Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Центр надання адміністративних послуг Мукачівського міськвиконкому про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та факту втрати право на житло. Позов мотивований тим, що [PERSON] , 21.09.2004 році на власні кошти придбав будинок [ADDRESS] , а 15.07.2005 році зареєструвався в ньому. Він являється одноосібним власником будинку. На даний час, крім його двох доньок у будинку зареєстрована колишня дружина [PERSON] , яка в ньому фактично ніколи не проживала. Лише він утримує, ремонтує та сплачує комірне за будинок. Несе інші ризики, у тому числі по капітальним роботам щодо заміни духу, інженерних комунікацій, страхування оселі, тощо. Відповідач [PERSON] участі у витратах на утримання, ремонт чи комунальні платежі не бере і ніколи не брала. Формально [PERSON] 20.06.2015 році була зареєстрована у його будинку та фактично ніколи не проживала, бо вже в листопаді 2016 року між ними почався процес розлучення. У червні 2019 року їх офіційно розлучили. Отже, протягом попередніх п`яти років тобто з 22.06.2015 року по теперішній час [PERSON] в будинку не проживає. Сама, або через інших громадян, коштів на утримання, ремонт та комунальні послуги не надає. Також представник позивача [PERSON] 06.08.2021 року подав до суду заяву про зміну підстав або предмету позову та збільшення позовних вимог. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав зазначених в позові. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов також підтримав та просив суд його задоволити з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні з підстав наведених у відзиві на позов. Представник третьої особи: Центру надання адміністративних послуг Мукачівського міськвиконкому в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд заслухавши вступне слово учасників справи та дослідивши представлені письмові докази в справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №127839 від 21.09.2004 року було здійснено реєстрацію правочину, предметом правочину було домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відчужувачі будинку [PERSON] та [PERSON] , а набувач будинку [PERSON] .. Відповідно до Довідки №37190/99-21 від 08.02.2021 року виданої виконкомом Мукачівської міської ради громадянці [PERSON] , [INFO] , мешканці с.Нове Давидково, місце реєстрації [ADDRESS] в тому що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] . У відповідності до заяви від 13.05.2021 року [PERSON] , мешканця [ADDRESS] останній підтверджує факт відсутності та постійного проживання громадянки [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Дана громадянка не проживає за вище згаданою адресою принаймні з листопада 2016 року. Відповідно до заяви від 13.05.2021 року [PERSON] , мешканця [ADDRESS] останній підтверджує факт відсутності та постійного проживання громадянки [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Дана громадянка не проживає за вище згаданою адресою принаймні з листопада 2016 року. Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2019 року справа №303/2885/19 2/303/1265/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.10.2001 року у виконкомі Новодавидківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №18 було розірвано. Після розірвання шлюбу визначено позивачу [PERSON] дошлюбне прізвище - " [PERSON] ". Відповідно до листа №18539/01-40 від 17.07.2021 року Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради зазначено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2021 року справа №303/1561/21 2/303/857/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно, позов задоволено, визнано домоволодіння - житловий будинок з прибудовою та надвірними будівлями та спорудами (літньою кухнею, трьома сараями, навісом, вбиральнею, спорудами, колодязем, огорожею та мощення), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] .. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частки домоволодіння - житлового будинку з прибудовою та надвірними будівлями та спорудами (літньою кухнею, трьома сараями, навісом, вбиральнею, спорудами, колодязем, огорожею та мощенням), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частки домоволодіння - житлового будинку з прибудовою та надвірними будівлями та спорудами (літньою кухнею, трьома сараями, навісом, вбиральнею, спорудами, колодязем, огорожею та мощенням), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заяви від 11.08.2021 року [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , він відмовляється від підпису на заяві від 13.05.2021 року за реєстром 9, підпис на якій засвідчено старостою Новодавидківського старостинського округу Мукачівської міської територіальної громади [PERSON] .. У відповідності до заяви від 11.08.2021 року [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , [PERSON] , мешканця [ADDRESS] та [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , останні підтверджують наступне: [PERSON] , [INFO] та її діти [PERSON] , [INFO] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не проживає з кінця травня 2019 року, оскільки її колишній чоловік, батько їх дітей [PERSON] та [PERSON] перешкоджав їй та їхнім дітям користуватися житлом за вказаною адресою, влаштовував безпричинні скандали, ображав нецензурною лайкою, виганяв з дому, відключив постачання електроенергії, газу, води. [PERSON] замінив замок на калітці і не дав їм ключа від цього замка. Відповідно до листа №С-25/02-13 від 05.08.2021 року Мукачівської РДА, наданого [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , встановлено, що Мукачівською РДА була розглянута заява про надання копії звернення за 2017 рік до Мукачівської РДА у зв`язку з пожежею. Відповідно до Заяви від 22.08.2017 року відповідач [PERSON] зверталася до голови Мукачівської РДА про виділення їй будівельних матеріалів для перекриття даху в зв`язку з пожежею. У відповідності до розпорядження голови Мукачівської РДА №355 від 12.10.2017 року ?Про виділення будівельних матеріалів жительці району на ліквідацію надзвичайної ситуації", з метою проведення невідкладних відновлювальних робіт та заходів: сектору з питань цивільного захисту райдержадміністрації, передати, а громадянці [PERSON] , [ADDRESS] , прийняти з матеріального резерву будівельні матеріали для ліквідації надзвичайної ситуації, згідно з додатком. Згідно [PERSON] виділення будівельних матеріалів жительці с.Нове Давидково на ліквідацію надзвичайної ситуації [PERSON] , місце проживання [ADDRESS] , було виділено шифер, цемент та електроди. Відповідно до листа №98 від 23.09.2021 року Декана ФІФ ДВНЗ "Ужгородський національний університет" [PERSON] наданого позивачу [PERSON] про те, що [PERSON] навчається на 3-му курсі денної форми навчання, ОС "бакалавр" факультету іноземної філології ДВНЗ "Ужгородський національний університет" з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року. Відповідно до Довідки №7895/0/99-21 від 01.04.2021 року виданої виконкомом Мукачівської міської ради громадянину [PERSON] , [INFO] , мешканцю [ADDRESS] в тому, що він дійсно зареєстрований по вище вказаній адресі, а також в тому, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] з червня місяця 2019 року. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч.1, 2 та 3 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ч.1 та 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до абз.3 п.2 ст.71 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч.1 ст.156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У відповідності до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.1 та 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ч.1 та 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідно до ч.1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Позивачем або його представником не заявлялись клопотання у відповідності до вимог ст.ст.51 та 183 ЦПК України про заміну неналежного відповідача на належного відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи або залучати співвідповідача. Також суд зазначає, що цивільним процесуальним законодавством не передбачено такого порядку, як залучення другого відповідача. Також під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Така правова позиція викладена в постанові ВС від 09.07.2020 року у справі №922/404/19. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] є дітьми позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] .. Також в судовому засіданні позивачем [PERSON] та його представником [PERSON] не було доведено належними та допустимими доказами, що позивач [PERSON] є одноосібним власником будинку та придбав його за власні кошти, а також те, що він утримує, ремонтує та сплачує комірне за будинок, несе інші ризики, у тому числі по капітальним роботам щодо заміни даху, інженерних комунікацій, страхування оселі. Крім того встановлено, що позивач [PERSON] перешкоджає відповідачу [PERSON] користуватися будинковолодінням. В судовому засіданні навпаки було встановлено, що не заперечувалося і самим позивачем [PERSON] , що відповідачу [PERSON] мешканці [ADDRESS] , передавалися з матеріального резерву будівельні матеріали для ліквідації надзвичайної ситуації. Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як вбачається з матеріалів справи було придбано під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , і на даний час між ними існує спір щодо спільної сумісної власності, що підтверджується рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2021 року справа №303/1561/21 2/303/857/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов представника позивача [PERSON] не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed