Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути в рахунок відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю сина з відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі -ПАТ "Кривбасзалізорудком") - на її користь суму в розмірі 250000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що тривалий час переносить біль та страждання, по вині відповідача при виконанні трудових обов'язків загинув її син [PERSON] З 13.08.1985 року по [INFO] він працював на шахті «Гвардійська» гірничим робочим. Відповідно до акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 12 від 20.12.2004 року нещасний випадок, внаслідок якого загинув син, стався виключно з вини підприємства, зокрема у зв'язку з порушенням трудової та виробничої дисципліни з боку посадових осіб підприємства. Згідно розділу 6 Акту спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком форми Н-5 від 17.12.2004 року нещасний випадок, внаслідок якого загинув син , стався внаслідок невиконання посадовими особами відповідача вимог законодавства в частині створення на робочих місцях безпечних умов праці. Внаслідок смерті сина позивачу завдано моральної шкоди, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулися у її особистому житті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги заявлені [PERSON] у позовній заяві, підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на ті самі обставини , та стягнути на її користь з відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 250 000 тис гривень у відшкодування спричиненої йому моральної шкоди. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - Літовченко Т.М. позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не визнала, та просила суд у задоволені позовних вимог - відмовити, оскільки такий обов'язок не покладено на роботодавця та вони є не належними відповідачами. Відповідач зазначає, що загиблий та члени його родини були застрахованими особами відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а тому моральну шкоду повинно відшкодовувати Відділення Фонду. До того ж, Актом №12 про нещасний випадок встановлено допущення порушень вимог законодавства про охорону праці самим загиблим . Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON], який [INFO] на дільниці шахти «Гвардійська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов'язків гірничого робочого очисного вибою був смертельно травмований. Відповідно до акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 12 від 20.12.2004 року нещасний випадок, внаслідок якого загинув його батько, стався виключно з вини підприємства, зокрема у зв'язку з порушенням трудової та виробничої дисципліни з боку посадових осіб підприємства. Згідно розділу 6 Акту спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком форми Н-5 від 17.12.2004 року нещасний випадок, внаслідок якого загинув його батько, стався внаслідок невиконання посадовими особами відповідача вимог законодавства в частині створення на робочих місцях безпечних умов праці, здійснення належного контролю за підлеглими при виконанні ними правил безпеки. Внаслідок смерті сина позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в наступному: вона втратила єдиного сина , якого дуже любила . Звістка про загибель призвела до того, що вона тривалий час перебувала у напруженому психічному стані, адже залишилася без підтримки у житті. ЇЇ моральні переживання з приводу втрати сина, незважаючи на достатньо тривалий строк з дня його загибелі, тривають до теперішнього часу. З вини відповідача, які порушували норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, позивачу була спричинена моральна шкода, а саме втрата дитини. У зв'язку з цим змінився образ і якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю ( ч.1 ст.1168 ЦК України). Внаслідок смерті батька позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі Закон), дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту). Згідно із частиною першою статті 21 зазначеного Закону в разі настання страхового випадку, а таким на підставі ст. ст. 13 та 14 цього Закону є смерть застрахованого унаслідок професійного захворювання, Фонд соціального страхування від нещасних випадків (далі Фонд) зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати. Перелік грошових сум страхових виплат на відшкодування такої шкоди міститься в п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону. До грошових сум, які в разі смерті застрахованого працівника підлягають виплаті особам, що перебували на його утриманні, Законом віднесено одноразову допомогу, пенсію у зв'язку з втратою годувальника та відшкодування вартості пов'язаних з похованням ритуальних послуг (підп. "б", "д" п. 1; п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону). Виплата Фондом грошових сум на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю застрахованого унаслідок професійного захворювання, членам його сім'ї зазначеним Законом не передбачена, а тому доводи ПАТ "Кривбасзалізорудком" про те, що Відділення Фонду повинно відшкодовувати моральну шкоду є безпідставними, оскільки цей Закон не регулює правові відносини щодо відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, завданої його загибеллю в результаті нещасного випадку на виробництві. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, що підлягають задоволенню частково, беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, дії самого потерпілого, , суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 10000 грн. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial