Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У вересні 2018 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" про зобов`язання вчинити дії. Так, у своєму позові позивач просить суд зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" запропонувати [PERSON] іншу роботу на цьому підприємстві на рівнозначній посаді у зв`язку з ліквідацією з 01.07.2017 Департаменту електропостачання ПАТ "Українська залізниця", а відтак, і посади начальника Департаменту електропостачання ПАТ "Українська залізниця", яку [PERSON] обіймає з 29.12.2015. Позов обґрунтований тим, що з 29.12.2015 до цього часу позивач працює на посаді начальника Департаменту електропостачання ПАТ "Українська залізниця". 22.03.2017 на засіданні правління ПАТ "Українська залізниця" було ухвалене рішення про утворення у складі апарату управління ПАТ "Українська залізниця" Департаменту електрифікації та електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці та ліквідацію з 01.07.2017 Департаменту електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці. Позивач вказав, що згідно з пунктом 6.5 Витягу від 28.03.2017 №Ц-59/210-2017 з протоколу № Ц-57/21 Ком.т. засідання правління ПАТ "Укрзалізниця" від 22.03.2017 директор департаменту управління персоналом та соціальної політики мав забезпечити переведення та вивільнення працівників Департаменту електропостачання з дотримання вимог чинного законодавства, а 03.04.2017 було видано відповідний наказ відповідача. Позивач посилався на те, що з 18.07.2016 до 28.03.2017 включно, з незалежних від нього причин він був відсутній на роботі, оскільки 18.07.2016 його було викрадено, після чого його незаконно тримали в будинку, розташованому в с. Фастівець, Фастівського району, Київської обл., а 26.03.2017 було звільнено працівниками поліції та 29.03.2017 позивач вийшов на роботу. Під час викрадення позивача невідомими 18.07.2016 йому було завдано тілесні ушкодження. Протягом незаконного тримання, йому не надавалась медична допомога. Крім того, умови незаконного тримання значно погіршити стан його здоров`я. У цьому зв`язку з 04.04.2017 позивач знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, а з 05.06.2017 він взяв щорічну оплачувану відпустку, яка продовжувалась ПАТ "Українська залізниця" на час перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується відповідними листками непрацездатності. Позивачем пояснено, що враховуючи вищезазначене, тривалий час йому не було відомо про прийняте правлінням ПАТ "Українська залізниця" рішення про утворення у складі апарату управління ПАТ "Українська залізниця" Департаменту електрифікації та електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці та ліквідацію з 01.07.2017 Департаменту електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці. Зазначено, що у зв`язку із виробничою необхідністю 27.02.2018 позивач зі свого домашнього номеру телефону намагався зателефонувати до регіональних філій ПАТ "Українська залізниця" за допомогою міжміського залізничного зв`язку. Ця послуга на його абонентському номері була відключена. На звернення до директора філії "Центральна станція зв`язку" із проханням надати роз`яснення щодо причини відключення вказаної послуги на абонентському номері позивача, останній отримав відповідь від 06.03.2018 №ЦСЗ-29/585, яка містила інформацію про скорочення посади начальника Департаменту електропостачання ПАТ "Українська залізниця". Позивач вказав, що 12.03.2018 він звернувся до виконуючого обов`язки голови правління ПАТ "Українська залізниця" Кравцова Є.П. за підтвердженням інформації про скорочення його посади. Додатково 12.03.2018 позивач направив звернення до Державної аудиторської служби України, яка станом на той час проводила перевірку діяльності відповідача, з проханням дослідити питання необгрунтованих витрат на оплату праці працівникам, посади яких скорочено при реорганізації, та порушення відповідачем положень Кодексу законів про працю, зокрема при введені в дію рішення правління ПАТ "Укрзалізниця" від 22.03.2017 щодо ліквідації з 01.07.2017 Департаменту електропостачання. Позивач посилався на те, що 27.03.2018 листом №ЦЦУП - 11/62 відповідач повідомив позивача про ліквідацію Департаменту електропостачання ПАТ "Українська залізниця", а також те, що посада, яку він обіймає, вилучена зі штатного розпису. Крім цього було додано, що попередження про скорочення посади позивач отримає в установленому законодавством порядку. У свою чергу Державна аудиторська служба листом від 27.03.2018 №05-16/275 поінформувала позивача, що в ході ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача питання, викладені у його зверненні, будуть досліджені, результати - повідомлені по закінченню ревізії. 10.07.2018 додатково листом № 05-16/559 Державна аудиторська служба України поінформувала, що акт від 04.06.2018 № 05-21/4, складений за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача, зокрема і питань, викладених у зверненні позивача від 12.03.2018, передано до Національного антикорупційного бюро України. Цей акт НАБУ приєднано до матеріалів кримінального провадження № 52016000000000460 від 05.12.2016 та заборонено Державній аудиторській службі розголошувати відомості досудового розслідування. Зазначено, що 24.07.2018 позивач звернувся до директора НАБУ з питанням розглянути можливість надати йому інформацію про результати ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача в частині питань, порушених у його зверненні до Державної аудиторської служби України від 12.03.2018. Після отримання дозволу НАБУ, 14.08.2018 Державна аудиторська служба України надала позивачу витяг з акту від 04.06.2018 № 05-21/4, в якому зазначено, що під час ревізії, в межах компетенції, досліджено звернення позивача від 12.03.2018. Зокрема, встановлено, що попередження про скорочення посади йому не надавалось, посади для подальшого працевлаштування також запропоновані не були. В акті Державної аудиторської служби від 04.06.2018 № 05-21/4 також наголошено, що частиною третьою статті 32 Кодексу законів про працю України встановлено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці працівник має бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Вказав на те, що безпосередньо в акті міститься висновок про те, що з огляду на те, що ПАТ "Українська залізниця" не вжито в повній мірі всіх заходів щодо своєчасного попередження працівників про можливе звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та можливого працевлаштування працівників, шляхом пропонування (пошуку) вакантних посад, на які можуть бути призначені зазначені працівники, однозначно свідчить про порушення вимог статті 49-2 КЗпП. Крім того, позивач посилався на те, що за час перебування на посаді начальника Департаменту електропостачання він не мав дисциплінарних стягнень, а навпаки, отримував виплати та заохочення. З огляду на наведене, позивач посилається на те, що враховуючи його кваліфікацію та попередню продуктивність праці, тривалість безперервного стажу роботи на ПАТ «Українська залізниця», він має переважне право на заняття посади директора Департаменту електрифікації та електропостачання або іншої рівнозначної. Перебування тривалий час на посаді, яка скорочена 01.07.2017, без отримання попередження про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та пропозицій іншої роботи на ПАТ «Українська залізниця» порушує принцип юридичної визначеності щодо трудових прав і обов`язків позивача. Ухвалою судді від 01.10.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 01.10.2018 відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" про зобов`язання вчинити дії. Постановою колегії суддів Київського апеляційного суду від 30.01.2019 апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2018 року залишено без змін. 11.12.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та незаконністю, одночасно було подано заяву про поновлення строку на подання відзиву. Відзив обґрунтований тим, що згідно з пунктом 19 Статуту АТ «Укрзалізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, у редакції чинній на час ухвалення вищезгаданого рішення правління постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 52 АТ «Укрзалізниця» самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до пункту 23 Статуту для досягнення мети АТ «Укрзалізниця» та провадження господарської діяльності АТ «Укрзалізниця» приймає внутрішні документи, обов`язкові для виконання всіма працівниками і підрозділами АТ «Укрзалізниця». Зазначено, що згідно пункту 5 Статуту, метою діяльності АТ «Укрзалізниця» визначено задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує (надає) АТ «Укрзалізниця», забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності. При цьому, підпунктами 5, 6 пункту 98 Статуту визначено, що до компетенції правління належить визначення та затвердження організаційної структури товариства та його штатного розпису, встановлення чисельності працівників, затвердження положення про структурні підрозділи товариства. Отже, АТ «Укрзалізниця» має право самостійно приймати рішення щодо структури товариства, повноважень підрозділів, чисельності штату. Крім того, позивач, звертаючись до суду з позовом до АТ «Укрзалізниця» про зобов`язання вчинити дії, не зазначає яким чином та які саме його права порушені. Вказав, що 22.03.2017 правління АТ «Укрзалізниця» ухвалило рішення ліквідувати з 01.07.2017 Департамент електропостачання та листом №ЦЦУП-11/62 від 27.03.2018 позивача повідомлено, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 22.03.2017 (протокол № Ц-57/21 Ком.т) та наказу від 03.04.2017 №205 Департамент електропостачання АТ «Укрзалізниця» ліквідовано, а посада начальника Департаменту електропостачання, яку обіймає позивач, буде вилучена із штатного розпису, додатково у листі зазначено, що попередження про скорочення посади позивач отримає у встановленому законодавством порядку. Проте, на даний час такого попередження позивачу не надано. Зазначено, що вказаний лист позивач отримав особисто 06.04.2018, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення №0315054011378, а листом №ЦЦУП-11/135 від 05.06.2018 позивача повторно повідомлено, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 22.03.2017 (протокол №Ц-57/21 Ком.т) та наказу від 03.04.2017№205 Департамент електропостачання АТ «Укрзалізниця» ліквідовано, а посада начальника Департаменту електропостачання, яку обіймає позивач підлягає скороченню відповідно до законодавства. Також, у вказаному листі зазначено, що посадові обов`язки для зазначеної посади до дня фактичного припинення трудового договору за цією посадою та вилучення її із штатного розпису на період проведення процедури скорочення визначаються існуючою посадовою інструкцією. Вказаний лист позивач отримав особисто 11.06.2018, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення №0315031668809. Посилався на те, що законодавство про працю не встановлює строки для власника або уповноваженого ним органу на реалізацію права на скорочення працівників. Зважаючи на те, що АТ «Укрзалізниця» не попереджало позивача про скорочення у порядку ст. 49-2 КЗпП України, позивач передчасно звернувся з позовом до АТ «Укрзалізниці» про зобов`язання запропонувати іншу роботу на підприємстві. На даний час, позивач займає посаду начальника Департаменту електропостачання з визначеним окладом, відповідно до витягу із штатного розпису. Також сторона відповідача посилається на те, що позивачем обрано невідповідний спосіб захисту. Вказав, що з огляду на те, що позивач забезпечений робочим місцем, йому виплачується заробітна плата, його обов`язки визначені посадовою інструкцією, тому його права жодним чином не порушені. Ухвалою суду від 28.12.2018 цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 26.02.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що оскільки АТ «Укрзалізниця» не попереджало позивача про скорочення у порядку ст. 49-2 КЗпІІ України, він передчасно звернувся з позовом до АТ «Укрзалізниці» про зобов`язання запропонувати іншу роботу на підприємстві, а також позивач не зазначив за захистом якого порушеного права він звернувся до суду, що є підставою для відмови у позові. Крім того, посилався на те, що з огляду на Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, до переліку завдань Держаної аудиторської служби не входить перевірка роботодавців на предмет дотримання законодавства про працю. 06.03.2019 на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на відзив, обґрунтовані, зокрема тим, що станом на день подання позивачем позову він обіймав посаду начальника структурної одиниці апарату ПАТ "Українська залізниця", що була фактично ліквідована рік тому, окрім нього в штаті зазначеної структурної одиниці не було жодного працівника. Відносно всіх інших працівників ліквідованого Департаменту електропостачання були застосовані відповідні процедури, встановлені статтею 49-2 КЗпП. Нормативний документ, що визначав посадові права та обов`язки позивача, визнано таким, що втратив чинність. Зазначено, що в листі ПАТ "Українська залізниця" від 05.06.2018 № ЦЦУП-11/135, підписаному директором з управління персоналом та соціальної політики Є . В.Козаком міститься інформація, що не відповідає дійсності, оскільки станом на 05.06.2018 не існувало посадової інструкції для посади начальника Департаменту електропостачання. До визнання таким, що втратив чинність, Положення про Департамент електропостачання права та обов`язки начальника Департаменту визначались його положеннями. Посадова інструкція для начальника Департаменту електропостачання була затверджена членом правління ПАТ «Українська залізниця» Р. Пашкевичем 08.10.2018. Відповідно до цієї інструкції мета посади начальника Департаменту електропостачання перетворилась з керівництва структурним підрозділом на надання консультаційної методологічної підтримки іншому структурному підрозділу - Департаменту електрифікації та електропостачання, створеному на заміну Департаменту електропостачання. При цьому до 16.01.2019 посада директора Департаменту електрифікації та електропостачання була вакантна. Зміст інструкції, зокрема через те, що вона містить завдання та обов`язки начальника Департаменту електропостачання, проте у ній відсутні повноваження, необхідні для ефективного виконання цих завдань, було оскаржено позивачем Голові правління ПАТ "Українська залізниця" та у Державній службі України з питань праці. Посилався на те, що дії відповідача відносно позивача не є послідовними та передбачуваними. Дійсно, як зазначено відповідачем, законодавство про працю не встановлює строки для власника або уповноваженого ним органу на реалізацію права на скорочення працівників. Водночас, відповідач у своєму наказі від 03.04.2017 №205 безпосередньо та самостійно визначив термін завершення всіх процедур, пов`язаних із ліквідацією Департаменту електропостачання, включаючи і вивільнення працівників за необхідності, - 01.07.2017. Аналіз зміни структури апарату управління ПАТ "Українська залізниця" у 2017 році, а саме: ліквідація одного департаменту штатною чисельністю 34 одиниці та створення іншого - чисельністю 34 одиниці не дає можливості дійти висновку, що така реорганізація передбачає скорочення працівників, особливо беручи до уваги тотожність основних завдань та функцій цих департаментів, визначених у відповідних Положеннях про них, та з огляду на структури обох Департаментів, що складались з шести аналогічних відділів, тощо. Вказав, що враховуючи вищезгадані особливості зміни структури апарату управління відповідача, у позивача, який отримав освіту за спеціальністю «Енергопостачання та енергетичне господарство залізничного транспорту»; «Електровози та електропоїзди», є магістром за фахом «Електричний транспорт», з 1988 року працює на підприємствах залізничного транспорту; нагороджений знаком «Почесний залізничник», орденом «Залізнична слава» III ступеню; не має стягнень, а тільки заохочення, на день подання позову були всі законні сподівання отримати пропозицію іншої роботи у ПАТ "Українська залізниця" на рівнозначній посаді, а саме: на посаді Директора Департаменту електрифікації та електропостачання. Станом на цей час, після призначення 16.01.2019 іншої людини на посаду директора Департаменту електрифікації та електропостачання, у позивача залишаються законні сподівання на пропозицію іншої роботи у ПАТ "Українська залізниця" на рівнозначній посаді. Представник позивача наголосив на те, що не можна сприймати його ситуацію як ситуацію, передбачену частиною третьою статті 32 КЗпП, коли допускається зміна істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Підставою для цього твердження, як і до твердження про непослідовність та непередбачуваність дій відповідача відносно позивача, є зміст листів ПАТ "Українська залізниця" від 27.03.2018 № ЦЦУП - 11/62, від 05.06.2018 № ЦЦУП-11/135, який підтверджує намір ПАТ "Українська залізниця" фактично ліквідувати посаду позивача (формально вона ліквідована 01.07.2017). Посилався на те, що відповідачем до відзиву на позов додано Витяг із штатного розпису, ймовірно затвердженого 03.05.2018 рішенням правління ПАТ "Українська залізниця", відповідно до якого станом на цей час до штату апарату управління ПАТ "Українська залізниця" входить Департамент електропостачання зі штатом, що складається з однієї одиниці - начальника Департаменту електропостачання. І вже у листі від 05.06.2018 позивача було повідомлено, що посада, яку він обіймає, знаходиться у додатковому штаті, який підлягає скороченню. Посадові обов`язки для зазначеної посади до дня фактичного припинення трудового договору за цією посадою та вилучення її із штатного розпису відповідно до законодавства на період проведення процедур скорочення визначаються існуючою посадовою інструкцією. Більш того, відповідач не призначав позивача на вакантну посаду директора Департаменту електрифікації та електропостачання, що з урахуванням вищевикладеного фактажу