Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У серпні 2020 року позивачка звернулася до Києво-Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на неї, як на дружину з якою проживає дитина до досягнення нею 3 років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у неї та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що після народження дитини стосунки між нею та відповідачем зіпсувалися і вони перестали проживати разом. На даний момент їй невідомо місце проживання відповідача. Позивачка зазначає, що дитині 2 роки та вона потребує постійного безперервного догляду матері. Позивачка зазначає, що щомісячно витрачає близько 3000 грн. на продукти харчування для дитини, також забезпечує дитину одягом та взуттям, іграшками, розвиваючими підручниками, влаштовує її відпочинок й дозвілля, що вимагає також значних грошових коштів. Позивачка зазначає, що відповідач є власником 2 об`єктів нерухомого майна в Київській області, які були придбані в 2015 році, що для громадянина із середнім рівнем доходів в Україні є непосильним. До того ж, відповідач є громадянином республіки Туреччина, народився в Туреччині, а тому відвідує свою державу на регулярній основі. Зважаючи на те, що перельоти до Туреччини мають високу вартість, то доходи відповідача є достатніми для покриття таких витрат. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача аліменти на її користь щодо утримання її як дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною 3 років. Стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 6000 грн. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що він з позивачкою не був у зареєстрованому шлюбі та не проживав однією сім`єю але [INFO] у них народився син. Відповідач зазначає, що не відмовився від обов`язку щодо виховання та утримання сина, він придбавав його необхідні речі, продукти харчування та надавав фінансову допомогу його матері для додаткових потреб сина. Відповідач зазначає, що має на утриманні дружину та малолітню доньку, оскільки 29.11.2019 року ним укладено шлюб , а [INFO] в нього та у дружини народилась донька. Також відповідач зазначає, що він не має постійного заробітку, його підробітки тимчасові, сезонні, місячний дохід залежить від кількості роботи, а тому він не має можливості сплачувати зазначені позивачем суми. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з нього на утримання дитини аліменти в розмірі 2000 грн. (а.с. 40-41). 06.10.2020 року ухвалою суду справу передано до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю (а.с. 25-26). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Миколаєць І.Ю. (а.с. 33). 27.11.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 34-36). 28.01.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 18). 05.03.2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 6000 грн. на надання правничої допомоги (а.с. 111-112). Згідно розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2021 року про призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку із відстороненням судді Миколаєць І.Ю. від здійснення правосуддя (а.с. 129). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Шум Л.М. (а.с. 130). 18.05.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 131-132). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , він народився [INFO] , та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 29.11.2019 року (а.с. 43). Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 44). Згідно зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитиною. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності , сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України умовою виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає , має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право на утримання чоловіком - батьком вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка вагітна чи з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя з частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, розумності та справедливості, враховуючи те, що позивачем не надано доказів того, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем, а тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. За наведеного у позивачки виникає право як на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України та вимоги ст.182 СК України, оцінюючи матеріальний стан сторін, їх сімейний стан (відповідач мешкає окремо від дитини, позивачка мешкає разом із дитиною, яка потребує догляду, опіки, відповідач має на утриманні іншу неповнолітню дитину та дружину, тощо), та враховуючи, що відповідних доказів на обґрунтування стягнення розміру аліментів саме в сумі 4 000 грн. на дитину та доказів того, що відповідач має постійне місце роботи та спроможний сплачувати такі аліменти, позивачкою не надано. Враховуючи те, що відповідач має на утриманні ще одну дитину, тому суд приходить до висновку про стягнення на користь позивачки аліментів у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Суд прийшов до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 07.08.2020 року між [PERSON] та адвокатським бюро «Іванова» укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 113-118). 07.08.2020 року [PERSON] згідно квитанції до прибуткового касового ордеру внесено 6000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 07.08.2020 року (а.с. 119). При цьому, як встановлено судом, позивачкою не долучено, відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, а тому суд відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial