Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 72267,28 грн. та судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи позов тим, що відповідно до укладеного договору № б\\н від 20.10.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 1700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, становить собою укладений договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Також позивач вказав, що щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однiєю iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливі односторонньої зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 3 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 "Правил користування платіжною карткою", боржник доручає списувати з будь -\~ якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг", у разі незгоди зі зміною правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг", банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 2.1.1.3.5 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг", у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість у розмірі 72267,28 грн., яка складається з наступного: 3128,22 грн. - заборгованість за кредитом; 61349,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3871,97 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3417,49 грн. - штраф (процентна складова). 10.08.2018 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та вказала, що 20.10.2010 року вона звернулася до позивача з метою отримання карти для соціальних виплат, разом з якою банком була видана відповідачці кредитна карта та розяснено порядок користування нею. Відповідачка користувалася вказано картою та станом на 19.06.2014 року у неї була відсутня заборгованість по кредиту та з того часу жодних операцій по кредитній картці відповідачка не проводила. Виникнення заборгованості спричинили операції з перерахунку коштів які були проведені банком 31.10.204 року та 13.11.2014 року без відома [PERSON], на які вона не давала доручення чи погодження. З 04.08.2014 року по даний час кредитний ліміт по картці становить 0,00 грн., строк дії карти закінчився в листопаді 2013 року, тому жодних операцій по картці банк не мав права проводити. Відповідач не отримувала грошей від позивача на суму 3128,22 грн. та між сторонами взагалі відсутня була будь-яка домовленість щодо отримання позичальником кредиту в сумі 3128,22 грн., відповідно вказаний правочин є не укладеним, а сторони відповідно не набули прав кредитодавця та позивальника за таким договором, унаслідок чого у сторін також відсутні будь-які зобов'язання по відношенню один до одного. Також позивач, ставлячи вимогу про стягнення штрафу та пені, застосував подвійне стягнення та вимоги банка щодо стягнення неустойки в розмірі 69139,06 грн. в порівнянні з пред'явленою сумою боргу в розмірі 3128,22 грн. є явно не співмірною, чим порушено засади справедливості, добросовісності та розумності. Також відповідачка вказує, що що строк дії картки закінчився 30.11.2013р., то право вимоги по ній у позивача виникло відповідно 01.12.2013р. Оскільки, жодних угод між сторонами про збільшення строків позовної давності не укладалось, то трирічний строк позовної давності по договору сплив 01.12.2016р., тому подавши вказаний позов до суду в 2018р., банк пропустив строки позовної давності. 05.09.2018 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій представник позивача вказав, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєдналася до умов та правилами надання банківських послуг. Заява разом з умовами та тарифами є договором про надання банківських послуг. З карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором та розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті, тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенні в повному обсязі. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Також представник позивача вказує, що дія договору пролонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці, тому кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані та посилання на пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованим. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правам та обовязками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.10.2010 року [PERSON] підписала анкету заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанк, на підставі чого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 1700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, становить собою укладений договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. (а.с. 7). ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредитну карту зі встановленими кредитним лімітом, що стороною відповідача не заперечується. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання виконав частково. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, згідно позовних вимог, відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість у розмірі 72267,28 грн., яка складається з наступного: 3128,22 грн. - заборгованість за кредитом; 61349,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3871,97 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3417,49 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6, 67-68). Згідно частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, з огляду на наявність порушення позичальником умов кредитного договору, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за цим договором є обґрунтованим. Як зазначено позивачем у позові, кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Позивач надав до суду довідку, у якій вказано, що термін дії картки закінчився у листопаді 2013 року (а.с. 64). З позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 07.05.2018 року. В ході розгляду справи судом відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому заявила про сплив позовної давності і про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с. 84-88). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Встановлено, що у 20.10.2010 року відповідачка отримала кредит, кінцевий термін повернення якого відповідає строку дії картки, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Оскільки [PERSON] неналежно виконала свої зобов'язання по зазначеному кредитному договору, термін дії картки закінчився у листопаді 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся у 07.05.2018 року, суд дійшов висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі (а.с. 84-88). За змістом\~статті 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/1752/15-ц. Доводи відповідача про те, що кредитні правовідносини між\~ ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] за кредитним договором від 20.10.2010 року є дійсними та бажання їх припинити в порядку, встановленому законодавством, не висловлювала жодна з сторін, є безпідставними. Посилання відповідача на те, що згідно з пунктом 1.1.7.3.1 Умов та правил надання банківських послуг позовна давність визначена тривалістю у 50 років, не заслуговують на увагу, оскільки банк не надав доказів, що саме ці Умови підписувала відповідач, надаючи заяву позичальника, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові №6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається позивача. На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed