Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку, а саме: 6815,83 грн. - 15% річних за користування банком коштами за період з 01.12.2014р. по 11.06.2015р.; 159173,91 грн. - інфляція від загальної суми боргу за період з 01.12.2014р. по 11.06.2015р.; 7549,02 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за цей же період. В обгрунтування позову зазначено, що 30.04.2014р. між нею та відповідачем укладено договір №001-14550-300414 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. На вказаному рахунку знаходились грошові кошти у сумі 100 000 грн. Вказаним договором передбачено обов'язок банку нараховувати проценти за користування грошовими коштами у розмірі 15% річних. Вона користувалась карткою, оплачуючи покупки, банк сплачував відсотки за користування грошовими коштами. Однак, її картку було заблоковано з 01.12.2014р., банк послався на відсутність коштів. Згідно довідки банку, залишок грошових коштів на рахунку позивача станом на 04.03.2015р. склав 85571,53 грн. З березня 2015р. позивач неодноразово зверталась до банку із проханням повернути їй грошові кошти, на що отримала відповідь, що у ПАТ "Дельта банк" введена тимчасова адміністрація та грошові кошти будуть їй виплачені відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". 11.06.2015р. позивачу виплачено 85644,28 грн. Однак, не виплачені 15% річних, борг із врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми боргу. В зв'язку із чим звернулась до суду із вказаним позовом. 14.09.2015р. позивач подала заяву про зміну позовних вимог. Просить суд стягнути раніше вказану у позові суму, та зменшила розмір 3 % річних до 3991,68 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги. Від представника відповідача надійшли заперечення проти позову, згідно яких зазначено, що постановою Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 03.03.2015р. по 02.06.2015р, та продовжено до 02.10.2015р. Посилаючись на вимоги п. п. 1,2, 3,5 ч. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на майно банку, нарахування неустойки, а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку, нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, 11.06.2015р. позивачу виплачені всі кошти, що знаходились на її поточному рахунку. Суд, вислухавши представника позивача, оглянувши письмові докази по справі, вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" був укладений договір №001-14550-300414 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до умов якого банк відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER]. Відповідно до тарифів банку, позивачу нараховувались відсотки на позитивний залишок грошових коштів на рахунку, які зараховувались на поточний рахунок в останній робочий день місяця. Договір діє до повного виконання зобов'язань за договором. Та договір про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування "my DELTA" /а.с. 7, 8/. Як зазначила позивач у позовній заяві, на вказаний поточний рахунок їй було перераховано 100 000 грн. Згідно виписки за операціями по картковому рахунку з 02.03.2015р. по 04.03.2015р., баланс на кінець періоду склав 85571,53 грн. /а.с. 12/. Вказана сума згідно виписки по особовим рахункам сплачена банком [PERSON] 11.06.2015р. /а.с. 75/. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного. Згідно зі ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Згідно зі ст.ст.610,611,623 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Водночас банк згідно з частиною другою статті 1066 ЦК України має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. Постановою правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" із ринку, здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року, та продовжено до 02.10.2015р. включно. На підставі постанови Правління НБУ від 02.10.2015р. №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015р. прийнято рішення №181 про початок здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк". Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. За змістом частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. 6. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Банк виплатив позивачу 11.06.2015р. залишок коштів на її поточному рахунку. Під час дії тимчасової адміністрації, не здійснюється нарахування відсотків, неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. За договорами банківського рахунку виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. За такого, заявлені вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають, інші судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed