Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства [PERSON] "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") про стягнення грошових коштів за депозитним договором, захист прав споживачів. Свої вимоги мотивує тим, що 28 листопада 2013 року між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений договір № SAMDNWFD0070023662400 вклад "Стандарт", за умовами якого, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 51\~844,00 доларів США для розміщення їх на депозитному вкладі, а відповідач в свою чергу зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу у розмірі 6,5 % річних. Вклад оформлювався на строк 366 днів по 28 лютого 2014 року включно. В червні 2016 року позивач звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з письмовою вимогою про повернення йому суми вкладу. Однак листом № 20.1.0.0.0/7-20160622/1582 від 22 червня 2016 року відповідач повідомив, що відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" АР Крим визначено як тимчасову окуповано територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації та встановлено особливий правовий режим на цій території. Вимушене припинення діяльності банку на території АР Крим і м. Севастополя призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилось на окупованій території . Також зазначили, що відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію, як на державу, що здійснює окупацію. З даною відповіддю позивач не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки надання послуг з розміщення вкладів здійснює саме банк, як юридична особа, а не його структурні одиниці. В даному випадку стороною укладеного Договору є ПАТ КБ "ПриватБанк", тому зобов'язання за спірним Договором має виконувати саме відповідач, як юридична особа, а не його філія, яка знаходить в АР Крим. Враховуючи наведені обставини, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги та стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на свою користь в рахунок повернення коштів за договором № SAMDNWFD0070023662400 вклад "Стандарт" від 28 листопада 2013 року суму вкладу з нарахованим відсотками на загальну суму 61\~656,39 доларів США. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.81). Відповідач з позовом ознайомлений, про день та час розгляду справи 16 березня 2017 року представник відповідача був належним чином повідомлений, що підтверджується власноручно написаною ним розпискою (а.с. 72), однак в судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В своїх запереченнях на позов представник відповідача зазначив, що позивачем не надані належні докази, які б підтверджували обґрунтованість його вимог. Також зазначив, договір банківського вкладу був укладений між позивачем та відокремленим структурним підрозділом ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованим у АР Крим. У зв'язку з тимчасовою окупацією АР Крим, позивач не має доступу до свого майна та можливості здійснювати банківську діяльність на території АР Крим. На даний час [PERSON] некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» взяла на себе зобов'язання по виплаті на користь вкладників грошових коштів, які ними були передані на зберігання (а.с. 24-28). Крім того, під час судового засідання 23 січня 2017 року представник відповідача [PERSON] зазначив, що надати для огляду копію спірного договору, або перевірити інформацію про його стан не можливо, оскільки в них немає доступу до документів, які знаходились в сховищах філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим. Враховуючи наведені обставини представник АТ КБ "ПриватБанк" просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, 28 листопада 2013 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений договір № SAMDNWFD0070023662400 вклад "Стандарт". (а.с. 8) Згідно умов спірного Договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 51\~844,00 доларів США для розміщення їх на депозитному вкладі, а відповідач в свою чергу зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу у розмірі 6,5 % річних. Вклад оформлювався на строк 366 днів по 28 лютого 2014 року включно (а.с.8). Мінімальний строк вкладу - 3 місяці. Відповідно до п. 6 договору у разі, якщо після закінчення строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову в продовженні строку, вклад автоматично вважається продовженим на три місяці. Факт внесення позивачем коштів на виконання умов вказаного договору підтверджується копією квитанції від 28 листопада 2013 року, про внесення грошових коштів у розмірі 51\~844,00 доларів США, виданої відділенням № 60 Кримського РУ, що міститься в матеріалах справи (а.с.9). Оригінал квитанції про внесення на рахунок відповідача 28 листопада 2013 року 51\~844 000 дол. США, було оглянуто судом під час судового засідання 23 січня 2017 року. Вказана квитанція містить електронний підпис працівника банку, та відбиток печатки (штампа) (а.с.9) Відповідно до\~ст. 1059 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно із п. 2.1 цього Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3\~ст. 1058 ЦК України, ч. 2\~ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 вищезгаданого Положення). Пункт 10.1 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої\~постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174\~(далі - Інструкції) передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Відповідно до п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Укладення договору банківського вкладу (депозиту) у письмовій формі та факт внесення позивачем коштів на рахунок, зазначений у договорі, підтверджено оригіналом договору, який був також оглянутий під час судового засідання 23 січня 2017 року (а.с.8). Зазначені документи, на думку суду, є належними доказами, в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що в червні 2016 року позивач звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з письмовою вимогою про повернення йому суми вкладу (а.с.10). Згідно відповіді наданої відповідачем № 20.1.0.0.0/7-20160622/1582 від 22 червня 2016 року АР Крим визначено як тимчасову окуповано територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації та встановлено особливий правовий режим на цій території. Вимушене припинення діяльності банку на території АР Крим і м. Севастополя призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилось на окупованій території. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію, як на державу, що здійснює окупацію (а.с.12). В судовому засіданні 23 січня 2017 р. судом було зобовязано представника відповідача надати суду докази щодо дії спірного договору та сплати за ним коштів. Представник Банку зазначених доказів до суду не надав. Відповідно до вимог статей\~11,\~27,\~60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Доказами в розумінні\~ст. 57 ЦПК України\~є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінюючі докази, зібрані у матеріалах справи, суд вважає, що факт виникнення між сторонами договірних правовідносин підтверджений належними доказами, ці обставини відповідачем не спростовані. Відповідно до\~ст.95 ЦК України\~філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця\~\~з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. З огляду на зазначені вимоги чинного законодавства, доводи представника відповідача щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "ПриватБанк",\~\~розташованому у АР Крим, та прийняття рішення про припинення діяльності на території півострова філій ПАТ КБ "ПриватБанк", є безпідставними, оскільки договір укладений між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є в м. Дніпро. Таким чином, ліквідація філії або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах. Суд погоджується з розрахунком суми вимог, який проведений позивачем станом на 28 липня 2016 року, проценти за користування вкладом нараховані позивачем за фактичний строк користування депозитними коштами до дати здійснення позивачем розрахунку. Абзацом 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "про судове рішення у цивільній справі", у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом встановленим Національним Банком України. Враховуючи наведені обставини, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та вважає доцільним стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь позивача в рахунок повернення коштів за договором № SAMDNWFD0070023662400 вклад "Стандарт" від 28 листопада 2013 року з урахуванням нарахованих відсотків, на загальну суму 61\~656,39 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 серпня 2016 року (1 дол. США =24,8065) становить 1\~529\~479,23 грн. Враховуючи те, що позовну заяву подано відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», за нормами\~ст. 88 ЦПК України\~з ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) на користь держави.

Outcome: approved