Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Редакції газети "Сільське життя", [PERSON] (далі також - відповідачі), у якому просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, розповсюджену: 1) [INFO] року [PERSON] у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" під назвою "[INFO]", а саме та, що [PERSON]: - є родичем губернатора [PERSON]; - цинічно й безмежно розкрадає бюджет та землі району; - знищує свободу слова та незалежність преси; - цинічно "обтирає" бо народ ноги; - побудував будинок за 250 тисяч доларів; - придбав новий автомобіль; - закрив 7 шкіл у районі протягом двох років. 2) [INFO] року [PERSON] у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" під назвою "[INFO]", а саме та, що [PERSON]: - зажерливий мерзотник; - хронічно хворий на "бонапартизм" з ознаками деспотизму східного зразка; - зальотний варяга. 3) [INFO] року [PERSON] у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" під назвою "[INFO]", а саме та, що [PERSON]: - найгірший керівник Житомирського району за всю його історію; - родич губернатора; - отримав незаслужену нагороду; - мерзотник; - блюзнір. 4) [INFO] року [PERSON] у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" під назвою "[INFO]", а саме та, що [PERSON]: - є родичем губернатора [PERSON]; - є невіглазтвий керівник; - блюзнірські розкрадає бюджет та землі району; - знищує свободу слова та незалежність преси; - цинічно "обтирає" бо народ ноги; - побудував будинок за 250 тисяч доларів; - придбав новий автомобіль; - закрив 7 шкіл у районі протягом двох років; - здійснює моральний тиск та ображає підлеглих. 5) [INFO] року у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" під назвою "[INFO]", а саме та, що [PERSON]: - "заслужений хапуга"; - "мерзотник"; - родич губернатора. Також позивач просив суд зобов'язати редакцію газети "Сільське життя" вилучити з мережі Інтернет інформацію, розповсюджену [PERSON] на сайті silske.org під назвами: "[INFO]", "[INFO]" та спростувати її шляхом випуску протягом місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили на сайті silske.org статті, в якій повідомити про ухвалене у справі судове рішення та викласти його регулятивну частину. Окрім того, позивач просив суд зобов'язати редакцію газети "Сільське життя" опублікувати протягом місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили в Житомирській районній громадсько-політичній газеті "Сільське життя" спростування на статті під назвами: "[INFO]", "[INFO]", "[INFO]", "[INFO]", "[INFO]" у вигляді повідомлення про ухвалене у справі судове рішення та викласти його резулятивну частину на першій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовувані повідомлення та стягнути з головного редактора редакції газети "Сільське життя" [PERSON] 25 000 тис. грн. моральної шкоди. Поданий позов обґрунтовувався тим, що опублікована у відповідних номерах газети "Сільське життя" інформація про позивача не відповідає дійсності, є недостовірною та перекрученою, має наклепницький та негативний характер, принижує його честь, гідність та ділову репутацію серед громадськості як громадянина та політичного діяча - депутата Житомирської обласної ради, голови Житомирської райдержадміністрації та особи, яка носить звання заслуженого працівника сільського господарства. Також посилаючись на те, що поширення недостовірної та наклепницької інформації щодо позивача та його професійної діяльності відобразилась на погіршенні стану його здоров'я, та завдало значної шкоди його авторитету, престижу та діловій репутації, вказав на завдання йому моральної шкоди, яку оцінив у 25 000 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав та додатково пояснила, що розміщена відповідачами інформація базується на припущеннях та плітках, має упереджений та дискредитуючий характер, вказала, що головний редактор газети за будь-якими коментарями до позивача з приводу опублікованих статей не звертався, тому просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та представник редакції газети "Сільське життя" [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що в опублікованих статтях здійснюється критика діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, при цьому зазначив, що в вказані у статтях висловлювання не пов"язані з ім"я [PERSON], пояснив, що статті опубліковані від імені редакції, а не за підписом [PERSON], також вказав, що відповідачі не мають юридичного відношення до веб-сайту silske.org на якому розміщена відповідна інформація, у зв'язку із чим у задоволенні позову просив відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] року у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" на першій шпальті опубліковано статтю під назвою "[INFO]", в якій після зазначеної статті у 7 абзаці коментаря від редакції зазначено: "Тож, високими відзнаками спокійно нагороджується й ті, хто є всенародно визнаними мерзотниками. Так, щоб отримати орден "За заслуги" другого ступеня, тепер потрібно: бути родичем губернатора, цинічно й безмежно розкрадати бюджет та землі району, знищує свободу слова та незалежність преси, цинічно "обтирати" бо народ ноги, побудувати будинок за 250 тисяч доларів, придбати новий автомобіль, закрити 7 шкіл у районі протягом двох років тощо". [INFO] року у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" на першій та другій шпальті опубліковано статтю під назвою "[INFO]", в абзаці 6 якої зазначено: "…Чергову Істерію конаючої в агонії районної влади, примітивно організованою "зальоним варягом", я спочатку хотів проігнорувати, але, коли директори шкіл настояли, що потрібно дати відсіч цим, як було сказано, посіпакам, то вирішив надати відповідь…". В абзаці 7 цієї статті вказано: "Це чудово знають у Адміністрації Президента, у обласній адміністрації, у районній раді, у прокуратурі - всі вони навіть і не втручаються у справу протистояння між редакцією "районки" та зажерливим мерзотником, хронічно хворим на "бонапартизм" з ознаками деспотизму східного зразка", а в абзаці 9 зазначено: "У цього "наполеона" залишилася під рукою лише власна шайка підлабузників, яку він і використовує як останній резерв". [INFO] року у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" на другій шпальті опубліковано статтю під назвою "[INFO]", в абзаці 2 якої зазначено: "…найгірший губернатор Житомирщини за всі роки існування області [PERSON] вручає своєму родичу найгіршому керівнику Житомирського району за всю його історію [PERSON] незаслужену нагороду", а в абзаці 4 вказано: "Хай відсохне рука у того, хто на будь-яких виборах проголосують за партію, що терпить у своїх рядах мерзотників, та у тих, хто передплатить "брехунець", що прославляє мерзотників і блюзнірів". [INFO] року у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" на другій шпальті опубліковано статтю під назвою "[INFO]" в абзаці 2 якої зазначено: "…колектив Житомирської райдержадміністрації, …, нині перетворився на місце виживання держслужбовців, які в умовах морального тиску, образ, невіглазтва керівника, називають ці роки "найчорнішим періодом" в історії існування керівного органу Житомирського району". В абзаці 15 цієї статті вказано: "…У мешканців району склалося враження, що для того, щоб отримати орден "За заслуги" другого ступеня, тепер потрібно: бути родичем губернатора, блюзнірськи розкрадати бюджет та землі району, знищувати свободу слова та незалежність преси, цинічно "обтирати" бо народ ноги, побудувати будинок за 250 тисяч доларів, придбати новий автомобіль, закрити 7 шкіл у районі протягом двох років тощо". [INFO] року у випуску [NUMBER] Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" на другій та третій шпальтах опубліковано статтю під назвою "[INFO]" в абзаці 3 якої зазначено: "Яку ж аферу хотіли провести "заслужені" хапуги?", а в абзаці 17 вказано: "Чи якщо мерзотник є членом Партії регіонів та родичем губернатора, то йому все можна?". Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно із п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 р. негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Разом з тим, стаття 34 Конституції України гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Вказана конституційна норма кореспондується із статтею 10 Конвенції захисту прав людини та основних свобод (далі - Європейська конвенція), згідно з якою кожна людина має право на свободу вираження своїх поглядів, одержувати та поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Суд звертає увагу, що в своїй практиці Європейський Суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд вважає за необхідне зазначає, що не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 7 липня 1997 року N 475/97-ВР. Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у рішенні у справі "Лінгенс проти Австрії" (Lingens v. Austria) (1986 р.) Європейський Суд зазначив, якщо існування фактів може бути підтверджене, а правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Стаття 10 Європейської конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані. В рішеннях Європейського Суду у справі Oberschlick v. Austria, Prager and Oberschlick v. Austria висловлено позицію, що журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокаційних. При дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства" (рішення у справі Handyside v.United Kingdom). Викладене вище відображено також і в рішенні Європейського суду з прав людини "Українська Прес-Група" проти України», в якому Європейський Суд, зокрема, зазначив, що межа допустимої критики щодо політика, який виступає у своїй публічній якості, є ширшою ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо відкриває кожне своє слово та вчинок для ретельної уваги журналістів та всього суспільства і тому має виявляти більшу терпимість. Звичайно, право на захист репутації поширюється і на політиків, навіть коли вони виступають не як політики, проте вимоги такого захисту мають бути збалансовані з інтересами суспільства до відкритої дискусії з політичних питань. Таким чином, зважаючи на те, що позивач [PERSON] є депутатом Житомирської обласної ради та головою Житомирської райдержадміністрації, тобто публічною особою - політиком, межа його допустимої критики є ширшою ніж щодо приватної особи. Аналізуючи інформацію, викладену в статтях Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" від [INFO] року у випуску [NUMBER], від [INFO] року у випуску [NUMBER], від [INFO] року у випуску [NUMBER] та від [INFO] року у випуску [NUMBER], суд дійшов висновку, що спростовувана позивачем інформація має загальний характер та не містить прямих стверджувальних посилань на особу позивача, а тому не може вважатися такою, що містить фактичні дані, що безпосередньо стосуються особи позивача. Разом з тим, суд дійшов висновку, що інформація викладена в статті "[INFO]" у випуску [NUMBER] від [INFO] року Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" щодо вказівки на особу позивача [PERSON] як "найгіршого керівника Житомирського району за всю його історію" та щодо отримання ним "незаслуженої нагороди" є оціночними судженнями, а тому не підлягають спростуванню та доведенню її правдивості. Щодо інформації, зазначеній у вказаній статті про родинні зв'язки позивача з губернатором Житомирщини [PERSON], то суд дійшов висновку, що вказана інформація не може розцінюватися як негативна, оскільки не порочить особу позивача та жодним чином не принижує його честь чи гідність, а тому не підлягає спростуванню. Виходячи з цього, суд вважає, що вимоги позивача про визнання недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, розповсюджену у спростовуваних статтях Житомирської районної громадсько-політичної газети "Сільське життя" є такими, що не підлягають до задоволення. При цьому, беручи до уваги, що вимога позивача стосовно стягнення моральної шкоди є похідною від встановлення судом юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, враховуючи, що суд не знайшов достатніх правових підстав для задоволення цієї вимоги, не підлягає задоволенню і похідна від неї вимога про стягнення з головного редактора редакції газети "Сільське життя" [PERSON] на користь позивача завданої моральної шкоди.

Outcome: dismissed