overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства "Дослідно-експериментальне підприємство управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області" про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обгрунтування предявлених позовних вимог вказав, що він у відповідача працює інженером електриком з 01 лютого 2013 року. З червня 2015 року йому не виплачується заробітна плата і заборгованість по її виплаті станом на 01 листопада 2015 року складає 4253 гривні 69 копійок, які він і просить стягнути з відповідача на його користь та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 467 гривень 66 копійок. Окрім того, він також просить стягнути з відповідача на користь Пенсійного фонду України 667 гривень 63 копійки єдиного соціального внеску /3,6 %/, на користь Дніпродзержинського ОДПІ ГУ Міндоходів України 7147 гривень 52 копійки єдиного соціального внеску за основним видом економічної діяльності підприємства /38,54 %/, 2681 гривень 72 копійки податок з доходів фізичних осіб /15 %/ та 315 гривень військового збору, які утримуються із його заробітної плати /1,5 %/. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів». У судовому засіданні було встановлено, що відповідачем позивачу з 01 червня 2015 року не виплачується заробітна плата. Заборгованість по її виплаті складає 4253 гривні 69 копійок. Вказані обставини стверджується наданою позивачем суду довідкою про заборгованість по заробітній платі та інші перерахування. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача коштів на користь Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції та Пенсійного фонду України необхідно відмовити з тих підстав, що позивач на надав суду документів стосовно його повноважень представляти у суді інтереси Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції та Пенсійного фонду України. Оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинокм №13 по [PERSON],13 в м.Миколаєві. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті "Ріднє Прибужжя". Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 27 квітня 1990 року [PERSON] прийняла у дар 3/5 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться в м.Миколаєві, [PERSON],13. 25 червня 2002 року [PERSON] прийняла у дар 2/5 частини житлового будинку з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в м.Миколаєві, [PERSON],13. 03.11.2010 року відповідач, як член власника сімї, був зареєстрований у вказаній квартирі. Більше трьох років відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Вищевказані обставини підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в житловому будинку №13 по [PERSON] у м.Миколаєві, враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Що стосується вимог позивачів про зняття з реєстраційного обліку відповідача, то визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з грудня 2014 року з відповідачем припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Відповідач припинив надавати належну матеріальну допомогу на утримання та виховання спільного сина, не в повній мірі виконує свої батьківські права та обовязки. У звязку з тим, що чоловік добровільно не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина, змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позов визнав частково в розмірі 1/4 частини всіх доходів з урахуванням того, що постійно надає допомогу на утримання сина. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Домовленості про утримання дитини в досудовому порядку сторони не досягли. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, з урахуванням визнання відповідачем позову частково, суд вважає за можливе задовольнити позов, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.04.2033 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. З 2013 року вони з [PERSON] проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні фактично позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, але з урахуванням свого матеріального становища просив стягнути аліменти у розмірі 500 грн. на місяць. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.02.2010 року, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Малолітня донька проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою КП "Житлово-експлуатаційної організації № 2" Полтавської міської ради про склад сім'ї № 6555 від 23 листопада 2016 року. Відповідач проживає окремо від позивачки та їх спільної дитини, матеріальну допомогу на утримання доньки регулярно не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України та з урахуванням матеріального становища відповідача приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття щомісячно у розмірі по 650 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку з її навчанням, починаючи з дня пред'явлення позову. В судове засідання сторони не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає частково. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка навчається з 01.09.2017 року у Національному фармацевтичному університеті, на денній формі навчання. Термін закінчення навчання - 01.07.2022 року. Донька знаходиться на утриманні у позивача. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні син чи донька продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, що відповідач є працездатним, його стан здоров'я, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення до суду, на період її навчання. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

У листопаді 2019 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 65 832,92 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.10.2018 сплативши 1 921,00 грн. судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2019 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника ПАТ КБ "Приватбанк", проти винесення заочного рішення також не заперечив. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхнього сина - [PERSON], [INFO], проживає окремо і матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає. Враховуючи, те, що [PERSON], неодноразово зверталася до відповідача з проханням про надання матеріальної допомоги, однак відповідач ігнорує її звернення, а тому вона звертається в суд з позовом в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти в розмірі 900 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданнія позивач та її представник з'явилися, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнає частково в розмірі 400 грн.. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що в сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.12.2004 року. Дитина проживає разом з матір'ю, знаходяться на її забезпеченні. Обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обов'язок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітньої дитини як її батько не надає.. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч.1 ст.. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вище викладене, та те, що у відповідача [PERSON], нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У лютому 2016 р. позивачка звернулася до суду із позовом, яким просив визнати відповідача такими, що втратили право користування квартирою № 57 в будинку № 102 по вул. Космонавтів, у м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дану квартиру позивач придбав у відповідача, і за договором купівлі-продажу відповідач мав знятись з реєстрації, однак цього не зробив, на даний час в квартирі не проживає, його місцезнаходження йому не відоме. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зазначила, що купив дану квартиру у брата. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд заслухавши пояснення позивача дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії довідки ЖКП «Південь», від 09 лютого 2016 р. № 467, у квартирі [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] з 1981 року (а.с. 7). Згідно копії Договору купівлі-продажу від 01 листопада 2013 року, [PERSON] купив у [PERSON] квартиру № № 57 в будинку № 102 по вул. Космонавтів, у м. Миколаєві. Пунктом 3.1.1. Договору визначено обовязок продавця, тобто [PERSON] виписатись з зазначеної квартири до 01 грудня 2013р. (а.с.4,5). За висновком ІП Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області від 03 лютого 2016р., [PERSON] протягом двох років за зазначеної адресою не проживає (а.с. 8). Аналізуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку, що між сторонами склалися правовідносини як власника та колишнього власника житла. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013р. "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" втрату права користування житловим приміщенням визначено як наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. За такого, власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування З огляду на наведене, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі 50% від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час спільного проживання в них народилося троє дітей, а саме:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час, діти проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не бере. У зв'язку із зазначеними обставина позивач змушена звернутися до суду із відповідним позовом. В судове засідання позивач не з"явилася. Суду надала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність. Позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в розмірі 30% від усіх видів його заробітку щомісячно.. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 03.11.2007 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Бородянського районного управління юстиції Київської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03.11.2007 року). Під час спільного проживання у позивача та відповідача народилися діти, дочка - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.06.2008 року), дочка - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.04.2010 року) та син - [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження [NUMBER] від 22.11.2011 року). Стаття 180 Сімейного кодексу України регламентує порядок та обов'язок батьків утримувати матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, діти проживають разом з матір'ю, потребують матеріального забезпечення, відповідач коштів на їх утримання не надає, вихованням не цікавиться, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача. Розгляд справи здійснювався за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Outcome: partial