Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» про стягнення депозитного вкладу в сумі 111091дол. США. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 серпня 2014року з відповідачем ПАТ «[PERSON] та Кредит» в особі Кременчуцького відділення №41 він уклав договір банківського вкладу/ депозиту/ «Пенсійний» №300131/98665/370-14. Відповідно до п.1 даного договору Вкладник розміщує в Банку на вкладному рахунку №26350046634003 грошові кошти в сумі 111091доларів США на строк з 18.08.2014року по 23.08.2015року, з виплатою 13.10% річних в кінці терміну. По закінченні терміну дії договору строкового банківського вкладу він письмово звернувся до ПАТ «[PERSON] та Кредит» із заявою по повернення їй депозитного вкладу та нарахованих на даний вклад відсотків, проте ні вкладу із нарахованими відсотками, ні відповіді на своє звернення вона не отримав, а тому вимушений звернутися до суду. Прохав суд задовольнити позов. В процесі розгляду справи позивач [PERSON] змінив позовні вимоги та прохав суд вимоги про дострокове розірвання Договору банківського вкладу по депозитному договору № 300131/98665/370-14 від 18.08.2014року залишити без розгляду , стягнути з відповідача 111091доларів США кошти по депозитному договору № 300131/98665/370-14 від 18.08.2014року та 7817.67доларів США нараховані % по депозиту №300131/98665/370-14 від 18.08.2014року. У судовому засіданні позивач змінені позовні вимоги підтримав, прохали суд позов задовольнити. Відповідач ПАТ «[PERSON] та Кредит» в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди позивача, суд вважає за можливим проведення розгляду справи. Суд, заслухавши позивача по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2014року [PERSON] уклав з відповідачем ПАТ «[PERSON] та Кредит» в особі Кременчуцького відділення №41 договір банківського вкладу/ депозиту/ «Пенсійний» №300131/98665/370-14. Відповідно до п.1 даного договору Вкладник розміщує в Банку на вкладному рахунку №26350046634003 грошові кошти в сумі 111091доларів США на строк з 18.08.2014року по 23.08.2015року, з виплатою 13.10% річних в кінці терміну. По закінченні терміну дії договору строкового банківського вкладу він письмово звернувся до ПАТ «[PERSON] та Кредит» із заявою по повернення йому депозитного вкладу та нарахованих на даний вклад відсотків, проте ні вкладу із нарахованими відсотками, ні відповіді на своє звернення він не отримав. 20 серпня 2015року позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «[PERSON] та Кредит» із заявою про повернення депозитного вкладу за Договором строкового банківського вкладу, проте жодної відповіді з приводу вказаного звернення не отримав, а також йому не повернуно депозитний вклад із нарахованими відсотками. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Як визначено у ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як зазначено у ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту договору № 300131/98665/370-14 банківського вкладу (депозиту) «Пенсійний» від 18.08.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит » та [PERSON], вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладення на зазначених у ньому умовах, відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Так, згідно п. 6 договору, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника, відкритий в установі Банку. ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» умови договору № 300131/98665/370-14 банківського вкладу (депозиту) «Пенсійний» виконало належним чином. Відповідно до довідки ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» від 01.09.2015року на відділенні №41 Придніпровського регіонального департаменту ПАТ банк «[PERSON] та Кредит», МФО 300131 на ім.*я [PERSON] відкрито рахунок №2601105177018 залишок на рахунку складає 118908,67 доларів США, з них : -111091.00доларів США кошти депозиту згідно договору № 300131/98665/370-14 від 18.08.2014року; -7817.67 доларів США нараховані % по депозиту згідно договору №300131/98665/370-14 від 18.08.2014року. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, строк дії укладеного сторонами договору припинив свою дію після зарахування депозитних коштів на поточний рахунок [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні і вказана обставина є загально відомою на підставі Постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015року № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк «[PERSON] та Кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015року № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Банк «[PERSON] та Кредит", та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов*язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов*язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Таким чином, вимоги щодо повернення належних позивачу грошових коштів можуть бути задоволені відповідно до положень вказаного Закону, в порядку черговості. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» не має правових підстав для задоволення вимог позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості, оскільки позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як встановлено судом, належні позивачу грошові кошти станом на час розгляду справи відповідачем не повернуті. Даних, які б спростовували вказане матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст.. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, віднесення ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» до категорії неплатоспроможних фактів унеможливило здійснення операцій по перерахуванню грошових коштів з поточного рахунку, відкритого на ім.*я [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов*язань, є кредитором банку. Таким чином, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довив порушення його прав, а відтак в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача визнати заборгованість за депозитом у розмірі 111091 доларів США. та стягнення з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу в розмірі 111091доларів США та проценти в розмірі 7817.67доларів США. необхідно відмовити у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed