Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

14.07.2015 голова правління Кредитної спілки "Харківська кредитна спілка" [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, а 30.11.2017 з уточненою заявою, до [PERSON] з вимогами: 1. стягнути заборгованість за договором споживчого кредиту №36 від 31.12.2014 у розмірі 63227,94 грн. 2. розірвати договір споживчого кредиту №36 від 31.12.2014, укладений між Кредитною спілкою"Харківська кредитна спілка" та [PERSON] В обґрунтування позовної заяви голова правління Кредитної спілки "Харківська кредитна спілка" [PERSON] вказала, що 31.12.2014 між Кредитною спілкою "Харківська кредитна спілка" та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №36, за яким позивач зобов'язався передати, а відповідач [PERSON] зобов'язалася отримати та повернути на умовах вказаного договору кредит в сумі 23000,00 грн. і сплатити позивачеві проценти за користування ним у розмірі 16971,71 грн. Згідно із п.п. 1.1, 1.3 та графіком розрахунків договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти в повному об'ємі позивачу до 31.12.2016. Згідно із пунктом 4.1 даного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно із пунктом 4.2 договору споживчого кредиту №36 від 31.12.2014 року відповідач зобов'язався повертати позивачеві кредит та сплачувати проценти за його користування у строки, зазначені у графіку розрахунків, що є невід'ємною частиною даного договору. Але відповідачем не виконуються строки погашення кредиту. У зв'язку із порушенням відповідачкою термінів повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість за договором споживчого кредиту №36 від 31.12.2014 року на загальну суму 63227,94 грн., в тому числі частина неповернутого кредиту складає 23000,00 грн., а проценти - 40227,94 грн. У відповідності до ст. 651 ЦК України, просить розірвати договір споживчого кредиту. 23.02.2018 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено наступне. Кредитний договір №36 від 31.12.2014 не є договором споживчого кредиту, а є реструктуризацією боргу по кредитному договору №54 від 25.06.2012, за яким 25.06.2012 відповідач отримала 4350 грн.і 27.06.2012 отримала 3000 грн. 31.12.2014 [PERSON] будь-яких договорів з КП "Харківська кредитна спілка" не укладала. Лише у січні 2015 року додому до [PERSON], яка на той час тяжко хворіла і фактично була сліпою, прийшла директор спілки [PERSON] та обманним шляхом примусила її написати заяву на реструктуризацію заборгованості. 12.08.2015 вона звернулася із заявою до Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області про те, що працівники "Харківської кредитної спілки" у грудні 2014 року внесли недостовірні відомості в кредитний договір, підробили підпис та присвоїли грошові кошти в сумі 23000 грн. Враховуючи те, що [PERSON] договір споживчого кредиту не підписувала, гроші в сумі 23000 грн. не отримувала, підстав для задоволення позову не вбачається. Представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, просила провести розгляд справи за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через свого представника, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення судового розгляду справи у зв'язку з її хворобою. Раніше, неодноразово представником [PERSON] подавалися аналогічні заяви, однак доказів на підтвердження поважності причин неявки не надавалися. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не заявилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача [PERSON] не надала доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання, тому вважається, що не з'явилася без поважних причин. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 31.12.2014 між Кредитною спілкою "Харківська кредитна спілка" в особі голови правління [PERSON] та [PERSON] був укладений кредитний договір №36. За умовами договору: кредитодавець надав позичальнику, а позичальник отримав кредит в сумі 23000 грн. та зобов'язався сплатити позивачеві проценти за користування ним у розмірі 60% річних, Кредит надано на строк до 31.12.2016. (а. с. 5-6). На підставі видаткового касового ордеру №822 від 31.12.2014 [PERSON] було видано КС "Харківська кредитна спілка" 23000 грн. (а. с. 7). Згідно наданому позивачем уточненому розрахунку, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 30.11.2017 складає 63227,94 грн., з яких: сума кредиту - 23000 грн., відсотки 40227,94 грн. (а. с. 100-101). У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано докази виникнення правовідносин між сторонами у зв'язку з укладанням спірного договору кредиту, а також існування невиконаних відповідачем зобов'язань за вказаним договором. В свою чергу, представником відповідача не надано доказів на підтвердження своїх заперечень. Щодо звернення [PERSON] до відділу поліції із заявою про кримінальне правопорушення за ст. 190, ст. 358 КК України, то, відповідно до листа заступника начальника - начальника СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції [PERSON], кримінальне провадження №12015220300000871 закрито постановою від 12.01.2017 у зв'язку з відсутністю складу злочин на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України. (а. с. 91). Посилання представника відповідача на те, що між сторонами договір споживчого кредиту не укладався, а укладався фактично договір реструктуризації боргу за договром №54 від 25.06.2012 не підтверджено жодними доказами. Так само, як відсутні докази того, що договір споживчого кредиту №36 від 31.12.2014 підписано не [PERSON], а іншою особою. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки строк дії спірного договору споживчого кредиту №36 від 31.12.2014 закінчився, підстав для його розірвання не вбачається. За таких обставин, позовна заява Кредитної Спілки "Харківська кредитна спілка" в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 63227,94 грн. є обґрунтованою і підлягає задоволенню, в задоволенні іншої частини позову належить відмовити. З відповідачки належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: partial