Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.10.2015 року звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "СЛОБОЖАНКА", [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути солідарно заборгованість у розмірі 550 000,00 грн. з відповідачів за договором позики та понесені витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 березня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики № 16/03/15, відповідно до п.1.1. якого вона зобов'язалася передати у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 550 000,00 гривень, які відповідно до п.2.3. останній повинен повернути у строк до 16 вересня 2015 року. Вона виконала свої зобов'язання перед відповідачем та 16.03.2015 року надала йому позику у розмірі 550 000,00 гривень. [PERSON] умови договору позики належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на дату звернення з даним позовом до суду за ним наявна заборгованість у сумі 550 000,00 грн. Також, позивач зазначає, що на забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між нею та відповідачами - ТОВ "Торгівельний будинок "СЛОБОЖАНКА", [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Договір поруки №20/03/15 від 20.03.15 року, згідно умов якого сторони передбачили, що у випадку невиконання (неналежного виконання) умов Договору позики відповідачі відповідають перед нею як солідарні боржники в тому обсязі, що і позичальник, розмір зобов'язань відповідачів-поручителів за цим договором становить 550 000,00 гривень. Позивач у позові вказує на те, що невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов"язань за основним договором стало підставою того, що 02.10.2015 року вона звернулася до відповідачів з письмовими вимогами б/н від 02.10.2015 року виконати свої зобов"язання за Договорами поруки. Не зважаючи на те, що 5 днів з моменту отримання письмової вимоги поручителями сплинули, її вимоги до цього часу залишаються невиконаними, позичальник і поручителі продовжують уникати виконання взятих на себе зобов"язань та не вчинили жодних дій, спрямованих на погашення існуючої заборгованості по основному договору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні, не заперечувала проти наявності у [PERSON] боргових зобов"язань перед позивачем, просила винести рішення на розсуд суду. Представник ТОВ "Торгівельний будинок "СЛОБОЖАНКА" у судове засідання не з'явився, про день, час та міс це розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від ліквідатора ТОВ "Торгівельний будинок "СЛОБОЖАНКА" подано заяву, в якій він,просить суд викликати в судове засідання та допитати в якості свідка [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи без самостійних вимог - ПАТ "Укрсоцбанк" в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що задоволення позовних вимог позивача у цій справі суттєво може погіршити майновий стан відповідачів, що в свою чергу може вплинути на право банку на задоволення його вимог про погашення заборгованості за кредитним договором від 27.06.2006 року, укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТОВ "Торгівельний будинок "СЛОБОЖАНКА". Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 16.03.2015 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений Договір позики №16/03/15, згідно якого позикодавець надає позичальнику безвідсоткову позику у розмірі 550 000,00 грн. готівкою, а позичальник зобов'язується повернути отриману суму готівкою в строк до 16.09.2015 року. Пунктом 2.2. договором позики передбачено, що факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою позичальника, відповідно до п.8.3. договору - сума позики вважається повернутою в момент передачі позикодавцю розписки. Пунктом 7.1. договору позики передбачено, що термін дії цього договору починається з моменту передачі позикодавцем позичальникові суми позики й закінчується після виконання прийнятих на себе зобов"язань сторонами відповідно до умов договору. Вказаний Договір позики № 16/03/15 від 16.03.2015 року підписано сторонами, отже сторони правочину обізнані стосовно його умов та прийняли на себе виконання зобов'язання, ним обумовлені. 16 березня 2015 року [PERSON] було особисто отримано позику у розмірі 550 000,00 гривень, що підтверджується наданою до суду розпискою. 20 березня 2015 року між [PERSON] та ТОВ "Торгівельний будинок "Слобожанка", [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки №20/03/15, за умовами якого останні поручилися перед кредитором за виконання зобов'язань [PERSON], що випливають з Договору позики №16/03/15 від 16.03.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Пунктом 1.1.5. Договору поруки передбачено, що розмір зобов"язань поручителів за цим договором становить 550 000,00 грн. Відповідно до п.2.1. Договору поруки - поручителі, які спільно дали поруку за даним договором, відповідають перед кредитором солідарно. Пунктом 2.2. Договору поруки передбачено, що відповідальність поручителів перед кредитором включає: зобов"язання повернути після спливу строку виконання основного зобов"язання, що становить 550 000,00 грн.; зобов"язання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобов"язання; зобов"язання сплатити кредитору неустойку за порушення основного зобов"язання боржником. Відповідно до п.2.3. договору поруки - основне зобов"язання у разі прострочення його виконання підлягає виконанню поручителями з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Пунктом 3.1. Договору поруки передбачено, що відповідальність поручителів настає з моменту порушення боржником основного зобов"язання. Відповідно до п.3.2. Договору поруки кредитор має право звернутися до поручителів не раніше наступного дня після настання с троку (терміну) виконання основного зобов"язання повністю або частинами, якщо основне зобов"язання не було виконано. Відповідно до п.3.3. Договору поруки у випадку невиконання (неналежного виконання) основного зобов"язання поручителі і боржник відповідають перед позикодавцем як солідарні боржники, при цьому кредитор має право вимагати від поручителів виконання як основного зобов"язання, так і зобов"язання з відшкодування шкоди, зобов"язання зі сплати неустойки та прострочення виконання. Пунктом 3.4. Договору поруки встановлено, що поручителі зобов'язуються виконати свої зобов'язання відповідно до цього Договору не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. Як передбачено в п.4.1.1., 4.1.2. Договору поруки, поручителі підтверджують, що вони ознайомлені зі змістом основного договору, не мають заперечень щодо його змісту та виражають свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов"язань боржника за основним договором з усіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи й ті, що можуть бути укладені в майбутньому; вони мають необхідну дієздатність для укладення та виконання цього договору, а також те, що умови цього договору не порушують інтереси членів сім"ї поручителів та не суперечать інтересам їх дітей, не суперечать жодному з договорів поручителів з третіми особами. Пунктом 5.1. Договору поруки передбачено, що у разі, якщо поручителі не виконають свої зобов"язання за цим договором у повному обсязі протягом 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, кредитор має право стягнути з поручителів пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, сплату якої прострочено, за кожний день прострочення. Порука, відповідно до п.6.2. Договору поруки, припиняється з припиненням основного зобов"язання та/або основного договору. Встановлено, що ані основний боржник, ані поручителі взяті на себе зобов'язання за укладеними з позивачем договорами не виконали, у зв'язку з чим позивач 16.09.2015 року, 02.10.2015 року звернулася до відповідачів з письмовими вимогами та претензією б/н. про виконання своїх зобов'язань за Договорами, які залишилися невиконаними, у зв'язку з чим позивач і звернулася до суду з позовом про примусове солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що між сторонами було укладено договір позики №16/03/15 від 16.03.2015 року, виконання зобов'язань по якому забезпечувалося поручителями, умови договорів належним чином не виконувалися з боку відповідачів, суд вважає за необхідне, в межах заявлених позовних вимог, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 550 000,00 грн., оскільки встановлене наявне істотне порушення її законних прав та інтересів. В наданій суду ліквідатором ТОВ "Торгівельний будинок "Слобожанка" [PERSON] заяві про виклик свідка міститься посилання на те, що Товариство станом на час укладання вищевказаного Договору поруки від 20.03.2015 року начебто не мало відношення до [PERSON] і відповідно у Товариства були відсутні будь-які підстави виступати поручителем за приватними боргами вказаної фізичної особи і тому з метою отримання пояснень щодо підписання договору поруки є необхідність у виклику в якості свідка [PERSON], яким підписаний Договір поруки від 20.03.2015 року від імені Товариства. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. І згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що на час розгляду справи Договір поруки від 20.03.2015 року № 20/03/15 року, зокрема, в частині неправомірності його укладання позивачем з ТОВ "Торгівельний будинок "СЛОБОЖАНКА" в судовому порядку не визнавався недійсним, в тому числі з підстав підписання його неналежною особою, будь-яких доказів стосовно його недійсності суду не надано, тому вказані пояснення ліквідатора ТОВ "Торгівельний будинок "СЛОБОЖАНКА" є припущеннями, не підтвердженими будь-якими доказами, а відтак необхідність виклику [PERSON] для встановлення обставин підписання договору поруки від імені ТОВ "Торгівельний будинок "Слобожанка" відсутня. Не є підставою для відмови у задоволенні позову і заперечення в судовому засіданні проти позову представника третьої особи - ПАТ "Укрсоцбанк", який посилався на те, що задоволення позовних вимог позивача у цій справі суттєво може погіршити майновий стан відповідачів, що в свою чергу може вплинути на право банку на задоволення його вимог про погашення заборгованості за кредитним договором від 27.06.2006 року, укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТОВ "Торгівельний будинок "СЛОБОЖАНКА", оскільки представником третьої особи не надано доказів таким твердженням, зважаючи на те, що у даній справі предметом розгляду є невиконання відповідачами зобов"язань за Договором позики від 16.03.2015 року та Договором поруки від 20.03.2015 року, укладеним для забезпечення виконання вказаного договору позики, які на час розгляду даної справи є дійсними та такими? що підлягають виконанню сторонами, що не спростовано в суді. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів, з кожного окремо, на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 904 грн. 80 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved