Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У зв`язку з тим, що між ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 08 листопада 2014 року, згідно якої відповідачу надано кредит в сумі 6852 грн. 97 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позивач виконав свої зобов`язання, однак відповідач не виконує взяті на себе обов`язки по погашенню кредиту, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 14830 гривень 68 копійка та судові витрати по справі. Представник позивача, ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього разом із позовною заявою до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, з мотивів, зазначених у позовній заяві, слово для пояснення надав своєму представнику. Представник відповідача, адвокат Ляшко Д.В., подав до суду заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості, в яких зазначив, що позивачем не надано доказів фактичного передання коштів від ПАТ "Акцент-Банк" [PERSON] , неправомірно позивачем було застосовано штраф і пеню, батько відповідача в період кредитного договору переніс тяжку операцію, крім того зазначив, що строк позовної давності до позовних вимог про стягнення неустойки становить 1 рік та вказав, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо вона значно перевищує розмір збитків, у зв`язку з вищенаведеним просить суд відмовити ПАТ "Акцент-Банк" у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом. В судовому засіданні підтримав позицію, викладену в запереченні, позов не визнав, мотивуючи це тим, що немає доказів того, що відповідач отримав ці кошти, чеки, квитанції, первинні документи відсутні. Пояснив, що штрафні санкції, при одночасному застосуванні пені і комісії є неможливими, а згідно Закону України "Про захист прав споживачів" стягнення 150% це є не справедливо. Зазначив, що згідно ч.2 ст.258 ЦК України, строк позовної давності 1 рік, з 27 липня 2015 року по 27 січня 2016 року - перші 6 місяців в межах річного строку, замість того стягується пеня і комісія за весь період. Крім того, зазначив, що в період дії договору хворів батько відповідача, йому ампутували ногу, необхідні були певні кошти. Також є підстави для зменшення неустойки та пені, так як позивач свідомо збільшив цю суму. Заслухавши пояснення відповідача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що між ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 08 листопада 2014 року, за умовами якої банк погодився надати відповідачеві певні грошові кошти, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку клієнта, даний факт ніким не оспорюється. Для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, судом було постановлено ухвалу від 03 квітня 2017 року, якою суд ухвалив визнати явку представника позивача, ПАТ "Акцент-Банк", до суду обов`язковою та ухвалено витребувати з ПАТ "Акцент-Банк" і зобов`язати надати в наступне судове засідання повну виписку по банківському рахунку [PERSON] № б/н від 08 листопада 2014 року з моменту його укладення і до моменту подачі позову до суду, докази, які б підтвердили факт передавання коштів за вказаним вище договором та Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості № б/н від 08 листопада 2014 року, так як додана копія Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 08 листопада 2014 року такої якості, яка унеможливлює суд розпізнати її зміст. В чергове судове засідання представник позивача не з`явився, на виконання Ухвали Рівненського районного суду від 03 квітня 2017 року, позивач надіслав до суду лист № 20.1.0.0.0/7-20170515/317 від 25 травня 2017 року з додатками: довіреність представника, копію генеральної угоди та виписка. Суд не може прийняти до уваги наданий представником ПАТ "Акцент-Банк" лист, так як позивач не відреагував на зауваження суду, про те що зміст Генеральної угоди неможливо розпізнати, в зв`язку з неякісною її копією і повторно надав суду копію даної угоди, що суд розцінив як знущання зі сторони позивача. Крім того, представник банку в своєму листі посилається на виписку банку, як на первинний документ, який підтверджує рух грошових коштів, проте дана виписка ніким не підписана і не завірена банком. Представник банку, компетентний в галузі бухгалтерського обліку, який міг би розтлумачити виписку в судове засідання не з`явився, а суд самостійно не може визначити по даній виписці коли гроші були перераховані на картку відповідача, коли знімалися кошти відповідачем, коли були проплати зі сторони відповідача, які нараховувалися штрафи і відсотки на виконання умов договору, так як договір, як належний і допустимий доказ суду не надано. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. А відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з вищенаведеного, дослідивши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов є безпідставним, так як порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, не доведено належними доказами, а тому до задоволення не підлягає. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача і судові витрати позивача.

Outcome: dismissed