Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, треті особи без самостійних вимог - ПАТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком», ПАТ «Банк Форум» в особі Закарпатської філії (відділення) ПАТ «Банк Форум» про визнання права власності на автомобіль марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER], колір - чорний та звільнення цього автомобіля з-під арешту. Позов мотивує тим, що 28 березня 2006 року він придбав у відповідача по справі - [PERSON] автомобіль марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER], колір - чорний, який перебуває на обліку в Закарпатському ОРЕВ 05.03.2002 року. З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль, він передав [PERSON] 20000,00 грн., а відповідачем [PERSON] була написана на його ім'я розписка про отримання 20000,00 грн. за проданий автомобіль. На підтвердження придбання транспортного засобу, [PERSON] видав на його ім'я довіреність №351 на керування та розпорядження автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом 28 березня 2006 року, якою уповноважив позивача бути своїм представником з питань пов'язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації (керування) та продажу належного [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію /Технічного паспорту/ ТЗ серії [NUMBER], виданого Закарпатським ОРЕВ 05.03.2002 року, автомобіля марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER], колір - чорний. Позивач вказує, що 28 березня 2006 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі- продажу автомобіля без нотаріального посвідчення, оскільки вони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Вказує на те, що він безперешкодно користувався автомобілем як своєю власністю, за власні кошти займається його поточним ремонтом. В зв'язку з відсутністю коштів у відповідача, транспортний засіб не був знятий з обліку та перереєстрований. Однак, влітку 2014 року під час зупинки на дорозі працівниками ДАІ дізнався, що 05.10.2012 року на автомобіль головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все майно належне [PERSON] на підставі відкритих виконавчих проваджень. З посиланням на вище викладені обставини, а також на норми ст.ст. 220,328,334,391,392,629,655 ЦК України, з врахуванням уточнених позовних вимог позивач остаточно просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на автомобіль марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER], колір - чорний та зобов'язати МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції зняти арешт накладений державним виконавцем з автомобіля та розшук відповідно до постанови ВП № 32593514 від 05.11.2012р. з автомобіля марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER], колір - чорний. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що між позивачем та [PERSON] 28 березня 2006 року був укладений договір купівлі - продажу автомобіля марки BMW, реєстраційний номер - [NUMBER]. На виконання умов договору [PERSON] передав позивачу автомобіль, а позивач передав йому грошові кошти за даний автомобіль в сумі 20000,00 грн., що підтверджується розпискою. Крім того вказав на те, що постановою державного виконавця від 05.10.2012 року було накладено арешт на майно належне [PERSON] при примусовому виконанні судового наказу № 712/6631 , в якому стягувачем є ПАТ "Укртелеком". Проте, сума заборгованості в межах даного виконавчого провадження погашена, внаслідок чого державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.10.2014 року. Крім того, постановою державного виконавця від 05.11.2012 року в межах виконавчого провадження з примусового виконання вимоги УПФУ в Ужгородському районі № Ф 036 від 20.04.2012 р. було оголошено розшук та затримання належного відповідачу [PERSON] майна, зокрема транспортного засобу марки BMW, реєстраційний номер - [NUMBER]. Проте, під час судового розгляду справи наявний борг в межах даного виконавчого провадження в сумі 2957,51 гривня був погашений, на підтвердження чого надав квитанцію про сплату боргу. Представник відповідача МВ ДВС Ужгородського МРУЮ в судовому засіданні не заперечив проти встановлених обставин справи та не заперечив проти задоволення позову. Зокрема пояснив, що сума заборгованості в межах виконавчого провадження з примусовому виконання судового наказу № 712/6631 , в якому стягувачем є ПАТ "Укртелеком", а боржником - [PERSON] погашена, внаслідок чого ним винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.10.2014 року. Крім того, під час судового розгляду була також погашена заборгованість в межах виконавчого провадження з примусового виконання вимоги УПФУ в Ужгородському районі № Ф 036 від 20.04.2012 р. в сумі 2957,51 гривня. Разом з тим, 09.12.2014 року ним була винесена постанова про накладення арешту на все майно належне [PERSON] в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2п-4209/09. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надіслав на адресу суду заяву у якій визнав позов та просив розглянути справу без його участі. Представники третіх осіб в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане Закарпатським ОРЕВ 05.03.2002 року автомобіль марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER], колір - чорний, належить [PERSON]. /а.с. 9/ В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу, згідно умов якого [PERSON] придбав у [PERSON] належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого Закарпатським ОРЕВ 05.03.2002 року, автомобіль марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER], колір - чорний, за 20 000 гривень. /а.с. 5/ В судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2006 року року [PERSON] на ім'я позивача [PERSON] надав довіреність посвідчену приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу - [PERSON] за №351 на управління та розпорядження автомобілем марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER], колір - чорний, належного [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію /Технічного паспорту/ ТЗ серії [NUMBER], виданого Закарпатським ОРЕВ 05.03.2002 року, з правом продажу, страхування, обміну, здачі в оренду і.т. В межах строку даної довіреності позивачу надано право зняти транспортний засіб з обліку /а.с.6/ Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] було передано майно у вигляді автомобіля, а він передав йому грошові кошти за даний автомобіль, що підтверджується розпискою. Згідно з розпискою від 28.03.2006 року (а.с.10) оригінал якої досліджено в судовому засіданні, [PERSON] отримав від [PERSON] 20000,00 грн. за проданий автомобіль марки BMW, модель 520 І, 1992 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер - [NUMBER]. Представник позивача в судовому засіданні ствердив, що з причин відсутності коштів на зняття з обліку транспортного засобу та взяття його на облік, сторони оформили довіреність. Судом встановлено, що на вищевказаний автомобіль накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження № 33808491 від 05.10.2012 року та оголошено розшук майна боржника на підставі постанови про розшук майна боржника в межах виконавчого провадження № 32593514 від 05.11.2012 року з примусового виконання вимоги УПФУ в Ужгородському районі № Ф 036 від 20.04.2012 р. Відповідно до постанови головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 20.10.2014 року виконавче провадження з примусовому виконання судового наказу № 712/6631 , в якому стягувачем є ПАТ "Укртелеком", а боржником - [PERSON] - закінчено та знято арешт з усього рухомого та нерухомого майна [PERSON] накладеного постановою від 05.10.2012 року ВП №33808491 у зв'язку з фактичним повним виконання рішення згідно із виконавчим документом. Судом встановлено, що 09.10. 2014 року відповідачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок МВ ДВС Ужгородського МРУЮ з метою погашення заборгованості суму в розмірі 3765 грн.39 коп. зокрема, за виконавчим провадженням з примусового виконання вимоги УПФУ в Ужгородському районі № Ф 036 від 20.04.2012 р., дані обставини сторонами визнані в судовому засіданні та стверджується квитанцією від 09.10.2014 року приєднаною до матеріалів справи. /а.с. 27/ Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 09.12.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно [PERSON] та заборонено здійснювати його відчуження, тобто арешт накладено під час судового розгляду даної справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст.627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищезазначені положення чинного законодавства, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, визнання відповідачами позовних вимог , суд приходить до висновку, що утонені позовні вимоги про визнання права власності та звільнення майна з -під арешту є обгрунтованими і такими що підлягають до задоволення, оскільки обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved