Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач 18.10.2018 року звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю "СК "М-Лайф", в якому просила визнати недійсним кредитний договір №200072184 від 24.07.2014 року. Позов мотивований тим, що 24.07.2014 р. між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено кредитний договір №200072184 у вигляді заяви (оферти), яка разом із умовами надання та обслуговування кредитів та тарифами є кредитним договором. Вказує, що зазначений кредитний договір укладений із порушенням її прав як споживача; умови договору є несправедливими та суперечать положенням законодавства, що регулює правовідносини у сфері споживчого кредитування, порушують законодавство про банки та банківську діяльність та про третейські суди. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Рядчої Т.І. від 19.10.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.2018 року через те, що суддя Рядча Т.І. не може продовжувати розгляд справи, оскільки перебуває на лікарняному, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/13124/17. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018 року, головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.2018 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 20.11.2018 року від ПАТ "Банк Михайлівський" надійшов письмовий відзив на позовну заяву. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.07.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір про надання та використання платіжної картки, який складається із заяви (оферти) № 200072184 та тарифів по продукту «Прибуткова картка+Кредитка». Відповідно до умов договору позичальник отримав кредитну картку Прибуткова картка+Кредитка (не іменна), з кредитним лімітом у розмірі 2000 грн. та з максимальною процентною ставкою по кредиту 58,8 % річних. При цьому, реальна процентна ставка по кредиту (в процентному виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватись в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його дії) становить 89,56 %. Абсолютне подорожчання кредиту (в грошовому виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватись в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його можливої дії) відповідає 24568,53 грн. Згідно з п.п. 1.5.3, 1.5.4 заяви (оферти) розмір кредиту (ліміту) встановлюється Банком самостійно, на підставі відомостей, повідомлених позичальником, а строк дії ліміту під операції з карткою відповідає строку дії договору про картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по картках). Відповідно до п. 1.5.1 заяви позивач погодився з тим, що складовою та невідємною частиною договору про картку є Умови по картках та Тарифи по картках, з якими він ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та положень яких зобов'язався неухильно дотримуватись. У п. 3.8 заяви йдеться про те, що до її підписання позичальник у повному обсязі в письмовій формі був повідомлений про наявні у Банку умови по картках, фінансові умови договору про картку (включаючи інформацію про кредити, їх вартість). З тарифів по продукту «Прибуткова картка+Кредитка» вбачається, що комісійна винагорода за видачу готівки встановлена у розмірі 4,9 % мінімально 25 грн., розмір процентів за операції, що здійснюються в торгівельній мережі та мережі Інтернет, - 3,9 %, на операції з видачі готівки 4,9%; розмір щомісячного обовязкового мінімального платежу 3 % від фактичної заборгованості; щомісячний страховий тариф за договором добровільного страхування від нещасних випадків/договором добровільного страхування життя складає 1,5 %. Як зазначено у банківській виписці по рахунку № 26204519867001 станом на 19 травня 2016 року, у позивача обліковувалась заборгованість у сумі 15473,96 грн. (а.с.38). Виходячи із встановлених у справі обставин, на даний час ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, прийнято рішення про його ліквідацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Звертаючись з даним позовом, [PERSON] посилається на несправедливість положень умов кредитного договору від 24.07.2014 року, зокрема, вказувала, що договором передбачено сплату суми страхової премії в розмірі 1,5% від розміру заборгованості. Між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються як загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір, так і нормами Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз вказаних норм права та обставин справи дають підстави стверджувати, що умови кредитного договору, які передбачають сплату комісії за видачу готівки є несправедливими, оскільки у ч. 1 ст. 1054 ЦК України йдеться про те, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти, тобто, банк вчиняє вказані дії з метою встановлення правовідносин (укладення кредитного договору), що відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, не надає йому права встановлювати вказаний платіж (комісію). Отже, ураховуючи, що всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків (безпідставна сплата позивачем комісії за отримання готівки) на шкоду останньому, тобто споживачу, тому вказаний кредитний договір в зазначеній частині є несправедливим, а значить і недійсним. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 грн., оскільки позивач від сплати судового збору звільнена. Рішення в повному обсязі складене 17 грудня 2018 року. На підставі викладеного, ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції Закону №3795-YI від 22.09.2011 року, п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди»,

Outcome: partial