Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка "Альянс Україна" звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення боргу. Позов мотивує тим, що 09.01.2008 року між кредитною спілкою "Альянс Україна" та [PERSON] було укладеного договір кредиту № 02-08 кБр, за яким позичальнику був наданий кредит у розмірі 5500 грн. Згідно умов договору кредиту кредитна спілка виконала свої зобовязання з надання кредиту, що підтверджується видатковим касовим ордером від 09.01.2008 року, проте відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань не виконує, тому станом на 09.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 36955,54 грн., в тому числі пеня в розмірі - 14738,34 грн. Відповідачу [PERSON] були надіслані листи-вимоги з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості, однак відповідач по даний час борг не погасила, а тому звернулись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак від Голови правління [PERSON] спілки "Альянс Україна"[PERSON] надійшла до суду письмова заява, в якій вона позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити , справу слухати у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, та просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представники відповідача за довіреністю, [PERSON]Ф, та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, стверджують, що [PERSON] спілка «Альянс Україна» в даному конкретному випадку не мала та на даний час не має жодних правових підстав на предявлення до [PERSON] позову про стягнення заборгованості за договором кредиту № 02-08 кБр від 09.01.2008 року, оскільки відступила право вимоги по цьому та іншим договорам кредитів гр. [PERSON]. В серпні 2014 року до Бершадського районного суду Вінницької області гр. [PERSON] була подана позовна заява до [PERSON], предметом якої було стягнення боргу за договором кредиту у сумі 31160,46грн. Як слідувало з позовної заяви, позивачем в якості третьої особи на стороні позивача була визначена [PERSON] спілка «Альянс Україна». Підставами вищезазначеного позову являлися: договір кредиту № 02-08 кБр від 09.01.2008 р., укладений між [PERSON] спілкою «Альянс Україна» та гр. [PERSON], та договір № 1 про відступлєння права вимоги (цесії) від 08.07.2011р., згідно із яким [PERSON] спілка «Альянс Україна» відступила право вимоги за низкою кредитних договорів громадянину [PERSON]. Розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], Бершадський районний суд Вінницької області своїм рішенням від 20.11.2014 року по справі №126/2910/14-ц відмовив позивачу [PERSON] в задоволенні позову. Непогоджуючись з рішенням Бершадського районного суду, позивачем була подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області. Розглянувши апеляційну скаргу апеляційна інстанція 16.03.2015 року ухвалила рішення, яким скасувала рішення Бершадського районного суду Вінницької області та постановила нове рішення, яким задоволила вимоги [PERSON] в повному обсязі. На рішення апеляційного суду Вінницької області відповідачем по справі [PERSON] була спрямована касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, який порушив касаційне провадження та 08.07.2015 року виніс ухвалу, якою скасував рішення апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2015 року та залишив в силі рішення Бершадського районного суду від 20.11.2014 року. Постановлюючи свою ухвалу від 08.07.2015 року Вищий спеціалізований суд України зазначив: «Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з огляду на особливості правового статусу кредитних спілок, останні не мають права переводити борг чи відступати правові вимоги за кредитним договором.». Проте в своїй ухвалі від 08 липня 2015 року касаційна інстанція жодним чином не зазначила про недійсність або нікчемність Договору № 1 про відступлення права вимоги від 08.07.2011 року. Таким чином, оплатний Договір № 1 про відступлення права вимоги, укладений між громадянином [PERSON] та [PERSON] спілкою «Альянс Україна» існував та продовжує існувати дотепер і на момент подачі позовної заяви [PERSON] спілкою «Альянс Україна», позивачем жодним чином не доведено факту припинення або розірвання Договору № 1 про відступлення права вимоги, тобто про набуття (поновлення) [PERSON] спілкою «Альянс Україна» права вимоги на стягнення заборгованості за договором кредиту № 02-08 кБр від 09.01.2008року. Отже, на момент розгляду справи по суті, [PERSON] спілка «Альянс Україна» є неналежним позивачем, а тому їхні позовні вимоги задоволені бути не можуть. Просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], її представників [PERSON] та [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд вважає, що вказаний позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~\~ Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~\~ Матеріалами справи встановлено, що, 09.01.2008 року між кредитною спілкою "Альянс Україна" та [PERSON] було укладеного договір кредиту № 02-08 кБр, за яким позичальнику був наданий кредит у розмірі 5500 грн. Згідно п. 2.1, 2.3 договору позичальник зобов'язався повернути кредит та проценти за його користування до 09 січня 2011 року . Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. \~\~\~\~ Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Проте [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконувала і відповідно до розрахунку суми заборгованості борг [PERSON] перед кредитною спілкою станом на 09.11.2015 року складає 36955,54 грн., а саме: основна сума кредиту - 4037,90 грн, проценти за користування кредитом -18179,30 грн., пеня-14738,34 грн. Як було встановлено, 08.07.2011 року між позивачем [PERSON] та кредитною спілкою "Альянс Україна" було укладено договір № 1 про відступлення права вимоги (цесії). За цим договором кредитна спілка "Альянс Україна" здійснює відступлення права вимоги боргу кредитною спілкою "Альянс Україна" до [PERSON], в зобовязаннях, що виникли згідно договору кредиту № 02-08 кБр від 09.01.2008 року. В серпні 2014 року до Бершадського районного суду Вінницької області гр. [PERSON] була подана позовна заява до [PERSON], предметом якої було стягнення боргу за договором кредиту у сумі 31160,46грн. Підставами вищезазначеного позову являлися: договір кредиту № 02-08 кБр від 09.01.2008 р., укладений між [PERSON] спілкою «Альянс Україна» та гр. [PERSON], та договір № 1 про відступлєння права вимоги (цесії) від 08.07.2011р., згідно із яким [PERSON] спілка «Альянс Україна» відступила право вимоги за низкою кредитних договорів громадянину [PERSON]. Бершадський районний суд Вінницької області своїм рішенням від 20.11.2014 року по справі №126/2910/14-ц відмовив позивачу [PERSON] в задоволенні позову. Непогоджуючись з рішенням Бершадського районного суду, позивачем була подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області. Розглянувши апеляційну скаргу апеляційна інстанція 16.03.2015 року ухвалила рішення, яким скасувала рішення Бершадського районного суду Вінницької області та постановила нове рішення, яким задоволила вимоги [PERSON] в повному обсязі. На рішення апеляційного суду Вінницької області відповідачем по справі [PERSON] була спрямована касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, і 08.07.2015 року була винесена ухвала, якою рішення апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2015 року було скасовано та залишено в силі рішення Бершадського районного суду від 20.11.2014 року. Постановлюючи свою ухвалу Вищий спеціалізований суд України жодним чином не зазначив про недійсність або нікчемність Договору № 1 про відступлення права вимоги від 08.07.2011 року. Таким чином, оплатний Договір № 1 про відступлення права вимоги, укладений між громадянином [PERSON] та [PERSON] спілкою «Альянс Україна» продовжує існувати і на момент подачі позовної заяви [PERSON] спілкою «Альянс Україна» до [PERSON]. Позивачем не доведено факту припинення або розірвання Договору № 1 про відступлення права вимоги, тобто про набуття (поновлення) [PERSON] спілкою «Альянс Україна» права вимоги на стягнення заборгованості за договором кредиту № 02-08 кБр від 09.01.2008року. Вказане підтверджується п. 5.3.1 Договору кредиту, згідно із яким Кредитодавець зобовязаний письмово повідомляти Позичальника про обставини спроможні вплинути на виконання зобовязань сторін, чого ні [PERSON], ні [PERSON] спілка «Альянс Україна» не зробили, в той час як після укладення Договору № 1 про відступлєння права вимоги попередній позивач - [PERSON] попередив [PERSON] про укладення такого договору та про перехід права вимоги до нього. Позивач КС «Альянс Україна» повинен був, у відповідності до ч. І ст. 60 ЦПК України, надати суду докази правомірності підстав позовних вимог до [PERSON], а саме: письмовий договір про розірвання Договору № 1 про відступлєння права вимоги від 08.07.2011 року; докази двосторонньої реституції, а саме: повернення [PERSON] спілкою «Альянс Україна» [PERSON] 157819,73 грн. з доказами отримання [PERSON] цієї суми; докази повернення [PERSON] усіх сум заборгованостей по кредитам, отриманих ним в судовому порядку від Позичальників завдяки судовим позовам складеним на підставі Договору № 1 про відступлєння права вимоги. Таких доказів позивач не надав, отже, на момент розгляду справи по суті, [PERSON] спілкою «Альянс Україна» не доведено факту порушення її права, а тому їхні позовні вимоги задоволені бути не можуть. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed