Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

21 березня 2016 року представник позивача звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до Миколаївської міської ради та [PERSON] та просив суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна - 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS] дійсним та визнати за позивачем право власності на вказану частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В подальшому предстаник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, в якій заявив позовні вимоги і до інших спадкоємців [PERSON] - [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], та до [PERSON], та просив суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна - 57/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], - дійсним; визнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]., право власності на 1/2 частину від 57/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 263 кв.м., та складається з: житлового будинку саман, площею 57,8кв.м., на плані Літ. А; гаража з каменя, на плані Літ. Т; сараю з цегли, на плані Літ. С; підвалу з цегли, на плані Літ. Спд; огорожі та споруди № 3, 4, 1. та визнати за [PERSON], [INFO], та за [PERSON], [INFO]., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]., право власності на 1/4 частину від 57/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці площею 263 кв.м., та складається з: житлового будинку саман, площею 57,8кв.м., на плані Літ. А; гаража з каменя, на плані Літ. Т; сараю з цегли, на плані Літ. С; підвалу з цегли, на плані Літ. Спд; огорожі та споруди № 3, 4, 1, за кожним. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що на Універсальній товарній біржі "Миколаївська нерухомість 2000", 20.10.2001 року згідно договору купівлі-продажу №1-364, [PERSON] придбав 57/100 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] у [PERSON]. Договір зареєстровано у Миколаївському БТІ за реєстровим номером 236 від 16.11.2001 року. Посилаючись на те, що після смерті батька позивача відкрилась спадщина у вигляді 57/100 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, проте нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що договір-купівлі продажу спірної частини домоволодіння є недійсним, оскільки немає нотаріального посвідчення договору. Враховуючи вищевикладене позивач просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача вимоги уточненої позовної заяви підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради проти задоволення позову не заперечувала. Відповідачі [PERSON], який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Представник відповідача Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення просив прийняти за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм діючого законодавства. Представник третьої особи Універсальної товарної біржи "Миколаївська нерухомість 2000" у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, заперечь проти позову не надав. Суд, вислухавши пояснення сторін, оглянувши письмові докази по справі та спадкову справу № 14/2013 до майна померлого [PERSON], який помер [INFO] року, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] на Універсальній товарній біржі "Миколаївська нерухомість 2000" був укладений договір № 1-364 купівлі-продажу 57/100 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2000 року, зареєстрованого на Товарній біржі "Нерухомість-Південь" за № 4191, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ за реєстровим № 236 /а.с.8/. Цей Договір купівлі-продажу частини домоволодіння був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 1-364 від 20.10.2001 року, право власності на квартиру зареєстровано за позивачем у БТІ 16.11.2001 року за № 236 /а.с.8 оборот/. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ч. 2 ст.47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч.2 ст.220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом досліджено, що [PERSON] помер [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] /а.с.14/. 09 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Душейко О.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька /а.с.63/. 18 лютого 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] винесена постанова про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з тим, що договір-купівлі продажу спірної квартири є недійсним, оскільки договір не має нотаріального посвідчення /а.с.19/. 04 листопада 2013 року до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори м.Миколаєва звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.78/. Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його син [PERSON] та донька [PERSON], які мають право на спадщину за законом після смерті свого батька у розмірі по 1/2 частині від 57/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. 04 травня 2008 року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] /а.с.79 оборот/. В свою чергу спадкоємцями після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON], які мають право на спадщину за законом в силу ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення), яку успадкувала би їх матір після смерті [PERSON], тобто по 1/2 частині за кожним від 1/2 частини спадкового майна (по 1/4 частині спадкового майна за кожним)- домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив із наступного. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач є спадкоємцем 1 черги за законом, та він своєчасно у 6-місячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що уточнені позовні вимоги в частині визнання договору купівлі- продажу 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS] дійсним та визнання за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного домоволідння є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно вимог, щодо визнання за відповідачами [PERSON] та за [PERSON], права власності на 1/4 частину від 57/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] за кожним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] уповноважили позивача діяти в їх інтересах та не надано доказів на підтвердження того, що були порушені права останніх, зокрема не надано відмови нотаріуса у вчиненні нотарільних дій. При цьому суд врахуває, що [PERSON] та [PERSON], якщо вважають, що порушено їх права мають право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав із позовом про визнання права власнсоті в порядку спадкування за законом. Також, вимоги позивача до Миколаївської міської ради є безпідставними, Миколаївська міська рада не є належним відповідачем по справі, оскільки є спадкоємці після смерті [PERSON] - його онуки [PERSON] та [PERSON], до яких заявлені позовні вимоги щодо визнання права власності на чатсину спадкового майна. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: partial