Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 10 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - Відповідач, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про стягнення депозиту та процентів. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 06 січня 2015 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 300937/1248/3-15 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Нові гроші " в національній валюті. Відповідно до пункту 1 Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 52 580,00 грн. Позивачем 06 січня 2015 року був переданий Відповідачу, а останнім отриманий на Депозитний рахунок Внесок в повному обсязі у сумі 52 580,00 грн. У пункті 2 зазначено, що нарахування процентів у розмірі 25 % річних протягом строку, зазначеному у пункті 1 Договору на pахунок № [NUMBER] за Вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу у "Банк", до дня, який передує його поверненню "Клієнту" або списанню з рахунку "Клієнта". Договір був укладений на строк з 06 січня 2015 року по 06 квітня 2015 року (пункт 1 Договору). Відповідно до пункту 6 Договору Відповідач після закінчення строку, визначеного пунктом 1 цього Договору, був забов'язаний повернути Позивачу вклад в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями пункту 5.1 основних умов. 06 квітня 2015 року Відповідач на вимогу Позивача мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу у сумі 55 785,22 грн. Після спливу строку Договору Позивач звернувся 06 квітня 2015 року до Відповідача з вимогою повернути суму Внеску та нараховані за користування ним проценти, але йому було відмовлено. У зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з ПАТ " Банк Фінанси та Кредит " в особі відділення № 10 Філії " Центрального РУ " АТ " Банк Фінанси та Кредит " суму внеску що становить - 52 580,00 грн., 3 205,22 грн. - процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 26). Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином (а.с. 21, 25). Відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 122 ЦПК України до суду від відповідача письмових заперечень проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються не надійшло. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 06 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ " Банк Фінанси та Кредит " в особі відділення № 10 Філії " Центрального РУ " АТ " Банк Фінанси та Кредит " був укладений договір 300937/1248/3-15 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Нові гроші " в національній валюті (а. с. 6). Відповідно до пункту 1 Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 52 580,00 грн. на умовах Договору, вказане також підтверджується Меморіальним ордером № 203547631 від 06 січня 2015 року (в сумі 51 680,00 грн.) та квитанцією № 1 від 06 січня 2015 року (в сумі 900,00 грн.) (а. с. 7), згідно з чим Позивачем 06.01.2015 р. був переданий Відповідачу, а останнім отриманий на Депозитний рахунок Внесок в повному обсязі у сумі 52 580 грн. У пункті 2 зазначено, що нарахування процентів у розмірі 25 % річних протягом строку, зазначеному у пункті 1 Договору на pахунок № [NUMBER] за Вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу у "Банк", до дня, який передує його поверненню "Клієнту" або списанню з рахунку "Клієнта". Договір був укладений на строк з 06 січня 2015 року по 06 квітня 2015 року (пункт 1 Договору). Відповідно до пункту 6 Договору Відповідач після закінчення строку, визначеного пунктом 1 цього Договору, був забов'язаний повернути Позивачу вклад в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями пункту 5.1 основних умов. Згідно пункту 3 Договору виплата процентів, нарахованих на вклад, повинна здійснюватись Відповідачем у день закінчення строку, визначеного п. 1 Договору одночасно з поверненням суми Вкладу. Таким чином 06.04.2015 р. Відповідач на вимогу Позивача мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу у сумі 55 785,22 грн. З розрахунком наданим позивачем, суд погоджується та покладає в рішення (а.с. 17). Так, сума депозиту: 52 580,00 грн. Відсотки: 52 580,00 : 100 = 525,80 грн. - 1 % відсоток від суми депозиту. Відсотки за рік: 525,8 х 25=13 145,00 грн. Сума відсотків за період з 06.01.2015 р. по 06.04.2015 р. : 13 145,00 : 365 дн. х 89 дн. = 3 205,22 грн. Всього заборгованість 55 785,22 грн. (52 580,00 грн. (депозит) + 3 205,22 грн. ( відсотки) = 55 785,22 грн.). Після спливу строку Договору Позивач звернувся - 06.04.2015 р. до Відповідача з вимогою повернути суму Внеску та нараховані за користування ним проценти, але йому було відмовлено. На вимогу Позивача надати письмову відмову в поверненні суми Вкладу та процентів йому також було відмовлено. Позивач надав письмову заяву щодо повернення коштів на ім'я начальника відділення №10 Філії "Центральне РУ" AT "Банк "Фінанси та Кредит" яка зареєстрована за №10/1026 від 06.04.2015 р. Відповідачем не було здійснено повернення Депозиту разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачеві. Таким чином, Відповідач продовжував і на день подачі цієї Позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами у розмірі 52 580,00 грн, що були внесені Позивачем як Депозит. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права». Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дати, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку України та зміст Договору, останній є зобов'язанням. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки, Відповідач не повернув Позивачу у визначені Договором строки суму Внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то Відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися, до суду за захистом: свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. ч. 1, 3 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, якийпередує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Судом встановлено, відповідно до умов договору № 300937/1248/3-15 від 06 січня 2015 року строк дії банківського вкладу становить з 06 січня 2015 року по 06 квітня 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що кошти позивачу не були повернуті, також не повернуті і на день розгляду справи. Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами за вимогою, яка була отримана відповідачем 06 квітня 2015 в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню депозитний внесок що становить 52 580 гривень та нараховані відсотки по депозитному договору № 300937/1248/3-15 від 06 січня 2015 року. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 527 530, 599, 634, 1050, 1054 ЦК України і

Outcome: approved