Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому зазначила, що з 3 жовтня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають дочку [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року проживають з відповідачем окремо. Дитина проживає разом із нею. Дитина знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість», має розлади експресивної мови у вигляді загального недорозвитку мови ІІ рівня розвитку на фоні розладу психічного розвитку. Згідно з консультативним висновком спеціаліста КНП «Міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради від 09.12.2020 року дитині рекомендовані заняття з логопедом та психологом. Згідно з консультативним висновком спеціаліста КНП «Міська поліклініка № 9» Дніпровської міської ради від 24.03.2021 року дитині рекомендовані заняття в умовах реабілітації. Згідно з мовленнєвою карткою КНП «Міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради від 11.03.2021 року рекомендуються логопедичні зайняття 2-3 рази на тиждень протягом 1,5 року. Згідно з висновком КНП «Міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради від 17.05.2021 року актуальна психолого-корекційна робота на період підготовки до навчання в учбовому закладі в режимі двох занять на тиждень згідно з віком. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від обов`язку утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивач вважає, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою малолітню дитину. Інших дітей та утриманців відповідач не має. Звертає увагу, що дитині необхідно три заняття на тиждень з логопедом та два заняття з психологом протягом півтора року. Згідно прайсів на послуги логопеда та психолога, розміщених в мережі Інтернет, вартість заняття з логопедом складає 300 грн., вартість заняття з психологом - 350 грн. Таким чином загальна вартість додаткових витрат на дитину на місяць складає 6400 грн. (3600+2800). За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 6400 грн. щомісяця з дня пред`явлення позову протягом 1 року 6 місяців. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] був поданий відзив на позов, в якому він з позовом погодився частково, вважав, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 3000 грн. та додаткових витрат на дитину в розмірі 6400 грн. є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами. Позивачем не доведено, що дитина проживає разом із нею. Крім того, просив врахувати, що він наразі не працює, є інвалідом з дитинства по зору, єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності. Крім того, зазначив, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір [PERSON] , 1962 року народження, яка є пенсіонеркою, інвалідом, часто хворіє та отримує невелику пенсію. Він є єдиною особою, яка може надавати матері допомогу. Щомісяця вони сплачують комунальні послуги в сумі, приблизно, 1800 грн. Отже, його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дочки в сумі 3000 грн. та додаткові витрати в розмірі 6400 грн. Такі витрати, на його думку, є завищеними та непосильними для нього. Також відповідач відзначив, що допомагає позивачу оплачувати медичні послуги, купує одяг, кожного місяця сплачує аліменти в розмірі 1500 грн. Виходячи з наведеного, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, а в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього додаткових витрат на дитину відмовити. В свою чергу, позивачем була подана відповідь на відзив, в якій звернуто увагу на те, що факт проживання з нею дитини підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур. Відповідач має третю групу інвалідності, при якій дозволяється працювати, працює неофіційно. Мати відповідача має також двох повнолітніх дочок. Розмір пенсії матері відповідача складає 3688,432 грн. та перевищує розмір його пенсії по інвалідності 1769 грн. Згідно долучених відповідачем квитанцій платником комунальних послуг та аліментів за 2020 рік зазначена мати відповідача. Отже, твердження відповідача про перебування на його утриманні матері є безпідставними. Також звернула увагу, що останній раз дочка відвідувала логопеда в березні 2021 року. Наразі дочці 6 років, але вона не готова до школи, оскільки має загальний недорозвиток мови та легку розумову відсталість. Внаслідок матеріальних проблем та проблем зі здоров`ям дочки вона отримала дисфункцію вегетативної нервової системи. Крім того, вважала, що відповідачем у відзиві помилково розрахована сума додаткових витрат на дитину, виходячи з вартості заняття з логопедом 250 грн., так як згідно з товарним чеком ціна складає 300 грн. У зв`язку з викладеним позивач наполягала на задоволенні її позовних вимог. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. При цьому в судовому засіданні відповідач погодився виплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 3000 грн. щомісячно, а у стягненні додаткових витрат на дитину просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 3 жовтня 2014 року. Мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю, що відповідачем безпосередньо в судовому засіданні не заперечувалося. Як убачається з матеріалів справи, дитина сторін знаходиться під наглядом лікаря-психіатра дитячого КНП «МП № 1» ДМР з діагнозом «легка розумова відсталість», а також має розлад мовлення, у зв`язку з затримкою розвитку та вадами мовлення рекомендовані заняття з логопедом 2-3 рази на тиждень протягом 1,5 роки та обов`язкові заняття з психологом по загальному розвитку в дитячому розвиваючому центрі. Між сторонами наявний спір щодо утримання відповідачем дитини. Вирішуючи даний спір, суд ураховує, що згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі статтею 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, які підлягають стягненню з відповідача, суд бере до уваги матеріальний стан сторін, усі інші обставин, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема стан здоров`я дитини, яка страждає на легку розумову відсталість та має певні вади мови, стан здоров`я відповідача, який є інвалідом третьої групи, знаходиться в молодому віці, не має інших утриманців, окрім власної дитини, та вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи стягнення з 1 червня 2021 року (дня пред`явлення позову до суду) до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду, такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення розвитку дитини та не є непосильним для відповідача з урахуванням його сімейного та майнового стану, в тому числі середньої заробітної плати по регіону, так як відповідач хоча й неофіційно, але працює, крім того, отримує пенсію, та саме такий розмір щомісячних аліментів був визнаний відповідачем у судовому засіданні. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, то суд виходить із положень статті 185 СК України, згідно з якою той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто за змістом наведеної норми батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Питання про те, які витрати підлягають компенсації батьками та у якому розмірі, вирішується за домовленістю сторін або в разі спору за рішенням суду. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача вартості занять дитини з логопедом та психологом у розмірі 6400 грн. Вирішуючи зазначені позовні вимоги, суд приймає до уваги, що малолітня [PERSON] страждає на розмову відсталість, що підтверджено медичними документами. У зв`язку із наявним розладом їй рекомендовані заняття з логопедом і психологом. У той же час, суд звертає увагу, що обов`язок утримання дитини покладений законодавством на обох батьків. Крім того, Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зазначив, що положення\~статті 185 СК\~стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Отже, з урахуванням положень закону, розміру заявлених позивачем необхідних додаткових витрат на дитину, майнового і сімейного стану сторін, обов`язку обох батьків утримувати дитину, суд вважає, що з відповідача слід присудити стягнення на користь позивача додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2021 року по лютий 2023 року включно. Посилання відповідача на те, що його майновий стан не дозволяє сплачувати додаткової витрати на дитину суд не може взяти до уваги, оскільки відповідач знаходиться в молодому віці, за станом здоров`я має можливість працювати та заробляти собі на життя та на потреби своєї дитини. Доводи відповідача щодо знаходження на його утриманні матері об`єктивно не підтвердженні, тим більше, що остання є пенсіонеркою, а відтак має самостійний дохід. Крім того, суд вважає, що само по собі періодичне надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, в тому числі оплата додаткових витрат на дитину, не є підставою для відмови в позові, оскільки в разі спору між батьками щодо утримання дитини суд має визначити не лише сам факт стягнення коштів на дитину, а й їх розмір та періодичність. Тобто спір щодо надання матеріального утримання може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів та оплати додаткових витрат, так і щодо розміру коштів, які сплачуються добровільно. В даному випадку факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину свідчить про наявність між сторонами спору щодо надання відповідачем такого утримання. Таким чином, позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину підлягає частковому задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, то суд виходить із положень частини 6 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач у силу\~статті 5 Закону України "Про судовий збір"\~звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, який складає 1816 грн. (908 грн. за кожну вимогу). За таких обставин з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (100% та 23,44%) у загальній сумі 1120 грн. 84 коп. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial