Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

03 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він 07.06.2005 року, відповідно до біржового договору (угоди) купівлі продажу транспортного засобу № 488137, за 3000 гривень придбав транспортний засіб борт С модель УАЗ 3303 1985 року випуску, шасі [NUMBER] державний номерний знак-транзит-[NUMBER], що на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] належав на праві власності продавцю -ДП "Житомиртурист" ПрАТ "Укрпрофтур". Зазначає, що даний транспортний засіб він придбав у неробочому (непридатному) стані і довгий час самотужки лагодив його та не користувався ним. А коли, на початку 2017 року, звернувся до Територіального сервісного центру №1841 Регіонального сервісного центру МВС України, щоб зареєструвати його, то отримав відмову. Відмова обґрунтована тим, що відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, значиться публічне обтяження (арешт рухомого майна) на даний транспортний засіб, яке накладено страшим державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ Рисічем О.В.. Посилається на те, що відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, арешт рухомого майна накладено на боржника - відповідача на підставі постанови Головного державного виконавця Корольовського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №41023004 від 07.05.2014 терміном до 13.05.2019 року. Посилаючись на такі обставини, позивач просив визнати за ним право власності на спірний транспортний засіб та зняти з нього арешт накладений державним виконавцем. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились,у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд постановляє заочне рішення. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ Житомирське обласне ДП "Житомиртурист" АТ "Укрпрофтур", станом на 07 червня 2005 року, був власником спірного транспортного засобу - борт С модель УАЗ 3303 1985 року випуску шасі [NUMBER] днз-транзит-[NUMBER]. У цей період часу згаданий транспортний засіб не перебував у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. З матеріалів справи вбачається, що лише 07.05.2014 року постановою Головного державного виконавця Корольовського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №41023004 (а.с. 9) було накладено арешт на майно ЖОДП "Житомиртурист" АТ "Укрпрофтур". Статтею 41 Конституції України, зокрема передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції від 15 травня 2003 року, чинної на час укладення договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Предметом такої угоди міг бути спірний транспортний засіб. Вищезгаданий біржовий договір від 07.06.2005 року відповідає цим положенням закону (а.с. 6). За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності невстановлена судом. Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. За змістом цієї норми закону процедура державної реєстрації(перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, передбачена Порядком, не впливає на момент укладення договору про відчуження та придбання такого майна, оскільки згадана процедура не є реєстрацією відповідних договорів. Пунктами 1,3,7,8 Порядку, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, передбачено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції. Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно -екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, договори та угоди, укладені на товарних біржах. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається. Ураховуючи викладене, суд вважає, що, за встановлених у справі обставин, законодавець не пов'язує з процедурою державної реєстрації (у даному випадку така реєстрація щодо спірного транспортного засобу існує), перереєстрації, зняття з обліку ТЗ виникнення у особи права власності на транспортний засіб, оскільки воно (право власності) є необхідною передумовою для реалізації власником лише такого повноваження як використання майна шляхом експлуатації транспортного засобу за його цільовим призначенням (ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» станом на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд також присуджує стягнути з відповідача - ДП "Житомиртурист" ПрАТ "Укрпрофтур" на користь позивача 1280, 00 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved