Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відділення №17 Філії "Дніпропетровське Регіональне Управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживачів та повернення депозиту. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 жовтня 2014 між ним та відповідачем було укладено договір - заяву №307231/25252/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого він вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 52126 доларів США, на строк з 22.10.2014 р. по 22.01.2015 р., із нарахуванням процентів за ставкою 12,10% річних. Позивач зазначає, що на звернення до відповідача із вимогами про повернення суми вкладу, внаслідок закінчення строку його дії, відповідачем було повернуто лише частину суми вкладу, що обмежує його право розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Тому позивач просить стягнути з відповідача кошти за договором банківського строкового вкладу у сумі 792106,02 грн. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено договір №307231/25252/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 міс. в іноземній валюті, який складається із договору-заяви та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків. Відповідно до умов договору позивач він вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 52126 доларів США, на строк з 22.10.2014 р. по 22.01.2015 р., із нарахуванням процентів за ставкою 12,10% річних /а.с.2/. Факт внесення вкладником коштів на вкладний рахунок підтверджується копією меморіального валютного ордеру №4684650 від 22.10.2014 р. /а.с.3/. Відповідно до п.6 договору-заяви після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. основних умов. Після закінчення строку дії вкладу, позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Однак банком було повернуто лише частину коштів. Згідно довідки №36-06/71 від 28.07.2015 р., станом на 28 липня 2015 року заборгованість банку перед позивачем за депозитним договором №307231/25252/3-14 становить 25942,26 доларів США. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен, має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст.1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, розглядаючи справу "Золотас проти Греції", Європейський суд чітко вказав, що особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг вважати, що його вклад у банку в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вваж аж, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи. Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, у порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України та умов укладеного договору банківського вкладу, відповідач безпідставно не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів вкладнику за його вкладом після спливу строку дії договору. Національним банком України на 28 липня 2015 року встановлено курс - 2206,2278 грн. за 100 доларів США, отже сума неповерненого вкладу 25942,26 доларів США на день ухвалення рішення складає 572345,35 грн. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 3654 грн.

Outcome: partial