Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. У січні 2016 року відповідач по первісному позову [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно та майнові права. В обґрунтування позовних вимог позивач по первісному позову (відповідач по зустрічному позову) [PERSON] зазначила, що 30.11.2012 року помер її батько [PERSON] Спадкоємцями майна, а саме: 9/100 ід. д. житлового будинку за адресою м. Житомир, вул. Мальованська Набережна, 40 та 0, 0401 Га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель є вона, як донька померлого та її мачуха [PERSON], шлюб з якою батько зареєстрував 31.03.1994 року. Приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та земельну ділянку по вул. Мальованська Набережна, 40 у м. Житомирі, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Вказані документи навмисно сховала відповідач по первісному позову [PERSON] для одноосібного оформлення прав власності лише на себе. Позивач [PERSON] вважає, що [PERSON] не має права на поділ домоволодіння, оскільки шлюб з її батьком зареєстровано 31.03.1994 року, а свідоцтво про право про власності отримано її померлим батьком раніше - 22.04.1991 року. В свою чергу, позивач по зустрічному позову [PERSON] (відповідач по зустрічному позову) в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26.06.1985 р. її чоловіку [PERSON] виділено на праві особистої приватної власності в будинку № 44 по вул. Правонабережній р. Кам'янки в м. Житомирі тамбур 1-1 пл. 2,3 кв.м., кухню 1-2 пл. 5,4 кв.м., жилі кімнати 1-3 пл. 12,9 кв.м., 1/2 сараю літ ??Ж?? вартістю 1407 руб., що складає 93/600 частин будинку (а.с. 58). З 1989 року вони почали проживати разом в її квартирі за адресою: [ADDRESS], оскільки вищевказана частина будинку була мало придатна до нормального проживання (а.с. 59). 31.03.1994 р. зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. Протягом 1990-1991 року чоловік за свої та за її кошти в рівних частках здійснив перебудову вищевказаних приміщень та оформив відповідні права, зокрема: за ним було зареєстровано право власності на: тамбур 1-1 пл. 6,1 (площа тамбуру в порівнянні з 1985 роком збільшилася більш ніж в два рази на 3,8 м. кв. (6,1-2,3=3,8 кв.м.), кухню 1-2 пл. 13,6 (площа кухні в порівнянні з 1985 роком збільшилася в 2,5 рази на 8,2 м. кв. (13,6-5,4=8,2 кв.м.), жилу кімнату 1-3 пл. 13,1 м. кв. (площа кімнати в порівнянні з 1985 роком збільшилася на 0,2 м. кв. (13,1-12,9=0,2 кв.м.). В зазначених приміщеннях було зроблено ремонт та за [PERSON] зареєстровано 9/100 ід.д. Житлового будинку № 44 по вул. Правонабережній р.Кам'янки в м. Житомирі (а.с. 33). На протязі 1990-1993 років року [PERSON] за спільні кошти здійснив будівництво гаражу ??Б??, сараю ??З??, сараю ??К??, що прийняті в експлуатацію 04.04.2012 року. Від права власності на 1/2 сараю ??Ж??, яке виникло відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26.06.1985 р. [PERSON] відмовився на користь свого брата але належних документів з цього приводу не оформлював. В січні 1994 року [PERSON] за спільні з [PERSON] кошти здійснив підключення вищевказаних житлових приміщень до подачі газу за проектом підключення газу, який був розроблений в 1992 році. В 1996 році житловому будинку №44 по вул. Правонабережній р. Кам'янки в м. Житомирі надана нова адреса - Житомир, Мальованська Набережна, 40 (а.с. 65). 19.07.1999 р. [PERSON] отримав Державний акт про право приватної власності на землю №044652, відповідно до якого набув право власності на земельну ділянку площею 0,0401 га. за адресою: Житомир, Мальованська Набережна, 40 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Розширення частини житлового будинку по Мальованській Набережній, 40 за рахунок нежитлової прибудови було завершено в 2010 році. 30 листопада 2012 року помер її чоловік [PERSON], спадкоємцями після смерті якого за законом є вона, як його дружина та його дочка - [PERSON] (відповідач по зустрічному позову). [PERSON], як особа за кошти якої у тому числі була перебудована зазначена частина будинку, як дружина [PERSON] та його спадкоємниця вважає, що має право на 3/4 вищевказаних прав які оформлені на його ім?я (1/2 прав враховуючи те, що зазначене майно з 1985 року істотно збільшилося у своїй вартості та 1/4 прав як спадкоємиця), але її права не визнаються відповідачкою, тому вона звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку. Позивач по первісному позову (відповідач по зустрічному позову) [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких просила відмовити у задоволенні позову. Представник позивача по первісному позову [PERSON] надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач по первісному позову (позивач по зустрічному) [PERSON] та її представник у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити, позовні вимоги [PERSON] не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Третя сторона Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та обов'язки сторін, за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічні позовні вимоги до задоволення в повному обсязі з наступних підстав.\~\~\~\~ Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] та чоловік відповідача [PERSON] - [PERSON] помер 30.11.2012 року (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про одруження, 21.09.1994 року [PERSON] одружився з [PERSON] ( а.с. 13). Спадкоємцями після смерті [PERSON] стали: його дружина - [PERSON] та його дочка - [PERSON]. Відповідно до рішення Богунського райнарсуду м. Житомира від 26.06.1985 р. [PERSON] виділено на праві особистої приватної власності в будинку №44 по вул. Правонабережній р. Кам'янки в м. Житомирі тамбур 1-1 пл. 2,3 кв.м., кухня 1-2 пл. 5,4 кв.м., жила кімнати 1-3 пл. 12,9 кв.м., 1/2 сараю лит ??Ж?? вартістю 1407 руб., що складає 93/600 частин будинку. (а.с. 58, 60-63). Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жиловий будинок № 45, виданого виконкомом Богунської районної ради 22 квітня 1991 року за [PERSON] зареєстровано 9/100 ід.д. Житлового будинку № 44 по вул. Правонабережній р. Кам'янки в м. Житомирі (а.с. 33). В 1996 році Житловому будинку № 44 по вул. Правонабережній р. Кам'янки в м. Житомирі надана нова адреса - Житомир, Мальованська Набережна, 40. Дана обставина підтверджується відомостями, що містяться в довідці міськархитектури №1012/13 від. 27.06.2006 р. (а.с. 65). 19.07.1999 р. [PERSON] отримав Державний акт про право приватної власності на землю № 044652, згідно з яким набув право власності на земельну ділянку площею 0,0401 га. за адресою: Житомир, Мальованська Набережна, 40 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до рішення Виконкому Житомирської міської ради №276 від 12.04.2007 року, [PERSON] дозволено розробити проект розширення частини житлового будинку по Мальованській Набережній, 40 за рахунок нежитлової прибудови (а.с. 66). Вищевказане розширення частини житлового будинку по Мальованській Набережній, 40 було завершене в 2010 році. Дана обставина підтверджується змістом технічного паспорту від 14.04.2010 р. (а.с. 69-71). Після вищевказаного розширення частини житлового будинку по Мальованській Набережній, 40 за рахунок нежитлової прибудови за [PERSON] обліковуються: коридор 1-1 пл. 3,7 м.кв., коридор 1-2 пл. 5,9 м. кв., кухня 1-3 пл. 11,3 м. кв. , санвузол 1-4 пл. 4,5 м. кв., прихожа 1-5 пл. 12,8 м. кв., кімната 1-6 пл. 13,3 м. кв. Тобто фактично відбулася повна перебудова спірної частини будинку. Тамбур 1-1 пл. 6,1, кухня 1-2 пл. 13,6, жила кімната 1-3 пл. 13,1 м. кв., які існували станом на 1991 рік перестали існувати і замість цих приміщень були побудовані зазначені нові приміщення. Відповідно до відомостей, що викладені в Звіті про оцінку вищевказаного майна станом на 27.12.1991 р. ринкова вартість 32,8 м. кв. вищевказаного будинку складає 1688 руб. (а.с. 72). Згідно відомостей, що викладені в Висновку про вартість майна, який наданий позивачкою за первинним позовом станом на 05.11.2015 р. ринкова вартість 51,5 м. кв. вищевказаного будинку, сараю ??К??, сараю ??З??, гаражу ??Б?? складає - 117369,00 грн. (а.с. 24). Відповідно до відомостей, що викладені в Звіті про експертну грошову оцінку вищевказаної земельної ділянки станом на 20.11.2015 р. ціна цієї ділянки - 65960,00 грн. (а.с. 73). В силу ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положенням ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. За положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Володіння та користування спадковим майном у спадкоємця виникають з часу відкриття спадщини, тому він може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У відповідності до норм ст. 112 ЦК УРСР (Поняття спільної власності): «Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність)». В силу статті 16 Закону України «Про власність» та частини першої статті 22 Кодексу про шлюб та сімю України, які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до норм ст. 17 Земельного кодексу України, який діяв до 01.01.2002 року: «Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу»; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Відповідно до нором ст. 30 Земельного кодексу України, який діяв до 01.01.2002 року: «При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів». Згідно зі ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Стаття 331 ЦК України визначає, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Стаття 377 ЦК України встановлює, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Стаття 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, враховуючи вищевказані норми матеріального права в 1991 році у [PERSON] з гр. [PERSON] виникло право спільної власності на 9/100 спірного будинку та в 1993 році на гараж ??Ж??, сарай ??З??, сарай ??К??, з урахуванням відповідних норм ЦК УРСР та ЗУ ??Про власність?? на підставі того, що зазначене майно було фактично перебудоване за наші спільні кошти в порівнянні з тим, що її померлий чоловік отримав у спадщину та створене нове майно. В 1999 році, враховуючи те, що [PERSON] мала право на 1/2 спірного будинку у неї виникло право на 1/2 земельної ділянки, яка була приватизована на ім?я [PERSON] В подальшому в зв'язку з наступною перебудовою зазначеної частини будинку в 2010 році, враховуючи те, що зазначена вона відбувалася під час зареєстрованого шлюбу та те, що вартість спірної частини будинку істотно збільшилася в порівнянні з вартістю цієї частини будинку станом на 1991 рік, у [PERSON] з [PERSON] виникло право спільної сумісної власності на цю частину будинку на підставі норм СК України та право на відповідну частину земельної зазначеної ділянки на підставі норм ЗК України та ЦК України. Таким чином, на момент смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та він мали право по 1/2 частині будинку та по 1/2 частини гаражу ??Б??, сараю ??З??, сараю ??К?? ( на праві спільної часткової) власності кожний. В зв'язку з тим, що спірна частина будинку перебудована на законних підставах, будівництво завершене, прийнято в експлуатацію, але право власності не зареєстроване, то позивачу по зустрічному позову та гр. [PERSON] належать права власності на майнові права - право забудовника зазначеної частини будинку. П.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) передбачено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 3К, 377 ЦК». П.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON] шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0, 0401 Га, розташованої за адресою: м. Житомир, вул. Мальованська Набережна, 40 в порядку спадкування, а також про обгрунтованість та про задоволення частково зустрічних позовних вимог [PERSON] шляхом визнання за нею права власності на 3/4 частину гаражу ??Б??, сараю ??З??, сараю ??К??, 1/2 земельної ділянки площею 0,0401 га. за адресою: м. Житомир, Мальованська Набережна, 40 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 3/4 прав забудовника розширення частини житлового будинку по Мальованській Набережній, 40 за рахунок нежитлової прибудови які належали [PERSON] на підставі рішення Виконкому Житомирської міської ради № 276 від 12.04.2007 року. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial