Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У червні 2015 року КП «Харківводоканал» звернулося у суд з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги централізованого водопостачання за період з 01.06.2006 р. по 31.05.2015 р. та водовідведення за період з 01.04.2011 р. по 31.05.2015 р. у розмірі 10 339,07грн. та судовий збір у розмірі 121,80 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 7 березня 2017 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення задоволено частково. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року виправлено описку у вступній та резолютивній частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 7 березня 2017 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення, зазначивши «В решті позовних вимог відмовити». В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу. В обгрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Суд першої інстанції обмежився даними, які були представлені позивачем станом на 18.09.2015 р. Однак, строк позовної давності обраховується не раніше ніж три роки назад з моменту ухвалення заочного рішення у справі 07.03.2017 року. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 2012-2013 років не підлягають задоволенню судом за пропуском строку позовної давності. Суд не перевірив достовірність наданих позивачем розрахунків заборгованості, яка складає іншу суму, ніж зазначено в рішенні. Загальна сума заборгованості за 2014-2015 роки, яка підлягає сплаті дорівнює 3 209 грн. 23 коп., замість 7 257 грн. 26 коп. Судом не встановлено хто з відповідачів є власником житлового приміщення, хто зареєстрований у вказаному приміщенні, та є стороною у договорах на житлово-комунальні послуги та на кого відкриті особисті рахунки у підприємствах - виконавцях комунальних послуг. Вважає, що часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності. Позивач на апеляційну скаргу подав заперечення, в яких просить про її відхилення та залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги. Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надавались послуги з водовідведення та водопостачання, проте відповідачем вказані послуги не оплачувались належним чином, що відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України є підставою для стягнення вказаної заборгованості з урахуванням строку позовної давності. З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, але вважає, що суд припустився помилки в розрахунку суми заборгованості. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті. Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER]. В суді апеляційної інстанції [PERSON] підтвердила, що вони з донькою є співвласниками зазначеної квартири, але тривалий час не сплачували за послуги. Права і обов'язки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг встановлені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875 - ІV від 24 червня 2004 року. Згідно п.п. 5. 10 ч.3 ст. 20 Закону України № 1875 - ІV від 24 червня 2004 року споживач зобов'язаний сплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630 від 21 липня 2005 року) плата за ці послуги вноситься не пізніше 20-го числа, що настає за рахунковим періодом відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідачі за отримані послуги плату в повному обсязі не вносили. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 257,267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Доводи апеляційної скарги в частині позовної давності не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції цієї норми матеріального права, оскільки відповідач помилково вважає, що позовну давність слід відраховувати з дня ухвалення рішення, тоді як суд правильно розрахував період 3 роки з моменту звернення позивача до суду, що узгоджується з вимогами ст.261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. При цьому , як вбачається з розрахунку заборгованості за період з червня 2012 року по травень 2015 року включно сума складає 4426 грн 70 коп, 3% річних 184 грн 19 коп , інфляційні втрати в сумі 2226 грн 24 коп, всього 6837 грн 13 коп. які підлягають стягненню в рівних частках з кожного з відповідачів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в рівних частках з кожної по 60 (шістьдесят) грн 90 коп.

Outcome: partial