Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Перший"(далі по тексту - ПАТ "Банк Перший") про стягнення грошових коштів та відсотків за користування кредитними коштами. В процесі розгляду справи ПАТ "Банк Перший" було замінено на його правонаступника Публічне акціонерне товариство "БГ Банк" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "БГ Банк") та залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.09.2013 між позивачем та ПАТ "Банк Перший" було укладено Договір банківського вкладу №ДФ-054522 (далі по тексту - Договір), відповідно до п. 1.2. якого позивач передала ПАТ "Банк Перший" грошові кошти у розмірі 200000,00 грн. терміном на 368 днів до 30.09.2014 з виплатою 20,75% річних. Проте, після спливу зазначеного в Договорі строку зберігання коштів ПАТ "Банк Перший" грошові кошти та відсотки за користування коштами не повернув. Позивач зверталась до ПАТ "Банк Перший" з вимогою про повернення коштів, однак така залишилась проігнорованою. З урахуванням викладеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 200000,00 грн. та 41500,00 грн. відсотків за користування кредитними коштами. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача Завойко Д.І. заперечив з приводу задоволення позовних вимог, просив відмовити. В судовому засіданні зазначив, що позивач є вкладником та має право звернутися за отриманням гарантованої суми відшкодування за вкладом, будь-яке примусове стягнення грошових коштів з відповідача законом забороняється. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав через канцелярію суду письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заперечує з приводу задоволення позову, просить відмовити в повному обсязі. В своїх письмових поясненнях зазначає, що задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості, що передбачена ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VІ від 23.02.2012 (далі по тексту - ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). На виконання ст. 27 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивача включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначеною сумою у розмірі 200000,00 грн. Орієнтовно виплати почнуться з 06.03.2015. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003р. (далі по тексту - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК Українипередбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 27.09.2013 між позивачем та ПАТ "Банк Перший" було укладено Договір банківського вкладу №ДФ-054522 (а.с. 5). Відповідно до п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Вкладник передав, а Банк прийняв для зберігання грошові кошти у національній валюті України (Гривня), що надійшли від Вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] у Публічному акціонерному товаристві "Банк Перший", Код банку 320995, (надалі - Рахунок), в розмірі, що дорівнює сумі, зафіксованій в документі, який видається Банком Вкладнику на підтвердження внесення останнім коштів, на строк - 368 днів, з 27 вересня 2013р. до 30 вересня 2014р. Зі змісту п. 1.2. Договору вбачається, що в день укладання Договору Вкладник передав, а Банк прийняв на Рахунок грошові кошти у розмірі 200000,00 доларів. Згідно п. 2.1. Договору, Банк щоденно нараховує Вкладникові проценти на суму Вкладу в розмірі - 20,75% річних. Пунктом 2.3. Договору передбачено, що Банк нараховує Проценти щоденно на суму Вкладу. Відповідно до п. 2.5. Договору, Банк нараховує та сплачує Проценти у валюті Вкладу. Згідно п. 3.1.1. Договору Банк зобов'язаний з урахуванням положень цього Договору після закінчення Строку Вкладу (або на першу вимогу Вкладника) повернути Вклад (або його частину) Вкладнику в порядку, визначеному цим Договором та законодавством України. Пунктом 3.1.2. Договору передбачено, що Банк зобов'язаний в строки, в розмірі та порядку, що визначені умовами цього Договору нараховувати та сплачувати Проценти Вкладнику. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся 28.10.2014 до відповідача із письмовою заявою про повернення коштів (а.с. 8), однак, така була залишена без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Як вбачається зі змісту ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. В своїх запереченням представник відповідача посилається на необґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2014 №131 розпочато процедуру виведення ПАТ "БГ Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Крім того, відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 26.02.2015 №134 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БГ Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.02.2015 №43 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БГ Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БГ Банк". Однак, суд не може погодитися з такими твердженнями представника відповідача, з огляду на наступне. Так, Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2014 №131 розпочато процедуру виведення ПАТ "БГ Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 26.02.2015 №134 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БГ Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.02.2015 №43 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БГ Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БГ Банк". Разом з тим, слід зазначити те, що строк дії вкладу закінчився до введення тимчасової адміністрації, та, у відповідності до п. 3.1. Договору, Банк зобов'язаний був виплатити позивачу грошові кошти у термін виплати Вкладу (30.09.2014). Крім того, ще до введення тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ Банк" [PERSON] зверталася з письмовою вимогою про повернення їй грошових коштів. Таким чином, порушення зобов'язання ПАТ "БГ Банк" відбулося до введення тимчасової адміністрації. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Зі змісту ст. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення суми вкладу та відсотків за Договором №ДФ-054522 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З огляду на те, що п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору, та враховуючи норми п. 2 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, судовий збір у розмірі 2415,00 грн. слід стягнути з державного бюджету на користь [PERSON]

Outcome: approved