Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

ПАТ "РОДОВІД БАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 9356,64 дол.США та 85646,37 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.06.2007р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №60/АА-003.07.2, за яким позичальниця отримала кредит в сумі 9535 дол.США зі сплатою 12,5% річних на строк до 15.06.2012р. Додатковою угодою від 25.09.2008р. сторони збільшили розмір відсотків річних до 14,5%. На забезпечення виконання зобовязань позичальником, 25.09.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Після порушення провадження у справі, позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку 9356,64 дол. США заборгованості за кредитом та відсотками та 283871,44 грн. пені та 3% річних (а.с.99-100). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог позовної заяви в частині стягнення боргу з поручителя [PERSON] та стягнення боргу за межами строку позовної давності у три роки. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2007р. між ВАТ "РОДОВІД БАНК" (правонаступником якого є ПАТ "РОДОВІД БАНК" - банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №60/АА-003.07.2, згідно п.1.1 якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 9535 дол.США терміном по 15.06.2012р. (а.с.10-14). Згідно п.3.1 кредитного договору позичальник зобовязується починаючи з місяця наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 158дол.США 92 центи. Відповідно до п.1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 12,5% річних. Додатковою угодою від 25.09.2008р. до кредитного договору сторонами викладено п.1.5 договору в такій редакції: «Процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 14,5% процентів річних» (а.с.16). Пунктом 2 додаткової угоди встановлено, що починаючи з дати підписання цієї угоди банк здійснює нарахування процентів, а позичальник зобовязується їх сплачувати, виходячи з розміру процентної ставки, вказаного в п.1 цієї угоди. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 15.06.2007р. між ВАТ "РОДОВІД БАНК" (банк) та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки, згідно п.1.1 якого поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] (позичальник) за кредитним договором №60/АА-003.07.2 від 15.06.2007р., а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії (а.с.35-36). У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, виникла заборгованість у сумі 9356,64 дол.США та 283871,44 грн., з яких: - 6832,00 дол.США прострочена заборгованість за кредитом, - 2524,64 дол.США прострочена заборгованість за відсотками по кредиту; - 256866,57 грн. пеня; - 27004,88 грн. 3% річних. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору отримані грошові, кошти в строк і в порядку, що встановлений договором. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Представник відповідач просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити у стягненні заборгованості з поручителя [PERSON], оскільки порука, яка надана в забезпечення виконання зобовязання є припиненою в силу ч.4 ст.559 ЦК України, за наслідком спливу строку вимоги до поручителя. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п.4.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України. Згідно пункту 1.1 кредитного договору №60/АА-003.07.2 від 25.06.2007 року, строк виконання основного зобов'язання чітко визначений, це строк повного погашення кредиту - 15.06.2012 року. Сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя 25.12.2014р., тобто після спливу терміну визначеного ч.4 ст.559 ЦК України, а тому вимоги до поручителя [PERSON] є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до положень ст.ст.257, 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). В запереченні від 23.02.2015р. представник відповідачів просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (п.3.1) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами - щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Згідно правової позиції Верховного суду України в постанові від 06.11.2013р. у справі №6-116 цс 13 перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Враховуючи вищезазначене, заперечення на позовну заяву від 23.02.2015р., відповідно до яких відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги за період з 18.12.2011р. по 14.05.2015р., а також приписи ст.257 ЦК України, позовні вимоги про стягнення 6832 дол.США простроченої заборгованості по кредиту та 2524,64 дол.США заборгованості по відсотках підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача [PERSON] 949 дол.США заборгованості за кредитом та 491,57 дол.США заборгованості по відсотках за період з 18.12.2011р. по 14.05.2015р. Відповідно до ст.610, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено п.3.9 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобовязується сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З огляду на викладене, враховуючи заяву представника позивача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, розмір пені за прострочення сплати кредиту становитиме 7956,81 грн., за прострочення сплати відсотків за кредитом 4121,54 грн., всього 12078,35 грн. за період з 18.12.2013р. по 14.05.2015р. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позивачем нараховано 3% річних поза межами позовної давності у три роки, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги у вказаній частині частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1996,02 грн. 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та 1033,92грн. 3% річних від суми прострочених процентів за період з 18.12.2011р. по 14.05.2015р.

Outcome: partial