було б логічним, проте вищезгадана посадова інструкція для начальника Департаменту електропостачання, затверджена 08.10.2018, встановлює позивачу завдання консультувати керівництво з питань безперебійного, надійного та ефективного функціонування електричних мереж відповідача, з питань удосконалення економічних методів управління господарською діяльністю підрозділів господарства електропостачання; з питань розробки єдиної методології щодо взаємодії з виробниками, постачальниками та споживачами електричної енергії при реалізації ліцензованої діяльності відповідача в енергетиці. Це в свою чергу підтверджує визнання відповідачем високої кваліфікації позивача та здатність останнього виконувати обов`язки директора Департаменту електрифікації та електропостачання, оскільки напрямки, з яких позивач має консультувати керівництво, чітко повторюють основні завдання Департаменту електрифікації та електропостачання, встановлені Положенням про цей Департамент. Зазначено, що наступним аспектом порушення права позивача на працю є порушення принципу юридичної визначеності щодо очікуваної винагороди за працю (заробітної плати). Так, 24.04.2018 на засіданні правління ПАТ "Українська залізниця" було затверджене Положення про оплату праці працівників ПАТ "Українська залізниця" в новій редакції (протокол №4-64/41 Ком.т). Пункт 3.2 Положення встановлює, що основою організації оплати праці керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців є схеми посадових окладів, які визначені у додатках 4-40. Відповідно до Додатку 40 до Положення про оплату праці працівників ПАТ «Укрзалізниця» мінімальний розмір посадового окладу для директора (начальника) департаменту апарату управління відповідача становить 86 490 грн. В той час, як посадовий оклад позивача становить 13 388 грн. Позивач вважає, що наведений факт містить ознаки дискримінації позивача за ознакою заробітної плати всупереч положенням статті 1 Протоколу 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтям 21, 24 Конституції України, статті 2-1 КЗпП, якими забороняється будь-яка дискримінація, зокрема, у сфері праці. Посилався на відсутність наміру відповідача припинити ситуацію невизначеності щодо істотних умов праці або подальшого вивільнення і після подання позову, що розглядається, оскільки відповідачем не зроблено жодних кроків для вирішення ситуації у позасудовий спосіб. Також сторона позивача вважав за необхідне звернути увагу суду на те, що законодавцем під іншою роботою мається на увазі робота перш за все за відповідною професією. Відповідну професію, що має бути запропонована позивачу, належить визначати у відповідності до Класифікатора професій (ДК 003:2010), затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327. 29.05.2019 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів та протокольною ухвалою суду від 20.06.2019 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.12.2015 [PERSON] працює на посаді начальника Департаменту електропостачання ПАТ "Українська залізниця", що підтверджується наказом ПАТ "Українська залізниця» про переведення на іншу роботу № 240/ос від 29.12.2015. 22.03.2017 на засіданні правління ПАТ "Українська залізниця" було ухвалене рішення про утворення у складі апарату управління ПАТ "Українська залізниця" Департаменту електрифікації та електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці та ліквідацію з 01.07.2017 Департаменту електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці, а посада начальника Департаменту підлягає скороченню (а.с. 8-19, 20). Постановою КМУ від 31.10.2018 №938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця" Згідно з пунктом 19 Статуту АТ «Укрзалізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, у редакції чинній на час ухвалення рішення правління постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 52, АТ «Укрзалізниця» самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до пункту 23 Статуту для досягнення мети АТ «Укрзалізниця» та провадження господарської діяльності АТ «Укрзалізниця» приймає внутрішні документи, обов`язкові для виконання всіма працівниками і підрозділами АТ «Укрзалізниця». Пунктом 5 Статуту метою діяльності АТ «Укрзалізниця» визначено задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує (надає) АТ «Укрзалізниця», забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності. При цьому, підпунктами 5, 6 пункту 98 Статуту визначено, що до компетенції правління належить визначення та затвердження організаційної структури товариства та його штатного розпису, встановлення чисельності працівників, затвердження положення про структурні підрозділи товариства. Отже, АТ «Укрзалізниця» має право самостійно приймати рішення щодо структури товариства, повноважень підрозділів, чисельності штату. Позивач, звертаючись до суду з позовом до АТ «Укрзалізниця» про зобов`язання відповідача запропонувати йому іншу роботу на цьому підприємстві на рівнозначній посаді у зв`язку з ліквідацією з 01.07.2017 Департаменту електропостачання ПАТ "Українська залізниця", а відтак, і посади начальника Департаменту електропостачання ПАТ "Українська залізниця", яку [PERSON] обіймає з 29.12.2015, не вказує, яким чином його права порушені відповідачем. Так, відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Про вивільнення працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Так, 22.03.2017 правління АТ «Укрзалізниця» ухвалило рішення ліквідувати з 01.07.2017 Департамент електропостачання. Листом №ЦЦУП-11/62 від 27.03.2018 позивача повідомлено, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 22.03.2017 (протокол № Ц- 57/21 Ком.т.) та наказу від 03.04.2017 №205 Департамент електропостачання АТ «Укрзалізниця» ліквідовано, а посада начальника Департаменту електропостачання, яку обіймає позивач, буде вилучена із штатного розпису, додатково у листі зазначено, що попередження про скорочення посади позивач отримає у встановленому законодавством порядку. З матеріалів справи вбачається, що вказаний лист позивач отримав особисто 06.04.2018, що підтверджується підписом позивача на рекомендованому повідомленні про вручення №0315054011378. Листом №ЦЦУП-11/135 від 05.06.2018 позивача повторно повідомлено, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 22.03.2017 (протокол №Ц-57/21 Ком.т.) та наказу від 03.04.2017 №205 Департамент електропостачання АТ «Укрзалізниця» ліквідовано, а посада начальника Департаменту електропостачання, яку обіймає позивач підлягає скороченню відповідно до законодавства. Також, у вказаному листі зазначено, що посадові обов`язки для зазначеної посади до дня фактичного припинення трудового договору за цією посадою та вилучення її із штатного розпису на період проведення процедури скорочення визначаються існуючою посадовою інструкцією. Вказаний лист позивач отримав особисто 11.06.2018, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення №0315031668809. Встановлено, що на дату розгляду справи судом, такого попередження позивачу не надано. Частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України закріплено право власника або уповноваженого ним органу на визначення чисельності працівників і штатного розпису. Законодавство про працю не встановлює строки для власника або уповноваженого ним органу на реалізацію права на скорочення працівників. Зважаючи на те, що АТ «Укрзалізниця» не попереджало позивача про скорочення у порядку ст. 49-2 КЗпП України, позивач передчасно звернувся з позовом до АТ «Укрзалізниці» про зобов`язання запропонувати іншу роботу на підприємстві. Встановлено, що позивач займає посаду начальника Департаменту електропостачання з визначеним окладом, відповідно до витягу із штатного розпису - 13 388,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, будь-яких порушень прав позивача не вбачається. Крім того, при вирішенні спору, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищається судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. З точки зору закону, при вирішенні спору суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної зокрема, у постанові від 23.07.2018 справа №760/8892/17. Звертаючись до суду, позивач будь-яких даних, які б свідчили про порушення його прав, в позові не зазначив. Не привів таких доводів та не надав доказів цьому і представник позивача в судовому засіданні. Суд вважає, що приведений позивачем при зверненні до суду аналіз законодавства, а також внутрішніх нормативних актів АТ «Укрзалізниця», які, з його точки зору, були порушені відповідачем, без приведення обгрунтувань порушення його прав внаслідок таких дій, не може бути підставою для визнання таких дій незаконними. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з викладеного вище, однієї з основних засад здійснення цивільного судочинства, викладеної в ст. 12 ЦПК України, а саме: засади змагальності сторін, відсутність доказів порушення прав позивача відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Суд,

Outcome: dismissed