Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON]. звернулися до Золочівського районного суду Харківської області з вказаною заявою, в якій просять встановити факт належності їм свідоцтва про спадщину від 23.12.1980 року на житловий будинок [ADDRESS] Золочівського району Харківської області. Свої вимоги мотивують тим, що 23.12.1980 року державним нотаріусом Золочівської нотаріальної контори [PERSON] після смерті [PERSON] на їх їм'я було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого в рівних частинах вони успадкували житловий будинок [ADDRESS]. Однак під час виготовлення зазначених документів нотаріусом було допущено помилку в їхніх прізвищах та невірно вказано «[PERSON]» та «[PERSON]». В зв"язку з невідповідністю їх прізвищ, зазначених в свідоцтві про право на спадщину, прізвищам згідно паспорту, у них виникли перешкоди в реєстрації права власності на спадкове майно. В судове засідання заявниці не з'явилися, надали суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити та розглядати заяву за їх відсутності. Представник заінтересованої особи - реєстраційної служби Золочівського РУЮ в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наданих суду копій паспорту серії [NUMBER], виданого 19.03.1997 року Золочівським РВ УМВС України в Харківській області, свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Довжицькою сільською радою Золочівськогорайону 19.04.1976 року, прізвища заявниць [PERSON]. [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]" на підставі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 20.07.2001 року Золочівським ВРАГС (а.с.7-12). 23.12.1980 року державним нотаріусом Золочівської державної нотаіральної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, його дружині [PERSON] та неповнолітній доньці [PERSON], 1976 року народження. При цьому нотаріус у свідоцтві зробила опечатку в прізвищах спадкоємців та невірно зазначила прізвище дружини як "[PERSON]", а доньки - "[PERSON]". Звернувшись до Золочівської нотаріальної контори із заявою про внесення змін до вищезазначеного правовстановлюючого документу, заявницям було відмовлено в цьому з тих підстав, що нотаріус [PERSON] не працює в державній нотаріальній конторі, а тому виправити допущену помилку немає можливості, порядок виправлення якої передбачено Правилами ведення нотаріального діловодства", затвердженим наказом Мін"юсту України від 22.12.2010 року №3253/5 (а.с.15) Відповідно до положень ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За таких обставин, на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] мали підстави для звернення до суду з даною заявою, оскільки у позасудовому порядку встановити факт належності їм правовстановлюючого документу вони не мають можливості. Встановлення даного факту має для заявниць юридичне значення, так як від його встановлення залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих майнових прав, а саме отримання спадщини. Беручи до уваги надані докази, суд доходить висновку, що свідоцтва про право власності на спадщину за законом належить заявницям, однак при їх виготовлені їхні прізвище були невірно надруковані, в зв'язку з чим задовольняє заяву та встановлює факт належності їм правовстановлюючого документу.

Outcome: approved