Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У березні 2016 року позивачі звернулися до суду із позовом, в якому зазначили, що [INFO] помер їх батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці загальною площею 600,00 кв.м, за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], його дружина - [PERSON] отримала свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя на 1/2 частину незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та успадкувала 1/6 частину цього ж будинку, отримавши разом із синами спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на незакінчений будівництвом житловий будинок, по 1/6 частині за кожним. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], яка ще за життя склала заповіт, яким заповіла частину свого майна, а саме, 4/6 частин домоволодіння, своєму синові - [PERSON]. [PERSON] спадщину прийняв, фактично вступивши в управління і володіння таким, оскільки постійно мешкав і був зареєстрований разом із спадкодавицею. [INFO] помер рідний брат позивачів - [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 5/6 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS], із яких 4/6 частини - успадкованих після смерті матері і 1/6 частина - після смерті батька. Останній на випадок своєї смерті заповіту не складав. Позивачі - [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями другої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті їхнього брата - [PERSON], оскільки інших спадкоємців немає. Спадкодавець не мав спадкоємців першої черги за законом, тобто батьків, дружини та дітей. На теперішній час приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з наступних підстав. По - перше, нотаріус не в змозі перевірити місце відкриття спадщини та наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, як після смерті [PERSON], так і після смерті [PERSON], та встановити коло осіб, які мають право на фактичне прийняття спадщини, що передбачено вимогами ст. 68 Закону України «Про нотаріат». Даний факт обумовлений тим, що будинкова книга втрачена. По - друге, з наданих позивачами документів вбачається, що існують розбіжності стосовно прізвищ та імені, у зв'язку з чим не можливо встановити факти належності заповіту та родинних відносин. А саме, в заповіті, посвідченому старшим державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Гусаренко І.М. від 23 січня 1989 г. за реєстровим №167, спадкодавцем вказана "[PERSON]", а в свідоцтві про смерть зазначено - "[PERSON]", і у заповіті спадкоємцем вказаний "[PERSON], а в свідоцтві про смерть - "[PERSON]". По - третє, нотаріусу не було надано правовстановлюючих документів на право власності на спадкове майно, оформлених належним чином. В свідоцтвах про право власність на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Бойко Л.Л. від 11 січня 1989 року за реєстровим №1-94 та №1-96, вказано об'єктом права власності - незавершений будівництвом житловий будинок, та прийнято до відома в ММБТІ земельну ділянку від 01 лютого 1989 року за №№ 2371,2372. Із відповіді КП ММБТІ від 03.09.2013 року за № 2-965, вбачається, що об'єкти самочинного будівництва відсутні за адресою [ADDRESS], і вказані об'єкти відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'ктів нерухомого майна не є самочинними. Однак, відповідної реєстрації про право власності на житловий будинок спадкодавцями не проведено і документ, який посвідчує право власності, у позивачів відсутній. Посилаючись на викладене, позивачі у своєму позові просять суд: - встановити місцем відкриття спадщини, яке відкрилося після смерті матері - [PERSON] та після смерті брата - [PERSON], їх останнє місце проживання та реєстрації - [ADDRESS]; - встановити факт родинних відносин, а саме, про те, що [PERSON], яка померла [INFO], була матір'ю [PERSON], який помер [INFO]; - встановити факт належності правовстановлюючого документу - заповіту від 23.01.1989 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Гусаренко І.М., р. № 167, [PERSON], згідно якого, вона заповіла належну їй частину житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] своєму синові - [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частин житлового будинку літ. "А" загальною площею - 88.90 кв.м., житловою площею - 61,00 кв.м., з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його брата - [PERSON], який помер [INFO]; - визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частин житлового будинку літ. "А" загальною площею - 88.90 кв.м, житловою площею - 61,00 кв.м, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його брата - [PERSON], який помер [INFO]. Крім цього, позивач - [PERSON] на підставі ст. 392 ЦК України просить суд визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку літ. "А" загальною площею - 88.90 кв.м, житловою площею - 61,00 кв.м, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції відмовляє йому у державній реєстрації права власності на належну йому частину домоволодіння та рекомендує звернутися до суду для вирішення даного питання шляхом визнання за ним права власності на належну йому частину домоволодіння. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позов підтримують у повному обсязі з вищевикладених підстав. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївська міська рада, також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, заперечень проти позову не надала. Третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], 1929 р.н., та [PERSON], 1927 р.н. перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.1964 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.44). Від даного шлюбу подружжя [PERSON] мало синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с.45-47). 12.02.1982 року [PERSON] за договором купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Друкер Л.О., р. № 456, зареєстрованого 12.02.1982 року в Миколаївському МБТІ, р. № 1605, придбав будинок, незакінчений будівництвом, що розташований за адресою: [ADDRESS], відсоток готовності будинку на момент укладення угоди складав 40%%, продавцем за договором виступав [PERSON], покупцем - [PERSON] (а.с.66-67). Із копії договору купівлі-продажу від 12.02.1982 року вбачається, що на момент укладення угоди будинок, незакінчений будівництвом, належав [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 15.06.1979 року державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Друкер Л.О., р. №1732, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ, 21.06.1979 року, р. № 1364. На підставі рішення Виконавчого Комітету Корабельної районної ради народних депутатів міста Миколаєва №149 від 06.06.1986 року термін будівництва житлового будинку [PERSON] був продовжений до 06.06.1987 року (а.с.69-70). Земельна ділянка площею 600,00 кв. м. для будівництва індивідуального житлового будинку була відведена [PERSON] на підставі рішення №719 ВК Миколаївської міської ради народних депутатів "Про відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків" від 19.07.1977 року, а 15.04.1978 року проведено відвід земельної ділянки в натурі. В подальшому земельна ділянка площею 600,00 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку за вищезгаданою адресою була зареєстрована на ім'я [PERSON]. Житловий будинок разом із господарськими та побутовими будівлями і спорудами був побудований подружжям [PERSON] та [PERSON] упродовж 1982-1987 років, будівництво будинку здійснювалося відповідно до затвердженої проектної документації, проте правові документи на домоволодіння [PERSON] належним чином оформлені не були, а саме: житловий будинок не був прийнятий в експлуатацію, право власності на житловий будинок, підсобні будови і споруди за вищевказаною адресою не було зареєстроване в Миколаївському МБТІ. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.34). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці загальною площею 600,00 кв.м, за адресою: [ADDRESS]. Спадщину, після смерті [PERSON], його дружина - [PERSON] отримала свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя на 1/2 частину незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та успадкувала 1/6 частину цього ж будинку, отримавши разом із синами спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на незакінчений будівництвом житловий будинок, по 1/6 частині за кожним (а.с. 72-73). Відповідно до ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із копії довідки Миколаївського МБТІ та копії технічного паспорту на спірний житловий будинок (а.с.50,53-59) вбачається, що право власності на нього зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] в м. Миколаєві померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.35). Ще за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений старшим державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Гусаренко І.М. від 23 січня 1989 г. за реєстровим №167 (а.с.36), яким заповіла своєму синові - [PERSON] 4/6 частини домоволодіння, за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] після смерті матері спадщину прийняв, фактично вступивши в управління і володіння таким, оскільки постійно мешкав і був зареєстрований разом із спадкодавицею. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [INFO] в м. Миколаєві помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.33). Із копії спадкової справи №26/2013, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. на підставі заяв позивачів, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Спадкоємцями другої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], у вигляді 5/6 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS], із яких 4/6 частини - успадкованих після смерті матері та 1/6 частина - після смерті батька, є позивачі, інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у цього Кодексу. Стаття 1262 ЦК України зазначає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У встановлений законом строк позивачі звернулися до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON], але у вчинені даної дії нотаріусом було відмовлено з причин, що викладені нотаріусом у письмовому роз"ясненні №12/02-14 від 26.01.2016. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз?яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які перелічені в частині 1 цієї норми. Також у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідженими судом в сукупності доказами підтверджується місце відкриття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON], є їх останнє місце проживання та реєстрації - [ADDRESS], факт родинних відносин між померлою [PERSON] та померлим [PERSON], як між матір'ю та сином, підтверджується факт належності правовстановлюючого документа - заповіту від 23.01.1989 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Гусаренко І.М., р. № 167, [PERSON], згідно якого, вона заповіла належну їй частину житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] своєму синові - [PERSON]. Встановлення даних фактів має для позивачів [PERSON] та [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє їм реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті їх брата [PERSON] Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд зазначає, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). За таких обставин суд знаходить позов позивачів щодо визнання за ними права власності на 5/12 частин житлового будинку літ. "А" загальною площею - 88.90 кв.м, житловою площею - 61,00 кв.м, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті брата - [PERSON], який помер [INFO], обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК), а тому суд вважає можливим в порядку ст. 392 ЦК України визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку літ. "А" загальною площею - 88.90 кв.м, житловою площею - 61,00 кв.м, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved