Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У лютому 2019р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 20.05.2018 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дитини та на її утримання не надає, через що позивач змушена звернутися до суду. Їй одній важко отримувати дитину, оскільки [PERSON] не працює та не має доходів, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. А тому, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дочкою повноліття та на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дочкою трьох років. Також просила стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати. 14.03.2019 р. [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив стягувати з нього на користь позивача на утримання дочки 1000 гривень щомісячно та на утримання дружини аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Окрім того зазначив, що в даний час він не працює та має лише нерегулярні заробітки. 27.03.2019 р. позивач [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дочки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та на своє утримання у розмірі 600 грн. 26.02.2019 р. справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1400 гривень та на своє утримання 600 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про збільшення розміру позовних вимог визнав частково, а саме у розмірі 1400 грн. на утримання дитини та 600 грн. на утримання позивачки. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2018 року, який зареєстрували в Олександрівській сільській раді Тростянецького районну Вінницької області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно довідки, виданої виконкомом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №158 від 07.02.2019 року, на утриманні [PERSON] знаходиться дочка [PERSON], [INFO] (а.с.9). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 81 ЦПК України не доведено. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дочки в розмірі 1400 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] у своїй заяві від 14.03.2019 р. просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з нього на утримання дочки [PERSON] аліменти у розмірі 1400 грн. та на утримання [PERSON] у розмірі 600 грн. Досліджуючи матеріальний стан відповідача було встановлено, що він не працює, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідач зобов'язаний утримувати дочку [PERSON] до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. Враховуючи, що відповідач офіційно не працевлаштований, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1400 грн. щомісячно і саме такий розмір аліментів не суперечитиме інтересам його власної дочки. Доказів того, що відповідач не має можливості утримувати дочку та те, що у нього на утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки, що має значення для визначення розміру аліментів, суду надано не було. Також позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В силу ст. ст. 75, 84 ч.2 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивачки та матеріальне становище відповідача. Підставою для стягнення аліментів на користь дружини до досягненню дитиною трьох років є лише встановлення обставин того, що чоловік може таку допомогу надавати. Згідно ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, виходячи із засад справедливості, враховуючи, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти як на утримання дитини, так і на утримання дружини, доказів того, що [PERSON] не має можливості надавати таку допомогу не надано, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача кошти на утримання дружини у розмірі 600 грн. щомісячно до досягання дочкою [PERSON] трьох років. Крім того, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач звернулась до суду з позовною заявою 08.02.2018 року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. Також, у позовній заяві [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на професійну правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату професійної правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Згідно копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №587 [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю, та прийняв від [PERSON] на підставі договору від 27.03.2019р. 2000 грн., що підтверджується квитанцією про сплату гонорару від 27.03.2019р., одна година роботи адвоката становить 640 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи, кількість часу, який необхідно для складання та підготовки позову, участі в судовому засіданні, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивачки 500 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial