Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 26 лютого 2015 року померла її матір - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2,300 га, розташовану на території Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225683000-01-002-0118, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 147222, виданого 14.06.2007 року на імя "Білан Іван Ілліч". Зазначає, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. В шестимісячний термін, передбачений законодавством, вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 27.11.2015 року державний нотаріус Царичанської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю документів, які б вказували на спадкодавця як на власника земельної ділянки. 28.08.2014 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області була винесена ухвала по цивільній справі № 196/960/14, якою судом була визнана мирова угода між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та встановлено факт сумісного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, починаючи з 25.06.1995 року та до смерті [PERSON] 29.05.2013 року, та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,300 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 1225683000-01-002-0118), розташовану на території Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯУ № 147222, виданого Царичанською РДА 14.06.2007 року на імя [PERSON], який помер 29.05.2013 року. Спадкодавець [PERSON] вказаним судовим рішенням набула права власності на зазначену земельну ділянку. Вищевказана ухвала суду набрала чинності 03.09.2014 року. Вказує в позовній заяві, що уклавши мирову угоди сторони дійшли певної згоди, згідно якої [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не претендували на спадкування майна після померлого [PERSON], який помер 29.05.2013 року і на даний час спір про спадкування зазначеної вище земельної ділянки між вказаними особами і нею відсутній. Після винесення ухвали 28.08.2014 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області [PERSON] хворіла і не мала можливості звернутися до органів реєстрації з метою реєстрації речових прав на нерухоме майно, в т.ч. і на земельну ділянку, і через шість місяців після винесення ухвали померла. Фактично померла [PERSON] користувалася спірною земельною ділянкою, але через захворювання не реалізувала своє право та не зареєструвала право власності на земельну ділянку. Прохає визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, площею 2,300 га, розташовану на території Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225683000-01-002-0118, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 147222, виданого 14.06.2007 року на імя "Білан Іван Ілліч", після померлої 25 лютого 2015 року матері [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача - Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надіслали заяву з проханням розглядати дану справу без їх участі, позовні вимоги визнають. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. 25 лютого 2015 року померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 616513, видане 26.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області) (а.с.8). Після [PERSON] залишилася спадщина: земельна ділянка, площею 2,300 га, розташована на території Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225683000-01-002-0118, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 147222, виданого 14.06.2007 року на імя "Білан Іван Ілліч" (а.с.33). В шестимісячний термін, передбачений законодавством, [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 27.11.2015 року державний нотаріус Царичанської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю документів, які б вказували на спадкодавця як на власника земельної ділянки. Встановлено, що 28.08.2014 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області була винесена ухвала по цивільній справі № 196/960/14, якою судом визнана мирова угода між померлою [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та встановлено факт сумісного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, починаючи з 25.06.1995 року та до смерті [PERSON] 29.05.2013 року, та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,300 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 1225683000-01-002-0118), розташовану на території Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯУ № 147222, виданого Царичанською РДА 14.06.2007 року на імя [PERSON], який помер 29.05.2013 року (а.с.7). Тобто, померла [PERSON] вказаним судовим рішенням набула права власності на зазначену земельну ділянку. Вищевказана ухвала суду набрала чинності 03.09.2014 року. Після винесення ухвали 28.08.2014 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області [PERSON] хворіла і не мала можливості звернутися до органів реєстрації з метою реєстрації речових прав на нерухоме майно, в т.ч. і на земельну ділянку, що підтверджується амбулаторною карткою [PERSON] Таким чином, через захворювання [PERSON] не реалізувала своє право та не зареєструвала право власності на земельну ділянку. Враховуючи ті обставини, що за померлою [PERSON] було визнано право власності на вищевказану земельну ділянку, яке мав [PERSON], але в установленому законом порядку [PERSON] не встигла зареєструвати право власності на зазначену земельну ділянку, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Встановлено, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON] (донька). Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні не заявляла вимоги щодо стягнення сплаченого нею при подачі позовної заяви судового збору з відповідача, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved