Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", в якому просив суд стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22.12.2014 року, суму нарахованих, але несплачених відсотків на основну суму банківського вкладу депозитного внеску у розмірі - 408,99 доларів США, відсотки за користування коштами в розмірі - 8,35 доларів США, суму 3% річних в сумі - 2,33 доларів США, пеню за прострочення зобов"язання у розмірі - 850,58 доларів США та моральну шкоду в розмірі - 1000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14.11.2013 року між [PERSON] (далі - Позивач) та ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - Відповідач) було укладено договір банківського вкладу "Англійський" №678733/2013 (надалі Договір), із строком на 13 місяців до 14.12.2014 року в іноземній валюті під 10,75 % річних. Позивач свої зобов'язання за вищезазначеним Договором банківського вкладу виконав належним чином та вніс через касу банку грошові кошти в розмірі - 20 000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 568253, але відповідач з 14.08.2014 року припинив виконання своїх зобов"язань і нарахованих відсотків не сплачує у валюті вкладу позивачу. При зверненні 10.09.2014 року до відповідача із претензією, ніякої відповіді отримано не було. За таких обставин, є підстави для звернення до суду із захистом свого порушеного права та необхідністю стягнення з відповідача згідно заяви від 22.12.2014 року, суму нарахованих, але несплачених відсотків на основну суму банківського вкладу депозитного внеску у розмірі - 408,99 доларів США, відсотки за користування коштами в розмірі - 8,35 доларів США, суму 3% річних в сумі - 2,33 доларів США, пеню за прострочення зобов"язання у розмірі - 850,58 доларів США та моральну шкоду в розмірі - 1000 грн. В судовому засіданні позивач не заперечував щодо розгляду справи у заочному порядку та позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином неодноразово, свого представника в суд не направив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не направляв. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Суд, врахувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 14.11.2013 року між Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №678733/2013 (в доларах США), відповідно п.1.3, 1.5, 1.6 якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі - 20 000 доларів США з процентною ставкою - 10,75% річних із датою вимоги вкладу - 14.12.2014 року. При цьому, відповідач взяв на себе зобов"язання виплачувати проценти (а.с.7). Також, у відповідності до умов вказаного договору та договору від 14.11.2013 року позивачу відповідачем було відкрито банківський рахунок та надані послуги з обслуговування платіжної картки (а.с.9). 14.11.2013 року на виконання умов вказаного договору, позивач як вкладник вніс у касу банку грошову суму, у розмірі - 20 000 доларів США, що підтверджується квітанцією №568253 (а.с.8). 11.09.2014 року, 16.09.2014 року, 29.09.2014 року позивач звертався до відповідача ПАТ "ВАбанк" з вимогою про виплату йому через касу готівкою нараховані відсотки за користування його коштами згідно договору банківського вкладу у валюті вкладу (а.с.12-14). Між тим, на виконання умов п.1.5 договору строкового банківського вкладу №678733/2013 від 14.11.2013 року відповідач виплату відсотків не здійснив через касу позивачу. ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" не сплатив позивачу на його вимогу нараховані проценти у розмірі - 408,99 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, що підтверджується випискою по поточному рахунку від 31.10.2014 року (а.с.38). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 3 ст. 1060 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Враховуючи те, що 14.11.2013 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та позивачем було укладено договір строкового банківського вкладу, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови п.1.5 договору, а тому сума нарахованих, але несплачених відсотків за користування коштами вкладу за період з 14.07.2014 року по 30.10.2014 року в розмірі - 408 доларів 99 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.12.2014 року становить - 6 449,77 грн. підлягає стягненню на користь позивача. Також, підлягає стягнення з відповідача на користь позивача відсотки за користування коштами позивача (несплачені відсотки) з 14.08.2014 року до 21.11.2014 року (період запровадження тимчасової адміністрації) за ставкою договору - 10,75 % в розмірі - 8,35 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.12.2014 року становить - 131, 67 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом перевірені розрахунки позивача вказаних сум та суд вважає їх правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача нарахованих на суму невиплачених сум відсотків 3% річних за цей період в сумі - 2,33 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.12.2014 року становить - 36,74 грн. З урахуванням наданих позивачем розрахунків та відповідно до вимог ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача за період з 14.07.2014 року до 21.11.2014 року (період запровадження тимчасової адміністрації) пеню з розрахунку 3% з кожний день порушення зобов"язання в розмірі - 850,58 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.12.2014 року становить - 13 413,64 грн. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Між тим, вимоги позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, позивач просив також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі - 1000 грн., посилаючись на норми ст.ст.23, 611, 1167, ст..25 ч.2 Закону України "Про звернення громадян". Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Разом з тим, положення вказаної статті Закону надає право на відшкодування моральної шкоди в разі встановлення самого факту неправомірності дій про розгляді відповідної скарги посадовою особою підприємства. Оскільки позивачем не було доведено в судовому засіданні сам факт неправомірності дій службових осіб відповідача, а також між позивачем та відповідачем діяли договірні правовідносини, які регулюються ЦК України, а умовами договору відшкодування моральної шкоди не передбачено, як і не передбачено і ЦК України відшкодування моральної шкоди в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань, тому вказані вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, позивач не надав суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі - 243,60 грн.

Outcome: partial