Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона має спільного з відповідачем сина, [PERSON] , [INFO] , який народився в період зареєстрованого між сторонами шлюбу. На підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24.10.2013 р. шлюб було розірвано. З того часу відповідач перестав цікавитися життям та здоров`ям сина, не відвідує його, не телефонує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має велику заборгованість по аліментам, в зв`язку з чим, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 12.04.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.05.2020 року справу було прийнято до провадження суддею Рядчою Т.І. Ухвалою суду від 28.05.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. До суду з позовом звернулася з метою виїзду за кордон разом з сином до чоловіка, який буде про них піклуватися. Після подачі позову до суду відповідач звертався до неї з проханням взяти сина на прогулянку, однак, вона вважає, що таке несподіване побачення нашкодить психіці дитини. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що відповідач бажає виконувати батьківські обов`язків відносно свого сина, а позивачка та її родичі чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Декілька разів він приносив подарунки на свята, але сина не бачив. Заборгованість по аліментам, яка виникла через його тривале перебування за кордоном, погашена. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2011 р. по 24.10.2013 р., що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] та рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 24.10.2013 р. Під час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно о ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Судом встановлено, що [PERSON] не спілкується з дитиною з січня 2012 року, а вихованням сина повністю займається його мати - позивачка по справі. Дані обставини не заперечували сторони, а також були підтверджені відповіддю на запит №01-7/602-4 від 16.03.2018 р., наданою КЗ "Херсонська міська клінічна лікарня імені А. і О. Тропіних" (а.с.13), відповіддю на запит №26 від 15.03.2018 р., наданою ДУ "ДНЗ (ясла-садок) (м. Херсон) Національної поліції України" (а.с.14), та показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За цей період перед позивачкою у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів, що підлягали стягненню з останнього відповідно до рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24.10.2013 р. (а.с.9). Так, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого старшим державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсон Чусовітіною І.М. станом на 01.03.2018 р. борг складав 31240,00 грн. Однак, за час розгляду справи по суті, відповідно до квитанції №1 від 07.07.2020 р. [PERSON] перерахував на рахунок виконавчої служби заборгованість у сумі 30730,20 грн. Однією з причин утворення боргу було періодичне перебування відповідача за кордоном, що підтверджуються копією його закордонного паспорту (а.с.81-85). Позивачка в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина. Відповідач, в свою чергу наполягає, що позивачка та її родичі чинять йому перешкоди у спілкуванні. Він пояснив, що приносив на день народження сину велосипед, який віддав батькові позивачки, та гадав, що зможе побачити сина, але йому не дали цього зробити. Однак, також він підтвердив, що і не просив побачення з сином, оскільки розуміє, що йому відмовлять у проханні. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти перешкоджання [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Так, свідок [PERSON] , мати позивачки, пояснила суду, що сестра і батько відповідача спілкуються з [PERSON] , а от батько дитини - ні. Хоча підтвердила, що [PERSON] подарував своєму сину велосипед та телефон на свята. Також свідок [PERSON] , мати відповідача, пояснила суду, що не має змоги бачити онука, оскільки має проблеми зі здоров`ям, а про перешкоди, які, начеб то, чинить родина позивачки знає тільки зі слів сина - [PERSON] . У 2018 році рішенням виконкому Суворовської районної у місті Херсоні ради було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Проте, з того часу він почав змінювати своє відношення до виконання батьківських обов`язків, приймати участь у житті дитини, бажаючи піклуватися про свого сина та спілкуватися з ним, а тому висновком виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, органу опіки та піклування від 10.07.2020 р. №82 визначено недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Оскільки позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, суд вважає за необхідне надати можливість відповідачу налагодити відношення з сином та не позбавляти його батьківських прав.

Outcome: dismissed