Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. Прохала стягнути з [PERSON], відбуваючого покарання у Крюківській виправній колонії №29 Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області, с. Божківське, Полтавського району, Полтавської області, вул. Миру №4 одноразово 18\~693,13 (по 455,93грн на місяць починаючи з 13.06.2013 року по час подачі позову, тобто за 41 місяць) та стягувати починаючи з 01.12.2016 року з [PERSON] по 751 (сімсот пятдесят одна) гривні 17 копійок щомісячно на користь [PERSON], в інтересах малолітньої [PERSON] [INFO] як відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника [PERSON]. У відповідності з вимогами ст.84 ЦПК України прохала стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] оплату правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.03.2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. В результаті вчинення [PERSON] кримінального правопорушення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.06.2013 року, загинув чоловік позивача, батько неповнолітньої доньки [PERSON] [PERSON], [INFO], - [PERSON]. Враховуючи, що неповнолітня [PERSON], [INFO] на день смерті [PERSON] знаходилася на його утриманні, то в силу ст.ст. 1200, 1202 ЦК України має право на відшкодування шкоди. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд даної справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, натомість направив на адресу суду письмові пояснення, судове засідання прохав проводити без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає та зобовязується виплачувати частинами по мірі можливості. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~ Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.03.2014 року встановлено, що 13 червня 2013 року близько 08.00 год. [PERSON], керуючи власним автомобілем KIA Carens, державний номерний знак [NUMBER], рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський в напрямку м. Харкова, де в районі 336 кілометру вищевказаної автодороги, в Полтавському районі Полтавської області, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, втратив контроль за рухом автомобіля, не впорався з його керуванням, здійснив виїзд на розподільчу смугу, після чого виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON], який рухався по своїй смузі руху в зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [NUMBER] [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи №646 від 15 липня 2013 року отримав тяжкі тілесні ушкодження, які потягли смерть та знаходяться з нею в прямому причинному звязку. 13.06.2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Факт родинних відносин між позивачем, неповнолітньою [PERSON], [INFO] та померлим 13.06.2013 року [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №9068402 та свідоцтвом про народження серії 1КЕ №117672 (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Згідно ч.2 ст.1200 ЦК України, особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Відповідно до ч.3 ст.1200 ЦК України, особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до ч.1 ст.1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Таким чином відповідач, як винуватець загибелі [PERSON] повинен відшкодувати на користь позивача, що діє і в інтересах неповнолітньої доньки загиблого шкоду у звязку із втратою годувальника у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди, до досягнення дитиною вісімнадцяти років. Як вбачається з матеріалів справи на час смерті [PERSON] на його утриманні знаходилась неповнолітня донька та дружина, яка не має право на відшкодування шкоди, отже відшкодуванню на неповнолітню дитину підлягає одна третя не отриманого доходу померлого годувальника у розмірі його середньомісячного заробітку (доходу) на час загибелі. В обгрунтуввання розміру відшкодування позивач надає довідку про доходи [PERSON] видану ТОВ «Авто- моторна компанія» згідно якої [PERSON] дійсно працював у даному підприємстві та за період з грудня 2012 року по травень 2013 року отримав заробітну плату у розмірі 8206,68грн, та просить стягувати з нього шкоду з розрахунку 455,93грн щомісячно (8206,68:6=1367,78; 1367,78 :3=455,93). Також позивачем надаються довідки про середню заробітну плату (дохід) [PERSON]П для розрахунку страхових виплат. Разом з тим суд не приймає при обрахунку дані довідки, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області по справі №554/7814-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], Полтавського відділення ПрАТ СК «Провідна» ПАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди заподіяною смертю потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, встановлено, що середньомісячний дохід [PERSON] до ДТП складав 1426,85грн відповідно по 475,61грн на одного члена сімї. (а.с.44). Отже, дочці [PERSON] щомісячно підлягає відшкодуванню 475,61грн. Щодо вимог позивача про збільшення розміру відшкодування суд дійшов наступного. Згідно ч.4 ст.1200 ЦК України, розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Згідно ч.1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином законом передбачене право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. У контексті зазначеної норми під поняттям "мінімальна заробітна плата" слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України "Про оплату праці"), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору необхідно встановити як вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і залежно від встановлених обставин встановлювати підстави для збільшення відшкодування. Оскільки судом при встановлені розміру відшкодування розмір мінімальної заробітної плати не враховувалося, то підстави для збільшення відшкодування саме відповідно до збільшеного розміру мінімальної заробітної плати на підставі ч.2 ст. 1208 ЦК України відсутні. Збільшення розміру відшкодування в залежності від збільшення середньої заробітної плати за посадою яку займав годувальник законом не передбачено, а тому суд вважає, що відсутні підстави також збільшувати розмір відшкодування до 751,17грн, як проте просить позивач у своїх вимогах, відповідно до середньої заробітної плати за посадою електрозварника, яку займав [PERSON] до дня своєї смерті, яка у 2016 році становила 2255грн. Таким чином позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягнути на користь позивача відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника а період з 13.06.2013 року до 01.12.2016 року, за 41 місяць, як того прохає позивач єдиноразовою сумою, що складає 19500,01грн, (475,61х41=19500,01) а в подальшому починаючи з 01.12.2016 року стягувати по 475,61грн щомісячно до досягнення неповнолітньою [PERSON] 15.09.2003 року вісімнадцяти років. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній станом на момент звернення з позовом до суду), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Як встановлено судом, позивачем при поданні позову до суду судовий збір не сплачувався в силу п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи звільнені від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.80 ЦПК України ціна позову про стягнення коштів Ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується; у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки; Позивач просила стягнути на її користь 18\~693,13грн єдиноразово та починаючи з 01.12.2016 р по 751,17 г.рн щомісячно. У такому випадку ціна позову складає 45735,25 грн. (751,17 х36 +18\~693,13 = 45735,25). Судом задовольняються позовні вимоги частково у сумі 19500,01 грн., та починаючи з 01.12.2016 р по 475,61 грн. щомісячно, що відповідно, з врахуванням сукупності строкових платежів за три роки складає 36621,97грн (475,61 х 36 + 19500,01=36621,97) Складаємо пропорцію: 36621,97грн х100% /45735,25 = 80,07% У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік», яким встановлено в 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 1378 грн. Таким чином з врахуванням частини другої статті 4 вище зазначеного закону якою встановлено, що ставка судового збору за звернення фізичною особою до суду з позовною заявою майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 551,2 грн. (1378*0,4=551,2) з відповідача на користь держави слід стягнути 441,35грн ( 80,07% х 551,2 /100% =441,35) Згідно квитанції №1247 від 28.11.2016 року позивачем сплачено адвокату [PERSON] гонорару за складення позовної заяви в розмірі 850 грн. (а.с.19), який суд враховуючи характер спірних правовідносин та їх складність вважає обґрунтованим та таким, що відповідно до вимог пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру частково задоволених позовних вимог, а саме у сумі 680,60 грн (80,07% х 850,00грн /100% =680,60) Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial