Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

В травні 2005 року [PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом до Державного підприємства "Хлібна база № 85" посилаючись на те, що 15.03.2011 р. була прийнята на посаду головного бухгалтера ДП «Хлібна база № 85». З 24.04. по 05.05.2017 перебувала на лікарняному у зв'язку з вагітністю. Про що, при виході на роботу, був наданий лікарняний лист. Наказом від 11.05.2017р., з яким не була ознайомлена, була відсторонена від виконання обов'язків головного бухгалтера. 12.05.2017 заступнику головного бухгалтера передала ноутбук з програмним забезпеченням, який використовувала в роботі. 13.05.2017 була звинувачена адміністрацією у видаленні з переданого ноутбука власного електронного ключа, що призвело до блокування роботи підприємства. 13.05.2017 була звільнена з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Вважає звільнення незаконним, оскільки було проведено без законних підстав і в період вагітності. Згідно позовних вимог позивачка зазнала моральних страждань які призвели до втрати душевного спокою, відсутності засобів для забезпечення належного рівня життя та лікування, що може негативно вплинути на стан здоров'я та збільшити ймовірність втрати дитини. Просила поновити її на роботі на займаній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 20000 грн. оскільки звільнення було проведено без законних підстав і в період вагітності. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та суду пояснила, їй притягли до дисціплінарної відповідальності та звільнили безпідставно. Власний електронний ключ та керівника підприємства не видаляла з програми, а ноутбук передала разом з електронним ключем, хоча це її особистий ключ і тільки вона ним може користуватись. 12 травня 2017 р. вона передала інженеру [PERSON], вона ж є табельником, документ, що вона вагітна. Вказане може підтвердити [PERSON] , на той час працювала у відповідача головним економістом. Просила поновити її на роботі на займаній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 30943 грн.50 коп., та моральну шкоду в сумі 20000 грн. оскільки звільнення було проведено без законних підстав і в період вагітності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач та її представник в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача надав до суду заперечення на позовну заяву згідно яких вважає, що ним не був порушений порядок звільнення відповідачки оскільки [PERSON] на день звільнення не повідомляла адміністрацію підприємства про вагітність. Підставою для звільнення Позивача стало видалення нею з комп'ютера електронних цифрових підписів, в тому числі - підпис директора підприємства, що було розцінене, як одноразове грубе порушення позивачем трудових обов'язків передбачених розділами 3 та 5 посадової інструкції головного бухгалтера. Діями [PERSON] підприємству було завдано шкоди, а саме - у зв'язку з відсутністю на комп'ютері електронного підпису директора ДП "Хлібна база № 85" до пенсійного фонду були несвоєчасно перераховані страхові внески у зв'язку з чим рішенням Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 30 травня 2017 року на підприємство були накладені штрафні санкції. Також є ймовірність накладення санкцій від інших органів державної влади. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що до 06 червня 2017 р. вона працювала у відповідача головним економістом. В її підпорядкуванні працювала [PERSON] інженером- нормувальником з якою вона знаходилась в одному кабінеті. 12 травня 2017 р. в її присутності [PERSON] передала [PERSON], якій в обов'язки входило враховувати вихід на роботу працівників підприємства, документ про свою вагітність. Вислухавши позивача, свідка та дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно копії трудової книжки 02.06.2011р. позивачка була працевлаштована на посаду виконуючого обов'язки головного бухгалтера ДП"Хлібна база № 85", а з 15.08.2011р., згідно Наказу №295-к від 15.08.2011 позивачку призначено на посаду головного бухгалтера. /а.с.13/ Наказом від 13.05.2017 року №140-к на позивачку накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення згідно п.1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, яке було вчинене 12.05.2017р. /а.с. 66, 67/ Згідно цього Наказу порушення позивачкою трудової дисципліни виразилось у умисному видаленні [PERSON] із комп'ютерної програми власного електронно цифрового підпису та електронного підпису в.о. директора ДП «Хлібна база №85», що тягне за собою зупинку фінансової роботи підприємства, накладання штрафів, пені, несвоєчасну виплату заробітної плати, проведеннями розрахунків зі сторонніми організаціями, податків та зборів. Згідно заперечення відповідача на позов, зазначено порушення позивачкою вимоги посадової інструкції головного бухгалтера, викладені в розділах 3 та 5 посадової інструкції головного бухгалтера в яких викладений загальний перелік посадових обов'язків та відповідальності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ фактичною підставою для розірвання трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ є здійснення працівником певної дії або бездіяльності, що порушує трудові обов'язки, передбачені його трудовим договором, статутом, посадовими інструкціями, внутрішніми положеннями підприємства тощо. Відповідно до позиції Верховного Суду України у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ, суди з'ясовують, чи було порушення працівником своїх трудових обов'язків. Для цього перевіряють коло таких обов'язків та визначають, які з них порушено працівником, у чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору на підставах, визначених законом. Суд критично ставиться до позиції відповідача, що [PERSON] порушено одночасно всі посадові обов'язки, що свідчить про відсутність у відповідача конкретної підстави для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Згідно з вимогами ст. 149 КЗпПУ, до прийняття рішення про звільнення працівника за одноразове грубе порушення трудових обов'язків у нього мають бути витребувані письмові пояснення. В матеріалах справи відсутні докази виконання адміністрацією ДП «Хлібна база №85» вимог ст. 149 КЗпПУ. Наявність порушення адміністрацією ДП «Хлібна база №85» порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності також підтверджується листом Головного управління держпраці у Харківській обл. від 09.08.2017 № П - 578/02.04/12-14/8636 за результатами інспекційного відвідування. а.с.-53-54. Згідно п. 10 Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1452, порядок надання працівникам установи права застосування електронного цифрового підпису, ведення обліку, зберігання та знищення їх особистих ключів, а також надання акредитованому центру сертифікації ключів інформації, необхідної для формування, скасування, блокування або поновлення посилених сертифікатів відкритих ключів підписувачів установи, визначається наказом її керівника, якщо інше не встановлено законодавством. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, у період, коли відповідачем ставилося питання про порушення позивачем трудових обов'язків, відповідним наказом керівника ДП «Хлібна база №85» такий порядок на підприємстві не був врегульований й не було вирішено питання використання та ліквідації електронних ключів, тому звинувачення [PERSON] у відсутності електронного ключа виконуючого обов'язки директора ДП «Хлібна база №85» є безпідставними. Відповідач не надав суду доказів, що саме позивач, а не хто інший, видалила з комп'ютера свою електронну цифрову підпис, в тому числі - підпис директора підприємства, та коли саме були видалені вказані підписи. В даному випадку такі дані міг дати Акредитований центр сертифікації ключів, який надає послуги електронного цифрового підпису відповідачу. Як вбачається з наказу від 13.05.2017 року №140-к та доповідної записки виконуючого обов'язки головного бухгалтера ДП «Хлібна база № 85» позивачку притягнуто до відповідальності також за відсутність можливості використати її електронний цифровий підпис для здійснення розрахункових операцій. Згідно ст. 1, 7 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначається поняття компрометації особистого ключа - це будь-яка подія, що призвела або може призвести до несанкціонованого використання особистого ключа. Підписувач зобов'язаний: зберігати особистий ключ у таємниці; надавати центру сертифікації ключів дані згідно з вимогами ст. 6 цього Закону для засвідчення чинності відкритого ключа; своєчасно надавати центру сертифікації ключів інформацію про заміну даних, відображених у сертифікаті ключа. Особи, винні у порушенні законодавства про електронний цифровий підпис, про електронні документи та електронний документообіг, несуть відповідальність згідно із законом. Таким чином притягнення до відповідальності позивачки за неможливість використати її електронний цифровий підпис іншими особами не відповідає вимогам чинного законодавства. Статею 184 КЗпП України передбачено, що звільнення вагітних жінок з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Згідно з наявних в справі медичних довідок та постанови ВКК № 1120/9 від 29.05.2017 р. на день звільнення позивачка була вагітною. Суд критично ставиться до заперечень відповідача, що адміністрація ДП «Хлібна база № 85» не була повідомлена [PERSON] про вагітність. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 12 травня 2017 р. позивачка надала довідку з медичного закладу про вагітність. Крім того обізнаність адміністрації ДП «Хлібна база № 85» про вагітність [PERSON] на момент її звільнення підтверджується листом Головного управління держпраці у Харківській обл. від 09.08.2017 № П - 578/02.04/12-14/8636 за результатами інспекційного відвідування. а.с.-75. За таких обставин суд вважає, що вина позивачки у видаленні із комп'ютерної програми власного електронно-цифрового підпису та електронного підпису в.о. директора ДП «Хлібна база №85» відсутня. Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи були накладені на позивачку з порушенням законодавства, а тому Наказ виконуючого обов'язки директора ДП «Хлібна база № 85» від 13.05.2017 року №140-к є незаконним, тому [PERSON] повинна бути поновлена на роботі. Відповідно до ч.2 ст.225 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8.02.1995 р. №100 (з наступними змінами і доповненнями) при обрахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд бере до уваги довідку про заробіток позивача, згідно до якої середній заробіток (за один робочий день) позивача становить 315,75 грн. і за 98 робочих днів вимушеного прогулу їй належить до виплати 30943,50 грн. без урахування податків та обов'язкових платежів. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що діями відповідача позивачу були спричинені моральні страждання, які полягають в емоційних переживання у зв'язку з звільненням, втрати нормальних життєвих зв'язків, що полягає у відсутності роботи, які вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того суд враховує, що на час звільнення позивачка була вагітною, знаходилась на лікуванні у зв'язку з загрозою самовільного аборту, що спричинило додаткові переживання, але враховуючи всі обставини справи, ступінь доведеності позивачкою розміру заподіяних їй страждань, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не 20000 грн., як це просить позивач, а 5000 грн. Оскільки позивач була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави 1280 грн. ( 640 грн.+ 640 грн. дві вимоги позивача) На підставі викладеного та

Outcome: partial