Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що вона має власний магазин продуктових товарів „[INFO]", розташований на території селищного ринку в смт.Горностаївка Херсонської області, в якому з вересня місяця 2011 року по квітень місяць 2012 року відповідач за первісним позовом [PERSON] без укладення трудового договору працювала продавцем. В лютому місяці 2012 року в магазині була проведена ревізія, якою встановлено, що з вини [PERSON] та трьох інших продавців створена нестача товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 15000 грн. З метою відшкодування заподіяної шкоди всі продавці написали боргові розписки, розділивши загальну суму нестачі на чотирьох. 26 лютого 2012 року відповідач за первісним позовом [PERSON] власноручно склала боргове зобов'язання, яким зобов'язалась повернути [PERSON] гроші в сумі 3750 грн. в строк до 26 лютого 2013 року. Після закінчення обумовленого строку відповідач за первісним позовом добровільно борг не сплатила. На підставі викладеного, позивач за первісним позовом [PERSON] просить суд стягнути на її користь з відповідача за первісним позовом [PERSON] борг в сумі 3750 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 250 грн. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається в обґрунтування своїх зустрічних вимог на те, що з вересня місяця 2011 року по квітень місяць 2012 року без укладення трудового договору вона працювала продавцем в магазині „[INFO]", який належить відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] В лютому місяці 2012 року в магазині була проведена ревізія, якою виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 15000 грн. Вона та три інші продавці, разом з якими вона працювала, не погодились із сумою нестачі. [PERSON] запропонувала їй написати боргову розписку на 1/4 частину суми нестачі, пообіцявши за таких умов залишити її працювати далі, щоб вона змогла знайти нестачу або змогла сплатити борг зі своєї заробітної плати. Вона погодилась на такі умови та 26 лютого 2012 року власноручно склала боргове зобов'язання, яким зобов'язалась повернути [PERSON] гроші в сумі 3750 грн. в строк до 26 лютого 2013 року. Проте, наступна ревізія була проведена взагалі без її участі, а в квітні місяці 2012 року її звільнили з роботи. Оскільки грошових коштів у відповідача за зустрічним позовом [PERSON] вона в борг не брала, просить суд визнати недійсною боргову розписку, складену нею 26 лютого 2012 року, про повернення коштів в сумі 3750 грн. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримала первісний позов. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] заперечила проти первісного позову, посилаючись на безгрошовість боргового зобов'язання та відсутність між сторонами позикових правовідносин. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтримала зустрічний позов. В судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом [PERSON] заперечила проти зустрічного позову, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання боргової розписки недійсною. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить магазин продуктових товарів „[INFO]", розташований на території селищного ринку в смт.Горностаївка Херсонської області. З вересня місяця 2011 року по квітень місяць 2012 року без укладення трудового договору [PERSON] працювала продавцем в магазині „[INFO]". В лютому місяці 2012 року в магазині була проведена ревізія, якою виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 15000 грн. Враховуючи, що на той час в магазині „[INFO]" працювало чотири продавці, власник магазину [PERSON] поклала тягар відшкодування заподіяної шкоди на всіх продавців в рівних частинах, тобто по 3750 грн. на кожного продавця. 26 лютого 2012 року [PERSON] власноручно склала боргове зобов'язання, яким зобов'язалась повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 3750 грн. (одну четверту частину суми нестачі, що виникла за результатами проведеної ревізії) в строк до 26 лютого 2013 року. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договору купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст.1047 цього Кодексу). В судовому засіданні сторони визнали, що боргове зобов'язання в сумі 3750 грн. виникло на підставі результату ревізії, якою в магазині „[INFO]" була виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей. Отже, боргове зобов'язання виникло з трудових правовідносин. Загальні підстави та умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків, визначені нормами Кодексу законів про працю України. Оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Кодексу законів про працю України, тому новація боргу у позикове зобов'язання при таких умовах застосовуватись не може. Таким чином, наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 3750 грн. позивач за первісним позовом [PERSON] не довела, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість. У зв'язку з відмовою в задоволенні первісного позову, судові витрати позивача за первісним позовом [PERSON] відшкодуванню не підлягають. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання боргової розписки недійсною ґрунтуються на приписах ст.215 ЦК України - недійсність правочину. При цьому, позивач за зустрічним позовом [PERSON], наполягаючи на заявленій нею позовній вимозі про визнання боргової розписки недійсною, не заявляла вимог про визнання правочину недійсним, хоча їй суд неодноразово роз'яснював суть ст.ст.202, 203, 215 ЦК України. Боргова розписка не являється правочином, не замінює договір позики та не є письмовою формою договору позики. Розписка є лише документом, який може підтвердити існування договору позики та розмір фактично одержаних майна або грошей. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, звернувшись до суду із зустрічним позовом про визнання боргової розписки недійсною, [PERSON] обрала спосіб захисту своїх прав, який нормами Цивільного кодексу України не передбачений. Таким чином, наявність правових підстав для визнання недійсною боргової розписки, складеної 26 лютого 2012 року на суму 3750 грн., позивач за зустрічним позовом [PERSON] не довела, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість.

Outcome: dismissed