Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

24.11.2017 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просило стягнути суму заборгованості за кредитним договором № 401318858 від 14 листопада 2012 року у розмірі 28806,13 грн., з яких: 14966,62 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3839,51 грн. - заборгованість по процентам та комісією; 10000 грн. - пеня, штраф, неустойка. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "АЛЬФА-БАНК" та відповідачем було укладено кредитний договір № 401318858 від 14 листопада 2012 року на суму 15986,36 грн. 30.09.2014 між ПАТ "Альфа-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата [PERSON]" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 401318858 від 14 листопада 2012 року. 10.10.2016 року між ТОВ "Дата [PERSON]" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ "Дата [PERSON]" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата [PERSON]", а ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача у сумі 28806,13 грн. На виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі, від імені ТОВ "Дата [PERSON]" відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК"ЄАПБ". Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обовязку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв'язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобовязання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попередніх кредиторів, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача, повідомлений належним чином, до суду не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутність, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позов визнав частково, не погоджуючись з розміром пені, штрафу, неустойки, заявленої позивачем у розмірі 10000 грн., вважаючи цю суму дуже значною та просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки у нього на утриманні троє неповнолітніх дітей, дружина, яка має онкологічне захворювання та потребує термінової операції. Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи\~ без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2012 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "АЛЬФА-БАНК" та відповідачем було укладено кредитний договір № 401318858 у розмірі 15986,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, строком до 16.11.2015 року і погашенням кредиту та нарахованих відсотків, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг згідно графіку, що є невідємною частиною договору (а.с.5-6). ПАТ "АЛЬФА-БАНК" свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. 30.09.2014 між ПАТ "Альфа-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата [PERSON]" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 401318858 від 14 листопада 2012 року. 10.10.2016 року між ТОВ "Дата [PERSON]" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ "Дата [PERSON]" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата [PERSON]", а ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 28806,13 грн. Згідно п.2.3 договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, право вимоги вважається відступленим фактору з дати надходження на рахунок ТОВ "Дата [PERSON]" ціни права вимоги в повному обсязі … в дату отримання оплати ТОВ "Дата [PERSON]" у повному обсязі ціни прав вимоги відповідно до п.4.3 цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору. На виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, від імені ТОВ "Дата [PERSON]" відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ"ФК"ЄАПБ". Крім того, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Як вбачається з наданих матеріалів, станом на 10.10.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 28\~806 грн. 13 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 14\~966 грн. 62 коп., заборгованість за відсотками 3 грн. 41 коп., заборгованість по комісії 3836 грн. 10 коп., штраф 10\~000 грн., пеня 0 грн. (а.с. 9). Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють. Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 517 ЦК України зазначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані письмові докази, суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази заміни кредитора, тому на підставі вказаних договорів факторингу до позивача перейшло право вимоги, що виникло з договору про надання кредиту, який укладений з відповідачем. Підстав для невиконання кредитних зобов'язань новому кредитору, передбачених ч. 2 ст. 517 ЦК України у даному випадку немає. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобовязання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими. Разом з тим, розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення штрафу у розмірі 10000 грн. щодо визначення його розміру, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, - розмір неустойки (пеня, штраф) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 03 вересня 2014р. (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Суд не може залишити поза увагою, що на сьогоднішній день відповідач перебуває у скрутному матеріальному стані, оскільки має трьох малолітніх дітей, [INFO], [INFO], [INFO], що підтверджується посвідченням батьків багатодітної сім"ї, також утримує дружину, яка має онкологічне захворювання та потребує термінової операції, що підтверджується витягом з медичної карти амбулаторного хворого № 33, крім того, дружина, згідно довідки Управління соціального захисту населення та охорони здоровя Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, здійснюючи догляд за особами похилого віку, отримала допомогу за період з червня 2017 року по листопад 2017 року у розмірі лише 1010 грн. 40 коп., окрім того, відповідач працює санітаром Окнянського центру ПМСД та його дохід за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року склав 10169 грн. 43 коп., що підтверджується відповідною довідкою. Суд також враховує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача збитків у зв'язку з порушенням саме відповідачем грошового зобов'язання. Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин, суд вважає, що розмірі неустойки (штрафу) підлягає зменшенню до 5000 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість станом на 10.10.2016 року - 23806 грн. 13 коп., з якої: заборгованість за кредитом 14\~966 грн. 62 коп., заборгованість за відсотками 3 грн. 41 коп., заборгованість по комісії 3836 грн. 10 коп., штраф 5\~000 грн., пеня 0 грн. Задовольняючи позовні вимоги позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах судову» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. На підставі викладеного,

Outcome: partial