Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 7.08.12 року на загальних зборах засновників ТОВ «Ясні Зорі - Полтавщина» був обраний генеральним директором товариства. Наступного дня він приступив до виконання за сумісництвом обов'язків генерального директора ТОВ «Ясні Зорі - Полтавщина» з окладом згідно штатного розпису у розмірі 20 000 грн. Починаючи з липня 2013 року заробітну плату позивачеві недоплачували, унаслідок чого утворилася заборгованість на суму 75 338,66 грн. Зазначає, що відповідач у період з травня 2013 року по листопад 2013 року незаконно втручався у діяльність ТОВ «Ясні Зорі - Полтавщина» у частині оплати праці генеральному директору цього товариства, видаючи за підписом генерального директора ТОВ «Белгранкорм-Полтавщина» накази про позбавлення позивача 100% заробітної плати, додаткової винагороди, винесення догани. Просив скасувати накази ТОВ «Белгранкорм-Полтавщина» б/н за червень 2013 року, наказ №20 від 6.08.13 року, наказ №391-п від 1.10.13 року, наказ №405-п від 20.10.13 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та позбавлення частини оплати праці. Крім того, вважає, що у зв'язку з незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2015 року у позові відмовлено. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню частково. Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Відмовляючи у позові місцевий суд виходив з того, що позивач не перебував та не перебуває у трудових відносинах з відповідачем, із ним не укладалися цивільно-правові та трудові угоди, щодо нього не нараховувалось та не провадилось будь-яких виплат. Також ТОВ «Сільскі традиції» не наділено повноваженнями видавати накази щодо працівників ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина», а тому видані стосовно [PERSON] накази про дисциплінарні стягнення не тягнуть за собою жодних правових наслідків, тому відсутній факт порушення права позивача з боку відповідача (а.с. 97 на звороті). Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить встановленим ним же юридичним фактам та матеріалам справи. Так, рішенням місцевого суду встановлено, що з огляду на наказ №1 від 7.08.12 року [PERSON] приступив до виконання за сумісництвом обов'язків генерального директора ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина» із окладом згідно штатного розпису. Згідно із відомостями розрахункових листів [PERSON] йому встановлено оклад/тариф у розмірі 20 000 грн. Також рішенням місцевого суду встановлено, що, починаючи із липня 2013 року, оплата праці позивача зменшувалася, а саме: у липні 2013 року склала 10 000 грн., у серпні - 4 393,20 грн., у вересні - 2 650 грн., жовтні - 1 710,98 грн., листопаді 2013 року - 5 907,16 грн., а усього призвело до невиплати заробітної плати позивачеві, згідно із затвердженим розміром, у сумі 75 338,66 грн. Зазначені юридичні факти містяться на тому ж аркуші справи 97 на звороті. Абзацом нижче місцевий суд встановив інший юридичний факт - про те, що ТОВ «Белгранкорм-Полтавщина» лише змінило свою назву на ТОВ «Сільські традиції», тобто, останнє є його правонаступником. Характерно, що зазначені факти представник відповідача у судових засіданнях не заперечував. Між тим, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2014 року у задоволенні вимог [PERSON] до ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина» про стягнення боргу по заробітної платі відмовлено саме тому, що прийняті іншою юридичною особою, з якою він у трудових стосунках не перебував (а саме ТОВ «Белгранкорм-Полтавщина»), накази про зменшення заробітної плати є чинними, ніким не скасовані та позивач у межах розгляду свого трудового спору із підприємством, де працював, їх не оскаржив (а.с. 18). За таких обставин, висновок місцевого суду про те, що видані сторонньою юридичною особою стосовно [PERSON] накази про дисциплінарні стягнення і зменшення оплати праці не потягнули за собою жодних правових наслідків, а тому відсутній факт порушеного права позивача з боку відповідача, не відповідає обставинам справи. Висновок суду першої інстанції про відсутність цивільно-правових угод між сторонами спростовується матеріалами справи. Апеляційним судом встановлено, що у серпні 2012 року сторони стали співзасновниками ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина», зокрема ТОВ «Бєлгранкорм-Полтавщина» (у подальшому - ТОВ "Сільські традиції") належало 90% Статутного фонду утвореного підприємства, а [PERSON]- 10%. Також позивача зборами засновників обрано генеральним директором ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина» (а.с. 9-11). Наказом генерального директора ТОВ «Бєлгранкорм-Полтавщина» без номеру та без дати від червня 2013 року за результатами роботи ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина» за травень 2013 року за неналежне виконання своїх обов'язків Генерального директора, що призвело до значних збитків ввіреному підприємству - ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина», - позбавлено [PERSON] 100% додаткової винагороди, передбаченої контрактом (а.с. 12). Наказом №20-п від 6 серпня 2013 року генерального директора ТОВ «Бєлгранкорм-Полтавщина» ТЕРЕЩЕНКА П.В. генеральному директору [PERSON] оголошено догану та попереджено про можливе звільнення за систематичне невиконання свої посадових обов'язків, позбавленого [PERSON] 100 відсотків додаткової заробітної плати за липень 2013 року (а.с. 13). Наказом №391-п від 1 жовтня 2013 року генерального директора ТОВ «Бєлгранкорм-Полтавщина» ТЕРЕЩЕНКА П.В. позбавлено додаткової винагороди у розмірі 100% та премії - 100% за вересень 2013 року, зокрема, генерального директора ТОВ «Ясні Зорі - Полтавщина» [PERSON].(а.с. 14). Абзацами 1, 2 ст. 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Пунктом 12.1. розділу 12 Статуту ТОВ «Ясні Зорі - Полтавщина» визначено, що питання призначення генерального директора Товариства, дострокове припинення його повноважень, встановлення йому оплати праці, преміальних, компенсаційних і інших виплат ) відноситься до компетенції виключно загальних зборів учасників (засновників) (а.с. 84). Статут ТОВ «Ясні Зорі - Полтавщина» не містить положень, які б надавали повноваження одному із учасників товариства притягувати до дисциплінарної відповідальності іншого учасника без дотримання вимог ст. ст. 147-1, 149 КЗпП України та на прийняття будь-яких рішень про зменшення його оплати праці. Не містить таких положень і договір про надання послуг комерційного управління комерційною діяльністю між ТОВ «Ясні Зорі - Полтавщина» і ТОВ «Бєлгранкорм-Полтавщина» (а.с. 114-118) разом із додатками (а.с. 110-123), оскільки терміни «погодження та візування» не тотожні термінам «прийняття рішення про зменшення оплати праці», «притягнення до дисциплінарної відповідальності», «накладення дисциплінарного стягнення». За таких обставин, оскаржені накази генерального директора ТОВ «Бєлгранкорм-Полтавщина» (а.с. 12-14) видані із явним перевищенням службових повноважень та не відповідають чинному законодавству. Відповідно до абз. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Сторонам, з огляду на ч. 4 ст. 10 ЦПК України, неодноразово роз'яснювалися зміст та вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК про обов'язок довести свої вимоги або заперечення на заявлені вимоги, проте будь-які відомості про дату або сам факт ознайомлення позивача із оскарженими наказами відповідача про накладення дисциплінарних стягнень або зменшення оплати праці (підприємства, з яким позивач не перебував у трудових стосунках) у справі відсутні. Деякі оспорені накази узагалі не містять номеру або дати видання. Протягом розгляду справи представник відповідача сам письмово та усно наполягав на тому, що підприємство не є належним відповідачем, трудові права позивача могли бути порушені лише роботодавцем [PERSON], останній ніколи не перебував і не перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Сільські традиції», з ним не укладалися цивільно-правові та трудові угоди, не нараховувалися і не проводилися ніякі виплати. Відповідач не наділений повноваженнями видавати накази щодо працівників ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина», а тому накази, видані стосовно [PERSON], не тягнуть за собою жодних юридичних наслідків (а.с. 71). Таким чином, відповідач визнає їх фактичну нікчемність. За таких обставин, негативні наслідки від оспорених наказів сторонньої юридичної особи виникли для позивача лише за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2014 року, яким у позові [PERSON] до свого роботодавця - ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщина», про стягнення боргу по заробітної платі, відмовлено з підстав прийняття іншою юридичною особою, з якою він у трудових стосунках не перебував (а саме ТОВ «Белгранкорм-Полтавщина»), наказів про зменшення заробітної плати, які є чинними, не скасовані, та які позивач у межах розгляду свого індивідуального трудового спору із підприємством, де працював, не оскаржив (а.с. 18). Зазначене судове рішення набуло чинності 5.06.14 року (а.с. 18 на звороті), а 12.08.14 року [PERSON] звернувся із позовом до відповідача (а.с. 1). Наведене свідчить про дотримання строків звернення до суду позивачем. Між тим, вимоги [PERSON] про скасування наказу від 20.10.13 року №405-п (а.с. 5) задоволенню не підлягають. Сторонам, з огляду на ч. 4 ст. 10 ЦПК України, неодноразово роз'яснювалися зміст та вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК про обов'язок довести свої вимоги або заперечення на заявлені вимоги, проте будь-яких документів на підтвердження факту видання такого наказу, його існування та змісту ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не подано. З урахуванням викладеного, у апеляційного суду відсутні підстави для задоволення скарги у цієї частині. За таких обставин, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Outcome: partial