Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3 % річних - 1942,00 грн, 14756,00 грн - пені, 1879,72 грн - інфляційних витрат та витрат на правничу допомогу 5400,00 грн у зв`язку з тим, що відповідач є страховиком цивільно-правової відповідальності власника автомобіля КАМАЗ 5511, номерний знак [NUMBER] , водій якого [PERSON] вчинив 08.10.2016 близько 09 год. 00 хв. дорожньо-транспортну пригоду за участі велосипедиста [PERSON] (потерпілої від ДТП). Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала важкі тілесні ушкодження. Відповідач 22.04.2019 отримав від позивачки, як потерпілої від ДТП (вигодонабувача за полісом), заяву про виплату страхового відшкодування з необхідними документами, проте виплата не була здійснена відповідачем, як страховиком, до 21.07.2019, що є останньою можливою датою для сплати страхового відшкодування. Внаслідок цього відповідач повинен сплатити позивачці санкції, передбачені ст. 625 ЦК України. Ухвалою суду від 04.09.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 15.10.2020 о 13 год. 50 хв. Позивач і його представник у судові засідання не з`являлися, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, ухвалення заочного рішення, неможливість з`явитися до суду для участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції. Відповідач не отримав судову повістку, копії ухвали суду, позовної заяви і додатків до неї у зв`язку із відсутністю за місцезнаходженням, яке було повідомлене позивачем: м. Київ, вул. Обсерваторна, 17А. 15.10.2020 судом встановлено коректну адресу місцезнаходження відповідача; розгляд справи відкладено до 26.11.2020 о 14 год. 30 хв.; надіслано за коректною адресою повістку, копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками. 26.10.2020 відповідач отримав відповідні документи. Клопотанням від 26.11.2020 відповідач клопотав відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному відповідного працівника відповідача і наміром скласти відзив на позов. Судове засідання відкладено на 18.01.2021. У судове засідання 18.01.2021 відповідач представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не складав; про розгляд справи повідомлений 11.12.2020. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ч. 1 ст. 223, ст. 279 ЦПК України, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності позивача, його представника, а також представника відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних письмових доказів, покладено саме на позивача. Судом встановлено, що 08.10.2016 о 09 год. 00 хв. на вул. Незалежності у напрямку вул. Матросова у смт Семенівка Семенівського району Полтавської області водій [PERSON] , керуючи вказаним автомобілем з причепом, допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] (позивача), внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження (а.с. 9). Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2018 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зокрема щодо наїзду на велосипедиста [PERSON] за вказаних обставин. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "КАМАЗ 5511", д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПаАТ "АСК "ОМЕГА" згідно полісу АЕ/9719990, [PERSON] звернулася до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування в загальній сумі 71046,47, яке складається з: 52200,00 грн відшкодування пов`язане з стійкою втратою працездатності (1 група інвалідності); 15463,31 грн відшкодування пов`язане із понесеними втратами на лікування та придбання лікарських засобів; 3383,16 грн відшкодування моральної шкоди. Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяви про виплату страхового відшкодування з всіма необхідними документами відповідач отримав 22.04.2019, однак виплата страхового відшкодування здійснена не була (а.с. 9, 10, 11, 12, 13). В зв`язку з невиплатою відшкодування, [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до ПрАТ "АСК "Омега" про відшкодування шкоди. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 07.07.2020 позов [PERSON] задоволено частково - стягнено з ПрАТ "АСК "Омега" на користь [PERSON] 62000,00 грн страхового відшкодування (а.с. 14-15). [PERSON] заявою від 10.07.2020 звернулася до відповідача про добровільне виконання рішення суду, однак станом на 06.07.2020 виплата відшкодування здійснена не була (а.с. 16). Сторонами було узгоджено розмір страхового відшкодування, яке має бути сплачене відповідачем позивачеві за вказаним страховим випадком, а саме сплати відповідачем 62000,00 грн до 15.04.2019, згідно договору від 08.04.2019 за № 13582 про врегулювання страхового випадку за договором (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9719990 від 15.09.2016 (а.с.14-15). Відповідач безпідставно не здійснив виплату відшкодування у встановлений законом строк. Відшкодування, незважаючи на рішення суду та не виплачено й по теперішній час. Тому позивач [PERSON] набула право на застосування положень ст. 625 ЦК України відповідно до суми відшкодування 62000,00 грн. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що за період з 22.07.2019 по 06.08.2020, 3 % річних становить 1942,00 грн, пеня в розмірі подвійної ставки НБУ з 07.08.2019 по 06.08.2020 - 14756,00 грн, інфляційні втрати за період з 22.07.2019 по 06.08.2020 - 1879,72 грн (а.с.7-8). Складений позивачем розрахунок відповідачем не оспорено, доказів його невірності не подано. Договором від 08.04.2019 № 13582 про врегулювання страхового випадку за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9719990 від 15.09.2016 сторони дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування, яке має бути сплачене відповідачем позивачеві за вказаним страховим випадком, а саме сплата відповідачем 62000,00 грн до 15.04.2019 (а.с. 36, 84). Відповідно до висновку Верховного Суду України, сформульованому у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статі 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018, справа № 308/316215-ц. Відповідно до ч. 2 с. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.2, ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 36.5, ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відтак суд повністю задовольняє позов і стягує з відповідача на користь позивача: 3 % річних - 1942,00 грн, пеню в розмірі подвійної ставки НБУ з 07.08.2019 по 06.08.2020 - 14756,00 грн, інфляційні втрати за період з 22.07.2019 по 06.08.2020 - 1879,72 грн. З огляду на тривалість невиплати відповідачем добровільно визнаної ним суми у встановлений строк, тощо підстави для зменшення розміру неустойки за ч. 3 ст. 551 ЦК України відсутні. Понесені позивачем витрати на надання правової допомоги у справі у сумі 5400,00 грн. підтверджуються відповідними даними договору про надання правової допомоги від 23.07.2019 і додатками до нього, ордером адвоката, розрахунком наданих послуг, актом виконаних робіт, рахунком та квитанцією про оплату (а.с. 18, 19, 20, 21, 22, 23, 25, 25). Суд зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу з 5400,00 грн до 3000,00 грн. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договором та стягує з відповідача на користь позивача 3 % річних, що становить 1942,00 грн, 14756,00 грн пені, 1879,72 грн інфляційних витрат та 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved