Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту. В обґрунтування позову зазначає, що при реалізації своєї власності, а саме продажу будинку позивача повідомили про накладення арешту на усе його нерухоме майно. 12.03.2021 року отримавши довідку №247917200 про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач дізнався про накладений арешт на все нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 36829389, виданої 17.12.2013 року. Звернувшись до відповідача із заявою про надання роз`яснення з питання накладеного арешту, листом від 25.03.2021 року №7527 позивача повідомили, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №36829389 щодо виконання виконавчого листа №2-2543 від 22.08.2012 року виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованості у розмірі 31560,13 грн. Вищевказаним листом позивача повідомили, що 19.12.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу по вищевказаному виконавчому провадженню, та повторно виконавчий документ до відповідача не надходив. Крім того, позивача повідомили, що більш детальну інформацію стосовно виконавчого провадження отримати неможливо, оскільки виконавче провадження знищене та арешт можливо зняти лише на підставі судового рішення. На підставі викладених вище обставин, для захисту своїх майнових прав позивач звертається із відповідних позовом до суду. Ухвалою суду від 14.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 13.07.2021\~року до\~суду надійшов\~відзив представника\~відповідача Індустріального\~ДВС у\~м.Дніпрі\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро)\~Кірсанова С. на позовну заяву, в якому зазначив, що листом від 25.03.2021 року №7527 позивача [PERSON] було проінформовано, що згідно інформації, яка міститься в АСВП в Індустріальному ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на примусовому виконанні в період з 06.03.2013 року по 19.12.2013 року перебувало виконавче провадження №36829389 з примусового виконання виконавчого листа №2-2543 від 22.08.2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість у розмірі 31 560,13 грн., в рамках якого накладено арешт на все майно боржника. Виконавче провадження №36829389 19.12.2013 року було завершено відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, кошти не стягнуто. Повторно вищезазначений виконавчий документ до Індустріального відділу ДВС не надходив. Враховуючи вищевикладене, надати більш детальну інформацію та копію виконавчого провадження не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено на підставі розділу ХІ п.2 Правил діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року, наказ №1829/5, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки. Позивач - [PERSON] наполягає, що згідно ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження", що діяв на час повернення виконавчого листа стягувачу, арешт накладений на майно боржника, знімається скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, але це стосується у випадку коли виконавчий документ повертається до суду. Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу для повторного пред`явлення виконавчого листа №2-2543 від 22.08.2012 року , виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість у розмірі 31 560,13 грн., заходи примусового стягнення не скасовуються. На теперішній час до Індустріального відділу ДВС не надходили документи про сплату [PERSON] боргу у розмірі 31 560,13 грн. на користь ПАТ КБ "Надра", та про сплату виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми боргу на користь держави. У зв`язку з наведеним Індустріальний ВДВС заперечує проти звільнення майна з під арешту. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги на підставі обґрунтування, що наведене у ньому та з урахуванням доказів, які додані до позову. Представник відповідача Індустріального ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника ДВС. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) №7527 від 25.03.2021 року, встановлено, що згідно інформації, яка міститься в АСВП в Індустріальному ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на примусовому виконанні в період з 06.03.2013 року по 19.12.2013 року перебувало виконавче провадження №36829389 з примусового виконання виконавчого листа №2-2543 від 22.08.2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість у розмірі 31 560,13 грн., в рамках якого накладено арешт на все майно боржника. Виконавче провадження №36829389 19.12.2013 року було завершено відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, кошти не стягнуто. Повторно вищезазначений виконавчий документ до Індустріального відділу ДВС не надходив. Враховуючи вищевикладене, надати більш детальну інформацію та копію виконавчого провадження не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено на підставі розділу ХІ п.2 Правил діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року, наказ №1829/5, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки. Згідно даних Індустріального відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) на теперішній час до відділу не надходили документи про сплату [PERSON] боргу у розмірі 31 560,13 грн. на користь ПАТ КБ "Надра", та про сплату виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми боргу на користь держави. На підставі ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем, відповідно до цього Закону, заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Частиною п`ятою статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим, воно є завершеним і ці поняття, не є тотожними. Відтак, повернення виконавчого документа стягувачу не є закінченням виконавчого провадження, оскільки це різні стадії виконавчого провадження, які мають різні підстави виникнення та наслідки. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, а повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права на повторне звернення виконавчого документу до примусового виконання. Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження", якою врегульовані питання зняття державним виконавцем арешту з майна, також не передбачено право державного виконавця зняти арешт у разі повернення виконавчого документа стягувачу. Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист був повернутий стягувачу 19.12.2013 року. Частинами 5, 6 Законом України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції. За змістом ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, позивач просить скасувати арешт, накладений на усе нерухоме майно, яке йому належить, однак до цього часу грошове зобов`язання на суму 31 560,13 грн. не виконане. Згідно з положеннями статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Виходячи з вищенаведеного, з огляду, що позивачем в установленому ЦПК України порядку не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини на які останній посилається в якості підстав позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, стосовно пред`явлення позову до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) суд зазначає таке. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові №5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна. Так, Індустріальний відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не може бути відповідачем у даній справі, у зв`язку з тим, що дії державних виконавців у судовому порядку не оскаржувались, а значить є правомірними (якщо не встановлено протилежне). У разі звернення до суду з даним позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями 387, 391, 396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто до стягувача, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом). Як вбачається із змісту та предмету позовної заяви позивачем пред`явлено позов про скасування арешту до виконавчої служби, яка не є належним відповідачем у справі. Будь-яких клопотань зі сторони позивача про заміну неналежного відповідача суду не подано, більше того позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставі наданих доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що дана обставина також є підставою для відмови у позові. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не вбачається підстав для відшкодування судових витрат, понесених позивачем. На підставі, ст. ст. 4,12, 13, 263, 265,354 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed