Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

25.02.2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в селі Лазірки Оржицького району Полтавської області зареєстровані, і фактично проживають, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Являючись батьками малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] у відповідності до статей 150, 180 Сімейного кодексу України зобов'язані проживати разом з дітьми, виховувати їх, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний та розумовий розвиток, матеріально утримувати. На даний час їх діти: [PERSON], [PERSON], не проживають разом з батьками, а перебувають в дитячому соціально-реабілітаційному центрі "Надія" Полтавської обласної благодійної організації "Спілка Самаритян", що розташований в місті Лубни Полтавської області з 16 вересня 2013 року. Малолітня [PERSON] з самого народження проживає з бабусею на повному її утриманні. За час перебування малолітніх в соціально-реабілітаційному центрі "Надія" батьки ні разу не відвідали своїх дітей, не цікавились їх здоров'ям, не піклувалися умовами їх життя. Ні мати, ні батько, не створили належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей. [PERSON] та [PERSON] власного житла не мають, проживають у найманому будинку, що відповідним чином у власність не оформлений. Обстеживши житлово-побутові умови громадян [PERSON] та [PERSON], з метою захисту прав, життя та здоров'я їх малолітніх дітей, комісія із захисту прав дитини прийшла до висновку, що в оселі, де проживають батьки відсутні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дітей: в приміщенні холодно, окремої кімнати для дітей не відведено, всі кімнати в занедбаному стані, не прибрані, продукти харчування відсутні. [PERSON] та [PERSON] не працюють, вживають алкогольні напої. Мати дітей проживає з іншим чоловіком за межами Оржицького району, а батько не може і не хоче сам виховувати дітей. З сім'єю [PERSON] неодноразово проводилася профілактична робота з метою виправлення ситуації в сім'ї та повернення дітей до батьків, але висновків вони не зробили ніяких. Батьки не переймаються долею своїх дітей, байдуже ставляться до всебічного та гармонічного розвитку малолітніх, відмовились їх утримувати. Участі у вихованні дітей не приймають зовсім, не піклуються про стан здоров'я. Згідно висновку служби у справах дітей Оржицької районної державної адміністрації встановлено, що батьки [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від обов'язків по вихованню своїх дітей, люди зовсім безвідповідальні, байдужі до долі дітей, не турбуються про їх майбутнє. Сім'я перебуває на обліку, як така, що потрапила в складні життєві обставини з 2011 року, але приймати допомогу від відповідних служб не бажають, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'являються. Причиною такого ставлення до дітей є небажання обтяжувати себе проблемами навчання, виховання, утримування малолітніх. Діти для батьків фактично не існують. У зв'язку із вищевикладеним, позивач звернувся до суду та згідно заяви про уточнення позовних вимог просить суд: 1. Позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 2. Стягнути з [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь особи чи закладу, де будуть проживати діти. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування позов підтримала зазначивши, що вказана сім'я під супроводом їх служби перебуває тривалий час. Батьки не приділяють належної уваги дітям, що призводить до того, що вони не отримують належного забезпечення, харчування та виховання. Сукупність всих чинників свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками та є всі підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та для стягнення аліментів. Прокурор підтримав позовні вимоги позивача, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, зазначив, що таке рішення буде відповідати інтересам дітей. Представник служби у справах дітей Оржицької районної державної адміністрації Сокол С.І. вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо дітей, оскільки відповідачі батьківських обов'язків по відношенню до дітей не виконують, не турбуються і не піклуються про них, не займаються їх вихованням та утриманням. Батьки дітей висновків про свою поведінку не роблять. Відповідачі на розгляд справи 22.04.2016 року, 19.05.2016 року, 02.06.2016 року, 17.06.2016 року не з'явилися, належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, прийшов до слідуючого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками: - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Лазірківської сільської ради Оржицького району Полтавської області; - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Лазірківської сільської ради Оржицького району Полтавської області; - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Лазірківської сільської ради Оржицького району Полтавської області. Згідно актів прийому неповнолітнього від 16.09.2013 року директор дитячого соціально-реабілітаційного центру "Надія" Полтавської обласної благодійної організації "Спілка Самаритян" прийняв від матері [PERSON], за її заявою, неповнолітніх: - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO] За інформацією дитячого соціально-реабілітаційного центру "Надія" №66 від 16.05.2016 року, з 16.09.2013 року по теперішній час перебувають діти [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], знаходяться на повному утриманні організації. Батьки не цікавляться життям дітей, допомоги ні фінансової, ні матеріальної не надають, відвідують дітей дуже рідко. За даними акту обстеження житлово-побутових умов від 12.11.2015 року проведено обстеження житлових умов помешкання [PERSON] у с. Лазірки, Оржицького району, Полтавської області, встановлено, що для виховання, розвитку та проживання дітей не створені умови: для дітей не виділено ні окремої кімнати, ні куточок; в кімнатах не прибрано; в приміщенні холодно, опалення не включене, продукти харчування відсутні. Згідно протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Оржицької РДА від 15.12.2015 року прийнято рішення рекомендувати органу опіки та піклування Оржицької РДА підготувати матеріали на позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За висновком Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області №01-45/96 від 10.04.2016 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по справі, оскільки [PERSON] та [PERSON] безвідповідально ставляться до утримання та виховання своїх дітей, свідомо відмовляються від них. Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням вказаних норм закону, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки останні свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, ухиляються від виховання дітей, що не сприяє їх належному вихованню та підготовці до самостійного життя. Відповідачі не вживали заходів щодо створення належних умов для проживання дітей. Крім того, суд звернув увагу, що відповідачі за період перебування дітей у соціально-реабілітаційному центрі відвідували їх дуже рідко, що свідчить про відсутність інтересу батьків до своїх дітей. Стосовно іншої частини позовних вимог, суд звернувся до слідуючих вимог законодавства. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1/ стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи доведено, що батьки дітей не забезпечують їх фінансово, що суперечить ст. 180 СК України. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України необхідно віднести за рахунок відповідачів.

Outcome: approved