Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

позивачка звернулась до суду з даним позовом, який представник підтримав в судовому засіданні та пояснив, що в 1952 році мати позивачки [PERSON] після закінчення Коломийського медучилища була направлена на роботу медсестрою в Лисецьку лікарню Тисменицького району Івано-Франківської області. Там вона познайомилась із [PERSON], з яким стала спільно проживати без реєстрації шлюбу. [INFO] в с-щі Лисець Тисменицького району [PERSON] народила доньку (позивачку), про що 04.06.1953 року Лисецьким райбюро ЗАГС Станіславської (тепер Івано-Франківської) області складений актовий запис за № 19. Оскільки [PERSON] не була в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в даному актовому записі, складеному на [PERSON], в графі батько зазначено - [PERSON], в графі мати - [PERSON]. В 1959 році [PERSON], [PERSON] разом з позивачкою переїхали проживати в м. Коломия. 24.04.1961 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, про що відділом ЗАГС Коломийського міськвиконкому складений актовий запис за № 109. При реєстрації цього шлюбу [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Пізніше [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] і одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], а [INFO] вона померла. 16.05.1961 року [PERSON] Лисецьким райбюро ЗАГС Івано-Франківської області було видано повторне свідоцтво про народження її доньки (позивачки), в якому вказано, що [INFO] народилася [PERSON], її батько - [PERSON], а мати - [PERSON], актовий запис за № 19 від 04.06.1953 року. Однак, дане свідоцтво видано не у відповідності до вищевказаного актового запису про народження дитини( позивачки) так як [PERSON] хоча і був законним батьком дитини, але не писав заяви про визнання свого батьківства щодо дитини [PERSON], не було з цих підстав і рішення суду, будь-які зміни в актовий запис про народження позивачки не вносилися. Вказане повторно видане свідоцтво про народження [PERSON] є фіктивним, у відділі ДРАЦС Тисменецького районного управління юстиції навіть відсутній запис в книзі реєстрації актових записів про видачу цього свідоцтва. Позивачка лише після смерті матері довідалася, що вищевказане повторне свідоцтво про її народження було незаконно видане на прохання її матері - позивачка, яка йшла в перший клас школи і мати не хотіла, щоб стало відомо, що фактично вона народила доньку, як мати - одиночка. При досягненні позивачкою 16-річного віку їй у відповідності з вищевказаним фіктивним повторним свідоцтвом про її народження був виданий паспорт на прізвище [PERSON]. Пізніше на підставі цього паспорта і була проведена реєстрація шлюбу [PERSON] з [PERSON] Після реєстрації шлюбу паспорт на прізвище [PERSON] позивачка здала і їй видано паспорт на прізвище [PERSON]. [PERSON] від дня народження позивачки визнавав себе її батьком, дбав про її здоров»я, фізичний і духовний розвиток, утримував та виховував позивачку, піклувався нею. Він звертався до позивачки, називаючи її донькою, а позивачка знала, що він її батько і називала його татом. [PERSON] відвідував в школі, де навчалася позивачка, батьківські збори, допомагав їй в навчанні. Пізніше сімейні стосунки кровних батьків позивачки погіршилися і їхня сім"я розпалася. Рішенням Коломийського міського суду в 1964 році шлюб між ними був розірваний, а позивачку суд залишив проживати з [PERSON] 24.12.1964 року у відділі ЗАГС Коломийського міськвиконкому зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу складений актовий запис за № 91. Після реєстрації розірвання шлюбу цього шлюбу [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Вказане стверджується довідкою відділу ДРАЦС по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції за № 03-3-60/171 від 21.06.2007 року. Після розірвання вказаного шлюбу позивачка проживала з її кровним батьком [PERSON] в м. Сумах, потім в м. Калуші, а коли їй виповнилося 16 років, вона переїхала проживати до її матері [PERSON] в м. Коломия. Вже будучи одруженою і проживаючи окремо від батьків, позивачка часто зустрічалася із своїм батьком, вони взаємно прихильно ставилися один до одного, підтримували тісні родинні стосунки, як доньки і її батька. З часу народження і до одруження позивачку всі знали як [PERSON]. Нікому з знайомих, рідних, близьких не було відомо, що фактично дівоче прізвище позивачки [PERSON]. Вона і сама про це довідалися лише після смерті її матері. Після смерті матері, яка померла [INFO] позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно, а саме: 1/4 частини квартири та земельної ділянки, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із недоведеністю родинних зв"язків із померлою. Крім того їй стало відомо, що [PERSON] оформив через державного нотаріуса Надвірнянської районної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частини земельної ділянки в [ADDRESS]. Просить суд встановити факт визнання батьківства [PERSON], [INFO], відносно [PERSON], яку народила [INFO] в с-щі Лисець Тисменицького р-ну Івано-Франківської області [PERSON]. Зобов»язати відділ ДРАЦС РС Тисменецького районного управління юстиції Івано-Франківської області внести відповідні зміни в актовий запис про народження за № 19, складений 04.06.1953 року Лисецьким райбюро ЗАГС Станіславської ( тепер Івано-Франківської) області на [PERSON], вказавши [PERSON] батьком дитини, змінивши прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON]. Визнати частково недійсними видані [PERSON] державним нотаріусом Надвірнянської районної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири, на 1/2 частину земельної ділянки в частині успадкування [PERSON] 1/4 частини квартири за [ADDRESS] та 1/4 частини земельної ділянки площею 0.0571 га, яка знаходиться в [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення в яких зазначив, що оскільки позивачка невзмозі довести факт родинних з'язків із померлою [PERSON] то вона не може мати відношення та претендувати на спадщину померлої. Крім того, просить застосувати ст. 267 ЦК України та відмовити в позові у зв"язку із спливом строків позовної давності. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Згідно ст. 130 ч. 1 СК України, згідно якої у разі смерті чоловіка, який не перебував в шлюбі з матір»ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що в 1952 році мати позивачки [PERSON] після закінчення Коломийського медучилища була направлена на роботу медсестрою в Лисецьку лікарню Тисменицького району Івано-Франківської області. Там вона познайомилась із [PERSON], з яким стала спільно проживати без реєстрації шлюбу. [INFO] в с-щі Лисець Тисменицького району [PERSON] народила доньку (позивачку), про що 04.06.1953 року Лисецьким райбюро ЗАГС Станіславської ( тепер Івано-Франківської) області складений актовий запис за № 19. Оскільки [PERSON] не була в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в даному актовому записі, складеному на [PERSON], в графі батько зазначено - [PERSON], в графі мати - [PERSON]. 24.04.1961 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, про що відділом ЗАГС Коломийського міськвиконкому складений актовий запис за № 109. При реєстрації цього шлюбу [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Пізніше [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] і одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], а [INFO] вона померла. 16.05.1961 року [PERSON] Лисецьким райбюро ЗАГС Івано-Франківської області було видано повторне свідоцтво про народження її доньки (позивачки), в якому вказано, що [INFO] народилася [PERSON], її батько - [PERSON], а мати - [PERSON], актовий запис за № 19 від 04.06.1953 року. Однак, дане свідоцтво видано не у відповідності до вищевказаного актового запису про народження дитини( позивачки). Так, при видачі повторного свідоцтва про народження [PERSON] допущено ряд помилок, які призвели до видачі повторного свідоцтва без письмової згоди законного батька [PERSON], який не писав заяви про визнання свого батьківства щодо дитини [PERSON], не було з цих підстав і рішення суду, будь-які зміни в актовий запис про народження позивачки не вносилися. При досягненні позивачкою 16-річного віку їй у відповідності з вищевказаним повторним свідоцтвом про її народження був виданий паспорт на прізвище [PERSON]. Пізніше на підставі цього паспорта і була проведена реєстрація шлюбу [PERSON] з [PERSON] Після реєстрації шлюбу паспорт на прізвище [PERSON] позивачка здала і їй видано паспорт на прізвище [PERSON]. [PERSON] від дня народження позивачки визнавав себе її батьком, дбав про її здоров»я, фізичний і духовний розвиток, утримував та виховував позивачку, піклувався нею. Він звертався до позивачки, називаючи її донькою, а позивачка знала, що він її батько і називала його татом. [PERSON] відвідував в школі, де навчалася позивачка, батьківські збори, допомагав їй в навчанні. Пізніше сімейні стосунки кровних батьків позивачки погіршилися і їхня сім"я розпалася. Рішенням Коломийського міського суду в 1964 році шлюб між ними був розірваний, а позивачку суд залишив проживати з [PERSON] 24.12.1964 року у відділі ЗАГС Коломийського міськвиконкому зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу складений актовий запис за № 91. Після реєстрації розірвання шлюбу цього шлюбу [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Після розірвання вказаного шлюбу позивачка проживала з її кровним батьком [PERSON], вже будучи одруженою і проживаючи окремо від батьків, позивачка часто зустрічалася із своїм батьком, вони взаємно прихильно ставилися один до одного, підтримували тісні родинні стосунки, як доньки і її батька. Після смерті матері, яка померла [INFO] позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно, а саме: 1/4 частини квартири та земельної ділянки, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із недоведеністю родинних зв"язків із померлою. Крім того їй стало відомо, що [PERSON] оформив через державного нотаріуса Надвірнянської районної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частини земельної ділянки в [ADDRESS]. Отже, суд прийшов до переконання, що батьки позивачки /батько [PERSON] та мати [PERSON]/ на час народження позивачки не перебували у зареєстрованому шлюбі і на підставі заяви матері /[PERSON]/ складено актовий запис про народження [PERSON], [INFO]. Однак, при видачі повторного свідоцтва про народження від 16.05.1961 року актовий запис №19, Лисецьким /тепер Тисменецьким/ райбюро ЗАГС допущено грубу помилку та неточності із первинним актовим записом в якому зазначено прізвище [PERSON] замість "[PERSON]", мати [PERSON] замість "[PERSON]" і батько [PERSON] замість "[PERSON]", який фактично є батьком [PERSON], але згідно закону не подав відповідної заяви про внесення змін в первинний актовий запис про народження, а тому видане позивачці у 1961 році свідоцтво про народження є фіктивним. На підставі вказаного свідоцтва про народження позивачці видано паспорт, а згодом і свідоцтво про шлюб. Протягом всього життя [PERSON] постійно піклувався позивачкою, визнавав її донькою, вона його батьком, цікавився її життям, навчанням, відвідував батьківські збори в школі та оскільки факт батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] ніким не оспорюється то відповідно слід встановити факт визнання батьківства, який необхідно позивачці для впорядкування всіх документів та оформлення спадщини після смерті матері [PERSON]. Враховуючи, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] і відповідно до вимог ст.1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті спадкодавця, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частини земельної ділянки в [ADDRESS] Крім того встановлено, що [PERSON] оформив через державного нотаріуса Надвірнянської районної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частини земельної ділянки в [ADDRESS]. Оскільки спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] було двоє /позивач та відповідач/, то відповідно видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом слід визнати частково недійсним в частині права на спадщину на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та 1/4 частини земельної ділянки в [ADDRESS]. На підставі ст. 130 СК України та

Outcome: approved