Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У січні 2018 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся заявник [PERSON] із даною заявою, в якій попросив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання [PERSON], [INFO], на території колишньої УРСР та України в період з жовтня 1990 року до липня 1995 року, в тому числі і на момент проголошення самостійності України 24 серпня 1991 року. Свою заяву мотивує тим, що він народився [INFO] в с. Озерянки Бобровицького району Чернігівської області УРСР. В період часу з травня 1986 року по червень 1988 року, він проходив військову службу в Радянській Армії. Після демобілізації з лав Радянської Армії в 1988 році він до 1990 року працював та постійно проживав на території РСФРР, в цей час ним і був втрачений паспорт радянського зразка. Заявник зазначає, що в 1990 році після повернення на територію УРСР та в період часу з жовтня 1990 року по липень 1995 року він був зареєстрований та проживав за адресою: Україна, Кіровоградська область, Знамянський район, с. Юхимове, та весь час працював та був членом Комгоспу «Ім. Т.Г. Шевченка». Таким чином, заявник посилається на те, що в період часу з жовтня 1990 року по липень 1995 року він постійно проживав на території колишньої УРСР та України, в тому часі і на момент проголошення самостійності України 24 серпня 1991 року, а оскільки паспорт радянського зразка був ним втрачений, паспорт громадянина України своєчасно ним оформлений не був. На його звернення до Фастівського районного відділу УДМС України у Київській області, з питанням оформлення паспорта було видано довідку в якій зазначено, що його особу встановлено, але не встановлено його належності до громадянства будь-якої держави. Тому, змушений звернутися до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, направив до суду письмову заяву, в якій просив суд закінчити підготовче судове засідання та розглянути справу по суті без його участі та ухвалити рішення в даному судовому засіданні. Зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Фастівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд вислухав пояснення представника заявника, представника заінтересованої сторони, перевірив матеріали справи, приходить до наступного. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності та співставленні вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в Озеряни Бобровицького району Чернігівської області Української Радянської Соціалістичної Республіки, що підтверджено Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим повторно 19 серпня 1974 року. З наданого до суду листа № 160 від 13 жовтня 2017 року Іванковецької сільської ради Знам»янського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно був зареєстрований та проживав в селі Юхимове, Знам»янського району Кіровоградської області з 17.10.1990 року по 07.07.1995 року. Окрім того, з Архівної довідки № Ш-1 від 09 січня 2018 року Іванковецької сільської ради Знам»янського району Кіровоградської області, вбачається, що у документах особового складу колгоспу ім. Шевченка в с. Іванківці Знам»янського району Кіровоградської області у книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспника за 1990-1995 року, заявник [PERSON] значиться трактористом та з 1990 року по 1995 рік відпрацював встановлені мінімуми виходів вихододнів. Вказана обставина підтверджується Табелем його особового рахунка. Разом з тим, з вказаної вище довідки вбачається, що трудову книжку отримав 07 липня 1995 року. Також серед наданих заявником документів, є Трудова книжка колгоспника [NUMBER], з якої вбачається, що [PERSON], з 18 жовтня 1990 року по 07 липня 1995 року був членом колгоспу ім. Т.Г. Шевченка Знам»янського району Кіровоградської області та працював на посаді тракториста. Відповідно до положень ст. 17 Цивільного кодексу УСРС від 1963 року, який був чинний на час відповідних правовідносин, місцем проживанням особи визначається те місце, де вона постійно або переважно проживає, а місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п'ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. Відповідно до листа Верховного суду України від 11.06.2004 року, судам при вирішенні справ зазначеної категорії слід керуватися Законом України «Про громадянство України» та Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року (далі - Порядок) «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України». Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У статті 1 Закону України «Про громадянство України» вказується на те, що громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Стаття 8 Закону України «Про громадянство» передбачає, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п. 1 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (надалі - Порядок), для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. Згідно з ч. 3 п. 2 Порядку заяви з питань громадянства оформлюються, зокрема, про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім'я начальника головного управління /управління/ міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи. Пунктом 25 Порядку встановлено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", подає документи, передбачені підпунктами "а" - V пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Відповідно до п. 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пункт 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про - встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на наведені вище письмові докази, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою, а факт постійного проживання на території колишньої УРСР та України в період з жовтня 1990 року до липня 1995 року доведеним. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved