Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], згідно якої просила: - стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 3000,00 гривень щомісячно на утримання [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду і до 03.05.2035 року. -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1000,00 гривень щомісячно на утримання дружини починаючи з дня звернення до суду, з 17.11.2017 року і до 03.05.2020 року. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Станом на сьогодні позивач та відповідач разом не проживають. Позивач зазначила, що дитина знаходиться на її утриманні, проживає, також, за її адресою, вона не працює, має мінливий дохід. Відповідач своїх обовязків з виховання дитини не виконує, проте має задовільний стан здоровя і отримує дохід високого рівня, оскільки працює моряком та постійно перебуває в рейсах, інших утриманців у нього немає, отже має можливість сплачувати аліменти. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ЖД № 521085 від 521085, виданого Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 178. Як встановлено судом, станом на сьогодні позивач та відповідач разом не проживають. Дитина знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею. [PERSON] у своєму позові зазначила, що вона не працює, має мінливий дохід. Відповідач своїх обовязків з виховання дитини не виконує, проте має задовільний стан здоровя і отримує дохід високого рівня, оскільки працює моряком та постійно перебуває в рейсах, інших утриманців у нього немає, отже має можливість сплачувати аліменти. Відповідно до довідки від 16.04.2018 року, виданої Державною податковою інспекцією в Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року [PERSON] З наданої довідки вбачається, що в 2016 року відповідач отримував заробітну плату в ТОВ «Академія спорту». Починаючи з 2017 року відсутня інформація про доходи [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2018 року 1492,00 гривень, з 1 липня 1559,00 гривень, з 1 грудня 1626,00 гривень. Позивач у своєму позові просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, посилаючись на те, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки він є моряком та отримує стабільний високий дохід, має задовільний стан здоровя, інших утриманців у нього немає, проте жодного доказу на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано. Враховуюче викладене суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об'єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на вищевикладене, суд, враховуючи матеріальне становище позивача, а також те, що [PERSON] потребує постійного догляду, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивача в сумі 1 000,00 (одна тисяча) грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial