Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про продовження обмежувального припису, яку мотивує тим, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.03.2021 року у справі № 444/613/21, провадження № 2-о/444/24/2021 видано обмежувальний припис, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] як особи, яка вчинила домашнє насильство, та покладено на нього обов`язки, передбачені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на шість місяців, а саме до 05.09.2021 року. Ствержує, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , пенсіонером, особою з третьою групою інвалідності внаслідок загального захворювання. [PERSON] , [INFO] , є її сином, який зареєстрований у будинку, який належить їй на праві приватної власності та фактично проживав у такому. Вказує, що [PERSON] зловживає спиртними напоями та систематично, будучи навіть тверезим, так і в стані алкогольного сп`яніння, ображав її, обзивав нецензурними словами, застосовував до неї фізичну силу, завдавав тілесних ушкоджень. Взагалі [PERSON] неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Також він неодноразово притягався судом до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно неї. Заявник стверджує, що [PERSON] є домашнім кривдником упродовж декількох років, однак спочатку, не бажаючи осуду зі сторони сусідів та односельчан, намагаючись не привертати увагу сторонніх осіб до їхніх сімейних проблем, враховуючи, що він є сином, вона при перших проявах домашнього насильства зі сторони сина не зверталася в правоохоронні органи. В подальшому домашнє насильство та терор, знущання тільки посилювалися, а тому вже не мала сил терпіти таку поведінку [PERSON] . [PERSON] стверджує, що її син особливо агресивний, коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Він неодноразово знищував побутові речі, речі домашнього вжитку. Постійно кричить, застосовує фізичну силу щодо неї, завдає тілесних ушкоджень, ображає нецензурними словами, принижує її честь та гідність. Вона боїться за себе, оскільки проживає поряд із неадекватною людиною, яка, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, є неконтрольованою, здатна навіть, на її думку, на вбивство. А тому весь час перебуває під психологічним тиском, має страх навіть лишній раз появлятися на очі [PERSON] , щоб надалі не ставати жертвою його насильницьких дій. Звертає увагу суду, що [PERSON] не виконував встановлений судом обмежувальний припис. Як наслідок вироком Жовківського районного суду Львівської області від 21.04.2021 року у справі № 444/998/21, провадження № 1-кп/444/180/2021, який набрав законної сили 22.05.2021 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням призначеного вироком Жовківського районного суду Львівської області від 19.03.2021 року покарання у виді арешту строком 4 місяці шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначено покарання [PERSON] у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців. Заявник стверджує, що незважаючи на те, що ще на даний час [PERSON] відбуває покарання у виді арешту, однак 26.09.2021 року строк відбуття покарання закінчується і вона боїться, що він з метою помсти надалі може вчиняти відносно неї домашнє насильство. Як наслідок просить її заяву задовольнити. Розгляд справи проведено без участі заявниці. Заінтересована особа [PERSON] про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, розміщеному не пізніше ніж за 24 години до судового засіання. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв, пояснень. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3505 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. За заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (стаття 350-7 ЦПК України). Суд застосовує аналогію закону під час розгляду справи про продовження обмежувального припису. А тому враховуючи обмежені строки розгляду справи про продовження обмежувального припису, належне повідомлення учасників про дату, час та місце судового розгляду, беручи до уваги клопотання заявниці про розгляд справи у її відсутності, суд, зважаючи на викладені обставини, а також беручи до уваги норми ч. 1, 2 ст. 3505 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справи без участі заявниці, яка подала заяву про розгляд справи у її відсутності та без участі заінтересованої особи, який був повідомлений про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку та ухвалити рішення на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.03.2021 року у справі № 444/613/21, провадження № 2-о/444/24/2021 видано обмежувальний припис, яким вжито наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] як особи, яка вчинила домашнє насильство, та покладено на нього обов`язки, передбачені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а саме: А) заборонено [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, тобто з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; Б) зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом [PERSON] особистої приватної власністю як постраждалої особи, а саме будинком [ADDRESS] ; В) заборонено [PERSON] наближатися на відстань 20 метрів до місця проживання (перебування) заявника за адресою: [ADDRESS] ; Г) заборонено [PERSON] наближатися на відстань 10 метрів до робочого місця [PERSON] , що знаходиться в магазині « [INFO] » в [ADDRESS] ; Д) заборонено [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] як постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; Е) заборонено [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] як постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Строк обмежувального припису 6 (шість) місяців, тобто до 05.09.2021. Тобто станом на дату розгляду справи строк обмежувального припису закінчився. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд при розгляді даної справи враховує, що предметом дослідження при ухваленні рішення суду про видачу обмежувального припису були неодноразові факти заподіяння домашнього насильства, тілесних ушкоджень заявнику зі сторони заінтересованої особи, оцінку яким суд надав. Так як рішення суду про встановлення обмежувального припису набрало законної сили, а тому обставини, встановлені даним рішенням суду не доказуються при розгляді справи про продовження обмежувального припису. Суд констатує, що [PERSON] являюся власником житлового будинку [ADDRESS] , що перевірялося та встановлювалося судом при ухваленні рішення про видачу обмежувального припису. Заявник є пенсіонером, особою з третьою групою інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] 07.03.2014 року та копією довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 272047 від 27.06.2006 року. [PERSON] , [INFO] , є сином заявника, зареєстрований у будинку, який належить [PERSON] на праві приватної власності та фактично проживав у такому. [PERSON] неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Зокрема, вироками Жовківського районного суду Львівської області від 27.07.2015 року у справі № 444/1619/15-к, провадження № 1-кп/444/156/2015 та від 31.08.2015 року у справі № 444/1918/15-к, провадження № 1-кп/444/181/2015 [PERSON] було визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та було призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. Дані вироки суду набрали законної сили, що враховано судом при ухваленні рішення про видачу обмежувального припису. Суд бере до уваги, що [PERSON] не є власником чи співвласником будинку [ADDRESS] . Суд звертає увагу і на те, що [PERSON] неодноразово притягався судом до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявника, що також було встановлено у рішенні суду про встановлення обмежувального припису. Також суд враховує, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 23.10.2019 року у справі № 444/2544/19, провадження № 1-кп/444/274/2019 року [PERSON] було визнано винним за ст. 126-1 КК України і засуджено до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Зокрема, даним вироком суду [PERSON] визнано винним за те, що він з 19.03.2019 року по 29.06.2019 року систематично вчиняв стосовно своєї матері, потерпілої [PERSON] , фізичне та психологічне насильство, що призвело до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, за що він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, однак продовжуючи свої злочинні дії, незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення, зокрема, 29.06.2019 року близько 15 год. 00 хв. за місцем свого проживання по [ADDRESS] , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного насильства над своєю матір`ю, потерпілою по справі [PERSON] , на грунті неприязних відносин, вчинив сварку, умисно ображав нецензурною лайкою, принижуючи цим її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, чинив психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілої, тобто вчинив домашнє насильство. Даний вирок суду набрав законної сили. Все це також було перевірено та встановлено судом при розгляді заяви про видачу обмежувального припису. Як зазначає [PERSON] у заяві, підставою звернення в суд було систематичне вчинення [PERSON] по відношенню до неї домашнього насильства як фізичного, так і психологічного характеру, крім того невиконання ним термінового заборонного припису. Суд бере до уваги і те, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.04.2020 року у справі № 444/201/20, провадження № 2/444/450/2020 вирішено виселити [PERSON] , [INFO] , з житлового будинку в [ADDRESS] без надання іншого приміщення. Дане рішення суду набрало законної сили як наслідок було відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією листа Жовківського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), однак, як стверджує заявник, дане рішення суду не було фактично виконане. Судом встановлено також, що [PERSON] не виконував встановлений судом обмежувальний припис. Як наслідок вироком Жовківського районного суду Львівської області від 21.04.2021 року у справі № 444/998/21, провадження № 1-кп/444/180/2021, який набрав законної сили 22.05.2021 року затверджено угоду про визнання винуватості від 21.04.2021 року, укладену між прокурором Жовківської окружної прокуратури Ненчином Романом Павловичем та обвинуваченим [PERSON] в присутності захисника Скоропада Михайла Дмитровича в кримінальному провадженні відносно [PERSON] . [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць. Згідно з ч.4 ст.70 КК України з урахуванням призначеного вироком Жовківського районного суду Львівської області від 19.03.2021 року покарання у виді арешту строком 4 місяці шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначено покарання [PERSON] у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців. Суд враховує твердження заявника, що вона має страх за себе, своє життя та здоров`я. У заяві про продовження обмежувального припису заявник стверджує, що незважаючи на те, що ще на даний час [PERSON] відбуває покарання у виді арешту, однак 26.09.2021 року строк відбуття покарання закінчується і вона боїться, що він з метою помсти надалі може вчиняти відносно неї домашнє насильство, а тому весь час перебуває під психологічним тиском, має страх навіть лишній раз появлятися в громадських місцях, щоб не натрапити на [PERSON] та надалі не ставати жертвою його насильницьких дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заінтересованою особою не подано доказів на спростування заявлених вимог. Предметом доказування є вчинення та загроза подальшого вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, порушення встановленого обмежувального припису, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. А тому суд враховує те, що факти вчинення [PERSON] домашнього насильства, заподіяння тілесних ушкоджень заявнику, порушення та невиконання обмежувального припису, підтверджуються постановами, вироками суду, які набрали законної сили і яким судом було надано правову оцінку під час розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Частинами 1, 2 статті 350-6 ЦПК України встановлено що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Так під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно між заявником та заінтересованою особою виникають неприязні відносини, конфлікти, заінтересована особа вчиняла по відношенню до заявника домашнє насильство, в подальшому обвинувачується в неодноразовому порушенні такого обмежувального припису, за що притягнутий до кримінальної відповідальності, строк відбуття покарання закінчується. Заявником надано докази того, що заінтересована особа чинить домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а тому є підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника без продовження обмежувального припису. Продовження обмежувального припису буде сприяти захисту прав заявника. Суд, з`ясувавши, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.03.2021 року у справі № 444/613/21, провадження № 2-о/444/24/2021 встановлено обмежувальний припис, а також попередньо зафіксовані порушення [PERSON] установлених зазначеним рішенням заборон, які були предметом розгляду в межах кримінальних проваджень, належним чином оцінивши вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи, приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] та продовження дії обмежувального припису, виданого за вказаним рішенням. У даній справі досліджуються також ризики повторного вчинення насильства, а не тільки факти його вчинення. Щодо заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обов`язків, суд приходить до висновку, що для захисту прав заявника та запобіганню подальшого вчинення домашнього насильства, можливого заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] по відношенню до заявника необхідно продовжити аналогічні заходи обмеження прав заінтересованої особи, які були встановлені у рішенні суду про видачу обмежувального припису. Суд приходить до висновку, що слід продовжити на максимальний строк дію обмежувального припису, тобто заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, а саме [PERSON] , для належного захисту прав заявника. Згідно з ч. 3 ст. 3505 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог заявника.

Outcome: approved