Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, поручитель, [PERSON]) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "ВТБ Банк"), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Авторесурс" (далі по тексту - ТОВ "ТД "Авторесурс", третя особа), про визнання договорів поруки припиненими. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.08.2010 та 26.12.2011 між ПАТ "ВТБ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО", правонаступником якого є третя особа, було укладено кредитні договори: №100.2.3-04/85к-10 (далі по тексту - Договір 1) та №100.2.3-13/219к-11 (далі по тексту - Договір 2). Відповідно до Договору 1, третій особі було надано кредит в сумі 67268796,36 грн., відповідно до Договору 2, третій особі надано кредит в сумі 8375000,00 дол. США. 05.08.2010 між сторонами був укладений Договір поруки 1, відповідно до умов якого позивач зобов'язався перед відповідачем відповідати за виконання усіх боргових зобов'язань третьої особи, які виникають з Договору 1, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. 26.12.2011 між сторонами був укладений Договір поруки 2, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався перед відповідачем відповідати за виконання усіх боргових зобов'язань третьої особи, які виникають з Договору 2, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Позивач стверджує, що відповідач не ознайомлював його зі змінами, внесеними до Договору 1, а також не отримав згоду позивача виступати поручителем за зобов'язаннями третьої особи, визначених договором №8 від 09.12.2011 про внесення змін до Договору 1, договором №10 від 25.07.2012 про внесення змін до Договору 1 та договором №11 від 28.12.2012 про внесення змін до Договору 1, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, поруку, надану позивачем відповідачу за Договором поруки 1, вважає припиненою з моменту укладання договору № 8 від 09.12.2011 про внесення змін до Договору 1. Також, позивач стверджує, що відповідач не ознайомлював його зі змінами, внесеними до Договору 2, а також не отримав згоду позивача виступати поручителем за зобов'язаннями третьої особи, визначених договором №1 від 28.06.2012 про внесення змін до Договору 2, договором №3 від 28.12.2012 про внесення змін до Договору 2, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, поруку, надану позивачем відповідачу за Договором поруки 2, вважає припиненою з моменту укладання договору №1 від 28.06.2012 про внесення змін до Договору 2. Оскільки, сторони Договорів 1, 2 змінили умови цих договорів, збільшивши об'єм відповідальності без згоди позивача, як поручителя, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права, у зв'язку зі збільшенням обсягу його відповідальності, як поручителя. У судовому засіданні, яке відбулося 31.03.2015, представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представники відповідача Разумов М.А. та Хомчук А.В. в судовому заперечили з приводу задоволення позовних вимог, просили відмовити. Зазначили, що поручитель був ознайомлений зі всіма змінами, які були внесені до Договору 2, більше того, хоча у Договір 2 були внесені зміни щодо комісійної винагороди, а саме змінено п. 3.5.1 Договору 2, шляхом укладення Додаткової угоди №1 від 27.06.2012 та п. 10 до Договору №3 від 28.12.12 про внесення змін до Договору 2, проте, на користь Банку вказані комісійні винагороди Поручителем не сплачувались, а Банк, в свою чергу, дані комісійні винагороди не нараховує, та відповідно, не вимагає сплачувати. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та ПАТ "ВТБ БАНК" 05.08.2010 укладено Договір поруки 1 на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Торговий Дім-НІКО", правонаступником якого є ТОВ "ТД "Авторесурс", перед банком за кредитним договором №100.2.3-04/85к-10 від 05.08.2010 на суму 67268796,36 грн. 26.12.2011 між [PERSON] та ПАТ "ВТБ БАНК" укладено Договір поруки 2 на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Торговий Дім-НІКО", правонаступником якого є ТОВ "ТД "Авторесурс", перед банком за кредитним договором №100.2.3-13/219к-11 від 26.12.2011 на суму 8375000,00 доларів США. Крім того, судом установлено, що 09.12.2011, 09.07.2012 та 28.12.2012 між ПАТ "ВТБ "БАНК" і ТОВ "ТД "Авторесурс" укладено додаткові договори до Договору 1, якими збільшено розмір комісійної винагороди та збільшено розмір штрафних договірних санкцій за порушення умов договору. Також, 28.06.2012 та 28.12.2012 між ПАТ "ВТБ "БАНК" і ТОВ "ТД "Авторесурс" укладено додаткові договори до Договору 2, якими суттєво збільшено розмір комісійної винагороди, зокрема відповідно в розмірі 5000,00 грн. і 531350,00 грн. При цьому, 28.12.2012 року між позивачем та ПАТ "ВТБ "БАНК" укладено договір №2 про внесення змін до Договору поруки 1, яким погоджено відповідальність поручителя за кредитні зобов'язання ТОВ "ТД "Авторесурс" перед банком за Договором 1. Також, 28.12.2012 між [PERSON] та ПАТ "ВТБ "БАНК" укладено договір №1 про внесення змін до Договору поруки 2, яким погоджено відповідальність поручителя за кредитні зобов'язання ТОВ "ТД "Авторесурс" перед банком за Договором 2. Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної відповідальності навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.06.2012 № 6-73цс12, яка, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів. У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 №6-100 цс12, від 25.09.2013 №6-97 цс 13, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для судів, Верховний Суд України зазначив, що суди повинні перевірити, чи містить договір поруки інформацію про те, що зміна та доповнення умов до основного договору здійснюються без повідомлення поручителя. Так, у договорах поруки поручитель погодився відповідати за зобов'язання, які можуть виникнути у позичальника в майбутньому, проте, в судовому засіданні встановлено, що поручитель не погоджувався, що збільшення обсягу відповідальності можливе без узгодження з ним, тобто без його повідомлення про такі зміни. Крім того, слід зазначити, що лише 28.12.2012 між [PERSON] та ПАТ "ВТБ "БАНК" укладено договори №1 і №2 про внесення змін до Договорів поруки 1, 2 про погодження нести відповідальність за збільшені кредитні зобов'язання ТОВ "ТД "Авторесурс" перед банком, разом з тим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з моменту підвищення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, таким чином, враховуючи те, що зміни до кредитних договорів, якими збільшився обсяг відповідальності поручителя, між банком і позичальником укладалися 09.12.2011 та 09.07.2012 до Договору 1, та 28.06.2012 до Договору 2, а зміни до Договорів поруки 1, 2 укладені лише 28.12.2012, тобто вже після підвищення обсягу відповідальності поручителя, порука припинилася з моменту підвищення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, а саме з 09.12.2011 за Договором поруки 1 та з 28.06.2012 за Договором поруки 2. Не заслуговують увагу посилання представників відповідача на те, що комісійні винагороди Поручителем не сплачувались, а Банк, в свою чергу, дані комісійні винагороди не нараховує та, відповідно, не вимагає сплачувати, що підтверджується розрахунками, поданими Банком в рамках судової справи №757/13021/13-ц про стягнення заборгованості за Кредитним договором №100.2.3-13/219к-11, яка перебуває на розгляді у Печерському районному суду м. Києва, з огляду на те, що, по-перше, такі розрахунки не були надані в судове засідання, по-друге, навіть з урахуванням того, що наразі такі комісійні винагороди не нараховані, не позбавляє відповідача їх нарахувати та вимагати сплатити поручителя в майбутньому. На підставі наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", третя особа: ТОВ "ТД "Авторесурс", про визнання договорів поруки припиненими підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі у розмірі 458 грн. 80 коп.

Outcome: approved