Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

28.09.2020 року позивач звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства - АСК «Скарбниця» про стягнення з відповідача страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 170 028,00 грн., страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 28 338,00 грн., а також витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO], приблизно о 18 год. 00 хв., на автодорозі Стрий - Моршин, по вулиці Б. Хмельницького, у с. Довге, Стрийського району, Львівської області, автомобіль «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті вказаної пригоди пішохід [PERSON] помер на місці події. Постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 30.06.2020 року, кримінальне провадження №12020140000000015 від 11.01.2020 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач стверджує, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві - Акціонерна страхова компанія "СКАРБНИЦЯ", [PERSON] , яка являється матір`ю та законним представником неповнолітнього сина загиблого - [PERSON] , [INFO] , звернулась до Приватного акціонерного товариства - Акціонерна страхова компанія "СКАРБНИЦЯ" з заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 170 028,00 грн. та заподіяною моральною шкодою в розмірі 28 338,00 грн. Листом вих.№ 204 від 04.08.2020 року Приватне акціонерне товариство - Акціонерна страхова компанія "СКАРБНИЦЯ" було відмовлено у виплаті відшкодування, оскільки подію не визнано страховим випадком. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 29.09.2020 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.10.2020 року на адресу Галицького районного суду м.Львова надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що 24.12.2020 року ПрАТ АСК «Скарбниця» було укладено Договір/Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AO/2144124, згідно якого застраховано «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] звернулася до ПрАТ АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодуванняу зв`язку із смертю [PERSON] внаслідок ДТП. ПрАТ «АСК «Скарбниця» було відмовлено [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, оскільки у постанові слідчого від 30.06.2020 року про закриття кримінального провадження зазначено, що причиною настання ДТП є факт виходу пішохода на смугу руху транспортного засобу, в діях водія [PERSON] не встановлено порушень вимог ПДР України, які б передували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП та її наслідками у вигляді загибелі [PERSON] , відтак цивільно-правова, відповідальність водія [PERSON] не настала, а тому підстав для виплати страхового відшкодування не має. Представник стверджує, що ПрАТ «АСК «Скарбниця» дотримано усіх правил та обов`язків, не порушуючи строків, надано відмову про виплату страхового відшкодування, відтак просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 26.10.2020 року на адресу Галицького районного суду м.Львова надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Представник стверджує, що у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, який завдав шкоди, та особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди життю чи здоров`ю, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Відтак просить позов задоволити в повному обсязі. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO], приблизно о 18 год. 00 хв., на автодорозі Стрий - Моршин, по вулиці Б. Хмельницького, у с. Довге, Стрийського району, Львівської області, автомобіль «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті вказаної пригоди пішохід [PERSON] помер на місці події, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.12/. 11.01.2020 року за даним фактом Головним слідчим управлінням ГУ НП у Львівській було порушено кримінальне провадження №12020140000000015 за ознаками ч.2 ст.286 КК України. Постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 30.06.2020 року, кримінальне провадження №12020140000000015 від 11.01.2020 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України /а.с.10-11/. Окрім того, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] , застраховано ПрАТ АСК «Скарбниця» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO/2144124 /а.с.19/. [PERSON] , [INFO] , являється сином загиблого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.16/. 10.02.2020 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до ПрАТ АСК «Скарбниця» з заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 170 028,00 грн. та заподіяною моральною шкодою в розмірі 28 338,00 грн. /а.с.8-9/. Відповідно до листа вих.№204 від 04.08.2020 року Приватне акціонерне товариство - Акціонерна страхова компанія "СКАРБНИЦЯ" відмовило у виплаті відшкодування, оскільки подію не визнано страховим випадком, а відтак цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не настала /а.с.20/. Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням). При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер (п.4, п.5, п.7 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю. Обов`язок доведення непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Враховуючи вищезазначене, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] настала без вини. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у вказаній сфері, та відповідно до його преамбули, спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Крім того, згідно із п. 2.1. ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Traffik», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , як володільця джерела підвищеної небезпеки настала незалежно від наявності його вини у завданні шкоди у вигляді смерті пішохода [PERSON] , а страхування цивільно-правової відповідальності спрямоване саме на страхування відповідальності законних володільців джерела підвищеної небезпеки, то відповідно і страхові компанії, в межах встановленого договором страхування розміру страхової суми, зобов`язані нести відповідальність за шкоду завдану внаслідок дії забезпеченого транспортного засобу (джерела підвищеної небезпеки). У даному випадку таким відповідальним страховиком згідно із полісом №AO/2144124 за шкоду заподіяну життю потерпілого є відповідач ПрАТ АСК «Скарбниця». Згідно із п. 27.2. ст. 27 Закону, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За правилами ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Дорожньо-транспортна пригода трапилась 11.01.2020 року, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 4 723,00 грн. Таким чином, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 4 723,00 грн. х 12 = 56 676,00 грн. Окрім того, судом встановлено, що у загиблого [PERSON] , крім неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , є син - [PERSON] , то неповнолітньому [PERSON] належить 1/2 з загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди 56 676,00 грн. / 2 = 28 338,00 грн. Відповідно до п. 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Статтею 1200 ЦК України передбачено порядок, умови та розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Як вже зазначалось вище, дорожньо-транспортна пригода трапилась 11.01.2020 року, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 4 723,00 грн. Таким чином, розмір відшкодування пов`язаного з втратою годувальника становить 4 723,00 грн. х 36 = 170 028,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову про відшкодування шкоди звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1983,66 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Витрати на професійну правничу допомогу, згідно з частиною 3 ст.133 ЦПК України, відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 06.02.2020 року між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Автопоміч» укладено договір про надання правової допомоги. Клієнту згідно умов договору було надано правову допомогу згідно договору, на підтвердження надання яких було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги від 24.09.2020 року на суму 10500 грн. та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги від 21.10.2020 року на суму 4500 грн., відтак суд вважає доведеною вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн., а відтак така підлягає до задоволення.

Outcome: approved