Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] 22.03.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вона являється матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Повідомила, що заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.02.2012 року її було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх доньок та рішенням Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №61 від 20.03.2012 року "Про призначення та припинення опіки, надання статусу "дитина, позбавлена батьківського піклування" було призначено [PERSON] опікуном над малолітніми онуками [PERSON], 2007 року народження, та [PERSON], 1997 року народження. Зазначила, що рішенням Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №90 від 20.04.2012 року внесено зміни до п.2 рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 20.03.2012 року №61 "Про призначення та припинення опіки, надання статусу "Дитина позбавлена батьківського піклування", а саме цифри "1997 р.н." замінено цифрами "2007 р.н.". Зауважила, що за час позбавлення її батьківських прав минуло багато часу, вона зробила відповідні висновки, змінила свою поведінку, припинила вживати алкогольні напої, вести аморальний спосіб життя та дійшла висновку, що найважливіше в її житті - це її донечки. Пояснила, що як свідома громадянка розуміє свій материнський обов'язок приймати участь у вихованні дітей, і як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати своїх дітей, спілкуватись з ними віддаючи своє тепло і материнську любов та в майбутньому поновити свої батьківські права. Вказала, що жодних обставин, які б давали підстави вважати, що її спілкування із дітьми спричинить їм шкоду не існує і вважає, що її побачення з дітьми не матимуть негативного впливу на них та їх моральне виховання, і без сумніву не завдадуть шкоди життю і здоров'ю її дітям. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила надати їй дозвіл на побачення з дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за місцем проживання дітей і опікуна бабусі [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS], щосуботи та неділі протягом певного періоду часу та у святкові дні. Сторони та третя особа, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в попереднє судове засідання не з'явилися, подали попередньо до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідно в яких позивач підтримала заявлені вимоги, а відповідач заявлені до неї позовні вимоги визнала в повному обсязі, та представник вказаної третьої особи не заперечувала проти задоволення даного позову. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. Даний позов у відповідності до вимог ч.9 ст.110 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.19) є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення судового рішення проводиться в порядку, встановленому, зокрема, ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до вимог ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням постановлення судового рішення в інтересах позивача слід стягнути на її користь з відповідача документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved