Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 08.08.2009 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №1039. [INFO] від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON] Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач стверджувала, що на даний час донька мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №1039 (а.с.6). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.5). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4). На даний час малолітня [PERSON] постійно мешкає з матір'ю [PERSON] Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Дитина перебуває на утриманні матері, [PERSON] у добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб доньки та її розвитку, не надає, грошові кошти на утримання дитини перераховуються відповідачем на банківську картку позивача хаотично. За приписами ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є молодим працездатним чоловіком, працює в ПрАТ "Домобудівний комбінат №4", має регулярний та стабільний заробіток, що дозволяє йому брати участь в утриманні дитини. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Слід зазначити, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, позивачем [PERSON] не обгрунтовано доцільності стягнення з відповідача аліментів у розмірі саме 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи обставини, викладені у ч.1 ст.182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також згоду відповідача сплачувати на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до норми ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов [PERSON] пред'явлено 19.01.2017 року, а тому аліменти суд присуджує саме з цього дня.

Outcome: partial