Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

06 жовтня 2017 року позивач [PERSON], [INFO], звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], актовий запис про її народження №22, зроблений 29 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Сердитенської селищної ради міста Шахтарська Донецької області, та сина [PERSON], [INFO], актовий запис про його народження №14, зроблений 12 серпня 2011 року виконавчим комітетом Сердитенської селищної ради міста Шахтарська Донецької області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона являється матір'ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Батьком дітей являється відповідач по справі [PERSON], [INFO], що зазначено в свідоцтвах про народження дітей. З відповідачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2008 року. Під час спільного проживання однією сім'єю відповідач зловживав спиртними напоями, через що ставав дуже агресивним. В сім'ї часто виникали сварки, відповідач застосовував до неї фізичну силу на очах у дітей. З 05 лютого 2015 року відповідач ніяким чином не спілкується із дітьми, навіть телефоном, жодного разу не приїздив їх провідати, матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надавав і не надає, не цікавиться справами дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов в повному обсязі та пояснила, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем з 15.09.2008 року по 01.10.2015 року. Життя із ним було нестерпним для неї та дітей. Відповідач зловживав алкогольними напоями, наносив їй побої, принижував її, часто зникав з дому на декілька днів, без пояснення причин, а повертаючись влаштовував сварки та бив її на очах у маленьких дітей. В зв'язку із початком проведення АТО на території їх місця проживання, вони виїхали до м.Санкт-Петербург Російської Федерації, де мешкали їх родичі. Після переїзду життя з відповідачем стало нестерпним, [PERSON] ніде не працював, не дбав про добробут та матеріальне забезпечення родини. Всі гроші, які з'являлись в сім'ї, витрачав на алкогольні напої, постійно пиячив, кожного дня влаштовував сварки, принижував її та бив. Через постійні сварки, побиття та через агресивне ставлення до дітей у сина [PERSON], стали траплятися випадки раптової втрати свідомості. Звернувшись до медичної установи, з метою обстеження дитини, лікарі повідомили, що такий стан пов'язано з нервовими стресами, які дитина змушена переносити, через скандали в сім'ї. Було рекомендовано пройти курс лікування та суворо заборонено влаштовувати сварки в присутності дітей. Натомість відповідач ніяким чином не відреагував на зауваження лікарів. Жорстока поведінка відповідача в сім'ї, за наслідками відобразилася на стані здоров'я сина, який до терепішнього часу страждає на енурез та розлади сну. Після чергового побиття відповідачем, 30.01.2015 року позивач забрала дітей, та звернулася за допомогою до реабілітаційного центру допомоги жінкам в складній ситуації, де її прихистили разом із дітьми. Оскільки, перебувати в реабілітаційному центрі вона із дітьми могли нетривалий час, тому на запрошення друзів переїхали в м.Дружківка Донецької області. Де вона вдруге вийшла заміж за [PERSON], народила в цьому шлюбі третю дитину. Відповідач дітьми не цікавиться, жодного разу не відвідував їх, матеріальної допомоги не надає, не приймає ніякої участі в організації відпочинку для дітей. Вона із дітьми знаходиться на утриманні другого чоловіка. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд про її задоволення. Відповідач по справі [PERSON] був повідомлений судом про час і місце розгляду справи шляхом розміщення інформації на Офіційному сайті "Судова влада України", у судове засідання не з'явився, заперечень на позовну заяву не надав. Представник третьої особи у судове засідання з`явилася, підтримала позовні вимоги, висловила думку, що з метою захисту прав дітей, з метою їх гармонійного виховання слід позбавити батьківських прав відповідача по справі. Окрім цього, надала висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Судом було роз'яснено позивачу та представнику позивача право на заочний розгляд справи і правові наслідки заочного розгляду. Представниця позивача заявила клопотання провести заочний розгляд справи, суд клопотання задовольнив на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, думку представника органу опіки та піклування Дружківської міської ради, дослідивши матеріали справ та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], актовий запис про її народження №22, зроблений 29 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Сердитенської селищної ради міста Шахтарська Донецької області та [PERSON], [INFO], актовий запис про його народження №14, зроблений 12 серпня 2011 року виконавчим комітетом Сердитенської селищної ради міста Шахтарська Донецької області, є [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2008 року до 01 жовтня 2015 року. За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №310/8156/15-ц їх шлюб було розірвано (а.с. 8-9, 12). 02 квітня 2016 року позивач вдруге вийшла заміж, уклавши шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.11). Від даного шлюбу має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис №224 від 24.06.2016 року, зроблений Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.10). Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З врахуванням вищезазначеного, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, позивач має довести, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а відповідач повинен довести, що він належним чином виконує батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу, а саме з 05 лютого 2015 року, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, фізичним та моральним розвитком не займається, не цікавиться ними, не проявляє турботу, матеріально не підтримує, батько жодного разу їх не відвідав, не цікавиться про їх фізичний та духовний стан не надавав матеріальної допомоги або будь-якої іншої підтримки. Судом встановлено, що малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] проживають із матір'ю за адресою: [ADDRESS], відповідно до акту складеному головою тер. комітету мікрорайону 18 Стадник В.О. у присутності сусідів [PERSON], [PERSON] та згідно довідок: про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.06.2016 р. №1423032699, №1423032702, № 1423032700 (а.с.13,17, 18, 20). В судовому засіданні, згідно статті 62 ЦПК України, було допитано в якості свідка [PERSON], який вказав, що з квітня 2016 року проживає у зареєстрованому шлюбі, однією сім`єю з матір'ю дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За весь цей час біологічний батько дітей [PERSON] жодного разу не відвідував дітей, не цікавився їх життям та здоров`ям, не телефонував їм, зовсім не спілкується з дітьми, батько ніколи не вітав дітей з днем народження або іншими святами, зовсім не спілкується з дітьми. Намагається створити всі сприятливі умови для найкращого розвитку дітей та замінити їм батька, адже їм дуже потрібна турбота. Вказав, що за весь час діти жодного разу не питали про їх батька [PERSON], його дружина [PERSON] ніколи не створювала будь-яких перепон для спілкування відповідача з його дітьми, однак [PERSON] ніколи не приїджав та не намагався спілкуватись з дітьми. Дочка [PERSON], та син [PERSON], навчаються в ЗШ І-ІІІ ступенів №7 Дружківської міської ради, відповідач жодного разу не приходив до школи і не цікавиться успіхами дітей, активну участь в вихованні та утриманні дітей приймає вітчим [PERSON] Раніше син відвідував дошкільний навчальний заклад ясла-садок комбінованого типу №23 "Чебурашка" Дружківської міської ради з 25.08.2015 року. За час перебування сина у дитячому садку відповідач жодного разу не приходив до садочка, не приймав участі у батьківських зборах, не цікавився успіхами дитини, що підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов, який складений соц. педагогом, пр. психологом та класним керівником 2-Б класу ЗШ І-ІІІ ст. №7 Дружківської міської ради, характеристикою надано директором школи та довідкою з дошкільного навчального закладу ясла-садку комбінованого типу №23 "Чебурашка" Дружківської міської ради (а.с.22-24). При прийнятті рішення суд також враховує висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради, тобто органу, який безпосередньо займається проблемами виховання дітей, згідно з яким цей орган вважає доцільним та необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в інтересах самих дітей (а.с.51-52). За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. За встановлених судовим розглядом обставин слід дійти висновку, що відповідач виключно з власної вини вчиняв дії, які привели до невиконання ним своїх батьківських обов'язків, і позбавлення його батьківських прав матиме для дітей виключно позитивні наслідки для їх фізичного, духовного і творчого розвитку. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тривалий час не спілкується з нею, не займається та не цікавиться її розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б говорити про піклування в розвитку дитини, хоча і мав таку можливість, свідчать про те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з п.2, п. 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав на звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи те, що відповідач є батьком малолітніх дітей, тобто, має обов'язок утримувати їх до досягнення ними повноліття, немає на утриманні інших осіб та утриманців, має дохід, який дозволяє визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу), суд дійшов до висновку про те, що аліменти слід стягнути з відповідача у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду (06 жовтня 2017 року) і до досягнення старшою дитиною повноліття щомісячно. Розмір аліментів, при цьому, за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян та 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по судовому збору в сумі 1280,00 грн.

Outcome: approved