Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2016 року. Факт перебування у шлюбі підтверджується доданим свідоцтвом про шлюб. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 0,0869 га., розташованої по [ADDRESS] , яку призначено для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6521255100:01:001:0164, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №100210 та будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на тій же земельній ділянці, що на даний час підтверджується: Рішенням виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради народних депутатів від 18.09.1992 року за №63 «Про виділення земельної ділянки під будівництво будинку по [ADDRESS] »; Актом передачі земельної ділянки від 20.10.1992 року; Будівельним паспортом земельної ділянки. Позивач зазначила, що вона будучи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] звернулася до Великолепетиської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини та 27.05.2020 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.07.2020 року, яку нотаріус мотивував тим, що спадкодавець не здійснив державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок, а тому у неї на даний час виникла необхідність у судовому порядку визнати право власності на спадкове майно, у зв"язку з чим просить суд визнати за нею [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташований по [ADDRESS] , який складається з: літ. А1 - житловий будинок загальною площею 186,5 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м; літ. а2 - тамбур; літ. а3 - лоджія; №1 - огорожа; №2 - хвіртка; №3 - ворота. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але у позові зазначила, що у зв"язку з оголошеним карантином просить суд провести розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - Великолепетиської селищної ради - Колушкіна Ю.В. у підготовче засідання не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов [PERSON] про визнання права власності визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить суд розглянути справу у її відсутність. Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2016 року [PERSON] помер [INFO] . Судом встановлено, що за життя, [PERSON] , на підставі Рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради народних депутатів від 18.09.1992 року за №63 "Про виділення земельної ділянки під будівництво будинку по [ADDRESS] "; Акту передачі земельної ділянки від 20.10.1992 року та Будівельного паспорту земельної ділянки побудував житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який згідно технічного паспорта складається з: літ. А1 - житловий будинок загальною площею 186,5 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м; літ. а2 - тамбур; літ. а3 - лоджія; №1 - огорожа; №2 - хвіртка; №3 - ворота. Також [PERSON] виготовив технічну документацію на надану йому під будівництво та обслуговування житлового будинку земельну ділянку кадастровий номер 6521255100:01:001:0164, про що йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №100210, але відомості до Державного реєстру речових права про себе, як власника вище вказаного житлового будинку [PERSON] не вніс. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не складав, що підтверджується постановою приватного нотаріуса №413/02-31 від 10.07.2020 року, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, тобто [PERSON] , як спадкоємець першої черги, яка вчасно звернулися до нотаріальної контори отримала право оформити у власність також і житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №413/02-31 від 10.07.2020 року, яку вмотивовано тим, що спадкодавець не здійснив державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із вказаної норми слідує, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавче визначеному порядку. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені нею у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем. Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст.ст. 319, 321, 392, 1217, 1218, 1261 1262, 1268 ЦК України вважає необхідним визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташований по [ADDRESS] , який складається з: літ. А1 - житловий будинок загальною площею 186,5 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м; літ. а2 - тамбур; літ. а3 - лоджія; №1 - огорожа; №2 - хвіртка; №3 - ворота, крім того, представник відповідача позов визнала, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 392, 1217, 1218, 1261, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved