Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі- [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СТ КАЙРОС» (далі- ТзОВ «СТ КАЙРОС», відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 квітня 2018 року між [PERSON] (підрядник по договору) та ТзОВ «СТ КАЙРОС» (замовник по договору) укладено договір підряду на вирощування соняшника, відповідно до умов якого позивач виконав роботи по вирощуванню насіння соняшника загальною вагою 3\~867,35 тон, однак відповідач в порушення умов договору оплату за виконані роботи у встановлений договором строк до 31.12.2018, не провів. Станом на серпень 2020 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 77\~691,48 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, згідно Закону України «Про несвоєчасне виконання грошових зобов"язань» позивачем нараховано 13803,46грн. пені за період з 01.01.2019 по 01.07.2019, та згідно ст.536 ЦК України позивачем нараховано 3846,37грн. відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.01.2019 по 25.08.2020, які позивач також просить стягнути з відповідача. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 дана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Справа призначена до розгляду на 22 вересня 2020 року. У зв"язку з неявкою представників сторін в судове засідання, відсутністю відомостей про вручення копій позовної заяви з додатками та ухвали суду відповідачу, а також на підставі клопотання позивача, розгляд справи відкладено на 22 жовтня 2020 року. Сторін у встановленому законом порядку повідомлено про відкладення розгляду справи. Позивач 22.10.2020 через канцелярію суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та документів. В судовому засіданні 22.10.2020 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав. Згідно з ч.4\~ст.\~89 Цивільного кодексу України,\~\~відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру. За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту\~достовірною інформацією\~про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Так, з метою повідомлення відповідача\~\~про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів\~Цивільного процесуального кодексу України,\~ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.08.2020, копія позовної заяви та судові повістки, були направлені судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження ТзОВ «СТ КАЙРОС», зазначену в позовній заяві м.Одеса, вул.Миколи Боровського, Ѕ, однак, повернуті органом поштового зв"язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судом здійснено запит на сайті Міністерства юстиції України щодо перебування ТзОВ «СТ КАЙРОС» є Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням даної юридичної особи є місто Одеса, вул.Миколи Боровського,1/2. Окрім того, вказана довідка не містить інформації про перебування зазначеної юридичної особи в процесі припинення чи реорганізації. Згідно з п.п.4,5 ч.\~\~6\~ст.\~\~272 ЦПК,\~днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому суд зазначає, що до повноважень судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відповідач несе відповідальність за можливі наслідки неподання відомостей стосовно змін свого місцезнаходження, оскільки згідно Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань юридичні особи зобов`язані подавати відомості стосовно змін свого місцезнаходження державному реєстратору. Судом також враховано, що за приписами ч.2\~ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень»,\~усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в\~\~ електронній\~\~ формі\~\~ не\~\~ пізніше\~\~наступного\~\~дня\~\~після\~\~їх виготовлення\~\~ і\~\~ підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»,\~для\~\~доступу\~\~до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує\~\~ведення\~\~Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний\~\~державний\~\~реєстр судових рішень автоматизована \~\~система \~збирання, \~\~зберігання,\~ \~захисту,\~\~обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові\~\~рішення,\~\~внесені\~\~до\~\~Реєстру,\~\~є\~\~відкритими для безоплатного\~\~ цілодобового\~ \~доступу\~\~ на\~\~офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі як на офіційному веб-порталі судової влади України, так і\~у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Приймаючи до уваги строки розгляду справи, визначені ЦПК, а також враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений судом про дату, час і місце судового засідання, не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин,\~ відповідач\~не подав\~відзив і\~ позивач в судовому засіданні не заперечив проти заочного вирішення справи, на підставі наявних у справі доказів, суд згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, протокольною ухвалою від 22.10.2020 вирішив провести розгляд справи заочно. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,\~заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 09 квітня 2018 року між [PERSON] (підрядник по договору) та ТзОВ «СТ КАЙРОС» (замовник по договору) укладено договір підряду на вирощування соняшника, відповідно до умов якого позивач зобов`язався на власний ризик та за власний рахунок виконати роботи по вирощуванню на 2018 рік (та в кожному наступному році) на власних (орендованих) посівних площах та з використанням власних матеріально-технічних і людських ресурсів, з посівного матеріалу відповідача або за окремою письмовою домовленістю з матеріалу позивача та виключно за технологією, що надана відповідачем, результатом яких є вирощене насіння соняшника кондитерського (продукція за договором), а замовник (відповідач) зобов"язався прийняти і оплатити виконані підрядником роботи (продукцію) розділ 1 договору (а.с.8-12). Також умовами договору передбачено обсяг та види робіт, що виконуються підрядником для вирощування насіння соняшника (розділ 2 договору), якісні характеристики продукції та право замовника відмовитись від продукції за цим договором у випадку невідповідності її якісних показників вимогам договору чи законодавства України (розділ 3 договору), умови виконання робіт (розділ 4 договору). Розділом 8 договору підряду визначено порядок здавання-приймання робіт (продукції), а саме, приймання-передача продукції здійснюється сторонами за актом приймання-передачі окремої партії продукції, виключно на полі під час збирання врожаю (жниви), за обов"язкової участі замовника (його представника). У кожній партії соняшнику визначають стан насіння, запах, колір, вологість, олійну і сорну домішки, зараженість, кислотне число олії, масову частку протеїну і масу 1000 насінин, вміст токсичних елементів і пестицидів та інші показники, визначені умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до п. 5.1. договору, вартість продукції, вирощеної за умовами цього договору встановлюється у відповідності з якісними показниками, фіксується сторонами в гривні і є незмінною до 31.12.2018 року. Продукція, яка відповідає якісним вимогам п.3.2. договору, за вирахуванням ваги будь-яких сорних домішків та неякісної продукції викупається замовником за середньоринковою (середньостатистичною) ціною на аналогічну продукцію в період узгодження її сторонами з 20.09.2018 по 01.10.2018 року (п.5.2. договору). Продукція, що не відповідає вимогам п.3.2. цього договору повністю або частково викупається виключно за бажанням замовника за додатково узгодженою ціною та умовами. На виконання договірних зобов`язань позивач на підставі актів прийому-передачі насіння соняшника передав, а відповідач прийняв насіння соняшника загальною «чистою» вагою 3\~867,35 кг, зокрема, по акту приймання-передачі від 28.09.2018 «чистою» вагою 971,9кг на суму 773,3 ум.од., по акту приймання-передачі від 01.10.2018 «чистою» вагою 2175,5кг на суму 1780,95 ум.од., по акту приймання-передачі від 02.10.2018 «чистою» вагою 719,946кг на суму 584,8 ум.од., на загальну суму 3139,05ум.од. (а.с.14-16). Однак, станом на серпень 2020 року відповідач розрахунок за отриману продукцію по договору підряду не провів, що стало підставою для звернення з даним позовом. Як вбачається з позовних вимог, позивачем проведено обрахунок заборгованості 3139,05ум.од., де умовні одиниці визначені як долари США, оскільки на підставі саме такої валюти були проведені попередні розрахунки між сторонами по вказаному договору, відтак, заявив до стягнення 77691,48грн. заборгованості станом на 01.01.2019 року. Також позивач вказує на наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3 % річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3846,37грн. за період з 01.01.2019 по 25.08.2020, та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань в розмірі 13803,46грн., обчисленої за період з 01.01.2019 по 01.07.2019року. Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтується позовна заява, суд зазначає наступне. За змістом\~статті 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. ст.\~11,\~509 ЦК України\~зобов`язання виникають, зокрема, з договору. Згідно зі\~статтею 626\~\~ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше\~\~сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. ст.\~6,\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Як встановлено судом, між сторонами був укладений договір підряду у формі єдиного документу. За визначенням частини 1\~статті 76 Цивільного процесуального кодексу України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. ч. 1, 2 \~ст. 95 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги відсутність у суду об`єктивних підстав ставити під сумнів відповідність поданих позивачем копій доказів (письмових та електронних в паперовій формі) їх оригіналам, суд бере до уваги при вирішенні даного спору подані позивачем документи в якості доказів у справі. Отже, матеріалами справи (копіями договору підряду на вирощування соняшника від 09 квітня 2018 та додатками №1 та №2 до договору підряду від 09 квітня 2018) підтверджується, що між сторонами було укладено договір підряду, який підпадає під правове регулювання норм\~\~глави 61 ЦК України\~. З огляду на встановлений\~ст. 204 ЦК України\~принцип презумпції правомірності правочину, суд приймає надані позивачем документи як належну та достатню підставу, у розумінні норм\~ст. 11 названого Кодексу, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1\~ст. 837 ЦК України,\~за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 1\~статті 854 ЦК Ураїни\~передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договірних зобов`язань позивач на підставі актів прийому-передачі насіння соняшника передав, а відповідач прийняв насіння соняшника загальною «чистою» вагою 3\~867,35кг, зокрема, по акту приймання-передачі від 28.09.2018 «чистою» вагою 971,9кг на суму 773,3 ум.од., по акту приймання-передачі від 01.10.2018 «чистою» вагою 2175,5кг на суму 1780,95 ум.од., по акту приймання-передачі від 02.10.2018 «чистою» вагою 719,946кг на суму 584,8 ум.од., на загальну суму 3139,05ум.од. (а.с.14-16). При цьому, як вбачається з вказаних актів, при прийнятті продукції та визначенні її вартості враховувалась чиста вага, яка обрахована за формулою: фактична вага мінус засміченість %, мінус вологість %, а вартість отриманої продукції визначалась за формулою: Ц=Т(%)+Н(%), де Ц-ціна 1 т насіння, Т-вартість товарного насіння (3,8+), Н-вартість нетоварного насіння (3.2-3.8). Відтак, даними актами підтверджується факт прийняття відповідачем насіння соняшника (продукції) по кількості та якості, а також погодження ціни прийнятого соняшника, про що свідчить підпис уповноваженого представника відповідача у актах прийому-передачі. Також, факт отримання продукції від [PERSON] замовником підтверджується листом ТзОВ «СТ КАЙРОС» за вих.№19/11 від 30.12.2018 року (а.с.17). При цьому суд критично ставиться до тверджень ТзОВ «СТ КАЙРОС» у вказаному листі щодо невідповідності продукції вимогам замовника, оскільки приймання-передача продукції здійснена відповідно до п.п.8.2.-8.3. договору - по актах приймання-передачі продукції повноважним представником відповідача на полі, при прийнятті продукції представником відповідача проведено відповідні заміри по якісних та кількісних характеристиках насіння соняшника, такі якісні та кількісні характеристики покладено в основу обчислення вартості отриманого соняшника. Окрім того, суд зазначає, що такий лист надісланий [PERSON] 08.02.2019 року (згідно поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строків, визначених в договорі, відповідно до яких сторони могли узгодити ціну продукції, тобто після 01.10.2018 року, а також поза межами строків оплати за продукцію, тобто після 31.12.2018 року. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1\~\~ст. 530 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 5.6. договору підряду, оплата за продукцію, вирощену за цим договором проводиться замовником (відповідачем) в національній валюті гривні, до 31.12.2018 року. \~ \~ \~ \~Отже, з урахуванням положень\~статті 530 ЦК України\~та пункту 5.6 договору, обґрунтованими є доводи позивача про те, що відповідач повинен був оплатити роботи, виконані у квітні-вересні 2018 року, не пізніше 31.12.2018. Відтак, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем грошових зобов`язань, щодо яких заявлено позов, настав. \~ \~ \~ \~Згідно з приписами статей\~525,\~526,\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Як вказує позивач, станом на 01.01.2019 та на день звернення до суду заборгованість відповідача по договору підряду не сплачена і становить 3139,05доларів США, що еквівалентно 77691,48 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2\~ст. 533 ЦК України\~якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Перевіривши розрахунок ціни позову, судом встановлено, що розрахунок позивача 3139,05доларів США обраховано по курсу 1 долар США еквівалентно 24,75грн., тому, зважаючи на курс долара США по відношенню до гривні України як станом на момент приймання-передачі продукції (курс 1 долара США станом на 28.09.2018-02.10.2018 становив 28,21-28,30грн.), так і на момент остаточного терміну розрахунку (курс 1 долара США станом на 30.12.2018 01.01.2019 становив 27,688грн.), а також станом на момент звернення з позовом (курс 1 долара США станом на 27.08.2020 становив 27,39грн.), тобто, у вказані періоди вартість 1 долара США була вищою, ніж той розмір, який покладено позивачем в основу обрахунку заборгованості по договору, відтак, враховуючи, розмір позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості та право позивача самостійно визначати розмір заявленої до стягнення суми позовних вимог суд вважає дану позовну вимогу обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення. У даному випадку суд виходить з того, що за приписами\~статті 129 Конституції України\~до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За приписами частин\~\~1, 3\~статті 12 ЦПК України, \~цивільне судочинство у здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1\~статті 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за приписами\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не спростовано факту порушення взятих на себе грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 77691,48грн підлягають задоволенню. Також позивачем заявлено вимоги про стягнення 3 % річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3846,37грн. за період 01.01.2019 по 25.08.2020 роки. Відповідно до частини першої\~статті 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)\~\~стаття 610 ЦК України\~\~кваліфікує як порушення зобов`язання. \~ \~ \~ \~За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.536 ЦК україни). Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У\~статті 625 Цивільного кодексу України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Враховуючи, що судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт, вимоги про стягнення 3% річних ґрунтуються на нормах закону. При перевірці розрахунку спірної суми 3 % річних судом встановлено, що позивачем занижено нараховану суму на 4,15грн., відтак, ураховуючи межі позовних вимог, позивні вимоги про стягнення 3 % річних за період з 01.01.2019 по 25.08.2020 в сумі 3846,37грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовної вимоги про стягнення 13803,46грн. пені, обчисленої відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», то суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що \~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Тобто, розмір пені за порушення грошових зобовязань встановлюється в договорі за згодою сторін або актом цивільного законодавства. Якщо правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову, що пеня нараховується згідно чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обовязок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Оскільки умовами договору не встановлено розміру пені за порушення виконання грошового зобовязання замовника,\~а даний\~ Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» регулює договірні правовідносини між платниками\~\~та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, де суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а оскільки [PERSON] не є суб`єктом підприємницької діяльності, і укладаючи договір від 09 квітня 2020 року діяв як фізична особа, тому підстави для стягнення на його користь пені відсутні, відтак, в позові в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1\~ст.141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 815,37 грн.

Outcome: approved