Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

ПАТ „Дельта Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ „Дельтабанк" та відповідачем [PERSON] 29.01.2008 року було укладено кредитний договір № 001-14059-290108, відповідно до якого позивальнику було відкрито кредитну лінію на суму 30 000 грн., та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт 3 000 грн., а також відкрито картковий рахунок [NUMBER]. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту та процентам за користування кредитною лінією. Станом на 20.03.2013 року відповідач порушив умови кредитного договору та має прострочену заборгованість в сумі 3209,00 гривень, яка складається з: тіла кредиту - 1949,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.,заборгованість за відсотками - 0,00 грн., заборгованість за комісіями - 1260,00 грн. Представник позивача до суду не з'явився, в позовній заяві зазначено прохання про розгляд справи за відсутності представника позивача та про підтримання позову, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідно до довідки завідувача Баштанського районного сектору державної Міграційної Служби від 03.05.2013р. №301 стало відомо, що відповідач помер, та відповідно до витребуваного актового запису про смерть № 78 від 06.06.2012 року [PERSON] помер 06.06.2012 року. Ухвалою суду від 18.12.2014р. було замінено первісного відповідача на належних відповідачів - [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі до суду не з'явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. До суду повернувся поштовий конверт із позначенням "за закінченням терміну зберігання". Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши наявні у справі матеріали (кредитний договір № 001-14059-290108 від 29.01.2008 року; анкету позичальника та клієнта фізичної особи, розрахунок ціни позову, тарифи на обслуговування платіжних карток, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00012178659, актовий запис про смерть [PERSON] №78 від 06.06..2012р., інформаційну довідку із Спадкового реєстру №34337646, копію спадкової справи №36/2012), суд розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного 29.01.2008р. кредитного договору відповідачу [PERSON] було відкрито кредитну лінію на суму 30 000 грн., та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт 3 000 грн., а також відкрито картковий рахунок [NUMBER]. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 3209,00гривень. [INFO]. відповідач [PERSON] помер, актовий запис про смерть №78. Відповідно до копії спадкової справи №36/2012 правонаступниками померлого, які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно статті 37 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. Частиною другою статті 37 ЦПК України передбачено, що усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1050, 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову - стягнення з відповідача на користь ПАТ „Дельта Банк" заборгованості по кредитному договору в сумі 3209,00 гривень. Відповідно до ст.ст. 79; 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, оскільки відповідач є стороною, котра при виконанні зобов'язань діяла недобросовісно. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved