Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулась суду із позовом до ПСП "Агрофірма "Світанок", який обґрунтовувала тим, що відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та [NUMBER] вона є власником земельних ділянок загальною площею 3.7438 га, розташованих на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначених для ведення товарногот сільськогосподарського виробництва. 11 липня 2010р. між нею та ПСП "Агрофірма"Світанок" був укладений договір оренди землі вказаних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Так як цей договір був укладений на 5 років, то 11.07.2015 року він припинив свою дію. Ще до закінчення терміну дії, а саме у квітні 2015р., вона повідомила відповідача про свій намір не продовжувати дію договору та в подальшому передавати належні їй земельні ділянки в оренду. 24.10.2015р. нею було направлено відповідачу вимогу про повернення земельних ділянок в зв'язку із закінчення строку дії договору. Оскільки відповідач своє зобов'язання щодо повернення земельних ділянок після закінчення строку дії договору не виконав, позивачка просить суд зобов'язати ПСП "Агрофірма "Світанок" повернути їй належні відповідно до вищевказаних Державних актів земельні ділянки та визнати договір оренди землмлі від 11.07.2010р. таким, що припинив свою дію в зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений(а.с.2-5, 52-56). 2 В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених в позовних заявах підстав. Також пояснив суду, що ще до закінчення строку дії договору позивачка направляла відповідачу листа, в якому повідомила про відсутність у неї наміру поновлювати договір оренди на новий строк. Оскільки відповідно до умов договору відповідач мав право користуватись орендованими земельними ділянками до закінчення польових робіт, тому в послідуючому вже в жовтні 2015р. до закінчення таких робіт позивачка повторно направила відповідачу листа з вимогою повернути належні їй земельні ділянки після закінчення строку дії договору. В той же час, відповідач жодного разу не пропонував позивачці поновити строк дії договору. Представник відповідача подав до суду пояснення, з яких вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги повністю. Вважає, що договір оренди землі, укладений з позивачкою, набрав чинності з часу його державної деєстрації, а тому на час розгляду справи його строк ще не закінчився. Крім того, вважає, що оскільки на даний час відповідач продовжує користуватись земельними ділянками, які належать позивачці, а остання не направляла ПСП "Агрофірма "Світанок" лист про відмову у поновленні договору оренди землі, тому цей договір є поновленим на той же строк (а.с.73-97, 104-124). Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, встановив наступне. [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER], [NUMBER] від 24.07.2009р. є власником земельних ділянок площею, відповідно, 2.8974 га та 0.8764 га, розташованих на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номера яких : [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.66,67). 11 липня 2010 року між [PERSON] та ПСП "Агрофірма "Світанок" був укладений договір оренди вказаних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.125-126). Отже, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельних ділянок, скріпивши 11 липня 2010 року вказаний договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору. За актом про визначення меж земельної ділянки та передачу орендарю на зберігання межових знаків від 11.11.2010р. [PERSON] та ПСП "Агрофірма "Світанок" визначили в натурі(на місцевості) межі земельних ділянок, які передаються в оренду (а.с.128) . Вищезазначений договір оренди землі був зареєстрований у відділі Держкомзему у Ружинському районі Житомирської області 07 квітня 2011 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за номером № 182520004000138 (а.с.62-65). Згідно із п. 5 зазначеного Договору він укладений строком на 5 років. У разі неотримання орендарем за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору письмового повідомлення орендодавця про відсутність наміру продовжити його дію, договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах. Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". Статтями 14, 15, 19, 31 вказаного Закону передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі, однією з істотних умов договору є строк дії договору. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. 3 На підставі ст.20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 39 вказаного Договору , він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору (Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-162ц13 від 19.02.2014 року) Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Отже, реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору і ніяким чином не впливає на факт його укладення (Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-127цс13 від 18.12.2013 року) На виконання умов оспорюваного договору оренди землі від 11 липня 2010 року позивачем було передано, а відповідачем прийнято в платне користування належні [PERSON] земельні ділянки, якими відповідач користується по даний час, сплачуючи щорічно орендну плату за їх користування відповідно до умов договору, що не заперечується сторонами. Відповідно до ст.640 ЦК України моментом укладення договору є момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді другої сторони про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Факт укладання договору має самостійне юридичне значення, що не є тотожним юридичному значенню набрання договором чинності. За таких обставин, виходячи зі змісту ст.640 ЦК України та ст.18 Закону України "Про оренду землі (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), строк дії договору оренди землі починається не з дати його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладення, тобто строк дії договору. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що сторони, відповідно до вимог ст.651 ЦК України у зв'язку з затримкою державної реєстрації договору оренди, досягли згоди щодо продовження строку дії укладеного ними 11.07.2010р. договору оренди землі та узгодили інший кінцевий строк його дії. 4 У постанові Верховного Суду України №6-5 цс13 від 06 березня 2013 року викладена правова позиція, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм ЗК України, ЦК України, Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про внесення зін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" незалежно від дати проведення такої реєстрації. З врахуванням вказаного, твердження відповідача про те, що строк дії договору оренди землі, який є предметом позову, починається з дати його державної реєстрації є помилковим, так як державна реєстрації договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладання, тобто строк дії договору. За таких обставин, суд вважає, що оскільки 11 липня 2015 року закінчився п'ятирічний строк дії договору оренди, а питання його пролонгації на новий строк, у порядку визначеному договором і законом, не було вирішено, тому наявні правові підстави для припинення зазначеного договору згідно з п.1 ч.1 ст.31 Закону України "Про оренду землі". Позивач, як власник зазначених земельних ділянок, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 81,90 ЗК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, її право приватної власності є непорушним. Позивач не має бажання укладати будь-які угоди з відповідачем на оренду зазначених земельних ділянок, про що повідомляв відповідача та наполягав на поверненні йому земельних ділянок. Вказане підтверджується листами від 23.04.2015р., 24.10.2015р., квитанціями УДППЗ "Укрпошта" про відправлення рекомендованих повідомлень від 23.04.2015р. та від 24.10.2015р. , а також повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20,21, 68, 69). Доказів які б спростовували вказане та підтверджували доводи відповідача, викладені в додаткових поясненнях від 15.03.2016р. про неотримання від позивача повідомлень про заперечення щодо поновлення договору оренди землі на новий строк , ПСП "Агрофірма "Світанок" суду не надало. Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Пунктом 18 вказаного Договору також передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку. З врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачеві належні останньому земельні ділянки. При цьому суд враховує, що на час звернення позивача із вказаними позовами до суду сільськогосподарські роботи на належних позивачеві земельних ділянках закінчені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved