Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

21 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Троїцького районного суду Луганської області із позовною заявою, в якій просив визнати недійсним Кредитний договір №50004320, укладений 21.05.2012 року між ним, [PERSON], Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] з усіма додатками до нього в частині обовязку повертати отримані в кредит кошти платежами у гривнях, розмір яких розраховано за відповідним обмінним курсом, який застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, що визначений відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до цього договору. Також просив визнати недійсним графік погашення кредиту, визнати недійсними п.п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, 2.4 Загальних умов кредитування додаток до Кредитного договору №50004320 від 21.05.2012 року) та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 21.05.2012 року між ним, ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір №50004320, а також додаткові угоди та інші документи. За умовами укладеного кредитного договору він отримав від ТОВ «Порше Мобіліті» грошові кошти на придбання автомобіля в сумі 396\~918,95 грн, зі сплатою щомісячних платежів в сумі 8\~413,84 грн на місяць. Згідно основних умов кредиту усі платежі повинні бути сплачені в гривнях і підлягали розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США за курсом 8,0580 грн/дол. США. З моменту укладення договору він належним чином виконував його умови, сплачував щомісячні платежі, внаслідок чого станом на 11.04.2014 року ним була повернута сума кредиту в розмірі 129\~614,39 грн та сплачено відсотки за користування кредитом в сумі 71\~728,32 грн. З початку 2014 року він почав отримувати рахунки на погашення кредиту, в яких суми погашення були збільшені з 8413,84 грн до 25000,00 грн на місяць. З приводу цього він звернувся до ТОВ «Порше Мобіліті», де йому були надані розяснення з приводу того, що щомісячний платіж за кредитом, згідно з умовами кредитного договору та графіку платежів, розраховується в залежності від курсу долара США на момент здійснення, з чим він не згоден. В «Інформації про вартість послуг, повязаних з одержанням кредиту та укладенням Кредитного договору та орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом» зазначено, що грошовий вираз суми кредиту становить 396\~918,95 грн, що дорівнює еквіваленту 49\~257,75 дол США; сума процентів за користування кредитом (за рік) 21\~582,31 грн та 2\~678,37 дол США відповідно; орієнтовна сукупна вартість кредиту (на рік) 60\~681,52 грн та 7\~561 дол США. Враховуючи викладене, згідно умов кредитного договору кредит надавався на купівлю автомобіля, який згідно п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» є продукцією, правовідносини між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», а оспорюваний кредитний договір є договором про надання споживчого кредиту. З метою мінімізації фінансових ризиків споживачів за споживачів за споживчими кредитами з 16.11.2011 року ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було заборонено надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України. У звязку з цим умови кредитного договору, зокрема, п. 1.3.1 Загальних умов кредитування покладають на позичальника валютні ризики, повязані з використанням еквівалентів іноземної валюти при розрахунку щомісячних платежів за кредитом, є несправедливими та мають бути визнані недійсними. Також умови оспорюваного кредитного договору не відповідають вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких кредитор зобовязаний викласти в тексті кредитного договору детальну інформацію про сукупну вартість кредиту та заборону в майбутньому змінювати платежі за кредитом, забезпечує право споживача на отримання при укладенні кредитного договору повної та необхідної інформації про загальну вартість кредиту за весь строк його обслуговування, в залежності від строку кредиту, курсу іноземних валют тощо. За даним кредитним договором він не міг передбачити зміну платежів за кредитом на майбутнє у звязку із застосуванням еквівалентів іноземної валюти при розрахунку платежів за кредитом, а тому просить визнати його недійсним. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач просив справу розглядати без його участі. Від представника відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, з яких вбачається, що ТОВ «Порше Мобіліті» не визнає позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на те, що посилання позивача на істотний дисбаланс щодо виконання боргових зобовязань за кредитним договором внаслідок підивщення курсу іноземної валюти може бути підставою для направлення пропозиції кредитору про зміну умов договору, проте не слугують безумовною підставою для визнання умов договору недійсними. Крім того, позивачем, на думку представника відповідача, не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що Кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до нього, оскільки при підписанні данного договору [PERSON] та [PERSON] ознайомились та погодились з його умовами. Крім того представник відповідача просив справу розглядати за його відсутності. Причина неявки третьої особи суду невідома, про дату та час судового засідання [PERSON] повідомлялась завчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомила. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.2 ст.158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено, що 21.05.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір №50004320, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 396\~918,95 грн (еквівалентно 49\~257,75 дол США за курсом 8,0580 грн/дол. США), строком користування на 60 місяців, із встановленням процентної ставки в розмірі 9,90% на придбання автомобіля марки VW, модель Touareg NF. Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. Поручителем за даним договором виступила [PERSON] (а.с.11). Кредитний договір складається з основного кредитного договору, додаткових угод, графіків погашення заборгованості та загальних умов кредитування підписаних сторонами. Згідно п. 1.3. та п.п 1.1.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору №50004320 від 21.05.2012 року, сторони погодили, що кошти для повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на день його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти. Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. В матеріалах справи також наявний графік погашення кредиту, укладений між сторонами, який є додатком до кредитного договору від 21.05.2012 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON], згідно якого платежі повинні бути сплачені на підставі рахунку ТОВ «Порше Мобіліті» в гривнях (за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в іноземній валюті, визначених відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування (а.с.16-17). З акту звіряння взаємних розрахунків по договору №50004320 від 21.05.2012 року станом на 06.02.2015 року між ТОВ «Порше Мобіліті» і [PERSON], останній здійснив до 11.04.2014 року погашення суми кредиту та відсотків у загальному розмірі 201\~342,71 грн (а.с.22). 03 червня 2015 року на адресу відповідача [PERSON] [PERSON] «Порше Мобіліті» направило лист щодо сплати заборгованості за кредитним договором №50004320, згідно якого сума заборгованості становить 220\~829,44 грн, а також поінформувало про те, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право вимагати дострокового повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.23). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №50004320 від 21.05.2012 року станом на день направлення вимоги, прострочка заборгованості виникла з 16.05.2014 року та складається з: суми боргу 285\~183,11 грн; 8\~450, 96 грн суми 3% річних; 77\~651,64 грн розміру інфляційних втрат (а.с.24-26). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, позичальник зобов'язаний повернути позику у тій валюті, в якій отримав кредит. Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. З метою мінімізації фінансових ризиків споживачів за споживчими кредитами з 16.11.2011 року частиною 1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" заборонено надання \\ отримання \\ споживчих кредитів в іноземній валюті на території України. Банки чи інші фінансові установи у відповідності до положень статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації повинні надати споживачу повну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808. У відповідності до ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вказаної Постанови НБУ № 168 кредитний договір має містити графік платежів у розмірі сум погашення основного боргу. Графіком погашення кредиту до Кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу в гривнях в сумі 8\~413,84 грн та визначенням еквіваленту в доларах США 1\~044,16 дол США ( а.с.16-18). Згідно до вимог ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" забороняється фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Укладання графіку погашення заборгованості за кредитом із відображенням платежів лише в доларах США є незаконним оскільки кредитор у відповідності до вимог ст.1054 ЦК України надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватися у валюті кредиту. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до положень ст.ст.638,1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», графік погашення кредиту обов'язково укладається при укладені споживачем кредитного договору, а тому наявність графіку погашення кредиту за договором є істотною умовою цього договору. У разі визнання істотної умови недійсною, весь договір підлягає визнанню недійсним. В силу дії ст.35 Закону України «Про Національний банк України», ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93 гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів. Пленум Верховного Суду України в п.7 постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Встановлення в графіку погашення еквіваленту суми в іноземній валюті, а саме: 1044,16 дол. США є порушенням принципу добросовісності при укладенні договору і порушує права споживача, адже, обмінний курс гривні до долара не є сталим, тобто з прогресією до зростання щомісячного платежу погашення відповідно до графіку погашення, який ТОВ « Порше Мобіліті» встановив еквівалентно до дол. США тим самим порушивши законні права та інтереси Споживача. Такого ж висновку дійшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 6-15224св15 від 28 жовтня 2015 року. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що при укладенні договору позивачу не було надано повної та достовірної інформації про кредит, детально не проінформовано про умови договору, зокрема про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, у договорі кредиту неналежним чином визначено реальну ціну договору, адже, при встановленні у графіку погашення еквівалент суми в дол. США, кожного разу платіж в гривневому еквіваленті буде збільшуватися, що безпосередньо порушує принцип добросовісності при укладенні договору, адже сума, яка встановлена в графіку погашення є незмінною, але курс гривні до дол. США є змінний, що призводить до того, що кожного разу сума погашення по кредитному договору збільшується, що є несправедливим відносно до законних прав Споживача по кредитному договору. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.805158331.1 (а.с.1). Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved