Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів вказуючи на те, що 23 січня 2017 року між ним та ТОВ "Авто Просто" укладено Договір №724914 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі, а саме, автомобіля "ZAZ Forza", вартістю на день укладення договору - 226590,00 грн. Крім того, 23 січня 2017 року між [PERSON] (далі Довіритель) та ТОВ "АТ СЕРВІС" було укладено Договір доручення №724914, предметом якого є зобов'язання сплатити Повіреним винагороду ТОВ "Авто Просто" у сумі 8157 грн. 24 коп. за рахунок Довірителя. Тобто останній договір взаємопов'язаний і укладений з метою виконання попереднього. На виконання умов указаних Договорів [PERSON] здійснив оплату періодичних платежів в сумі 9183,29 грн. ТОВ "Авто Просто" та 8157,24 грн. ТОВ "АТ Сервіс". Позивач просить суд визнати вищеназвані правочини недійсними та стягнути з відповідачів на його користь сплачені кошти, оскільки, при укладені оспорюваних договорів відповідачі умисно ввели його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме ані в договорі, а ні в додатках до нього не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, імпортер, та/або дистиб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору. Позивач вважає, що договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та такими, що підпадають під дію ст..ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" , оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Позивач зазначив, що за умови належного розяснення йому усіх мов та наслідків даного договору, він не погодився б на його укладення. Тому, позивач і просить суд визнати такі правочини недійсними та стягнути з відповідачів на його користь сплачені за спірними договорами грошові кошти у вищеназваних розмірах. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ТОВ "АВТО ПРОСТО" у судове засідання не з'явився, надав заперечення проти позову у яких не визнав позовні вимоги [PERSON] та просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.51-55). \~\~\~\~Представник відповідача ТОВ "АТ СЕРВІС" до суду не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку задовольнити позов, з таких підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2017 року між [PERSON] та ТОВ "Авто Просто" було укладено Договір №724914 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. В той-же день, 23 січня 2017 року між ТОВ АТ Сервіс (Повірений) і [PERSON] (Довіритель) було укладено Договір доручення №724914, предметом якого є зобов'язання сплатити Повіреним винагороду ТОВ "АВТО ПРОСТО" у сумі 8157 грн. 24 коп. за рахунок Довірителя. Тобто, останній договір взаємопов'язаний і укладений з метою виконання попереднього. На виконання умов вищевказаних Договорів, позивач [PERSON] сплатив відповідачу ТОВ "АВТО ПРОСТО" грошові кошти в розмірі 9182 грн. 29 коп. (а.с.14, 15, 16), та відповідачу ТОВ "АТ СЕРВІС" грошові кошти в розмірі 8157 грн. 24 коп. (а.с.17,19). Проте, ані в самому Договорі, ані в додатках до нього не вказані підприємство, з яким відповідач ТОВ "Авто Просто" уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого Договору.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що вказаний Договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики зі сторони ТОВ "АВТО ПРОСТО", зокрема, [PERSON] отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного Договору. Такі дії відповідача ТОВ "АВТО ПРОСТО" підпадають під дію ст.ст. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача, а при умові належного роз'яснення [PERSON] усіх умов та наслідків даного Договору, він не погодився б на його укладення. Отже, умови Договору № 724914 від 23 січня 2017 року є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Суд вважає укладений Договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, оскільки грубо порушує права позивача як споживача послуг та не відповідає внутрішній волі позивача [PERSON] на момент укладення та на даний час, а тому, підлягає визнанню судом недійсним, з наступних підстав. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно із ст. 6, ч. 2 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулює Закон України «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Таким чином, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами на підставі спірних Договорів № 722034 від 29.11.2016 року регулюються і Законом про захист прав споживачів.\~\~\~\~ Суд вважає встановленим, що позивачем [PERSON] укладалась угода саме для придбання автомобіля "ZAZ Forza" з визначеною у додатку №1 до Договору №722034 від 23 січня 2017 року ціною на день укладення договору - 226590 грн. (а.с.20), і подальші односторонні зміни відповідачем ТОВ "АВТО ПРОСТО" розмірів платежів, які мав здійснювати позивач свідчать про збільшення вартості автомобіля, що створює для позивача завідомо невигідні умови та не відповідає його намірам придбати автомобіль по раніше визначеній ціні. При цьому, суд вважає некоректними посилання представника відповідача ТОВ "Авто Просто" на те, що у даному випадку предметом договору був не автомобіль, а надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групах, оскільки, позивачем угода укладалася саме для придбання автомобіля з прив'язкою до поточної ціни (226590, 00 грн.), що конкретно була визначена у додатку №1 до Договору. Подальші односторонні зміни відповідачем розмірів платежів, які мав здійснювати позивач у прив'язці вже до більш високих цін на автомобіль (як це вбачається зі статті 2 Розділу ІІ Договору а.с.24), створює для позивача завідомо невигідні умови, що не відповідає його намірам придбати автомобіль по обумовленій раніше ціні. За таких обставин, застосовуючи положення частини 1 пункту 7, частини 3, частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача ТОВ "АВТО ПРОСТО" 9182, 29 грн. сплачених позивачем коштів. \~\~\~\~До аналогічних висновків суд приходить вирішуючи іншу позовну вимогу [PERSON] до відповідача ТОВ "АТ СЕРВІС", оскільки укладений між ними у той же день 23 січня 2017 року Договір доручення №724914, предметом якого є зобов'язання сплатити Повіреним винагороду ТОВ "АВТО ПРОСТО" у сумі 8157 грн. 24 коп. за рахунок Довірителя ([PERSON]Б.) - є взаємопов'язаний і укладений з метою виконання попереднього (основного) Договору №724914 від 23 січня 2017 року, а тому обидва вищеназвані договори слід визнати недійсним з моменту укладення. \~\~\~\~Таким чином, на підставі вищевикладеного та згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи вищевказану норму, суд, визнаючи недійсними обидва вищеназвані договори, вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача отримані кошти у вищеназваних сумах: 9183 грн. 29 коп. з ТОВ "АВТОПРОСТО" та 8157 грн. 24 коп. з ТОВ "АТ СЕРВІС".\~\~\~\~ Висновки суду, враховуючи вимоги ст. 360-7 ЦПК України, узгоджуються з правовими позиціями викладеними у Постанові ВСУ від 16.12.2015 року № 6-2766цс15 та не суперечать правовим позиціям викладених у Постанові ВСУ від 11.09.2013 року № 6-40цс13, на яку вказує представник відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" (позовна заява має одночасно майновий і немайновий характер щодо кожного відповідача), необхідно стягнути з кожного відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1600 грн. \~\~\~\~

Outcome: approved