Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "СЕО-СТУДІО" (далі - ТОВ "СЕО-СТУДІО") про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 травня 2019 року між ним та ТОВ "СЕО-СТУДІО" було укладено договір № ЦПУ, за яким виконавець [PERSON] взяв на себе зобов`язання надавати ТОВ "СЕО-СТУДІО" (замовнику) роботи (послуги), визначені п. 1.1 договору. Як стверджував позивач, на виконання умов укладеного договору від 27 травня 2019 року № ЦПУ він протягом червня-листопада 2019 року виконував роботу і отримував відповідну оплату. [PERSON] зазначив, що ним були надані послуги за жовтень-листопад 2019 року, про що складені акти приймання-передачі наданих послуг від 14 січня 2020 року. Проте відповідач не виконав умови договору від 27 травня 2019 року № ЦПУ, не оплатив надані позивачем послуги, відмовився від підписання актів приймання-передачі наданих послуг, вказавши, що не погоджується з вартістю таких послуг та їх обґрунтованістю. З цих підстав [PERSON] просив суд стягнути з ТОВ "СЕО-СТУДІО" на його користь заборгованість за договором від 27 травня 2019 року № ЦПУ за жовтень та листопад 2019 року у розмірі 66240,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно зі ст. ст. 1, 2 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Відповідно до норм ЦК України діє принцип свободи договору. За приписами ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За положеннями ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Нормою ч. 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 27 травня 2019 року [PERSON] (виконавець) та ТОВ "СЕО-СТУДІО" (замовник) було укладено договір № ЦПУ, згідно з п. 1.1 якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання за замовленням замовника за винагороду надавати ТОВ "СЕО-СТУДІО" такі роботи (послуги): робота зі зверненнями: приймання та оброблення звернень, заявок клієнтів та потенційних клієнтів замовника; проведення зустрічей з клієнтами та потенційними клієнтами замовника; підготовка, супроводження договорів, додаткових угод, підготовка і погодження істотних умов договорів з клієнтами (потенційними клієнтами замовника); спілкування з клієнтами замовника та та з потенційними клієнтами замовника, надання їм відповідей на запитання, роз`яснення, консультування з послуг, що надаються замовником, підготовка комерційних пропозицій тощо; моніторинг та контроль за проведенням оплат клієнтами замовника, в разі необхідності участь під час вирішення спірних питань по проектам; виконання інших робіт (послуг) в межах спеціалізації виконавця та робіт, виконання яких не суперечить чинному законодавству України (а. с. 6-11). Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 3.3 договору від 27 травня 2019 року № ЦПУ замовник взяв на себе обов`язок оплатити послуги (роботи) виконавця в порядку, визначеному розділом 4 цього договору. За змістом п. п. 4.1, 4.2, 4.3 договору від 27 травня 2019 року № ЦПУ вартість послуг, що надається за цим договором, встановлюється відповідно до додатків до договору. Сума, що підлягає оплаті за договором, встановлюється відповідними додатками, що підписуються на певний період надання послуг. Оплата послуг здійснюється протягом трьох робочих днів після підписання сторонами акта приймання-передання наданих послуг (виконаних робіт). Акти приймання-передавання підписуються після повного виконання (надання) послуг. Сторони у договорі визначили додатки до нього як суттєвий елемент встановлених між ними правовідносин, оскільки у них повинна була встановлюватись вартість послуг, що надається виконавцем за цим договором, виходячи з якої можна розрахувати належну до сплати виконавцеві суму за надані послуги. Проте [PERSON] та ТОВ "СЕО-СТУДІО" додатки до договору від 27 травня 2019 року № ЦПУ не підписали, а відтак не визначили вартіть послуг, що надається за цим договором. Ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначав позивач, ним було надано відповідачеві послуги за жовтень-листопад 2019 року, проте відповідач не виконав умови договору та не оплатив надані послуги. 14 січня 2020 року позивачем було складено акти приймання-передання наданих послуг за жовтень та листопад 2019 року, у яких зазначено, що вартість виконаних послуг за жовтень 2019 року складає 39736,00 грн + ставка 5000,00 грн, а за листопад 2019 року - 16504,00 грн + ставка 5000,00 грн (а. с. 12, 13). Оскільки ТОВ "СЕО-СТУДІО" не підписало акти приймання-передання наданих послуг та не сплатило кошти за надані послуги, представник [PERSON] звернувся до ТОВ "СЕО-СТУДІО" з претензією (а. с. 14-16). У відповідь на претензію від 04 лютого 2020 року ТОВ "СЕО-СТУДІО" надіслало представнику [PERSON] лист, у якому зазначило, що відповідач не згодний з розміром вартості послуг та порядком розрахунку, які вказані в наданих актах приймання-передання наданих послуг, у них відсутній перелік наданих послуг, а також позивачем надіслано по одному екземпляру актів, що унеможливлює їх підписання обома сторонами, не надано реквізитів для оплати послуг (а. с. 17). У ході розгляду справи [PERSON] надав квитанції про переказ коштів фізичними особами від 22 листопада 2019 року, 29 листопада 2019 року та 13 грудня 2019 року на його банківський рахунок на суму 20025,13 грн, стверджуючи, що ці кошти сплачені ТОВ "СЕО-СТУДІО" на виконання зобов`язань щодо оплати послуг за договором від 27 травня 2019 року № ЦПУ. Водночас позивач вказував на те, що заборгованість відповідача за договором становить 46240,00 грн (а. с. 45-49). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана надати докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд ухвалює рішення у справі на користь протилежної сторони. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а допустими є докази, отримані одержані з дотриманням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Ураховуючи непідписання сторонами договору від 27 травня 2019 року № ЦПУ додатку до нього щодо визначення вартості послуг, незгоду замовника з вартістю послуг, розрахованих [PERSON] в актах приймання-передання наданих послуг, у суду відсутні підстави вважати заявлену до стягнення [PERSON] суму заборгованості за договором від 27 травня 2019 року № ЦПУ обґрунтованою. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

Outcome: dismissed