Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту проживання на території України, посилаючись на те, що він народився [INFO] в с. Шалі Шалінського району Чечено-Інгушської АРСР. В даний час проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . В лютому 2020 року заявник по справі звернувся до Лохвицького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області з заявою про надання дозволу на імміграцію, але йому було відмовлено в зв"язку з неподанням всіх документів, визначених Законом України "Про імміграцію", а саме: рішення суду про підтвердження факту його проживання на території України до 24.08.1991 року. Дане підтвердження необхідно, оскільки заявник не має можливості надати паспорт зразка 1974 року з відміткою про прописку. Враховуючи викладене, заявник просить суд встановити факт його постійного проживання на території України в період часу з 17.11.1987 року по 27.10.1989 року. В судовому засідання заявник по справі заяву підтримав та просив суд встановити факт його постійного проживання на території України в період часу з 17.11.1987 року по 27.10.1989 року. Зацікавлена особа: завідувач Лохвицького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Очкусь Б.П. в судовому засіданні проти заяви не заперечив. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, ознайомившись з матеріалами справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Шалі Шалінського району Чечено-Інгушської АРСР, дане підтверджується паспортом громадянина РФ. В даний час [PERSON] - [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Заводської міської ради Лохвицького району. Як пояснив заявник, в лютому 2020 року він звернувся до Лохвицького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області з заявою про надання дозволу на імміграцію, але йому було відмовлено в зв"язку з неподанням всіх документів, визначених Законом України "Про імміграцію", а саме: рішення суду про підтвердження факту його проживання на території України до 24.08.1991 року. Вказане підтвердження необхідно, оскільки заявник не має можливості надати паспорт зразка 1974 року з відміткою про прописку. Відповідно до ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його становлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Факт проживання заявника на території України підтверджується карткою прописки форми А, де зазначено, що [PERSON] - [PERSON] з 17.11.1987 року по [INFO] проживав в м. Червонозаводське (теперішня назва м. Заводське), Лохвицького району. В період проживання в м. Заводське Лохвицького району [PERSON] - [PERSON] працював на Лохвицькому приладобудівному заводі з 02.12.1987 року по 24.11.1988 року, дане підтверджується довідкою ПрАТ "Склоприлад"№ 16 від 08.01.2020 року. Таким чином, встановивши всі обставини справи та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на території\~України уперіод з 17.11.1987 року по 27.10.1989 року, а тому його заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved