Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

24 травня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» (далі - ТОВ «Оргтехбуд»), про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.06.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі. Ухвалою судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16.02.2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова залишено без змін. В лютому 2014 року до Апеляційного суду Харківської області в порядку ст. 324 ЦПК України, як особа, яка не брала участі у справі, щодо якої суд вирішив питання про її права та обов'язки, звернулась [PERSON], яка посилалась на те, що є власником майнових прав на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу майнових прав. 05.05.2014 року ухвалою судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Харківської області рішення суду першої інстанції від 21.06.2013 року скасовано у повному обсязі, [PERSON] в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 року рішення суду апеляційной інстанції від 05.05.2014 року скасовано у повному обсязі, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 02.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Оргтехбуд», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав. З урахуванням уточнення, у кінцевій редакції своїх позовних вимог до ТОВ "Оргтехбуд", [PERSON] [PERSON] просить суд визнати недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 09/11 від 09 листопада 2012 року, укладений між ТОВ "Оргтехбуд" та [PERSON], визнати за ним право власності на двохкімнатну квартиру №41 на 8 поверху загальною площею 65,60 кв. м. жилою площею 33,25 кв. м. в будинку за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 12.01.2006 року між ним та ТОВ «Оргтехбуд» укладений договір на дольову участь у будівництві об'єкта нерухомості № 12.01/4-1, даний договір є чинним. Згідно договору на дольову участь у будівництві позивач приймав участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку по вул.Клочківській - кут вул.Самарської в м.Харкові у формі часткового фінансування будівництва шляхом внесення коштів в розмірі та на умовах, визначених договором. Зі свого боку позивач виконав умови договору повністю та належним чином сплатив відповідачу вартість зазначеної квартири в гривні по курсу НБУ на момент здійснення платежу, в сумі еквівалентній 47888 доларам США та таким чином набув на неї майнових прав. ТОВ «Оргтехбуд» своїх зобов'язань за договором не виконав, не передав позивачу за актом приймання-передачі визначену у договорі квартиру, а реалізував її шляхом укладення договору купівлі-продажу майнових прав № 09/11 від 09.11.2012 року з [PERSON] Майнові права на зазначену квартиру за договором купівлі-продажу майнових прав були передані ТОВ "Оргтехбуд" [PERSON] за відсутності на це правових підстав, оскільки на час укладення цих правочинів майнові права на спірну квартиру належали позивачу [PERSON] Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 12.01.2006 року між ним та ТОВ «Оргтехбуд» укладений договір на дольову участь у будівництві об'єкта нерухомості № 12.01/4-1, даний договір є чинним. Згідно договору на дольову участь у будівництві позивач приймав участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку по вул.Клочківській - кут вул.Самарської в м.Харкові у формі часткового фінансування будівництва шляхом внесення коштів в розмірі та на умовах, визначених договором. Зі свого боку позивач виконав умови договору повністю та належним чином сплатив відповідачу вартість зазначеної квартири в гривні по курсу НБУ на момент здійснення платежу, в сумі еквівалентній 47888 доларам США та таким чином набув на неї майнових прав. ТОВ «Оргтехбуд» своїх зобов'язань за договором не виконав, не передав позивачу за актом приймання-передачі визначену у договорі квартиру, а реалізував її шляхом укладення договору купівлі-продажу майнових прав № 09/11 від 09.11.2012 року з [PERSON] Майнові права на зазначену квартиру за договором купівлі-продажу майнових прав були передані ТОВ "Оргтехбуд" [PERSON] за відсутності на це правових підстав, оскільки на час укладення цих правочинів майнові права на спірну квартиру належали позивачу [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись на пропуск позовної давності позивачем [PERSON], зокрема вказуючи, що [PERSON] з часу порушення Господарським судом Харківської області у відношенні ТОВ "Оргтехбуд" 08.09.2010 року справи про банкрутство № Б-39/112-10 контрагентом не цікавився більше трьох років, претензій до забудовника щодо неналежного виконання своїх обов'язків за договором своечасно не заявляв. Представники [PERSON] вважають [PERSON] конкурсним кредитором ТОВ "Оргтехбуд" в справі про банкрутство, який своєчасно не заявив свої вимоги до боржника, а тому вони є погашеними. Крім того, представники [PERSON], обгрунтовуючи зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним договору на дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 12.04/4-1, укладеного 12.01.2006р. між ТОВ «Оргтебуд» та [PERSON] посилаються на порушення сторонами договору вимог ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», згідно якої, фінансування об'єктів житлового будівництва може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості. [PERSON] позов [PERSON] не визнав. В своїх запереченнях зазначив, що не є інвестором будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] в розумінні ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", оскільки набував спірну квартиру як власне житло. Представник відповідача ТОВ "Оргтехбуд" в особі ліквідатора [PERSON] ... в судове засідання не з'явився, належним чином неодноразово повідомлений про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі та дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного: Судовим розглядом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що 12 січня 2006 року між ТОВ "Оргтехбуд" та [PERSON] було укладено договір на дольову участь у будівництві № 12.01/4-1, відповідно до якого позивач зобов'язався здійснити дольову участь у будівництві 17-ти поверхового житлового будинку по вул. Клочківській - кут вул. Самарської в м.Харкові у формі часткового фінансування будівництва шляхом внесення дольових коштів у розмірі суми еквівалентної 47888 доларам США в гривнях по курсу НБУ на момент сплати. Внесення грошових коштів відбувається за графіком в гривнях по курсу НБУ грн. на момент здійснення платежів в строк до 27.04.2008 року. За умовами цього договору після закінчення будівництва і введення будинку в експлуатацію (згідно п.4.1 договору цей строк -УІ квартал 2008 року) ТОВ "Оргтехбуд" зобов'язався передати за актом прийому - передачі у власність [PERSON] двокімнатну квартиру № 41, розташовану на 8 поверсі вказаного будинку. 30.03.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області зареєстрована Декларація № ХК 14312047946 про готовність об'єкта до експлуатації 17-поверхового житлового будинку по вул.Клочківській ріг вул. Самарської у м.Харкові. 12.12.2012 року рішенням Харківської міської Ради № 798 17-поверховому житловому будинку літ. «А-17» по вул.Клочківській ріг вул.Самарської у м.Харкові присвоєна адреса: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положеннями ст. 177 ЦК України встановлено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК). Згідно зі ст. 190 ЦК майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Враховуючи висновки Верховного Суду України за результатами розгляду спорів з приводу майнових прав (справи №№ 6-29429св09, 6-52295св10, б-32594св10), вбачається, що майнові права разом з будь-якими рухомими, нерухомими речами, грошима, цінними паперами є об'єктами цивільного обороту. Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність на Україні» вказує, що майнові права - це будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги. У своїй постанові від 30 січня 2013р. № 6-168цс12 Верховний Суд України визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому. Таким чином, набуття за цивільним договором майнових прав не суперечить чинному законодавству. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підписання вищезгаданого договору між позивачем [PERSON] та відповідачем було спрямовано на набуття цивільних прав та обов'язків. У позивача виникло майнове право вимоги оформлення права власності на квартиру та обов'язок сплати вартості вказаної квартири, а у відповідача виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов'язок оформлення права власності на вказану квартиру за позивачем. Даний факт знайшов своє відображення в рішенні Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.02.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Оргтехбуд» про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва, за мною, [PERSON] визнані майнові права на двохкімнатну квартиру №41 загальною площею 65,60 кв. м., жилою площею 33,25 кв. м. на 8 поверсі 17-поверхового житлового будинку за адресою [ADDRESS],яке набрало чинності. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. У статті 876 ЦК України зазначено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Таким чином, для визнання права власності на квартиру необхідно, щоб будинок був зданий в експлуатацію, а також слід мати в наявності інвестиційний договір і всі квитанції про сплату інвестиційних внесків. Відповідно до п.4.5 договору право власності на квартиру ,вказану в п.1.2 даного договору переходить до дольщика з моменту її державної реєстрації. При цьому суд зазначає, що оскільки суду надані докази прийняття будинку в експлуатацію, а позивач не має можливості отримати право власності на своє майно у зв'язку з відсутністю у відповідача правовстановлюючих документів, право власності на квартиру має бути визнано за позивачем . Таким чином, з моменту прийняття будинку де розташована спірна квартира в експлуатацію 30.03.2012року у позивача виникло право на отримання документу, який посвідчує його право власності, однак відповідач ТОВ «Оргтехбуд» позбавив останнього такого права безпідставно у зв*язку з чим суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є вірним та визнає за ним право власності на спірну квартиру. 09.11.2012 року «Оргтехбуд» уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу майнових прав № 09/11, згідно з яким ТОВ «Оргтехбуд» продав, а [PERSON] набула майнові права на об'єкт нерухомості: квартиру [ADDRESS]. 20.11.2012 року ТОВ «Оргтехбуд» передав [PERSON] за актом приймання-передачі майнові права на спірну квартиру. Таким чином, ТОВ "Оргтехбуд" здійснив продаж майнових прав на вищезазначене нерухоме майно, які належали позивачеві [PERSON] на підставі договору на дольову участь у будівництві № 12.04/4-1 від 12.01.2006 року. Згідно з вимогами статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а згідно із статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 3 статті 215 ЦК України, передбачено, що у разі коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У пункті 5 частини 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що відповідно до статтей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що станом на момент укладення між відповідачем ТОВ «Оргтехбуд» і [PERSON] договору , позивачем вже було повністю сплачено грошові кошти за договором № 12.01/4-1 від 12 січня 2006 року, тому згідно з умовами цього договору позивач набув право вимоги передачі йому у власність квартири [ADDRESS]. Будівництво об'єкту нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS], частину якого у вигляді квартири № 41 було проінвестовано позивачем, є завершеним та будинок передано до експлуатації і йому присвоєно поштову адресу, що підтверджується матеріалами справи, отже у позивача виникло право на отримання правовстановлюючого документу на вказану квартиру та у останнього виникли підстави для набуття права власності за договором на дану квартиру № 4 1 саме за позивачем. Таким чином, відповідачем було фактично продано майнові права на квартиру [ADDRESS], за відсутності у відповідача на це правових підстав, оскільки на той час майнові права на цю квартиру вже фактично належали позивачу. Отже відповідачем було порушено права позивача на отримання у власність квартири [ADDRESS] та укладено договір 09\\11 від 9.11.2012року купівлі-продажу майнових прав з [PERSON]. Крім того судом встановлено, що відповідно до договору № 09/11 купівлі-продажу майнових прав від 9.11.2012 року, укладеного між ТОВ "Оргтехбуд" та [PERSON] як "Продавець", виступав в особі керуючого санацією [PERSON], який діяв тоді, як зазначено в самому договорі, на підставі Ухвали про санацію боржника господарського Суду Харківської області від 24 січня 2011 року. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Судом встановлено, що правочин щодо купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS], укладений 09.11.2012 року між ТОВ "Оргтехбуд" та [PERSON] був спрямований на порушення конституційного права позивача - права власності на майнові права на квартиру [ADDRESS], що випливає із укладеного 12 січня 2006 року правочину між ТОВ "Оргтехбуд" та [PERSON] У зв'язку з цим правочин щодо купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS], укладений 9.11.2012 року між ТОВ "Оргтехбуд" та [PERSON] є таким, що порушує публічний порядок оскільки спрямований на порушення конституційних прав и свобод [PERSON] а отже є нікчемним на підставі ст. 228 ЦК України. Відповідно до абзацу 2 частини 7 Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Як встановлено ч. 2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. В силу ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. При цьому, якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (в даному випадку ТОВ "Оргтехбуд") вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину. Щодо доводів представників відповідача [PERSON] про те, що вона є належними набувачем спірної квартири, а вимоги позивача є погашеними, у зв'язку з незаявленням їх в процедурі банкрутства забудовника ТОВ "Оргтехбуд", то слід зазначити наступне. За правилами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всупереч вказаній нормі відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів припинення майнового зобов'язання ТОВ "Оргтехбуд" за договором на дольову участь у будівництві № 12.04/4-1 від 12.01.2006 року по передачі [PERSON] спірної квартири [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України …Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Як убачається з умов договору на дольову участь у будівництві № 12.04/4-1 від 12.01.2006 року, [PERSON] не має грошових вимог до відповідача ТОВ "Оргтехбуд", які могли бути заявлені до боржника в процедурі банкрутства у справі № Б-39/112-10 і погашені у випадку не заявлення цих вимог. Єдиною вимогою позивача до відповідача ТОВ "Оргтехбуд" за договором на дольову участь у будівництві є вимога про передачу [PERSON] спірної квартири. Дана вимога носить майновий характер. Обов'язок ТОВ "Оргтехбуд" перед позивачем [PERSON] полягає не у сплаті певної суми грошових коштів та у погашенні грошових зобов'язань (тобто не є грошовим зобов'язанням в розумінні ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), а полягає у виконанні дій, пов'язаних із передачею позивачу майна - спірної квартири № 41, відповідно до Договору на дольову участь у будівництві № 12.04/4-1 від 12.01.2006 року. Таким чином, позивач взагалі не є кредитором (конкурсним або поточним) в розумінні Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому доводи про погашення не заявлених [PERSON] майнових вимог до ТОВ "Оргтехбуд" в процедурі банкрутства є хибними. Що стосується заяви [PERSON] про пропуск позивачем [PERSON] строку позовної давності, то такий висновок є помилковим. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За змістом ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Можливість подати до суду позов про визнання права власності виникла у [PERSON] після здачі новоствореного об'єкту нерухомості в експлуатацію 30.03.2012 року. З урахуванням початку перебігу позовної давності з 30.03.2012 року, строк позовної давності в три роки [PERSON] порушено не було. Що стосується заяви представників [PERSON] про те, що [PERSON] претензій до забудовника щодо неналежного виконання ним своїх обов'язків за договором на дольову участь у будівництві своєчасно не заявляв, то це не відповідає дійсності. [PERSON] поновив своє порушене контрагентом за договором право через суд. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.02.2013 року майнові права на квартиру [ADDRESS] визнані за [PERSON], рішення набрало законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що моментом виникнення майнових прав на спірну квартиру є повна сплата позивачем [PERSON] коштів за даним договором тому підстав для укладення договору купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру та укладення акту приймання-передачі між відповідачами 09.11. 2012році були відсутні. Стосовно зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Оргтехбуд» про визнання недійсним договору на дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 12.04/4-1, укладений 12.01.2006р. між ТОВ «Оргтехбуд» та [PERSON], як такого, що порушує вимоги ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", то даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Закон України «Про інвестиційну діяльність», в преамбулі визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України, в його ст. 1 уточнюється, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Однак, укладаючи договір про участь у будівництві багатоквартирного жилого будинку, [PERSON] ставив собі за мету набути у власність квартиру в цьому будинку, а не створити прибуток (доход) чи досягти соціального ефекту. Даний висновок суду суд обґрунтовує ,виходячи з справи№6-101 цс12 Верховного суду України ,яка розглянута 21 листопада 2012року та висновки якого у подібних правовідносинах є обов*язковими для всіх судів України відповідно до ч.1ст.360-7 ЦПК України. Так, відповідно до правової позиції по даній справі Верховний Суд України прийшов до висновку про те, що участь особи у будівництві багатоквартирного будинку з метою набуття права власності на квартиру в ньому не є інвестицією в розумінні Закону України»Про інвестиційну діяльність» і у разі виникнення спору щодо виконання зобов,язань за договором про таку участь у будівництві зазначений Закон не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: approved