Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник зазначає, що виданий 20 березня 1993 року Тридубською сільською радою народних депутатів на його ім`я Державний акт на право постійного користування землею №00000001, площею 32.5 га, розташовану на території Тридубської сільської ради народних депутатів Кривоозерського району Миколаївської області, для ведення селянських (фермерських) господарств виробництва. Посилаючись на те, що при оформленні правовстановлюючого документу на вказане майно була допущена помилка в написанні його по батькові, а саме замість правильного " [PERSON] " невірно зазначено - " [PERSON] ", заявник просить задовольнити заяву. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. В судове засідання заявник не з`явився, надіслав письмове клопотання, згідно якого просить розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Від заінтересованої особи - Кривоозерська селищна рада Миколаївської області надійшло письмове клопотання з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно даних ім`я Державний акт на право постійного користування землею №00000001, площею 32.5 га, розташовану на території Тридубської сільської ради народних депутатів Кривоозерського району Миколаївської області, для ведення селянських (фермерських) господарств виробництва, виданий Тридубською сільською радою народних депутатів 20 березня 1993 року - зазначений правовстановлюючий документ видано на ім`я - " [PERSON] "(а.с.6-8). Відповідно до даних паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Кривоозерським РС УМВС України в Миколаївській області 31 жовтня 1996 року(а.с.3-4), по батькові заявника значиться як " [PERSON] ", місце його проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 09 січня 1997 року. Згідно даних експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України, виданого 22 червня 2021 року на запит [PERSON] , українські записи імені по батькові [PERSON] і [PERSON] у документах, наданих для експертизи, є ідентичними(а.с.10). Таким чином, вбачається факт допущення описки при оформленні на ім`я заявника вказаного правовстановлюючого документу. Відповідно до положень п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на землю, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам 04 травня 1999 року №43 виправлення до державних актів не допускається. Законом України "Про державний земельний кадастр" з 01 січня 2013 року скасовано видачу державних актів на землю, тому факт належності заявнику Державних актів на право приватної власності на землю встановлюється в судовому порядку. Досліджені судом докази вказують на те, що у Державному акті на право постійного користування землею №00000001, площею 32.5 га, виданого Тридубською сільською радою народних депутатів 20 березня 1993 року, допущена помилка у написанні по батькові власника, а саме - замість правильного " [PERSON] " вказано " [PERSON] ", усунення якого є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи, що співпадає ім`я, по-батькові, прізвище заявника в інших належних йому документах(картка платника податків, видана 13 січня 2004 року, Первомайською ОДПІ МО ДПС (Кривоозерське відділення), перебування зазначеного правовстановлюючого документу у користуванні [PERSON] , даних експертного\~висновку Українського\~бюро лінгвістичних\~експертиз Національної\~академії наук\~України,\~виданого 22\~червня 2021\~року,\~ у суду немає підстав сумніватися в тому, що [PERSON] дійсно належить правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Отже, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником в заяві в обґрунтування своїх вимог, є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу суд здійснює для забезпечення права заявника розпоряджатися належними йому правами. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved