Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний Банк "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 02.12.2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір №VIX0RX04420019, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 1610,40 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з тим, що відповідач порушила умови договору щодо погашення кредиту, станом на 28.01.2014 року у неї виникла заборгованість в сумі 35913,83 грн., яку позивач просить стягнути. В процесі розгляду справи позивач зменшив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 16047,59 грн., з яких заборгованість по відсотках - 3250,61 грн., пеня - 12796,98 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Також представник позивача пояснив, що відповідачем повністю не виконано договірні зобов'язання внаслідок чого виникла заборгованість по відсотках та пені. У свою чергу враховано часткові проплати, вирок Ленінського районного суду Вінницької області, яким стягнуто тіло кредиту та відсотки станом на час прийняття рішення. Зменшуючи позовні позивачем було обраховано заборгованість з 22.09.2011 року, тобто з дня набрання законної сили вироком Ленінського районного суду м. Вінниці. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що вироком Ленінського районного суду м.Вінниці від 13 липня 2010 року в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором №VIX0RX04420019 з неї стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 3314,89 грн., а тому вважає, що не повинна сплачувати відсотки та пеню. Разом з тим пояснила, що повністю та належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, 02.12.2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (Банк) та [PERSON] (Клієнт) було укладено договір №VIX0RX04420019, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1610,40 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору №VIX0RX04420019 від 02.12.2006 року є підписана [PERSON] заява позичальника №VIX0RX04420019 від 02.12.2006 року (а.с. 5). Вироком Ленінського районного суду м.Вінниці від 13 липня 2010 року, який набув законної сили 22.09.2011 року (а.с.47-151) цивільний позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №VIX0RX04420019 в розмірі 3314,89 грн., яка згідно цивільного позову ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] по кримінальній справі №1-25/10 (а.с.202-208) та розрахунку заборгованості від 26.03.2010 року (а.с.209) складається із заборгованості по простроченому кредиту - 1107,62грн., заборгованості по простроченим відсоткам - 1082,89 грн., заборгованості по простроченій комісії - 602,31 грн., пені - 522,07 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які є невід'ємною частиною кредитного договору, при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочи платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. В порушення вимог даних норм і умов договору, відповідач не виконала взятих на себе зобов'язань і станом на 28.01.2014 року у неї виникла заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем (а.с.229-230), складається із заборгованості по відсотках - 3250,61 грн., яка підлягає стягненню та заборгованості по пені - 12796,98 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язання в розмірі 12796,98 грн., враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги те, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, виходячи з системного аналізу норм цивільного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, нарахування пені в розмірі, що значно перевищує суму основного боргу є не тільки порушення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», а також і загальних засад цивільного законодавства щодо принципу справедливості та розумності. Тому, суд, відповідно до ст. 551 ЦК України, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в нарахованій сумі 12796,98 підлягає до часткового задоволення - в розмірі 2500,00 грн. Зазначене також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що надані в листі «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)» від 01.02.2013, згідно якої суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки також і за власною ініціативою. Суд приймає до уваги те, що відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), сторони договору дійшли згоди на збільшення строку позовної давності до 5 років по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів. Також строк позовної давності переривався, оскільки позивач 26.03.2010 року пред'являв позов до відповідача про стягнення тіла кредиту та частини відсотків, а тому відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 5750,61 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджений розмір судових витрат в сумі 243,60 грн. сплачених згідно платіжного доручення №BOOO0B0DNI від 30.01.2014 року.

Outcome: partial