Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (РОНКПП [NUMBER]) грошові кошти в розмірі 12800 гривень 00 копійок; стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень 00 копійок та сплаченого судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про завдаток при купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 5.1. Договору відповідач отримав від позивача 12800,00 грн. як завдаток та підтвердження виконання прийнятих сторонами зобов'язань і намірів. Позивач вважає, що даний договір є нікчемним у зв'язку із тим, що він не посвідчений нотаріально. Поряд із цим, попередній або основний договір купівлі-продажу квартири, який би за змістом та формою відповідав законодавству, між сторонами укладено не було, з огляду на що кошти в розмірі 12800.00 грн. є авансовим платежем, та оскільки відповідач відмовляється від його добровільного повернення, вказані кошти підлягають стягненню в судовому порядку. Зазначає, що завдаток як спосіб забезпечення виконання основного зобов'язання не може існувати самостійно без останнього, що обумовлено його правовою природою. Позивач зазначає, що основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було, а отже і спосіб забезпечення виконання основного зобов'язання у формі завдатку існувати не може. Таким чином, передані позивачем кошти не можуть вважатися завдатком у розумінні приписів цивільного законодавства, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв'язку із не укладенням договору купівлі-продажу, незалежно від того з чиєї вини договір не був укладений. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу зазначає, що 27 грудня 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «КС партнерс» укладено договір № 2712/16 про надання юридичних послуг щодо складення позовної заяви про стягнення грошової суми в розмірі 12800,00 грн. згідно договору про завдаток при купівлі-продажу нерухомості від 19 квітня 2016 року. Згідно умов Договору, позивач (замовник) перерахував на банківський рахунок виконавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «КС партнерс», грошові кошти в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією. За наслідками виконання умов Договору, його сторонами 29 грудня 2016 року було підписано акт здачі-прийняття наданих послуг, відповідно до якого виконавець написав позовну заяву про стягнення грошової суми в розмірі 12800,00 грн. згідно договору про завдаток при купівлі-продажу нерухомості від 19 квітня 2016 року. Виконавець витратив на надання юридичних послуг (правової допомоги) 5 годин часу з розрахунку 400.00 (чотириста) гривень за 1 (одну) годину роботи, що загалом склало 2000,00 грн. (5 годин х 400 грн. = 2000 грн.). Зазначена обставина підтверджується актом здачі-прийняття наданих послуг від 29 грудня 2016 року. Вважає, що за таких обставин наявні правові підстави для здійснення відповідачем відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Маслов С.С. в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, в судовому засіданні наголосив на тому, що передані позивачем кошти не можуть вважатися завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв'язку із не укладенням договору купівлі-продажу, незалежно від того з чиєї вини договір не був укладений; наполягав на стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат на надання правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, надала суду письмові заперечення, згідно яких зазначила, що не визнає позовні вимоги [PERSON] у зв'язку з тим, що вони є незаконними та необґрунтованими, порушують її законні права та інтереси, і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В силу складного матеріального положення, яке склалося у неї після отримання в спадок після смерті її матері 2-х кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] вона змушена була в терміновому порядку виставити її на продаж. З цією метою, у першій половині квітня 2016 року, вона уклала з Агентством нерухомості «Квартал» угоду про надання їй інформаційних послуг щодо продажу квартири, та підготовки ним необхідних документів для здійснення правочину з купівлі-продажу квартири. Через деякий час Агентство нерухомості «Квартал» повідомило їй, що є покупець - [PERSON], яка оглянула квартиру і виявила бажання її купити. 19 квітня 2016 року вона разом з ріелтером [PERSON] та [PERSON] зі своїм ріелтером (прізвище їй не відоме) зустрілися в нотаріальній конторі приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіної Р.Є., де нею були надані [PERSON], а також іншим присутнім особам, правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] заявила про те, що вона бажає придбати квартиру. Відповідач назвала їй приблизну вартість квартири у розмірі еквівалентній 6300 доларів США, після чого, за її участю, участю [PERSON], її ріелтора, ріелтора Агентства нерухомості «Квартал» [PERSON], з метою забезпечення зобов'язань, як її так і [PERSON] по подальшому укладенню Договору купівлі-продажу квартири, і відповідальності у разі відмови від його укладення або укладення угоди з третіми особами, було обговорене питання про підписання між нею та [PERSON] Договору про завдаток, про його зміст та розмір завдатку. [PERSON] заявила, що ці умови вона сприймає як належні, і її подальші дії будуть направлені на укладення договору купівлі-продажу квартири. Виходячи з положення ст. 627 ЦК України, з ч. 1 ст. 547 ЦК України у письмовій формі між відповідачем та [PERSON] був укладений Договір про завдаток, за яким [PERSON] прийняла на себе зобов'язання купити квартиру [ADDRESS] у термін до 25 травня 2016 року. У підтвердження виконання свого зобов'язання і гарантії того, що до названої дати вона купить у неї квартиру, [PERSON] передала їй завдаток у розмірі 12800 грн. 00 коп. При підписані Договору завдатку, [PERSON] було роз'яснено, що Договір завдатку визначає, що грошові кошти у розмірі 12800 грн. 00 коп. які передаються, є гарантією укладення між нею та [PERSON] Договору купівлі-продажу квартири у подальшому, у термін до 25 травня 2016 року. [PERSON] ознайомилася з п.6.1 Договору завдатку, за яким передбачено її відповідальність, як покупця, що у разі ухилення її від виконання зобов'язань за Договором задатку, завдаток їй не повертається. Як вона, так і [PERSON] поставили свої підписи під Договором завдатку про те, що вони попереджені про кримінальну відповідальність за шахрайство (п. 6.3 Договору). Питання щодо укладення попереднього або основного договору купівлі-продажу квартири між нею та [PERSON] не обговорювалося. За п. 7.4 Договору завдатку передбачено, що підписаний нею та [PERSON] Договір завдатку є обов'язковим для виконання. Згідно з Договором завдатку, вона до 25 травня 2016 року виконала всі зобов'язання за Договором, у тому числі вивезла з квартири всі меблі, предмети побуту та повністю звільнила її до підписання договору купівлі-продажу із [PERSON] Водночас, вона отримавши довідку про комунальну заборгованість по квартирі, погасила її у повному обсязі, відкликала своє оголошення про продаж квартири. Тобто, своєчасно та якісно виконала свої зобов'язання і вчинила всі дії направлені на виконання умов укладеного Договору завдатку. Однак, напередодні обумовленої нею та [PERSON] дати 25.05.2016 року, так і після, ніяких дій, які б свідчили про те, що [PERSON] має намір придбати її квартиру не було, що свідчить про те, що вона умисно ухилилася від взятих на себе зобов'язань за Договором завдатку. На протязі двох тижнів після 25 травня 2016 року, вона та ріелтер [PERSON] у телефонному режимі вимагали від [PERSON] виконати зобов'язання, терміново укласти з нею Договір купівлі-продажу квартири, на що остання не реагувала. З вини [PERSON], яка ухилилася від виконання зобов'язань за Договором завдатку вона втратила потенційних покупців, змушена була по-новому розпочати процедуру продажу квартири іншим особам, провела оплату за послуги ріелтору [PERSON], понесла значні матеріальні втрати. Так в результаті невиконання [PERSON] зобов'язань за Договором завдатку, вона понесла зокрема матеріальні втрати у розмірі еквівалентних 250 доларів США, які вона за угодою виплатила Агентству нерухомості «Квартал» 19 квітня 2016 року. Відповідач була змушена одноразово погасити заборгованість у розмірі 964 гри.32 коп. за послуги Тепломережі, та по іншим платежам, без укладення договору реструктуризації. Посилання [PERSON] на те, що підставою для стягнення грошових коштів з неї є нікчемність Договору позики у зв'язку з тим, що він не посвідчений нотаріально, вона вважає безпідставними, оскільки [PERSON] в момент підписання Договору завдатку чітко виразила свою волю на виборі її, як контрагента, на визнання всіх умов такого Договору. Окрім цього, Договір завдатку, як правочин забезпечення виконання зобов'язань, був складений у відповідності з ч. 1 ст. 547 ЦК України у письмовій формі, та підписаний 19.04.2016 року з доброї волі та без наявності будь-яких претензій [PERSON] Вважає за необхідне зазначити, що з 19.04.2016 року, тобто з дня підписання Договору завдатку, і до свого звернення 29.12.2016 року до суду, [PERSON] не зазначила причини, чому вона на протязі більше 7 місяців ухилялася від придбання її квартири, вважає що дії позивача мають ознаки шахрайства. Заперечує проти стягнення з неї на користь [PERSON] понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., так як вона не надала до суду належний розрахунок тому, що на надання їй правової допомоги ТОВ «Юридична фірма «КС партнерс» дійсно було витрачено 5 год. на написання позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судове засідання з'явився, просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, підтримав заперечення відповідача, зазначивши, що грошові кошти [PERSON] отримала від позивача [PERSON] на законних підставах, як вид забезпечення виконання зобов'язання за Договором завдатку, тому вони не підлягають стягненню на користь [PERSON], яка за власною ініціативою відмовилася від укладення договору купівлі-продажу квартири. Представник Третьої особи - Агентство нерухомості "Квартал", в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 квітня 2016 року між [PERSON], яка іменується - "покупець" та [PERSON], яка іменується - "продавець" було укладено договір про завдаток при купівлі-продажу нерухомості, при цьому Агентство нерухомості «Квартал» визначено "виконавцем", що підтверджується копією договору про завдаток при купівлі-продажу нерухомості від 19.04.2016 року (а.с. 4-6). Згідно умов п.1.1 Договору, продавець ([PERSON]) має намір продати, а покупець ([PERSON]) має намір купити в строк та на умовах, встановлених цим Договором, квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], за суму, що еквівалентна 6300,00 доларів США. Сторони домовилися, що продаж квартири продавцем покупцю буде здійснено не пізніше 25.05.2016 року (п. 2.1, 3.1 Договору). Згідно п. 2.2 зазначеного Договору, покупець зобов'язувалася з'явитися для підписання Договору купівлі-продажу у зазначений Виконавцем час та місце, при собі мати паспорт, довідку податкової інспекції про присвоєння ІПН. Відповідно до п. 5.1. Договору, позивач [PERSON] передала, а відповідач [PERSON] отримала від позивача завдаток, що входить у вартість нерухомості у розмірі 12800,00 грн. Відповідно до п. 8.1 зазначеного Договору сторони не вважають даний договір попереднім (ст. 635 ч.4 ЦК України). Як вбачається зі змісту позову, а також встановлено у судовому засіданні, договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості (квартири) до 25.05.2016 року між сторонами не було укладено. Згідно наданих матеріалів справи, позивач [PERSON] 28.12.2016 року звернулася до відповідача із вимогою про повернення їй грошової суми у розмірі 12800,00 грн., яка була отримана в якості авансового платежу згідно договору від 19 квітня 2016 року, що підтверджується копією вимоги, копією опису, копією квитанції (а.с. 7, 8, 9). В контексті викладених відносин, судом встановлено, що спірні правовідносини по справі врегульовані Цивільним кодексом України. Згідно ч.1 ст. 626 ЦПК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частина 2 ст. 570 ЦК України визначає презумпцію авансу, який не виконує забезпечувальної функції, а є лише способом платежу і фактично попередньої оплати, а також підлягає поверненню у випадках невиконання або неналежного виконання договору, або його не укладення. Згідно ч.3 ст. 571 ЦК України, у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Нормами статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.ст.524, 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно зазначених вище вимог закону залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку (як це передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 571) застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем [PERSON], з одної сторони, та позивачем [PERSON] з іншої сторони, було укладено договір про завдаток при купівлі-продажу нерухомості від 19.04.2016 року, вимога закону щодо належного оформлення такого договору, а саме нотаріального його посвідчення, сторонами дотримано не було. Оскільки договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року №6-176цс12. Заперечення надані відповідачем по справі не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не знайшли свого документального підтвердження під час розгляду справи. Відповідачем [PERSON] розмір отриманих грошових коштів не спростовано. Враховуючи викладене,

Outcome: approved