Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до КП Хорольська фабрика «Промінь» про стягнення заробітної плати. В позові вказала, що 27.02.2002 року відповідно до наказу №5 вона була обрана на посаду директора КП Хорольська фабрика «Промінь». Відповідно до наказу №23 від 25.12.2007 року була обрана на цю посаду повторно терміном на пять років до 25.12.2012 року. Відповідно до штатного розпису, їй була призначена виплата заробітної плати в розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно, а також оплачувана відпустка і премія за виконану роботу. В подальшому від виконання трудових обовязків директора її було відсторонено. У звязку з чим вона зверталася до суду за захистом своїх порушених прав в липні 2012 року. 12.03.2015 року Апеляційний суд Полтавської області прийняв рішення про часткове задоволення її позовних вимог, а саме визнав незаконним її переміщення з посади директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» на посаду начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП «Хорольська фабрика «Промінь» на підставі наказу директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» №2/2 від 09.08.2012 року про переміщення. Скасував додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27.10.2014 року в частині відмови у задоволенні її позовних вимог щодо визнання незаконним рішення, оформленого протоколом зборів учасників відповідача від 12.12.2011 року про її звільнення. Ухвалив в цій частині нове рішення, яким її позовні вимоги в цій частині задовольнив частково, а саме визнав незаконним рішення загальних зборів співвласників КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 12.12.2011 року в частині її звільнення з посади директора КП «Хорольська фабрика «Промінь». Скасував також і додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26.11.2014 року в частині відмови у задоволенні її збільшених позовних вимог щодо виплати їй середнього заробітку за 16 місяців, а саме з серпня 2012 року по грудень 2013 року включно. Ухвалив в цій частині нове рішення, яким в цій частині її позовні вимоги задовольнив частково, та стягнув в КП «Хорольська фабрика «Промінь» на її корить середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.08.2012 року по 25.12.2012 року включно в розмірі 7 214 грн. 28 коп. (без урахування сплати податків та обовязкових платежів). Позивач стверджує, що починаючи з 26.12.2012 року КП «Хорольська фабрика «Промінь» ні заробітної плати, ні коштів за щорічну відпустку, ні премії не нараховує та не сплачує. З роботи вона офіційно не звільнена. Копії наказу про звільнення та трудову книжку вона не отримувала. Письмово до КП «Хорольська фабрика «Промінь» про припинення трудового договору вона не зверталася, та продовжує виконувати свої обовязки. Відповідач також не звертався до неї письмово про припинення трудового договору. На підставі вищевикладеного позивач прохає суд стягнути з КП «Хорольська фабрика «Промінь» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 58550,00+1500+4612,73 грн. та компенсацію за відпустку в сумі 4734,3+3308,46 грн. В ході розгляду справи позивач звернулася до суду з заявою про збільшення та уточнення позовних вимог в якій крім зазначеного вище прохає суд стягнути з КП «Хорольська фабрика «Промінь» на її користь інфляційні збитки в звязку з невиплатою заробітної плати в сумі 41 274, 52 грн. В судовому засіданні позивач вимоги уточненої позовної заяви підтримала, прохає їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю (а.с115) [PERSON] в задоволенні позовних вимог [PERSON] прохає відмовити, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року їй відмовлено в поновленні на роботі, таким чином судом встановлений факт її звільнення і ця обставина не підлягає доведенню на підставі ч.3 ст. 61 ЦПК України. Інших обставин, щодо перебування з КП «Хорольська фабрика «Промінь» у трудових відносинах позивач не надає, як і причин вимушеного прогулу. Таким чином, [PERSON] в КП «Хорольська фабрика «Промінь» не працює. Нового приймання на роботу позивача після її звільнення не було, а тому вона і не має права на отримання заробітної плати та будь-яких виплат від відповідача. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 09.09.2016 року провадження по даній справі в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати за липень 2012 року було закрито. Ухвала суду набрала законної сили (а.с.153). З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23) , крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Судом встановлено, що 27.02.2002 року відповідно до наказу №5 позивач [PERSON] була обрана на посаду директора КП Хорольська фабрика «Промінь». Відповідно до наказу №23 від 25.12.2007 року остання була обрана на цю посаду повторно терміном на пять років, що підтверджується відповідними копіями наказів (а.с.8,9). 12.12.2011 року на підприємстві були проведені збори співвласників, на яких було прийнято рішення про звільнення позивача з посади директора. Не погодившись з зазначеним рішенням остання звернулася до суду. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12.03.2015 року було змінено рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 березня 2014 року про виправлення описки, в частині визнання незаконним звільнення [PERSON] з посади директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" на підставі наказу директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" [PERSON] №2/2 від 09 серпня 2012 року про переміщення [PERSON] Визнано незаконним переміщення [PERSON] з посади директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" на посаду начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП "Хорольська фабрика "Промінь" на підставі наказу директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" [PERSON] №2/2 від 09 серпня 2012 року про переміщення. Додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання незаконним рішення, оформленого протоколом зборів учасників відповідача від 12 грудня 2011 року про звільнення [PERSON] - скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволено частково. Поновлено [PERSON] строк звернення до суду з позовом про визнання незаконним її звільнення. Визнано незаконним рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" від 12 грудня 2011 року в частині звільнення [PERSON] з посади директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь". Додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні збільшених позовних вимог [PERSON] щодо виплати їй середнього заробітку за 16 місяців, а саме, із серпня 2012 року по грудень 2013 року включно - скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволено частково. Стягнуто з Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 серпня 2012 року по 25 грудня 2012 року включно в розмірі 7214 грн. 28 коп. /без урахування сплати податків та обов»язкових платежів/. В іншій частині судові рішення Хорольського районного суду Полтавської області - залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2015 року рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22.01.2014 року, додаткові рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27.10.2014 року і від 26.11.2014 року, в частині які не скасовані апеляційним судом та рішення апеляційного суду Полтавської області від 12.03.2015 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до КП «Хорольська фабрика «Промінь» про поновлення на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» стягнення середнього заробітку з серпня 2012 року (місяця незаконного усунення з посади) по грудень 2013 року та скачування наказу №1 від 05.07.2012 року про призначення на посаду директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» [PERSON], а також в частині задоволення позовних вимог КП «Хорольська фабрика «Промінь» про визнання недійсним контракту, залишено без змін (а.с.15-18). Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вищевказаними рішеннями встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» з 27.02.2002 року відповідно до наказу №5 коли була обрана на цю посаду по 25.12.2012 року, тобто по дату до якої вона була обрана повторно, згідно наказу №23 від 25.12.2007 року. Суд не погоджується з ствердженням позивача, що укладений з нею строковий трудовий договір вважаться таким, що укладений на невизначений строк, оскільки останньою не доведено факт виконання нею обовязків директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» по даний час. Крім того, вищевказаними рішеннями позивачу було відмовлено у скасуванні наказу №1 від 05.07.2012 року про призначення [PERSON] директором КП «Хорольська фабрика «Промінь», при цьому суд керувався тим, що законність його обрання встановлено рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 18.12.2012 року по справі №1628/1152/12, яке набрало законної сили на час оспорювання наказу. Враховуючи вищевикладене, ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.09.2016 року якою закрито провадження по даній справі в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати за липень 2012 року, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed