Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Центрального районного суду м.Миколаєва із вищевказаним позовом в якому просила суд зобов'язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні позивачем місцями загального користування: кухня, туалет, умивальник, душеві та допоміжні приміщення, шляхом знесення самовільно збудованих стін та відновленням приміщень загального користування відповідно до технічного паспорту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з 1993 року вона зареєстрована та проживає в кімнаті [ADDRESS] Вказаний гуртожиток має блочну систему розташування кімнат, на декілька кімнат є місця загального користування: кухня, туалети, душові кімнати, комори. Відповідачі, без відповідного дозволу перепланували місця загального користування, зокрема, влаштували санвузол в загальному туалеті та умивальнику, які закриваються на замки. Внаслідок вказаних дій, позивач позбавлена можливості користування туалетом та душем. Відповідачів було притягнено до адміністративної відповідальності в зв'язку з самовільним переобладнанням та захопленням ними приміщень загального користування гуртожитку. Однак, незважаючи на це, вони не припиняють своїх протиправних дій. До теперішнього часу позивач позбавлена можливості користуватися місцями загального користування у гуртожитку. 13 липня 2017 року позивач уточнила позовні вимоги, позов заявила в тому числі до відповідача [PERSON], залучила в якості третьої особи КП СКП "Гуртожиток", та просила суд для відновлення планування блоку гуртожитку по [ADDRESS] в первісний стан, згідно проекту будівництва і даним технічної інвентаризації МБТІ та дотриманням вимог ДБН в 2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Загальні положення» у строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили покласти обов'язок демонтувати стіни, що були зроблені відповідачами в коридорах загального користування та влаштувати їх на попередні місця, згідно плану технічної інвентаризації гуртожитку від 15.06.2006 року до його перебудови, зокрема: на [PERSON] покласти обов'язок за її рахунок демонтувати самовільно відгороджену стіну у частині вмивальні, вивільнити самовільно захоплений туалет, і відновити попередній технічний стан туалету та вмивальні, відновивши між ними стіну, який більш точно вказаний в плані технічної інвентаризації гуртожитку від 15.06.2006 року до його перебудови (з влаштуванням вмивальників та туалетів), які знаходиться в її особистому користуванні; на [PERSON] та [PERSON] покласти обов'язок за їх рахунок демонтувати самовільно відгороджену стіну у частині вмивальні та вивільнити самовільно захоплену душову, і відновити попередній технічний стан душових та вмивальні, який більш точно вказаний в плані технічної інвентаризації гуртожитку від 15.06.2006 року до його перебудови (з влаштуванням вмивальників та душевої), які знаходиться в їх особистому користуванні та стягнути на її користь з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги уточненої позовної заяви підтримали та просила суд позовні вимоги задовольнити, так як зазначені протиправні дії відповідачів позбавляють позивача можливості належним чином користуватись кімнатою у гуртожитку. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, зазначили, що на їх думку ці наслідки не підлягають застосуванню, оскільки, порушення прав позивача носить тривалий характер, і діями відповідачів права позивача є порушеними і на час розгляду справи судом. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи Будинкового комітету ОСМ «Вікторія» із позовом не згоден, вказав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено її право на користування кімнатою у гуртожитку, так як матеріали справи не містять ордера, який є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. А сама по собі реєстрація у гуртожитку не свідчить про право користування кімнатою. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] у наданій до суду заяві зазначила, що позивачу про порушення прав було відомо з 27.04.2012 року, та на час звернення до суду позивач пропустила строк звернення до суду. В зв'язку із чим просить відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заперечення в яких вказала, що позовні вимоги позивача до [PERSON] є законними та обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню, проте позовні вимоги до неї є передчасними, оскільки остання не має можливості демонтувати стіну через самовільно встановлені стіни [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Третя особа КП СКП "Гуртожиток" про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON] та третьої особи БК ОСМ "Вікторія" [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. [ADDRESS] розташований гуртожиток. Розпорядженням управління комунального майна Миколаївської міської ради від 13.06.2017 року №183р вказаний гуртожиток передано та закріплено на праві господарського відання КП "СКП "Гуртожиток". Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 26.05.2006 року № 986 гуртожитку [ADDRESS] надано нову адресу: [ADDRESS] Згідно технічного плану, зазначений будинок є гуртожитком і має так звану "блочну систему" розташування кімнат, за якою на поверсі розташовані кімнати, всередині місця загального користування: кухня, коридор, два туалети та декілька душових та умивальників /а.с.23/. [PERSON] зареєстрована у кімнаті гуртожитку [ADDRESS] що підтверджується паспортом позивача з 24.03.2009 року /а.с. 5 оборот/. Як слідує із відповіді Миколаївського міського голови, за інформацією будинкового комітету ОСН "Вікторія" станом на 01.01.2017 року, наданої до відділу обліку та розподілу житла ММР список осіб, що проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] записано: [PERSON], [PERSON]. Також зазначена інформація: "Особовий рахунок - мати [PERSON], виписана, власна квартира, [PERSON] не проживає" /а.с. 154/. Постановою № 480 від 16.05.2012 року адміністративної комісії адміністрації Центрального району ММР на [PERSON] за самовільне зайняття приміщення загального користування на шостому поверсі (влаштувала санвузол в загальному туалеті і частина умивальника закривається під замок) по [ADDRESS] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ст. 150 КУпАП /а.с.12/. Постановою № 481 від 16.05.2012 року адміністративної комісії адміністрації Центрального району ММР на [PERSON] за самовільне зайняття приміщення загального користування на шостому поверсі (влаштувала санвузол в загальному туалеті і частина умивальника закривається під замок) по [ADDRESS] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ст. 150 КУпАП /а.с.16/. Згідно акту від 28.03.2016 року при обстеженні шостого поверху вищевказаного гуртожитку виявлено, що санвузол та частина вмивальні, якою користується [PERSON] на момент обстеження зачинені. Мешканці шостого поверху не можуть користуватися місцями загального користування, які зайняті [PERSON] /а.с.75/. Заперечуючи проти позову, представник відповідача та третьої особи [PERSON] зазначає про те, що позивач не має права користування спірною кімнатою у гуртожитку, тому будь-яких прав, які б підлягали захисту в судовому порядку, порушено не було. Так, із пояснень позивача слідує, що ордер на вселення у кімнату 268 зазначеного гуртожитку було надано її матері [PERSON], а вона вселилась у кімнату як член сім'ї. Наразі мати знята з реєстрації із гуртожитку та проживає у власній квартирі. Відповідно до ст. 128 ЖК України, в редакції, яка діяла на час заселення позивача у гуртожиток, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Тобто, єдиною підставою для вселення на надану жилу площу є спеціальний ордер. При цьому позивач не надала суду доказів наявності такого ордеру на вселення її матері до спірної кімнати. Сама по собі реєстрація позивача у гуртожитку не може свідчити про наявність права користування кімнатою у гуртожитку. Надані позивачем архівні довідки від 10.07.2017 року не свідчать про наявність у неї права користування спірним житлом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. За такого, при вирішенні справи суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб. За положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. У даній справі у своїй позовній заяві позивач зазначила про порушення її прав відповідачами, оскільки вони чинять їй перешкоди в користуванні місцями загального користування: кухня, туалет, умивальник, душеві та допоміжні приміщення. Між тим, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позивачкою не доведено порушення її прав, оскільки не доведено її право користування спірною кімнатою у гуртожитку. Отже, відсутні докази порушення прав [PERSON], які підлягають захисту судом відповідно до статей 3, 15 ЦПК України. За такого, суд приходить до висновку, що даний позов не може бути задоволений. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed