Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.02.2011 року між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та фізичною особою резидентом України [PERSON] було укладено кредитний договір № BLЖГ00011291, відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 8\~000,00 грн. терміном повернення до 04.02.2014 року та зі сплатою процентної ставки 20% річних, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі санкції. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становить 1,50% від суми кредиту. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п. 6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менше за сум платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі. Відповідач порушує свої зобов'язанння щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Це призвело до утворення в нього перед банком заборгованості станом на 11.08.2015 року в розмірі 5747,32 грн., в тому числі: 796,90 грн. кредиту; 225,40 грн. відсотки; 0,00 грн. комісія за РО та 4725,02 грн. плата за пропуск платежів. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить у відповідності до вимог ст.ст. 1049, 1054 ЦК України стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Також в позовній заяві зазначено, що на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладення фізичних осіб за №63 від 20.03.2015р. розпочата процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський [PERSON]" та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - [PERSON]. В зв'язку з цим, позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши на адресу суду клопотання про розглянути справу у його відсутність. Також зазначив в клопотанні, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський [PERSON]" та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLЖГ00011291 (а.с. 3-6), згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8\~000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних, строком до 04.02.2014 року, комісія за управління кредитом становить 1,50% від суми кредиту. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, банк надав позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п.1 Спеціальної частини Договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору. Кредит надається позичальнику на поточні потреби (п. 1.3. кредитного договору). Згідно п. 2.4.2. кредитного договору, проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору (а.с. 7). Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору, позичальник зобовязаний щомісячно виконувати свої боргові зобовязання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п. 2 Спеціальної частини Договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). В п. 4.2. кредитного договору передбачено, що у випадку не виконання позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі 25,00% від суми кредиту. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка для обчислення пені визначена в сумі 0,50%. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобовязань (п.4.3 кредитного договору). Банк свої зобовязання за кредитним договором щодо видачі кредиту виконав у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Разом з цим судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № BLЖГ00011291, суд встановив, що станом на 11.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 5747,32 грн., в тому числі: 796,90 грн. кредиту; 225,40 грн. відсотки; 0,00 грн. комісія за РО та 4725,02 грн. плата за пропуск платежів (а.с. 10-11). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами є кредитними відносинами та підлягають врегулюваню відповідно до норм 1054-1056-1 ЦК України та загальних положень про зобов'язання. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ремін). Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В ч. 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № BLЖГ00011291 від 04.02.2011 року щодо поверення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved