Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

ТОВ "Азовліфт ЛТД" звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 03.08.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу належного позивачу ЗАЗ TF69YO LANOS, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем ГАЗ 303202-414, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м.маріуполя від 17.10.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адмінінстративне стягнення у вигляді штрафу. 04.08.2016 року позивачем, як постраджалим у ДТП, подано до [PERSON] "Європейський страховий союз" заяву-повідомлення про страхову подію для виплати належного страхового відшкодування. Також подано заяву про виплату страхового відшкодування від 24.11.2016 року. 23.11.2016 року відповідачем [PERSON] "Європейський страховий союз" було проведено оцінку вартості матеріального збитку, який складає 64459,81 грн. 27.04.2017 року позивач направив до [PERSON] "Європейський страховий союз" заяву про надання письмового рішення про виплату страхового відшкодування та негайну виплату страхового відшкодування, оскільки строки виплати сплинули 22.02.2017 року, але страхові виплати не здлійснені відповідачем. Тому позивач просить стгняти з відповідачів солідарно суму страхового відшкодування у розмірі 64459,81 грн. та судові витрати по сплаті судового збору Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просила його задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні, викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що страхове відшкодування слід стягувати із страхової компанії, а не з нього, оскільки цивільна відповідальність була належним чином застрахована. Крім того ним сплачено на користь позивача франшизу у сумі 2000 грн. У позові просив відмовити. Відповідач [PERSON] "Європейський страховий союз" в судове засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв не адресу суду не надав. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Дослідженими доказами та постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2016 року встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія - відповідача [PERSON], який керував автомобілем ГАЗ 303202-414, державний номерний знак [NUMBER] 28.03.2016 року на перехресті вулиці Зелінського та проспекту Миру в Центральному районі м.Маріуполя перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху не переконався у безпеці маневру, при виконанні маневру повороту вліво при зеленому сигналі світлофору не пропустив транспортний засіб, скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF69YO LANOS, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно полісу № АЕ/8919697 цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ГАЗ 303202-414, державний номерний знак [NUMBER] застрахована [PERSON] "Європейський страховий союз". Строк дії з 14.06.2016 року по 13.06.2017 року, страхова сума відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн., франшиза 1000 грн. Відповідно до полісу АЕ/7707968 цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ЗАЗ TF69YO LANOS, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу, застрахована [PERSON] "Європейський страховий союз". Строк дії з 28.01.2016 року по 27.01.2017 року, страхова сума відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза 1000 грн. Врасником транспортного засобу ГАЗ 303202-414, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] до [PERSON] "Європейський страховий союз" подано повідомлення про ДТП 04.08.2016 року. Позивачем ТОВ "Азовліфт ЛТД" 24.11.2016 ркоу до [PERSON] "Європейський страховий союз" подано заяву про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача згідно звіту № 841/16 від 23.11.2016 ркоу, складеного [PERSON] "Європейський страховий союз", скаладає 64459,81 грн. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, яка була завдана в результаті ДТП майну особи. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року, наданій заявником для порівняння. Як убачається із копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідача застрахував свою цивільно-правову відповідальність і сума не перебільшує 100000 грн. Відповідно до наданої суду квитанції від 18.09.2017 року відповідачем [PERSON] на користь позивача спалчено 2000 грн франшизи по ДТП за страховим полісом. Враховуючи наведене та

Outcome: partial