Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

У позовній заяві позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.07.2011. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила) і Тарифами Банку, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Такий договір за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунка і кредитного договору. Таким чином відповідач підтвердив, що ознайомлений з названими документами і вони були надані йому у письмовій формі. Позивач також вказав, що розміщені на сайті банку Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку є публічною офертою, за якою банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг. Вступаючи у правовідносини, сторони керувалися нормами про договір приєднання. Приєднання відповідача до угоди і дію договору підтверджує також факт користування відповідачем картковим рахунком, використання кредитних коштів та періодичне погашення заборгованості. Умови та Правила передбачають можливість зміни кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку, списання коштів з рахунку клієнта за іншими договорами при настанні строку платежів, односторонню зміну банком цих Умов та Правил. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку і встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 13000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак своїх зобов`язань належним чином не виконував. Відтак, станом на 20.09.2020 утворилася заборгованість у сумі 23728,59 грн, з яких: 16799,52 грн заборгованість за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту), 1150,14 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно зі ст. 625 ЦК, 5778,93 грн пеня. На підставі наведеного, позивач просив стягнути на його користь вказані суми з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві вказав, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача, та у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. З огляду на положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, ураховуючи, що він скористався своїми процесуальними правами. Відповідач до суду повторно не з`явився, 26.10.2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Оглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] звернувся до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (яке в подальшому перейменовано на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») за наданням банківських послуг, підписав 13.07.2011 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В анкеті-заяві вказано, що відповідач бажає оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка "Універсальна". У цьому документі зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також зазначено про те, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Ці обставини підтверджуються даними копій анкети-заяви і паспорта на ім`я [PERSON] , що надані позивачем. 16.09.2011 банк видав відповідачу кредитну картку зі строком дії до 07/15, 15.02.2015 зі строком дії до 02/19, 03.07.2015 02/19, 12.03.2019 11/22. Ці обставини підтверджуються даними довідки АТ КБ «Приватбанк» про видачу кредитних карток. З моменту старту карткового рахунку кредитний ліміт збільшувався: до 13000 грн станом на 16.05.2018, та був зменшений до 0 грн станом на 05.10.2018. Таке підтверджується даними довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, що оформлена на ім`я [PERSON] . Надані позивачем витяги з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача. 16.09.2011 сторони письмово узгодили основні умови кредитування (для кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»), а саме: - тип кредитної лінії: відновлювальна; - пільговий період (нарахування відсотків за ставкою 0,01 % річних): до 55 днів; - базова відсоткова ставка: 2,5 %; - розмір та спосіб нарахування пені за прострочення за кредитом; - штраф за прострочення більш ніж на 120 днів: 500 грн + 5 % від суми позову; - процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування: 3,75\~%. Узгодження основних умов кредитування підтверджується даними Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", що підписана позичальником. Крім того, 12.03.2019 позичальник ознайомився з Витягом з Тарифів про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, про що свідчить його підпис на копії вказаного витягу. Факт користування відповідачем кредитною карткою і здійснення витрат кредитних коштів підтверджується випискою про деталі операцій за рахунком за договором з [PERSON] станом на 22.09.2020. Статус позивача як юридичної особи та отримання банківської ліцензії підтверджується наданими позивачем копіями довідки про включення до ЄДРПОУ, банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу зі статуту Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами § 1-2 Глави 16, Глави 52, § 1, 2 Глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів» (які діяли на момент підписання анкети-заяви [PERSON] ). Позивач стверджував, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] уклав з позивачем змішаний договір, що містить умови договору банківського рахунку і кредитного договору. Також стверджував, що таким чином відповідач приєднався до викладених банком у публічній оферті умов договору і сторони узгодили умови кредитування. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержання письмової форми має наслідком його нікчемність (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою (частина 1 статті 546 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до\~статті 9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (що\~був чинний\~на момент\~підписання анкети-заяви\~відповідачем),\~кредитодавець розміщує\~на своєму\~офіційному веб-сайті\~інформацію,\~необхідну для\~отримання споживчого\~кредиту споживачем.\~Така інформація\~повинна містити\~наявні та\~можливі схеми\~кредитування у\~кредитодавця.\~Споживач перед\~укладенням договору\~про споживчий\~кредит має\~самостійно ознайомитися\~з такою\~інформацією для\~прийняття усвідомленого\~рішення. До\~укладення договору\~про споживчий\~кредит кредитодавець\~надає споживачу\~інформацію,\~необхідну для\~порівняння різних\~пропозицій кредитодавця\~з метою\~прийняття ним\~обґрунтованого рішення\~про укладення\~відповідного договору,\~в тому\~числі з\~урахуванням обрання\~певного типу\~кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про\~електронну комерцію")\~із зазначенням\~дати надання\~такої інформації\~та терміну\~її актуальності.\~У такому\~разі кредитодавець\~визнається таким,\~що виконав\~вимоги щодо\~надання споживачу\~інформації до\~укладення договору\~про споживчий\~кредит згідно\~з частиною\~третьою цієї\~статті. Інформація,\~що надається\~кредитодавцем споживачу,\~зазначена у\~частині другій\~цієї статті,\~має містити\~відомості про: 1)\~найменування та\~місцезнаходження кредитодавця\~та його\~структурного підрозділу,\~через який\~надається споживчий\~кредит,\~реквізити ліцензії\~та/або\~свідоцтва про\~внесення кредитодавця\~до Державного\~реєстру банків\~чи Державного\~реєстру фінансових\~установ; 2)\~тип кредиту\~(кредит,\~кредитна лінія,\~кредитування рахунку\~тощо); 3)\~суму кредиту,\~строк кредитування,\~мету отримання\~та спосіб\~надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5)\~види забезпечення\~за кредитом,\~необхідність проведення\~оцінки предмета\~забезпечення за\~кредитом та\~про те,\~за чий\~рахунок така\~оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Надавши споживачу для ознайомлення Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", позивач виконав вказані вище вимоги щодо надання інформації споживачу. Отже, умови кредитування між сторонами, щодо розміру процентної ставки за користування кредитним коштами, пені та штрафів вважаються узгодженими. Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У цьому випадку умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив позивач АТ КБ «Приватбанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц), яка набула характеру усталеної судової практики. Такі ж висновки Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду повторив і в постанові від 09.11.2020 у справі № 369/7143/15-ц. Про актуальність і незмінність такої судової практики зазначено Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в ухвалі про відмову у відкритті касаційного провадження від 26.10.2020 у справі № 325/422/20, спір у якій стосувався стягнення заборгованості за кредитом за аналогічних обставин і у якій суд першої інстанції, ухваливши заочне рішення, залишене без змін апеляційним судом, врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у справі № 342/180/17-ц. Згідно з частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач просив стягнути з відповідача, крім фактично використаного тіла кредиту (суми, отриманої в борг), заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК в сумі 1150,14 грн, пеню 5778,93 грн. Для визначення конкретних умов договору позивач посилався на долучені до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" як невід`ємні частини кредитного договору. На Довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" є підпис відповідача про ознайомлення з цими умовами кредитування. В анкеті-заяві від 13.07.2011 зазначено, що відповідач звернувся за отриманням кредитних послуг кредитка "Універсальна". Однак, розмір кредитного ліміту не вказано, відсутні умови договору про строки повернення коштів. Водночас, здійснення витрат з кредитного рахунка підтверджується даними виписки за рахунком. Отже, суд вважає, що [PERSON] узгодив з АТ КБ «Приватбанк» умови щодо отримання кредиту, розміру відсотків за користування кредитом, нарахування пені та штрафів. Судом встановлено, що відповідач здійснював витрати грошових коштів в межах кредитного ліміту, тому зобов`язаний повернути фактично витрачені кошти, виходячи з такого. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом\~частини 1\~статті 1049\~ЦК України\~(норми\~про договір\~позики застосовуються\~до кредитних\~правовідносин в\~силу частини\~2\~статті 1054\~ЦК України)\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Витрачені позичальником кошти в межах кредитного ліміту становлять тіло кредиту. Здійснюючи розрахунки тіла кредиту позивач використовує дві розрахункові величини: «поточне тіло» і «прострочене тіло», які у сумі становлять «тіло кредиту». Як вказав позивач у позовній заяві, прострочене тіло кредиту це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Згідно з наданим банком розрахунком кредитної заборгованості, станом на 20.09.2020 заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) становить 16799,52 грн. На обґрунтування підстав для стягнення з відповідача процентів за прострочений кредит у сумі 1150,14 грн позивач посилався на частину 2 статті 625 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовуючи норми частини 2 статті 625 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами у цій справі, суд враховує сталу практику Верховного Суду щодо застосування цієї статті, зокрема, висновки, наведені у таких постановах Верховного Суду. Частина 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, забезпечує права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Велика Палата\~Верховного Суду\~неодноразово у\~своїх постановах\~вказувала на\~те,\~що цивільне\~законодавство передбачає\~як випадки,\~коли боржник\~правомірно користується\~наданими йому\~коштами та\~має право\~не сплачувати\~кредитору свій\~борг протягом\~певного узгодженого\~часу,\~так і\~випадки,\~коли боржник\~повинен сплатити\~борг кредитору,\~однак не\~сплачує коштів,\~користуючись ними\~протягом певного\~строку неправомірно.\~Наслідки прострочення\~грошового зобов`язання\~(коли\~боржник повинен\~сплатити грошові\~кошти,\~але неправомірно\~не сплачує\~їх)\~також урегульовані\~законодавством. У випадках,\~коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625\~цього Кодексу (пункти 6.22, 6.24 постанови Великої Палати Верховного суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16). З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач під час розрахунку відсотків за порушення зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, використав ставку 86,4 %, оскільки така ставка була узгоджена між сторонами. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою\~(штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до положень частин 1, 2 ст.\~614\~ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Ураховуючи те, що відповідач [PERSON] у порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконував узяті на себе зобов`язання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення пені 5778,93 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Отже, позов АТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача 16799,52 грн заборгованості за тілом кредиту та 1150,14 грн відсотки, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пеню у розмірі 5778,93 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved