Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

13.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та збільшивши розмір позовних вимог просив зобов'язати відповідача [PERSON] передати позивачу комплект ключів від вхідних дверей квартири [ADDRESS]. Вселити [PERSON] у вказану квартиру. Визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] як спільне користування [PERSON] та [PERSON] житловою кімнатою та підсобним приміщенням. Стягнути з [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 2000,00 грн. за правову допомогу, 266,12 грн. витрат пов'язаних із явкою до суду представника позивачки, а також судовий збір в розмірі 2509,72 грн.. Позов обґрунтований тим, що позивач є спадкоємцем 1/2 частки квартири [ADDRESS], яка залишилася після смерті її сина [PERSON]. з моменту смерті сина, позивачка фізично не мала доступу до вказаного житла так як [PERSON], з моменту смерті сина позивачки відповідач чинить перешкоди в доступі до вказаної квартири шляхом встановлення додаткових дверей та ненаданням позивачці комплекту ключів від них. Право власності на частку вказаної квартири підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 13.12.2013 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кузьмич В.М.. В судовому засіданні представник позивачки просив позов задовольнити, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. Суд, з урахуванням думки представника позивачки, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідачки, вважає можливим розглядати справу у її відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. З обставин справи викладених в матеріалах справи, вбачається, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири за адресою [ADDRESS]., спадкоємцями якої є його мати - позивачка [PERSON] на ? частину та відповідачка [PERSON] на іншу ? частину вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.12.2014 року посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.8). З копії заяви представника позивачки, адресованого Голові правління ОСББ "Скіф" [PERSON], вбачається прохання підтвердити факт неможливості потрапити до квартири [ADDRESS] (а.с.11). З копії акту обстеження дверей [ADDRESS], від 12.07.2014 року, вбачається, що двері кв. 33 замінено на інші, більш міцні, обладнані вмонтованим замком. Даний акт складено комісією в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12-13). З копії листа Голови правління ОСББ "Скіф" [PERSON] від 08.10.2014 року, адресованого власнику кв. 26, 32 та співвласнику [ADDRESS], вбачається вимога у тижневий строк розібрати самовільно встановлену цегляну перегородку у поза квартирному коридові 3-го поверху в [ADDRESS] (а.с.38). З копії заяви відповідачки [PERSON] від 30.10.2014 року, адресованого керівнику ОСББ "Скіф" [PERSON], вбачається виклад обставин які передували та зумовили необхідність, на її думку, самовільного встановлення вказаної перегородки та додаткових дверей (а.с.39-40). З копії акту про самовільне відокремлення частини поза квартирного коридору шляхом встановлення цегляної перегородки від 08.10.2014 року, вбачається, що наприкінці серпня - початку вересня 2014 року [PERSON] яка є власником [ADDRESS], самовільно відокремила частину допоміжного приміщення (поза квартирного коридору загального користування 3-го поверху) [ADDRESS] у виключно особисте користування шляхом встановлення цегляної перегородки об лаштованої міцними дверима. Даний акт складено комісією в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.41). Відповідно до копії фотознімку від 08.10.2014 року, що являється додатком до вищевказаного Акту, вбачається встановлена перегородка з дверима, що є відокремленням частини приміщення (поза квартирного коридору загального користування 3-го поверху, квартир 32, 33) [ADDRESS] (а.с.42). Відповідно до копії договору найму житла від 26.06.2014 року, вбачається, що [PERSON] передала [PERSON] в тимчасове платне короткострокове користування ? частки квартири [ADDRESS], строком на 1 рік (а.с.17-18). В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що являється наймачем частини квартири відповідно до договору найму житла від 26.06.2014 року та на початку червня він приїхав в Київ, щоб зустрітися з [PERSON], однак вона відмовилася зустрітися. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що являється Головою правління ОСББ "Скіф" будинку [ADDRESS] та повідомив, що позивачка [PERSON] яка являється співвласником вказаної квартири, намагалася потрапити до неї, однак [PERSON] її не впустила, в результаті чого позивачка була змушена просити у мешканців вказаного будинку надання їй можливості переночувати. Також зазначила, що ключів від вказаної квартири [PERSON], позивачці [PERSON] не передала та по телефону розмовляти відмовляється. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на свій розсуд. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Житлового кодексу України, зокрема зазначено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Враховуючи вищевикладене, необхідно зазначити, що позивачці [PERSON] як співвласнику квартири [ADDRESS], вчинено відповідачем [PERSON] перешкоди для вільного доступу до своєї частини квартири, що унеможливлює здійснення позивачкою дій в користуванні та розпорядженні своїм майном та на свій розсуд. Таким чином позовні вимоги про зобов'язання відповідача [PERSON] передати позивачці комплект ключів від квартири [ADDRESS] та вселити [PERSON] у вказану квартиру, підлягають задоволенню, що само собою виключає необхідність в зобов'язанні усуненні перешкод [PERSON] в наданні доступу [PERSON] до житлового приміщення, а саме вищевказаної квартири [ADDRESS]. За положеннями ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу та проведенням судових експертиз. Представник позивачки просить суд стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 2 000,00 грн.. Правову допомогу, відповідно до приписів ст.. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] таких витрат задоволенню не підлягає, оскільки, особа, яка надавала позивачу правову допомогу не допускалась до участі справи, в якості особи яка надає правову допомогу, відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України, а також доказів понесених витрат саме у вказаній сумі суду надано не було. Вимога про стягнення витрат понесених в зв'язку з явкою до суду представника позивачки в розмірі 266,12 грн., задоволенню не підлягають, так як відповідно до ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи ті обставини, що перешкоджання відповідачкою [PERSON], в користуванні [PERSON] та розпорядженні своїм майном та на свій розсуд, а саме [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою, підлягає задоволенню частково. Стосовно позовних вимог про визначення порядку користування спірною однокімнатною квартирою, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки загальна площа квартири в даному випадку складає 32,8 кв.м. з яких 16,0 кв.м. є житловою площею, а тому встановлення порядку користування однокімнатною квартирою не може бути визначено, так як зазначене приведе до штучного погіршення, житлових умов сторін, оскільки так як право власності на вказану квартиру встановлено за двома особами: [PERSON] та [PERSON], в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: partial