Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позивач мотивує свій позов тим, що він перебував з 06 вересня 2014 року по 16 травня 2016 року у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] і від цього шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейних стосунків відповідач чинить позивачу перешкоди у вихованні сина та спілкуванні з ним, не дозволяє їм зустрічатися. З цього приводу позивач звернувся до служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації Волинської області щодо визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому розпорядженням комісії з питань захисту прав дитини № 271 від 02 серпня 2016 року позивачу було встановлено порядок його побачення та спілкування з сином. Однак відповідач вищевказане рішення виконувала не завжди, а з вересня 2016 року взагалі заборонила позивачу бачитися з сином. Позивач вважає, що він має рівні права і обовязки з відповідачем щодо виховання та утримання дитини, а також спілкування з нею, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просить зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], а також встановити такий порядок його участі у вихованні та спілкуванні із сином: надати йому право відвідувати сина кожного вівторка та четверга з 19.00 год. до 21.00 год. за місцем проживання дитини у присутності матері [PERSON]; починаючи з 01 березня 2017 року надати право забирати сина кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. по 13.00 год., кожної другої та четвертої неділі місяця з 10.00 год. по 13.00 год. за місцем проживання батька без присутності матері з обовязком своєчасного повернення дитини. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2016 року до участі у справі залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації Волинської області. У судове засідання представник представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації Волинської області не зявилася, однак скерувала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо задоволення предявленого позову. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, однак скерувала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги визнає повністю. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує повністю. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 242320, виданого 14 липня 2016 року Горохівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинсьткій області (а.с.9), [PERSON] народився 29 грудня 2014 року, його батьком є [PERSON], матір'ю [PERSON]. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 16 травня 2016 року у цивільній справі № 155/548/16-ц Пр.№ 2/155/442/16, яке набрало законної сили 27 травня 2016 року (а.с.4), стверджується, що [PERSON] та [PERSON] свій шлюб розірвали, після чого остання відновила своє дошлюбне прізвище "Пилипюк". Відповідно до ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Згідно ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Як слідує з розпорядження Горохівської районної державної адміністрації Волинської області № 271 від 02 серпня 2016 року "Про визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини" (а.с.12), позивачу [PERSON], як батькові дитини, було визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], наступним чином: кожних вихідних (субота, неділя з 17.00 до 20.00) батько відвідуватиме дитину за місцем його проживання, зустрічатись з дитиною в присутності матері. Характеристикою на [PERSON], виданою 26 вересня 2016 року Скобелківською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.11), стверджується, що він проживає в [INFO], за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обовязків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Положеннями ст.159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод для спілкування з дитиною є законними і обґрунтованими. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд також вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Таким чином на підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що як позивач, так і відповідач обоє з належним піклуванням та турботою, любов'ю ставляться до спільної дитини. Позивач цікавиться життям і розвитком сина, має на меті приймати активну участь у його вихованні, спілкуватись з ним, а тому суд задовільняє предявлений позов, так як для цього є законні підстави і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Оскільки у поданій до суду заяві позивач відмовився від стягнення у його користь судових витрат, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача у користь позивача судових витрат, понесених позивачем при розгляді справи.

Outcome: approved