Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Заступник керівника Калинівської місцевої прокуратури Гулько А.В. в інтересах держави в особі позивача: Хмільницької районної ради, як органу управління майном КНП "Хмільницька ЦРЛ" звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.06.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, в ході якого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження та з 13.07.2017 року до 17.07.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії КНП "Хмільницька ЦРЛ" у зв`язку з чим даний заклад охорони здоров`я поніс витрати на його лікування у сумі 6125,12 грн, яку позивач просить стягнути. Ухвалою суду від 20.05.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення виклику (сторін). Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.06.2018 року, що 16.07.2018 року набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого ст. 166 КК України, зокрема за те, що 12 липня 2017 року [PERSON] здійснюючи догляд за своєю малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , який в силу свого віку не міг самостійно вчиняти будь-які дії щодо своєї безпеки, допустив отримання ним тілесних ушкоджень, які в послідуючому під час огляду дитини були виявлені матір`ю [PERSON] та медичною сестрою [PERSON] та які відповідно до висновку експерта № 153 від 28.11.2017 року належать до тяжких тілесних ушкоджень, тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також тілесних ушкоджень у вигляді гематом та саден на тулубі, які належать до легких тілесних ушкоджень. Вказані обставини також вбачаються з витребуваної та оглянутої судом справи № 149/3386/17, а також висновку експерта № 153 від 28.11.2017 року. Згідно з довідкою КПН "Хмільницька ЦРЛ", [PERSON] , [INFO] року, дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії з 13.07.2017 року до 17.07.2017 року з приводу:Політравма: Важка ЗЧМТ. Забій головного мозку. Гематоми, садна голови, туловища. Закритий перелом лівого стегна в з/З. Набряк головного мозку. Судомний синдром. Мозкова кома І . Анемія І ст . Проведено 4 ліжко-дні. Вартість лікування одного ліжко-дня 1531,28 грн, загальна вартість лікування становить - 6125,12 грн. Вказана обставина також підтверджується калькуляцією затрат на один ліжко-день на 2018 рік. З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Статуту КНП "Хмільницька ЦРЛ", засновником, власником та органом управління майном підприємства є територіальні громади Хмільницького району Вінницької області в особі Хмільницької районної ради. Оскільки фінансування КНП "Хмільницька ЦРЛ" здійснюється коштом міського бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених КНП "Хмільницька ЦРЛ" є порушенням прав територіальної громади. Інтерес держави в цьому позові полягає в інтересах частини Українського народу - членів відповідної територіальної громади. Відповідно до статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. У зв`язку із цим відповідач своїми діями порушив матеріальні інтереси територіальної громади Хмільницького району. Відповідно до положень ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до вимог ч. 1 ч. 3 ст. 1206 ЦК особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Таким чином судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем доведено, що в результаті вчинення відповідачем злочину, заклад охорони здоров`я, що перебуває у комунальній власності територіальної громади, поніс витрати на лікування потерпілого. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладає судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. На підставі ст. 142 Конституції України, ст. 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування" ст. 1026 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-79, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 279, 353, 355, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

Outcome: approved