Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що згідно кредитного договору № CM-SMEP00/010/2008 від 11 березня 2008 року укладеного між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON], останній отримав кредит в сумі 67000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 10 березня 2023 року. 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" прийняло на себе зобовязання в тому числі і за кредитним договором № CM-SMEP00/010/2008 від 11 березня 2008 року. Взяті зобов'язанні позичальник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотках та пені. Сума боргу станом на 03.07.2014 року становить: 67826,51 дол. США тіло кредиту, 4333,97 дол.США відсотки, 3116749,46 грн. пеня.. Претензія банку до відповідача залишилась без задоволення. Дані обставини дають право стягнути з позичальника достроково кредит з нарахованими відсотками та пенею в примусовому поряду. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також сплачений при подачі позову судовий збір. Відповідачем подано суду зустрічний позов в якому він просить суд визнати договір про відступлення права вимоги б/н від 24 грудня 2010 року, укладений між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» недійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оспорюваний договір про відступлення права вимоги не посвідчено нотаріально, у ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутні ліцензія з надання фінансових послуг та ліцензія на здійснення операцій в іноземній валюті. Також, при укладенні договору про відступлення прав вимоги, його як боржника не було повідомлено про зміну кредитора. Крім того, відсутні будь-які докази проведення оплати по даному договору факторингу, що свідчить про його фіктивність. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" первісний позов підтримав повністю, просить задовільнити його. Зустрічний позов не визнав та пояснив суду, що укладення договору про відступлення права вимоги було укладено у тій самій формі, що і правочин на підставі якого виникло зобовязання. Також [PERSON] під розписку було вручено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором. Що стосується відсутності ліцензій на здійснення певного виду діяльності, то в даному випадку відбулася зміна особи у зобовязанні, яке виникло з кредитного договору, а не заміна сторони кредитного договору. Просить суд в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] первісний позов не визнав та пояснив суду, що ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" пропущено строк позовної давності, як щодо стягнення заборгованості, відсотків за кредитним договором, так і неустойки, а поважних причин для його поновлення не має. Крім того, п.4.1.1 кредитного договору, згідно якого передбачено сплату пені в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконаного зобовязання за кожний день прострочки є нікчемним, так як він є несправедливим. Просить суд в задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічний позов підтримав повністю та просить задовільнити його. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON], був укладений кредитний договір № CM-SMEP00/010/2008, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 67000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 10 березня 2023 року. 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ "ОТП Банк" відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" прийняло на себе зобовязання в тому числі і за кредитним договором № CM-SMEP00/010/2008 від 11 березня 2008 року. Таким чином до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № CM-SMEP00/010/2008 від 11 березня 2008 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобовязання за кредитним договором порушив та у встановлені договором строки погашення кредиту щомісячні платежі та відсотки за користування кредитом не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 27.05.2015р., разом з штрафними санкціями, становить 34317,60дол. США. Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти. Що стосується застосування строків позовної давності, то суд враховує наступне. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. В Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013р. №6-116цс13 зроблено висновок, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності. З позовом ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося лише 03 жовтня 2014 року і вимог про поновлення строку позовної давності не заявляло. За таких обставин в звязку із пропуском позовної давності не підлягають задоволенню вимоги ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" щодо виплати платежів за період з січня 2009 року по 17 вересня 2011 року, а саме: по тілу кредиту в сумі 6767,22 дол.США, по відсотках в сумі 4333,99 дол.США. Що стосується позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання, то вони задоволенню не підлягають. Згідно з п. 4.1.1 кредитного договору № CM-SMEP00/010/2008 від 11 березня 2008 року за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки позичальник повинен сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору. Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку відповідач посилався, обґрунтовуючи свої заперечення за вимогами Банка продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. З урахування наведеного, суд приходить до висновку про те, що пункт 4.1.1 кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 1% за кожний день порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, що становить 365% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми у разі невиконання нею зобовязань за спірним договором. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що п.4.1.1 кредитного договору не може бути застосовано для нарахування пені згідно абз.2 ч.3 ст.6 ЦК України. Зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" набуло право вимоги в тому числі і за кредитним договором № CM-SMEP00/010/2008 від 11 березня 2008 року. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Проте закон не пов'язує це право боржника з можливістю невиконання боргових зобов'язань взагалі, в тому числі попередньому кредиторові. Так, згідно зі ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. З досудової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" від 11 січня 2011 року вбачається, що останній повідомив [PERSON] про те, що на підставі договору відступлення прав вимоги всі права вимоги за кредитним договором № CM-SMEP00/010/2008 від 11 березня 2008 року перейшли до нього. Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання. Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.\~\~ Що стосується посилання в зустрічному позові на необхідність у ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, то така ліцензія необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги

Outcome: approved