Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.02.2018 року) визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він являючись спадкоємцем за законом не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві [PERSON], це пов'язано з тим, що технічна документація на домоволодіння не виготовлялась, право власності на нього не реєструвалося. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі позивача та без його участі, просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі, повідомив, що заперечень немає та підтвердив факт користування позивачем спірним будинком. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з витягом із погосподарських книг за 1967-2020 роки наданого виконавчим комітетом Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області від 10.01.2018 року № 35, згідно записів в господарських книгах за період 1967-2000 роки, які наявні в Смирновській сільській раді, головою домогосподарства по [ADDRESS], записана [PERSON] ([INFO] р.н.), яка проживала за цією адресою до дня своєї смерті [INFO] року разом з сином [PERSON] ([INFO] р.н.), який помер [INFO] року. Рік забудови вказаного будинку - 1915 рік, земельна ділянка надана в користування становить 0,25 га (а.с.9, 31). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС адміністрації міста Мурманська [INFO] року (а.с.69). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на вищевказане домоволодіння. Згідно матеріалів спадкової справи № 294/04, що була заведена Куйбишевською державною нотаріальною конторою, єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] є її син [PERSON], якому видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] на спадкове майно, яке складається з вкладів з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на зберіганні в Куйбишевській філії 3006/026 Пологівського відділення ощадбанку, свідоцтво про права на спадщину на спірний будинок він не оформив (а.с.68-73). За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.ст.524, 525, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто відсутність свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] не позбавляє [PERSON] права на спадщину на нього. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області 02.01.2009 року (а.с.40). Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на вищевказане домоволодіння. Згідно матеріалів спадкової справи № 188/2009, що була заведена Куйбишевською державною нотаріальною конторою, єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] є його син [PERSON], якому були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки № 725 площею 8,0304 га (кадастровий номер [NUMBER]), майнового паю в сумі 1623,00 грн. в пайовому фонді КСП "40 років Жовтня", права на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває в колективній власності КСП "40 років Жовтня", грошових вкладів з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на зберіганні в ПАТ "Державний Ощадний банк України" (а.с.37-67). Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1268, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] [PERSON] звернувся до Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області з відповідною заявою від 17.01.2018 року, проте згідно постанови державного нотаріуса від 17.01.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю (а.с.8). Суд бере до уваги, що відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року (надалі інструкція), реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української PCP, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у погосподарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. В п. 3.3 інформаційного листа Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" сказано, що всі господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що згідно записів в погосподарських книгах за період 1967-2000 роки, які наявні в Смирновській сільській раді, головою домогосподарства по [ADDRESS], записана [PERSON], суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок належав їй на праві приватної власності, проте вона не оформила його належним чином, а у позивача така можливість відсутня. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 року № 95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час, позивачем [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарському спорудами та будівлями, розташований по [ADDRESS], їх вартість становить 130160 гривень (а.с.11-13). Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних прав. Відповідно до ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", з урахуванням того, що відповідач визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved