Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

До Кремінського районного суду Луганської області з вказаним позовом звернувся [PERSON] , мотивуючи його тим, що йомуяк співвласнику майна колишнього колективного сільськогосподарського підприємства "Більшовик" належить право на майно пайового фонду у розмірі 803 313, 70 гривень відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП "Більшовик" серії [NUMBER] виданого 10 липня 2019 року Варварівською сільською радою Кремінського району Луганської області. До складу спільного майна членів Спілки включене майно (майновий комплекс) колишнього КСП "Більшовик, яке члени Спілки отримали у спільну часткову власність у зв`язку з припиненням діяльності КСП. У вказаному майні також знаходились незавершені будівництвом нежитлові приміщення розташовані за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , а також огорожа МТФ 1 та металева ємність. Позивач має непогашене Свідоцтво, то має право на майно майнового комплексу колишнього КСП "Більшовик". Рішенням № 2 - 5/2007р., Кремінського районного суду Луганської області від 20 квітня 2007 року, 04 квітня 2001 року було створено Спілку громадян власників майнових паїв, та було затверджено Статут цієї спілки. Розпайоване майно в том числі оборотні засоби і акції ТОВ АПФ "Радуга" колишнього КСП "Більшовик" повинна була передати по Акту прийому - передачі Спілці співвласників, але ТОВ АПФ "Радуга" в своїх корисних економічних цілях не передала дану частину майна. З копії Акту прийому - передачі наданого суду вбачається, що Оборотні засоби і Акції не передавалися власникам майнових паїв. Таким чином Оборотні засоби, і Акції без правової підстави ТОВ АПФ "Радуга" присвоїла за безцінь оформивши фіктивні Договори. В той же час, як свідчить відповідь № 20 - 1/1952 від 02 липня 2019 року на заяву позивача, [PERSON] , Кремінська районна державна адміністрація повідомила що у журналі обліку реєстраційних справ скасованих суб`єктів підприємницької діяльності - юридичної осіб є запис, що КСП "Більшовик" було скасовано згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 18 квітня 2000 року № 340. На теперішній час дані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правоприємництва по КСП "Більшовик" відсутні. Скасування державної реєстрації КСП "Більшовик" було здійснене на підставі Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року N 740. Отже з моменту скасування державної реєстрації КСП "Більшовик" як юридичної особи в розумінні статті 23 Цивільного кодексу Української РСР не може від свого імені набувати майнові і особисті немайнові права і нести обов`язки, оскільки воно є ліквідованим. ТОВ АПФ "Радуга" не була ніколи правоприємником КСП "Більшовик", а отже їй не були передані та вонане мала жодних майнових правстаном до моменту скасування державної реєстрації 18 квітня 2000 року у відношенні скасованого суб`єкта підприємницької діяльності КСП "Більшовик". 26 жовтня 2020 року на адвокатський запит, Варварівська сільська рада Кремінського район Луганської області вказала, що будівля медамбулаторії перебуває на балансі Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області згідно до Акту прийому - передачі об`єктів соціальної сфери у комунальну власність від 14 липня 2006 року від ТОВ АПФ "Радуга". Незавершене будівництво нежитлової будівлі медамбулаторії знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а рік початку будівництва 1994 рік. ТОВ АПФ "Радуга" не будучі правонаступником колишнього КСП "Більшовик", у порушення Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств затвердженого Наказ Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року N 63 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 року за N 306/5497розпорядилась майном КСП "Більшовик" на користь Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області не маючи ніякого правового відношення до нього та не маючи на те законних підстав. В свою чергу реорганізацією КСП відповідно до частини 1 статті 31 спеціального закону, Закону України N 2114-XII від 14 лютого 1992 року "Про колективне сільськогосподарське підприємство" в редакції від 21 листопада 1996 року є злиття, приєднання, поділ,виділення, перетворення.Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України (частина 3 статті 31 вищевказаного Закону). З огляду на вказане, позивач просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали: будівельні матеріали: плити ПКЖ розміром 3х12 у кількості 158 штук; плити ПКЖ розміром 6х1,5 у кількості 25 штук; плити ПКЖ розміром 6х у кількості 29 штук; стовпи (колони) розміром 0,3х0,3х3,6 метрів у кількості 28 штук; стовпи (колони) з стаканами 0,3х0,4х6,8 метрів у кількості 45 штук; стовпи (колони) з стаканами розміром 0,4х0,4х6,8 метрів у кількості 52 штук; стовпи (колони) з стаканами розміром 0,5х0,5х9 метрів у кількості 38 штук; ферми залізобетонні розміром 18 метрів у кількості 12 штук; ферми залізобетонні розміром 24 метрів у кількості 12 штук; панелі стінові розміром 6х1,8 метрів у кількості 30 штук; панелі стінові розміром 6х1,2 метрів у кількості 114 штук; панелі стінові розміром 6х0,9 метрів у кількості 38 штук; регелі розміром 6 метрів у кількості 15 штук; перегородочні плити розміром 6х3 у кількості 35 штук; перегородочні плити розміром 6х1,2 у кількості 42 штук; плити ПК розміром 5,8х1,2 у кількості 58 штук; плити ПК розміром 5,8х1,5 у кількості 47 штук; стовпи 2-х етажні розміром 12 метрів у кількості 35 штук; блоки ФБС розміром 2400х500х600 у кількості 170 штук; сходові марші у кількості 4 штук; регелі розміром 12 метрів у кількості 6 штук; стовпи (колони) розміром 3,5 метрів у кількості 12 штук; перемички розміром 0,25х0,4х6 метрів у кількості 38 штук, які становлять незавершене будівництвом нерухоме майно нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; огорожу МТФ 1, яка складається з залізобетонних плит, розміром 6 х 2,2 метрів у кількості 147 штук; металевої ємкості розміром 7, 68 м. х 3, 97 м. За заявою позивача було уточнено позховні вимоги та замінено первісного відповідача на належного, - Спілка громадян власників земельних та майнових паїв села Варварівка Кремінського району Луганської області. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали. Відповідач, -Спілка громадян власників земельних та майнових паїв села Варварівка Кремінського району Луганської області, в судове засідання надав суду заяву представника-уповноваженої особи про визнання позовних вимог, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП "Більшовик" серії [NUMBER] виданого 10 липня 2019 року Варварівською сільською радою Кремінського району Луганської області, позивачу - [PERSON] як співвласнику майна колишнього колективного сільськогосподарського підприємства "Більшовик" належить право на майно пайового фонду у розмірі 803 313, 70 гривень (а.с.12). Відповідно до рішення Кремінського районного суду Луганської області від 20 квітня 2007 року № 2 - 5/2007 р., 04 квітня 2001 року було створено Спілку громадян власників майнових паїв, та було затверджено Статут цієї спілки. Розпайоване майно в том числі оборотні засоби і акції ТОВ АПФ "Радуга" колишнього КСП "Більшовик" повинна була передати по Акту прийому - передачі Спілці співвласників, але ТОВ АПФ "Радуга" в своїх корисних економічних цілях не передала дану частину майна. З копії Акту прийому - передачі наданого суду вбачається, що Оборотні засоби і Акції не передавалися власникам майнових паїв. Таким чином Оборотні засоби, і Акції без правової підстави ТОВ АПФ "Радуга" присвоїла за безцінь оформивши фіктивні Договори (а.с.19-27). Згідно відповіді Кремінської районної державної адміністрації № 20 - 1/1952 від 02 липня 2019 року, у журналі обліку реєстраційних справ скасованих суб`єктів підприємницької діяльності - юридичної осіб є запис, що КСП "Більшовик" було скасовано згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 18 квітня 2000 року № 340. На теперішній час дані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правоприємництва по КСП "Більшовик" відсутні (а.с.31). Згідно відповіді Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 26.10.2021 року № 344, будівля медамбулаторії перебуває на балансі Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області згідно до Акту прийому - передачі об`єктів соціальної сфери у комунальну власність від 14 липня 2006 року від ТОВ АПФ "Радуга". Незавершене будівництво нежитлової будівлі медамбулаторії знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а рік початку будівництва 1994 рік (а.с.30). Відповідно до Звіту про оцінку майна виконаного 28 травня 2019 року, ринкова вартість незавершеного будівництва та невведеного в експлуатацію нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 450100 грн. (а.с.40-65). Пунктом 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року за N 177 визначено що, майновий пай члена підприємства документально підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. Відповідно до пункту 5 Листа Мінагрополітики N 37-25-3-11/3923 від 05 травня 2001 року Щодо порядку видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) (далі за текстом - Лист Мінагрополітики) Свідоцтво видається, якщо особа, яка має право на майновий пай, не отримала його у натурі, грішми або цінними паперами. Об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам (частини 1, 2 статті 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство"). Скасування державної реєстрації КСП "Більшовик" було здійснене на підставі Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року N 740. Пунктом 35 вказаного Положення визначено що скасування державної реєстрації позбавляє суб`єкта підприємницької діяльності статусу юридичної особи і є підставою для виключення його з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Згідно до частини 3 статті 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство"підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України. Отже з викладеного свідчить що, з моменту скасування державної реєстрації КСП "Більшовик" як юридичної особи в розумінні статті 23 Цивільного кодексуУкраїнської РСР не може від свого імені набувати майнові і особисті немайнові права і нести обов`язки, оскільки воно є ліквідованим. Отже з викладеного випливає достовірний висновок що, ТОВ АПФ "Радуга" не була ніколи правоприємником КСП "Більшовик", а отже їй не були передані та вона не мала жодних майнових прав станом до моменту скасування державної реєстрації 18 квітня 2000 року у відношенні скасованого суб`єкта підприємницької діяльності КСП "Більшовик". Отже ТОВ АПФ "Радуга" не будучі правонаступником колишнього КСП "Більшовик", у порушення Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств затвердженого Наказ Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року N 63 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 року за N 306/5497розпорядилась майном КСП "Більшовик" на користь Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області не маючи ніякого правового відношення до нього та не маючи на те законних підстав. Правовий механізм безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників врегулюваний Порядком затвердженим постановою Кабінету Міністрів Українивід 13 серпня 2003 р. N 1253. Згідно до пункту 1 вищевказаного порядку він визначає механізм безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників. Отже, вказаний порядок регулює правові відносини безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню у випадку (процесі) реорганізації КСП та у випадку передачі цих об`єктів на баланс підприємств-правонаступників. В свою чергу реорганізацією КСП відповідно до частини 1 статті 31 спеціального закону, Закону України N 2114-XII від 14 лютого 1992 року "Про колективне сільськогосподарське підприємство" в редакції від 21 листопада 1996 року є злиття, приєднання, поділ,виділення, перетворення. Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України (частина 3 статті 31 вищевказаного Закону). Окрім вказаного незавершеного будівництвом нерухомого майна, нежитлової будівлі, яка складається з плит ПК, розміром 4,8 м. х 1,75 м. кількістю 102 штук; плит ПК, розміром 2,4 м. х 1,75 м. кількістю 51 штук; блоків ФБС розміром 2,38 х 0,58 х 0,5 метрів кількістю 114 штук; блоків ФБС розміром 2,38 х 0,58 х 0,4 метрів кількістю 72 штук; білої силікатної цегли кількістю 36 785 штук, шиферу розміром 1,75 м. х 1,1 м., після ліквідації КСП "Більшовик" залишилось також рухоме майно, а саме: огорожа МТФ 1, яка складається з залізобетонних плит, розміром 6 х 2,2 метрів у кількості 147 штук; металевої ємності розміром 7, 68 м. х 3, 97 м., а також незавершене будівництво нежитлової будівлі консервного заводу, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Незавершене будівництво вищевказаної нежитлової будівлі складається з: плит ПКЖ розміром 3х12 у кількості 158 штук; плит ПКЖ розміром 6х1,5 у кількості 25 штук;плит ПКЖ розміром 6х у кількості 29 штук;стовпів (колон) розміром 0,3х0,3х3,6 метрів у кількості 28 штук;стовпів (колон) з стаканами 0,3х0,4х6,8 метрів у кількості 45 штук;стовпів (колон) з стаканами розміром 0,4х0,4х6,8 метрів у кількості 52 штук;стовпів (колон) з стаканами розміром 0,5х0,5х9 метрів у кількості 38 штук;ферм залізобетонних розміром 18 метрів у кількості 12 штук;ферм залізобетонних розміром 24 метрів у кількості 12 штук;панелей стінових розміром 6х1,8 метрів у кількості 30 штук;панелей стінових розміром 6х1,2 метрів у кількості 114 штук;панелей стінових розміром 6х0,9 метрів у кількості 38 штук;регелів розміром 6 метрів у кількості 15 штук;перегородочних плит розміром 6х3 у кількості 35 штук;перегородочних плит розміром 6х1,2 у кількості 42 штук;плит ПК розміром 5,8х1,2 у кількості 58 штук;плит ПК розміром 5,8х1,5 у кількості 47 штук;стовпів 2-х етажних розміром 12 метрів у кількості 35 штук;блоків ФБС розміром 2400х500х600 у кількості 170 штук;сходовий марш у кількості 4 штук;регелів розміром 12 метрів у кількості 6 штук;стовпів (колон) розміром 3,5 метрів у кількості 12 штук;перемичок розміром 0,25х0,4х6 метрів у кількості 38 штук. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи об`єктом нерухомості з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної власності і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати за цими особами право, на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або, з урахуванням конкретних обставин, залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, може бути визнаний об`єктом права спільної власності із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 352/626/13-ц. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина 4 статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Натомість згідно із правовим висновком Верховного суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6 - 47цс16, який є обов`язковим для судів, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи індивідуально-визначеною будівлею з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної часткової власності і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу або виділі частки зі спільного майна. За змістом частини1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 177 ЦК України встановлено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог частини3 статті 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Тому, до завершення будівництва нерухомого майна, та (або) до прийняття його в експлуатацію та (або) до реєстрації права власності на нежитлову будівлю як об`єкт нерухомого майна юридично не існує, натомість в якості об`єктів цивільних прав, щодо яких можливо вирішити спір, існують лише будівельні матеріали. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майновими правами визнаються будь - які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (право володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. До такого правового висновку дійшов Верховний суд України у своїй від 30 березня 2016 року у справі № 6-265цс16 Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України. Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У випадку пред`явлення позову про визнання права власності на будівельні матеріали позивач має довести їх вартість та склад. Судам слід також мати на увазі, що відповідно до положень статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності,інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Тому, будівельні матеріали та роботи, які проведено при будівництві об`єкту нерухомості є об`єктами цивільних прав, а тому не зважаючи та те, що забудова є самочинною або незавершеною, це не виключає визнання права власності на будівельні матеріали та результати робіт. Така правова позиція викладене у Ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2013 року у справі № 6-49845св12. Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Порядок набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва врегульований статтею 331 ЦК України, за приписами частини другої якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Одночасно частиною 3 статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (абзац перший). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Отже, об`єкт незавершеного будівництва за визначенням частини 3 статті 331 ЦК України за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). Поняття ж самочинного будівництва, правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені у статті 376 ЦК України, яка унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені. Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина 2 статті 376 ЦК України). Проте в окремих випадках стаття 376 ЦК України передбачає можливість визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Таким чином, поняття "об`єкт незавершеного будівництва" (частина 3 статті 331 ЦК України) та "самочинно збудований об`єкт" (частина 1 статті 376 ЦК України) мають різний правовий статус та відмінне законодавче регулювання. Як зазначено вище, чинне законодавство передбачає можливість набуття особою за певних умов права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна за рішенням суду. У той же час об`єкт незавершеного будівництва є лише сукупністю належних забудовнику будівельних матеріалів і наявність судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 916/633/19. У відповідності до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі 755/10947/17 від 30 січня 2019 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. У правовій позиції висловленій Касаційним господарським судом у справі № 915/1794/19 від 21 жовтня 2020 року касаційний суд вказав, що саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено право на справедливий суд. З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України, Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «правомірні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «ПайнВеліДевелопментЛтд. та інші проти Ірландії» (PineValleyDevelopmentsLtdandOthers v. Ireland) (заява № 12742/87); ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. theUnitedKingdom, № 10741/84). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. До пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій (частина 1 статті 9 вказаного Закону). У межах підходів ЄСПЛ до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як існуюче майно, так і активи громадянина, включаючи право вимоги з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно можливості ефективного здійснення свого права власності у майбутньому. Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала підстави вважати що таке буде прийнятим та розраховувати на певний стан речей. Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу умовою наявності правомірних очікувань у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Таким чином, правомірні законні очікування - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого. Захист права власності шляхом його визнання в судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, це підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача. Отже, у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом (абзац перший пункту 3 статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство"). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що оскільки, позивач, [PERSON] має непогашене Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Більшовик», спілка немає заперечень щодо майна в рахунок погашення цього сертифікату, то останній має право на майно майнового комплексу колишнього КСП "Більшовик", а тому позов про виділ частки та визнання права власності на майно підлягає повному задоволенню. Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved