Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до договору без номеру, укладеного 28.02.2006 року між позивачем та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 3,00 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між нею і банком Договір, що підтверджується підписом відповідачки в заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач виконав свої зобов"язання за договором та угодою надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання у встановлений строк не виконувала, своєчасно не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 31.10.2013 року заборгованість [PERSON] перед позивачем склала 26700 грн. 59 коп. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала викладені в позові обставини. Також пояснила, що останнє погашення коштів за договором відповідач здійснила в сумі 500 грн. в лютому 2009 року, але заборгованість за кредитом не була погашена в повному обсязі. Крім того, не всі надані відповідачкою копії квитанцій, свідчать про погашення заборгованості по даному спірному кредитному договору. Відповідачкою були надані копії квитанцій про сплату коштів в раунок повернення заборгованості по кредитному договору від 17.07.2007 року. Згідно умов та правил надання банківських послуг - картрахунок відкривається на необмежений термін. Строк дії договору передбачений на 12 місяців з моменту підписання та вказано, що в разі якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору - він пролонгується на такий же термін. Оскільки відповідачка не зверталась із заявою про закриття рахунку та припинення дії договору, договір продовжує діяти. А тому, представник позивача вважає, що вимоги відповідача про застосування строку позовної давності є необґрунтованими та безпідставними. До даного часу за відповідачкою значиться заборгованість по сплаті за кредитним договором від 28.02.2006 року, яка станом на 31.10.2013 року становить 26700,59 грн. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] вказану суму боргу. Чому не звертались з позовом до [PERSON] раніше -представник позивача пояснити не може. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову, які в судовому засіданні підтримала. Пояснила, що при оформленні та видачі їй кредитної картки працівник банку не ознайомив її з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування кредитною карткою. Такі Умови та Правила їй надані не були, а також їй не була вручена копія заяви позичальника, а тому вважає, що ніякого кредитного договору вона не укладала з позивачем. 13.02.2009 року вона сплатила останній платіж по кредиту в розмірі 500 грн., та працівник банку, який приймав вказаний платіж повідомив, що її кредит повністю погашений. З того часу ніяких повідомлень від банку про наявність заборгованості по спірному кредиту та вимог про повернення кредитних коштів вона не отримувала. При зверненні до відділення Публічного акціонерного товариства «КБ ПРИВАТБАНК» їй було надано виписку з карткового рахунку по спірному кредиту, але завірити вказану виписку належним підписом та печаткою банку - відмовились. Відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки з моменту останнього платежу по кредиту до моменту подачі позовної заяви пройшло більше 5-ти років, що перевищує трирічний строк позовної давності, встановленої законом. В позові просить відмовити. Допитавши представника позивача і відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. 28.02.2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (а.с.18), укладено договір без номера, який складається із заяви позичальника та Умов надання банківських послуг і Правил користування платіжною карткою. Відповідно до вказаної заяви відповідач отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів в році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки, строк дії картки встановлений до січня 2009р. (а.с.9, 10-13). Із копії заяви позичальника слідує, що [PERSON] була надана картка [NUMBER], дата відкриття рахунку - 03.03.2006 р., строк дії до січня 2009 року (а.с.9). Свої зобов'язання по договору відповідач належним чином не виконала. Згідно розрахунку позивача станом на 31 жовтня 2013 року у [PERSON] утворилася заборгованість за користування кредитом в розмірі 26700 гривень 58 коп., яка складається з: 6211,98 грн. - заборгованість за кредитом; 18740,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в загальному розмірі 1747,64 грн. (а.с.5-8). Із виписки по особовому рахунку [PERSON], картка № [NUMBER] слідує, що остання користувалась кредитною карткою, знімала кошти з карткового рахунку. Останнє внесення коштів на платіжну картку було здійснено 13.02.2009 року в сумі 500 грн. Після цього, відповідачка кошти з карткового рахунку не знімала та повернення заборгованості на картку не здійснювала. Банком здійснювалось нарахування відсотків за прострочений кредит та за користування кредитом (а.с.32-46). Однак, вказана виписка не завірена печаткою банку. Із копій квитанцій наданих відповідачкою слідує, що вона здійснювала повернення коштів на картковий рахунок № [NUMBER]: 31.07.2008 року в розмірі 320 грн., 17.06.2008р. в сумі 350 грн., 14.05.2008р. в сумі 510 грн., 30.01.2008 року в сумі 700 грн., 13.02.2009 року - 500 грн. (47,48,50,66). Із квитанцій платника [PERSON] встановлено, що 24.03.2006р. вона внесла на платіжну картку [NUMBER] - 60 грн., 17.04.2006р. - 140 грн., 15.05.2006р. - 200 грн., 30.06.2006р. - 450 грн., 28.07.2006р. - 80 грн. (а.с.67-71). Також встановлено, що відповідач надала заперечення проти позову та просить застосувати строк позовної давності і відмовити позивачу в задоволенні позову (а.с.31). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які випливають з умов та виконання договору споживчого кредиту, прав та обов"язків сторін, а також прав та обов"язків споживачів. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору отримані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частина 1 ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Пунктом 8.6 розділу І Умов та правил надання банківських послуг, передбачено нарахування штрафних санкцій за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, більш ніж на 120 днів в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до п.3.1.1- 3.1.3 правил користування платіжною карткою розділу 2 Умов і правил надання банківських послуг - строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць, рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Дата закінчення дії картки співпадає з датою закінчення дії картки. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), в разі якщо завчасно (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява утримувача картки про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на рахунку та при дотриманні інших умов продовження рахунку (а.с.12). Згідно копії заяви відповідача - строк дії картки встановлений до січня 2009 року (а.с.9). Позивачем не надано суду доказів того, що відповідачці була видана картка з новим строком дії, як це передбачено п.3.1.3 розділу ІІ (Правил користування платіжною карткою). Пунктом 9.3 вищевказаних Умов і Правил передбачено, що картрахунки відкриті на необмежений строк за виключенням настання умов, викладених в п.9.6, 9.7 даних Умов. Пунктом 9.6 передбачено, що при відсутності на картрахунку карти грошових коштів в розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження дії Карти та при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту обчислення строку дії карти, Банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючим тарифам. Вказана комісія стягується банком по закінченню вказаного в цьому пункті строку, щомісячно. У випадку, якщо залишок на картрахунку менший розміру комісії, встановленої тарифами Банку, то розмір комісії за обслуговування картрахунку встановлюється в розмірі залишку коштів на картрахунку утримувача. При нульовому залишку коштів на неактивному картрахунку карти останній закривається. Згідно пункту 9.7 даних Умов слідує, що при ненадходженні заробітної плати утримувача на картрахунок зарплатної картки протягом 6 місяців, пенсії або соціальних виплат на картрахунок пенсійної (соціальної) карти протягом 5 місяців, строк дії відповідної карти не продовжується, обслуговування картрахунку відбувається згідно п.9.6. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Однак, строк дії договору не тотожний поняттю - строк виконання зобов"язання. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг клієнт банку зобов"язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним Договором. Відповідно до п.5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення по кредиту по платіжним карткам без встановленого мінімального обов"язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за минулий місяць, строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше наступного дня місяця, вказаного на платіжній картці, тобто строку дії платіжної картки. Із пояснень відповідача слідує, що вона 13.02.2009 року останній раз внесла кошти на картковий рахунок в розмірі 500 грн. та більше коштів не знімала, карткою не користувалась. Картка з новим строком дії їй не видавалась. Представник позивача не заперечував, що останній платіж по внесенню коштів на картковий рахунок здійснено відповідачкою 13.02.2009 року. Строк дії картки, виданої відповідачці, встановлений - січень 2009 року. Доказів про видачу картки з новим строком дії - позивачем суду не надано. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] порушувала свої зобов'язання за кредитом перед банком, за нею значиться заборгованість по спірному кредитному договору, яка на даний час не сплачена. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК України). Для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність -1 рік (ч.2 ст.258 ЦК України). Угоди про продовження строку позовної давності, визначеної законом, між сторонами укладено не було. Приписами ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Приписами ч.1, 3 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов"язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов"язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Із пояснень сторін, наданого позивачем розрахунку заборгованості, судом встановлено, що останнє внесення коштів відповідачем на картковий рахунок за спірним договором було здійснено 13.02.2009 року, кредит в повному обсязі не сплачено. Строк дії картки закінчився 01.09.2009 року, карта з новим строком дії не видавалась. Отже, позивачу з 14.02.2009 року стало відомо про порушення своїх прав щодо повернення кредитних коштів, а тому з цього моменту у позивача виникло право на пред'явлення позовної вимоги до відповідача. Позивач звернувся з позовом до [PERSON] 23.11.2013 року, який надійшов до суду 04.12.2013 року, що підтверджується штампом суду. Договір про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладався. Строк позовної давності встановлений законом - минув. Між тим, ніяких заходів щодо повернення кредиту позивач своєчасно, на протязі 3-х років, не приймав, ініціативи по стягненню заборгованості не проявляв. У встановлений законом строк своїм правом по примусовому стягненню з відповідача заборгованості - не скористався. Відповідно до ст.266 ЦК України - зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачка просить застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вказаних норм закону, судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Виходячи із змісту ст.60 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може прийняти до уваги надану відповідачкою виписку з карткового рахунку [NUMBER], оскільки останній не завірений належним чином, та не може бути належним доказом у справі. Суд також критично відноситься до пояснень відповідачки стосовно відсутності укладеного з позивачем договору від 28.02.2006 року, оскільки відповідачка визнає факт заповнення нею заяви про надання кредитної картки. У вказаній заяві міститься підпис [PERSON] про те, що вона ознайомлена і згідна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, які разом із даною заявою складає між нею і банком Договір про надання банківських послуг. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачкою суду не надано. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 26700 грн. 59 коп. по кредитному договору від 28.02.2006 року- задоволенню не підлягають, так як позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин. Також слід відмовити ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК в стягненні з відповідача на користь позивача судового збору. На підставі ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", ч.3 ст.254, ст. ст. 256, 257, ч.2 ст.258, 260, 261, ч.ч.1,3 ст.264, 266, 267, 525, 526, 530, 550, 1050-1054 ЦК України та

Outcome: dismissed