Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , державний реєстратор Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни, державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопільського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича в якій просила: 1.Визнати незаконним рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни, індексний номер рішення 50836617, яким 22.01.2020 року зареєстровано право власності на 1/6 частину спірного домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] , номер запису про право власності 35209400. 2.Скасувати запис № 35209400, індексний номер рішення 50836617, державного реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни, про державну реєстрацію права власності на 1/6 частину спірного домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] . 3.Визнати незаконним рішення 20.02.2020 р., індексний номер рішення 51257567, державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича про поділ спірного об`єкту нерухомого майна та державну реєстрацію права власності за [PERSON] на споруди: гараж (Д), навіс (Ж), піч (№5), навіс (Є), літню кухню (Е) та сарай (який не зазначений в реєстраційних документах як складова частина домоволодіння), розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] .? 4.Скасувати запис від 21.02.2020 р., індексний номер рішення 51257567, державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича про поділ спірного об`єкту нерухомого майна та державну реєстрацію права власності за [PERSON] на споруди: гараж (Д), навіс (Ж), піч (№5), навіс (Є), літню кухню (Е) та сарай (який не зазначений в реєстраційних документах як складова частина домоволодіння), розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . 5.Встановити порядок користування земельною ділянкою яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - яким виділити [PERSON] в користування 492, кв.м, тобто 5/6 частин земельної ділянки [ADDRESS] . 6.Зобов`язати [PERSON] за власний рахунок знести самовільно збудовані споруди, а саме гараж (Д), навіс (Ж), піч (№5), навіс (Є), літню кухню (Е) та сарай (який не зазначений в реєстраційних документах як складова частина будинковолодіння), що розташована на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 7.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 21\~881 грн. 8.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 грн. Свій уточнений позов позивачка [PERSON] обґрунтувала тим, що вона та відповідачка [PERSON] є співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вищевказане домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розміщене на земельній ділянці площею 591 кв. м. Як зазначає позивачка, вищевказана земельна ділянка ані нею, ані відповідачем не приватизована, та кадастровий номер їй не присвоєний. Позивачці [PERSON] належить 5/6 частин права власності домоволодіння на підставі договору дарування від 03.02.2003 року. Однак, незважаючи на те, що їй належить 5/6 частин домоволодіння, у її фактичному користуванні перебуває земельна ділянка площею - 248,1 кв.м., більшу частину земельної ділянки самовільно захопила відповідачка [PERSON] . Даний факт підтверджує висновок експертного дослідження № 15/19/1 від 28.11.2019 року виконаний судовим експертом [PERSON] яка зазначає, що площа земельної ділянки яку я займаю, складає 248,1 кв.м., що в свою чергу не відповідає частці 5/6 у праві власності на домоволодіння. У користуванні позивачки [PERSON] знаходиться земельна ділянка значно менша ніж повинна бути, а відповідачка [PERSON] відмовляється спілкуватись з цього приводу, а лише постійно проводить незаконні будівельні роботи з будівництва нових споруд. Як вказує позивачка [PERSON] , відповідачка [PERSON] самочинно збудувала на спірній ділянці гараж, літню кухню та сарай, за що притягнута до адміністративної відповідальності, що підтверджується листом УДАБК Одеської міської ради. Вказане самочинне будівництво через порушення будівельних норм, через опади, призвело до пошкодження належного будинку, і заподіяні позивачці [PERSON] відповідачкою збитки згідно висновку експертного дослідження № 15/19/1 від 28.11.2019 року, виконаного судовим експертом [PERSON] , склали 21 881 грн. Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни, індексний номер рішення 50836617, від 22.01.2020 року, зареєстровано право власності на 1/6 частину спірного домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] , номер запису про право власності 35209400. Рішенням державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича, всупереч ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 року у справі № 523/18532/19, 20.02.2020 року (індексний номер рішення 51257567) здійснено поділ спільного об`єкту нерухомого майна і проведено державну реєстрацію частини спірного будинковолодіння як окрему одиницю за [ADDRESS] за [PERSON] , і в перелік належного відповідачу домоволодіння державним реєстратором були незаконно включені наступні споруди: гараж (Д), навіс (Ж), піч (№5), навіс (Є), літню кухню (Е) та сарай (який не зазначений в реєстраційних документах як складова частина домоволодіння). \~ \~ \~ \~Дані обставини стали підставою звернення до суду. У судове засідання з`явився позивачка [PERSON] , позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. У судове засідання з`явився представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , заперечувала проти задоволення позову. В матеріалах справи міститься відзив представника відповідачки [PERSON] адвоката Лошакової Ю.І. на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , державний реєстратор Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубанко А.В., державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопільського району Одеської області Турецького О.С. про встановлення порядку користування земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення (а.с.71,78,т.1). \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є обґрунтований, є доказаний, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено про те, що позивачка [PERSON] є власником 5/6 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 03.02.2003р., що посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Щукіною Л.С., зареєстровано в реєстрі за № 4-205 (а.с.12,т.1). Згідно договору дарування [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 5/6 (п`ять шостих) частин домоволодіння з надвірними спорудами, під [ADDRESS] , та складається в цілому з двох кам`яних житлових будинків під літерою А, житловою площею 43,1 кв.м., літерою "Б, житловою площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд під літерами: В, Г- сараїв, И- підвалу з шийкою, №1-5- огородження, І- мостіння, розташованих на земельній ділянці 591 кв.м. за фактичним користуванням. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зазначена частина домоволодіння належить дарителю на підставі Рішення суду Ленінського району м.Одеси від 07 травня 2001 року, справа № 2-983/2001р., яке вступило в законну силу 18 травня 2001 року, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 16 липня 2001 року, під реєстровим № 5657, на сторінці 103, в реєстровій книзі № 35. \~ \~ \~ \~ [PERSON] є власником 1/6 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є., зареєстровано в реєстрі за № 3-751 (а.с.82,т.1). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом встановлено про те, що спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 1/6 (однієї шостої) частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудженнями, що знаходиться в [ADDRESS] , під № шістнадцятим, який належить спадкодавцю на підставі ухвали судової колегії по цивільним справам Одеського обласного суду від 10.12.1966 року справа за № 2-27/1966 р., зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації реєстрації об`єктів нерухомості під реєстром № 5657, на сторінці № 103, книга № 35 (а.с.82, т.1). Зазначений житловий будинок складається в цілому з однієї кам`яної житлової будівлі - 43,1 кв. метрів житлової площі, зазначений в схематичному плані літерою «А», з надвірними подарчими спорудженнями, зазначеними літерами: «В,Г» - сараї, И- льох з шійкою, № 1- огородження, І - мостіння, розташованих на земельній дільниці розміром 591 кв. метрів. Із свідоцтва вбачається про те,що в вищевказаному домоволодінні самовільно збудовані: літ. Е - літня кухня, літ. Ж - сарай, літ. Б - житловий будинок - залишен без оформлення правових документів на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради м. Одеси № 605-13 від 01.08.1963 року. 30.01.2003р. [PERSON] було видано технічний паспорт на 1/6 частину житлового будинку індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , яке складається з житло літ «А» та літ «Б», сарай під літ «В» та літ «Г», літня кухня піл літ «Е», огорожа під №1-4, мостіння під І (а.с.83-88, т.1). 11.06.2003р. Суворовська районна адміністрація прийняла розпорядження № 695р. про прийняття в експлуатацію будівлі в домоволодінні [ADDRESS] від [PERSON] з якого встановлено про те, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою р. №3-751 від 15 квітня 2002р. належить 1/6 частка домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 94,т.1). [PERSON] збудувала житлове літ. Б, літню кухню літ. „Е і просить прийняти в експлуатацію. На підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №399 від 29.11.2002р. Про затвердження Положення про районну адміністрацію виконавчого комітету Одеської міської ради, акту районної міжвідомчої комісії, технічного висновку ОД №01027), згоди сусідів прийнято в експлуатацію з правом приватної власності від [PERSON] житлове літ. Б, де розташовано: 1-1 коридор 5,6 кв.м., 1-2 житлове 12,0 кв.м., 1-3 житлове 16,2 кв.м., 1-4 житлове 5,3 кв.м., 1-5 ванна 4,5 кв.м., 1-6 туалет 1,2 . и., 1-7 складова 0,8 кв.м., 1-8 кухня 10,5 кв.м., а із надвірних споруд літню кухню літ. -40,5 кв.м. по [ADDRESS] . (а.с.94, т.1). 11.06.2003р. було затверджено рішенням адміністрації Суворовського району м. Одеси № 695р. та видано акт прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння, яке належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме домоволодіння літ «Б», житлова площа 33,5 кв.м., загальна площа 56,1 кв.м., надвірні прибудови складаються з літньої кухні літ. «Е» - 40,5 кв.м. (а.с.89-91, т.1). Однак, у встановленому законом порядку право власності відповідачка [PERSON] не набула. Судом встановлено про те, що 27.06.2007р. Суворовською районною адміністрацією прийнято розпорядження № 434р. про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту двоповерхового житлового будинку у домоволодінні [ADDRESS] позивачці [PERSON] (а.с.95, т.1). З вищевказаного розпорядження встановлено про те, що [PERSON] виконала будівництво двохповерхового житлового будинку у домоволодінні [ADDRESS] . [PERSON] , на підставі договору дарування від 03.02.2003р., посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою за р. № 4-205, належить 5/6 часток домоволодіння [ADDRESS] . Державній приймальній комісії надано: згоду сусідів, технічний паспорт КП „ОМБТІ та ІЮН" від 21.09 06р., технічний висновок, постійний паспорт фарбування та обробки фасаду житлового будинку від 06.04.2007р., лист управління архітектури та містобудування під 27.02 07р. № 457/о, позитивні висновки: управління архітектури та містобудування під 06.04 07р, № 1078/0 (висновок № 40/07-С), Суворовського районного відділу головного управління МИС України в Одеській області від 26.12.06р. № 1370, санітарно- епідеміологічної станції Суворовського району м Одеси від 30.11.06р. № 3-1/2737-1, управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя від 29.05.2007р. № 503. Державна приймальна комісія в своєму акті відмітила, що будівельно - монтажні роботи виконані відповідно державним будівельним нормам і будівництво двохповерхового житлового будинку у домоволодінні [ADDRESS] , готово до експлуатації. Затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації - двохповерховий житловий будинок у домоволодінні [ADDRESS] гр. [PERSON] , а саме житловий будинок літ. „К": І поверх: 2-1 коридор, площею 7,1 кв м.; 2-2 гардеробна, площею 4,8 кв.м.; 2-3 санвузол, площею 5,5 кв.м.; 2-4 гостинна, площею 33,8 кв.м.; 2-5 кухня, площею 11,4 кв.м.; 2-6 житлова, площею 15,5 кв.м.; 2-7 житлова, площею 17,0 кв.м.; II поверх: 2-8 мансарда, площею 92,0 кв.м. (технічний паспорт КП „ОМБТІ та РОН від 21.09.06р.) (а.с.95, т.1). 22.11.2011р. КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» надало висновок № 269036.75.11 щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна домоволодіння [ADDRESS] (а.с.99,т.1). 20.12.2011р. Суворовською районною адміністрацією прийнято розпорядження № 831р. про затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна домоволодіння [ADDRESS] , з подальшим присвоєнням нумерації ( [PERSON] ) (а.с.96-97, т.1). 14.03.2012р. виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво, що посвідчує те, що об`єкт, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому, дійсно належить [PERSON] , на праві приватної власності. Об`єкт в цілому складається з будинку літ. «К», загальною площею 187,1 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., відображеного у технічному паспорті від 23.02.2012р. Свідоцтво видане на підставі розпоряджень Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.06.2007р. №434р, від 20.12.2011р. №831р, замість договору дарування від 03.02.2003р., посвідченого Щукіною Л.С., державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 4-205, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 17.07.2003р. під № 153доп. стор.192 реєстр 5657 (а.с.101, т.1). 23.02.2012р. [PERSON] було видано КП Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку під літ «К» та огорожі №1,6-9 (а.с.103-107, т.1). З матеріалі справи вбачається про те, що 13.02.2020р. відповідачці [PERSON] видано ТОВ «АБТІ» технічний паспорт на будинок садибного типу з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку під літ. «Б», гаража (тимчасова споруда) під літ. «Д», навіс під літ. «Ж», підвал під літ. «З», літня кухня піл літ «Е», навіс під літ. «Є», огорожа під №1-3,5, інжеренерний колодязь під №4, мостіння під І, загальна площа земельної ділянки 330 кв.м., усього під забудовою 169 кв.м. (а.с.138-142, т.1). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2020р. витребувано у УДАБК Одеської міської ради належним чином завірені матеріали перевірки за фактом самочинного будівництва [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ). 24.02.2020р. до Суворовського районного суду м. Одеси надійшли з УДАБК Одеської міської ради належним чином завірені матеріали перевірки за фактом самочинного будівництва [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ) (а.с.144-225,т.1). Судом встановлено та з матеріалів, які надійшли з УДАБК Одеської міської ради щодо перевірки за фактом самочинного будівництва [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ) вбачається про те, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради здійснено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки встановлено, що [PERSON] експлуатує самочинно реконструйований житловий будинок та самочинно збудовані будівлі гаражу, літньої кухні та сараю за адресою: [ADDRESS] , які не прийняті до експлуатації, що є порушенням ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461. Також під час проведення перевірки встановлено, що [PERSON] при будівництві будівлі гаражу за адресою: [ADDRESS] , виконано будівельні роботи з порушенням вимог п. 3.13 та обов`язкового додатку 3.1 ДЕН 360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень» що є порушенням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльності». Постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №263/19 від 02.04.2019р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 96 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн. (а.с.190-195, т.1). Постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №858/19 від 12.12.2019р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. (а.с.220-223, т.1). \~ \~ \~ \~В матеріалах справи міститься реєстраційна справа на житловий будинок [ADDRESS] , яка надійшла з Управління державної\~реєстрації Юридичного\~департаменту Одеської\~міської ради (а.с.54-83, т.2). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, про те, що 28.01.2020р. державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліна Вікторівна здійснила державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/6 на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] , за суб`єктом: [PERSON] , що підтверджується Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50836617 (а.с.78, т.2), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 197852819 від 28.01.2020р. (а.с.80, т.2). \~ \~ \~ \~21.02.2020р. державний реєстратор прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецький Олександр Сергійович здійснив державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки _____, за суб`єктом: [PERSON] , підтверджується Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №51256980 (а.с.79, т.2), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2012269406 від 21.02.2020р. (а.с.80, т.2). \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. З ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення та ін. Згідно ст. 18 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ст. 27 ч. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Згідно ст. 37 ч. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Згідно п. 5 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р.вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Судом встановлено про те, що державний реєстратор не перевірив наявність всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності на самовільно збудовані споруди: гараж (Д), навіс (Ж), піч (№5), навіс (Є), літню кухню (Е) та сарай (який не зазначений в реєстраційних документах як складова частина будинковолодіння), розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , чим порушив ст. ст. 10, 18, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на вказані об`єкти є незаконним та підлягає скасуванню. Стосовно встановлення порядку користування земельною ділянкою суд зазначає наступне. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…» Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 90 ЗК України 1. Власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. 2. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно із ст. 152 ЗК України, Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 376 ЦК України передбачено, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. \~ \~ \~ \~Судом встановлено про те, що відповідачка [PERSON] здійснила самочинне будівництво, а саме збудувала гараж, літню кухню, сарай, що розташовані на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За таких підстав, суд вважає про те, що необхідно зобов`язати [PERSON] за власний рахунок знести самовільно збудовані споруди, а саме гараж, літню кухню, сарай, що розташована на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. І ст. 356 ЦК України та ч. І ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Норми закону передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак в ч. І ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч. І ст. 88 ЗК України, відповідно до якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Наведене гарантує кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження №15/19/1 земельно-технічного та будівельно-технічного дослідження за заявою [PERSON] від 28.11.2019р. з якого вбачається про те, що на вирішення земельно-технічного та будівельно-технічного дослідження було поставлено наступні питання: 1.Визначити фактичну площу земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Чи відповідає фактична площа земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON] , частці 5/6 у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] .Яка причина пошкоджень будинку за адресою: [ADDRESS] . Визначити вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідно для усунення пошкоджень. Експертом постановлено наступні висновки. По першому питанню. В результаті проведеного дослідження, в системі автоматизованого проектування AutoCAD-2007, виконано вирахування фактичної площі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у користуванні [PERSON] . Згідно проведеного розрахунку площа ділянки складає 248,1 кв.м. що в свою чергу не відповідає частці 5/6 у праві власності на домоволодіння. По другому питанню. В результаті проведеного дослідження, у відповідності до методики по встановленню залежності між ремонтно-будівельними роботами та пошкодженнями суміжних приміщень р/к 10.6.09, розробленої Харківським ОНДІСЕ 2004 рік, встановлено, що причиною існуючих пошкоджень в будинку за адресою: [ADDRESS] є відсутність необхідних інженерно- технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі гаражу за адресою: [ADDRESS] на територію земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та в свою чергу є порушенням вимог п. 3.25* 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», щодо відстані 1,0 м до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни. Експертом згідно з ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», на програмному комплексі АВК-5, ред. 3.4.2* розраховано вартість ремонтно-будівельних робіт (з урахуванням фізичного зносу неушкоджених матеріалів), проведення яких необхідно для усунення пошкоджень будинку за адресою: [ADDRESS] , яка скаладає 21881 грн. (а.с.16-34, т.1) \~ \~ \~ \~Також, в матеріалах справи міститься висновок експерта № 23/21 додаткової судової земельно-технічної експертизи, виконаної за заявою представника [PERSON] - адвоката Верхоли І.О., для подання до Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі №523/18532/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] , який був складений судовим експертом [PERSON] від 29.06.2021р. з якого вбачається про те, що згідно листа управління ДАБК ОМР від 30.07.2019 №01-10/50-31 встановлено, що гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] експлуатує самочинно реконструйований житловий будинок та самочинно збудовані будівлі гаражу, літньої кухні та сараю. В зв`язку з тим, що виконана реконструкція призвела до збільшення загальної площі, отримання містобудівних умов та обмежень (будівельного паспорту) для проектування є обов`язковим. В результаті проведеного дослідження, на розгляд надається технічно можливий варіант порядку користування земельної ділянки, виходячи з фактичної площі земельної ділянки 578,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] у відповідності до часток співвласників 1/6 та 5/6. При розробці варіантів порядку користування земельною ділянкою, самочинно збудовані [PERSON] будівлі гаражу, літньої кухня, сараю, а також навісів та піч не враховувати ( відповідності до заяви). Межа згідно запропонованого варіанту порядку користування проходить наступним чином: - вздовж правої бокової межі будівлі літ. "Б" на відстань на відстань 8.51 м. - далі вліво на відстань 13.21 м.; - далі вліво на відстань 8.39 м.; - далі вліво вздовж фасадної межі на відстань 13.24 м.; Земельну ділянку площею 466,4 кв.м. виділити в користування [PERSON] . Земельну ділянку площею 111,7 кв.м. виділити в користування [PERSON] (позначено зеленим кольором). \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю або споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі або споруди, якщо інакше не передбачене у договорі відчуження будівлі і споруди. В п. 21 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року вказано наступне: виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішені спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. \~ \~ \~ \~За таких підстав, суд приходить до висновку про те, що необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом виділення у користування [PERSON] 5/6 частин, а саме 492 кв.м. земельної ділянки. Також, у зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] здійснила самочинне будівництво, що спричинило пошкодження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться у власності позивачки, тому суд приходить до висновку про те, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 21 881 грн. Частиною 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до чч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими,речовими іелектронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 цієї статті встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. \~ \~ \~ \~За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , державний реєстратор Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубанко А.В., державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопільського району Одеської області Турецького О.С. про встановлення порядку користування земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved