Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON](далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON](далі - відповідач) треті особи : [PERSON], [PERSON] про виселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ордеру Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих № 37668 від 18 лютого 1966 року [PERSON] надано у користування для проживання двох кімнатну квартиру [ADDRESS], станом на момент видачі вказаного ордера у вказаному житловому приміщенні-квартирі проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 15 травня 1993 року між громадянкою [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, із вказаної дати громадянин [PERSON], проживає за адресою: [INFO], від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [INFO] згідно із Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації особовий рахунок на двох кімнатну квартиру [ADDRESS] переведено із померлого [PERSON] на [PERSON] та відповідно внесено зміни до договору оренди вищевказаної квартири. З початку 2005 року відповідач почав систематично зловживати спиртними напоями, порушувати правила суспільного життя та вчиняти постійні суперечки з позивачем, у подальшому вказана ситуація призвела до розірвання шлюбу між вказаними громадянами. Станом на момент подачі позову відповідач на обліку в Пенсійному фонді України не перебуває, що свідчить про відсутність в останнього постійного місця роботи та отримання стабільного прибутку, та не дивлячись на вмовляння рідних продовжує систематично та постійно зловживати спиртними напоями, не дивлячись навіть на проведені профілактичні заходи працівниками поліції. Відсутність постійного місця роботи та стабільного заробітку позбавляє можливості відповідача дбати про квартиру в якому останній проживає та відповідно сплачувати рахунки за комунальні послуги. Тому, позивач, з урахуванням уточненої заяви, просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення відповідача із житлового приміщення, квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення та стягнути судові витрати по сплату судового збору. У судовому засіданні представник позивача, позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні третя особа [PERSON]позовні вимоги просила задовольнити. У судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, про дату та час судового засідання було повідомлено належним чином, в матеріалах справи наявні письмові пояснення, в яких він просить позбавити відповідача права користування квартирою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ст. 41 Конституції України). Судом встановлено, що 22 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 17). Відповідно довідки Центру комунального сервісу №5528 від 30.12.2016 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], власником особового рахунку є [PERSON], форма власності житла - місцевих рад (а.с. 18). Відповідно до ордеру Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих № 37668 від 18 лютого 1966 року [PERSON] надано у користування для проживання двох кімнатну квартиру [ADDRESS], станом на момент видачі вказаного ордера у вказаному житловому приміщенні-квартирі проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 20). Згідно із Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації особовий рахунок на двох кімнатну квартиру [ADDRESS] переведено із померлого батька [PERSON] на [PERSON], що підтверджується копією витягу з розпорядження №972 Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 05.06.2002 року (а.с. 19). Як зазначає позивач, з початку 2005 року відповідач почав систематично зловживати спиртними напоями, порушувати правила суспільного життя та вчиняти постійні суперечки з позивачем, у подальшому вказана ситуація призвела до розірвання шлюбу між вказаними громадянами. Факт зловживання спиртними напоями та вчинення конфліктів підтверджується листом Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві від 21.04.2017 року (а.с. 21). Відповідно висновку старшого дільничного офіцеру поліції відділу поліції №3 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві Шимченка О.М. від 04.12.2017 року, 26.11.2017 року відповідач вчинив сварку з позивачем, відносно відповідача було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно листа Центрального об'єднання управління пенсійного фонду України у м. Києві від 07.04.2017 року відповідач на обліку не перебуває (а.с. 22). Як вбачається з наданих квитанцій про сплату комунальних платежів платником є позивач (а.с. 23-30). Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ст. 51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК Української PCP, ордер виданий громадянинові на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства (ст. 10 ЖК Української РСР). Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення (ст. 116 ЖК Української РСР). Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо (ч. 4 ст. 293 ЦК України). Пленум Верховного суду України в п.17 постанови №2 від 12 квітня 1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснив, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Даючи юридичну оцінку поясненням та доказам наявним у матеріалах справи, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ігнорує вимоги чинного житлового законодавства, систематично руйнує, псує квартиру, робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, постійно вчиняє сварки, але враховуючи, що позивач не є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з розпорядження №972 Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 05.06.2002 року, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині виселення відповідача з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного та

Outcome: partial