06.12.2018 №1012 "Про невідкладне відібрання дитини у батьків", з метою соціально-правового захисту дитини, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю, було невідкладно відібрано малолітнього [PERSON] . Хлопчик був доставлений в Центр "Дитяча лікарня" комунальногонекомерційного підприємства "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня" Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, для проведення медичного обстеження та надання необхідної медичної допомоги. 14 грудня 2018 дитина була направлена Центром "Дитяча лікарня" КНП "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня" БРР КО та БМР КО, на додаткове медичне обстеження з діагнозом доліхосігма, до комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна дитяча лікарня" для додаткового обстеження. 17 грудня 2018, згідно Витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 11766/1940, дитина має діагноз при виписці: вроджена вада товстого кишечника, доліхосігма, доліхоколон. Хронічний дистальний колостаз. Хронічний коліт. Дисфункція жовчного міхура. Гострий біля вушний лімфаденіт справа. Хлопчику проведене консервативне лікування хронічних хвороб в стаціонарному відділенні КЗ КОР "Київська обласна дитяча лікарня". 18 грудня 2018 до служби в справах дітей та сім`ї звернулась громадянка [PERSON] , [INFO] , з заявою про тимчасове влаштування в свою сім`ю свого онука - [PERSON] , у зв`язку з тим, що на даний час дитина залишилася без батьківського піклування. Наказом служби у справах дітей та сім`ї Броварської райдержадміністрації від 18.12.2018 № 216/01-14 малолітнього [PERSON] , було влаштовано в сім`ю громадянки [PERSON] 28 листопада 2018 року Броварським районним центром соціальних служб сім`ї, дітей та молоді зроблено оцінку потреб сім`ї [PERSON] . За результатами оцінювання потреб сім`ї [PERSON] з`ясовано, що в родині [PERSON] наявні складні життєві обставини. 3грудня 2018 року наказом служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації № 204/01-14, [PERSON] , взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Комісією з питань захисту прав дитини Броварської районної державної адміністрації 15.01.2019 розглянуто та вивчено документи щодо доцільності відібрання без позбавлення батьківських прав у [PERSON] , малолітнього сина - [PERSON] . Органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, прийнято висновок від 23.01.2019 № 157/01-21 про доцільність відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача Турченюк А . М. підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити. Пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви. Зазначила, що відповідач часто відвідує сина у дитячому закладі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, суду пояснила, що вона дійсно на сьогодні не може утримувати сина, оскільки житла не має, влаштуватися на роботу не може, так як має проблеми зі здоров`ям. Представник третьої особи Закревська Ю.В. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Суд вислухавши представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, встановивши відповідні обставини та виниклі правовідносини, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження [PERSON] , виданого виконкомом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області 07 червня 2013 року, серії [NUMBER] . (а.с. 10) Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 дитиназареєстрована відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане виконавчим комітетом Руднянської сільської ради, Броварського району, Київської області актовий запис № 27. (а.с. 11-12) Батько дитини [PERSON] помер [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 13) Відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 28) 04 грудня 2018 року за адресою проживання родини, було здійснено виїзд у складі: начальника ССДС Броварської райдержадміністрації Хромець С.М. , ст. інспектора ЮПСП Броварського ВП ГУНП Мироненко Т.М., представника органу опіки і піклування Калитянської селищної ради Шульца В.С., представника Заворицького НВК Біндер О.В. Інформація про загрозу життю та здоров`ю дитини та необхідність її госпіталізації підтвердилась, про що складений акт від 04 грудня 2018 року про негайне відібрання дитини у батьків. (а.с.18- 19) 18 грудня 2018 року до служби в справах дітей та сім`ї звернулась громадянка [PERSON] , [INFO] , з заявою про тимчасове влаштування в свою сім`ю свого онука - [PERSON] , у зв`язку з тим, що на даний час дитина залишилася без батьківського піклування. Наказом служби у справах дітей та сім`ї Броварської райдержадміністрації від 18.12.2018 № 216/01-14 малолітнього [PERSON] , влаштовано в сім`ю громадянки [PERSON] (а.с. 20-21) 28 листопада 2018 року Броварським районним центром соціальних служб сім`ї, дітей та молоді зроблено оцінку потреб сім`ї [PERSON] . За результатами оцінювання потреб сім`ї [PERSON] з`ясовано, що в родині [PERSON] наявні складні життєві обставини. (а.с. 14-17) Комісією з питань захисту прав дитини Броварської районної державної адміністрації 15.01.2019 розглянуто та вивчено документи щодо доцільності відібрання без позбавлення батьківських прав у [PERSON] , малолітнього сина - [PERSON] . Органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, прийнято висновок від 23.01.2019 № 157/01-21 про доцільність відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення батьківських прав. (а.с. 22-23) Частиною 1 ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва ( п. 2-5 ч. 1). Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" у п. 16 роз"яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 2 ст. 170 СК України встановлено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. При цьому слід зазначити, що у випадках, встановлених у частині другій статті 170 СК України, суд повинен при розгляді позову органу опіки або прокурора про відібрання дитини, перевірити законність та обґрунтованість такого відібрання, адже дитина вже відібрана. Аналізуючи наявні в матеріалах справи та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що дійсно умови проживання [PERSON] були небезпечними для його життя та здоров`я, мати не працює, в судовому засіданні не надані відповідні докази працевлаштування, у зв`язку з неналежним доглядом дитина потребувала медичного лікування. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції, держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину ( ст. 19 Конвенції про права дитини). За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України , регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. При цьому відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню оскільки є обґрунтованими та законними, послідовними та логічними і саме головне не суперечать інтересам малолітнього [PERSON] , а навпаки сприятимуть його безпечному вихованню, навчанню та життю. Відповідно до ст. 9 вищенаведеної Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям достатній рівень життя та несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved