Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

18.02.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" про зобов*язання вчинити певні дії. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 22.02.2013 року було укладено договір № 006-04506-220213 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки, відповідно до умов якого, банк відкрив поточний рахунок № [NUMBER]. Основний договір був укладений 16 листопада 2013 року, по закінченні дії розміщення вкладу, шляхом зарахування на поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] відкритий в установі банку. Згідно п.1.10 Договору, вклад виплачується вкладнику по закінченню строку розміщення вкладу за цим Договором, шляхом зарахування на поточний рахунок операції за яким можуть здійснюватися з використання електронної платіжної системи № [NUMBER], відкриті на ім*я вкладника в установі Банку. На даний час на поточному рахунку знаходиться сума 89 120 грн., але отримати будь-яку суму з свого поточного рахунку позивач не має змоги, оскільки банк відмовляється повернути гроші [PERSON] Позивач неодноразово звертався до банку з вимогою повернути йому суму вкладу. Оскільки відповідач добровільно не бажає повертати кошти, позивач змушений звернутись із позовом до суду за захистом своїх порушених прав. Просить зобов*язати ПАТ "Дельта банк" видати готівкою одноразовою операцією через касу належні йому кошти за договором банківського вкладу разом з нарахованими відсотками у розмірі 89 100 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, але залишив письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав заперечення на позовну заяву, згідно якого просив у задоволенні позовної заяви позивача відмовити у повному обсязі. Розглянувши заяву позивача, заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в інші формі на умовах та в порядку, встановлених договором. В судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2013 року між позивачем [PERSON] та ПАТ "Дельта банк" було укладено договір банківського вкладу, згідно якого позивач передав відділенню банку на депозитний вклад грошові кошти в сумі 100 000 гривень з процентною ставкою 21,75 процентів річних терміном до 21.11.2014 року. Відповідно до договору №006-4506-220213 від 22.02.2013 року ПАТ "Дельта Банк" відкрив клієнту [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER]. Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Із матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до банку з вимогою про повернення йому коштів згідно депозитного договору, а також про виплату відсотків передбачених депозитним договорам. Згідно п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов"язковим для виконання сторонами. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відмова банку повернути вкладнику його кошти порушує його права та умови укладеного між сторонами договору. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Справа № 13279/05 параграф 56, від 20 жовтня 2011 року). Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Однак, в порушенні цих норм, позивач позбавлений можливості користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк, в порушення вимог договору, відмовляється повернути позивачу. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Зобов*язати ПАТ "Дельта банк" видати готівкою одноразовою операцією через касу належні йому кошти за договором банківського вкладу №006-04506-220213 разом з нарахованими відсотками у розмірі 89 100 гривень.

Outcome: approved