Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що вона з 20.04.1994 року по 07.01.1997 року працювала та була цленом КСП імені Щорса. 23.04.1995 року КСП імені Щорса було видано Державний акт на право колективної власності на землю, при цьому її було включено до списку осіб що додається до Державного акту на право на земельну ділянку (пай) за № [NUMBER], серія [NUMBER]. Після звернення у 2013 році до Красноградської РДА їй стало відомо, що її не було включено до уточнених списків членів КСП імені Щорса від 09.03.1997 року, які мають право на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що згідно чинного на момент паювання землі законодавства вона повинна була бути включена до списку осіб, що додаються до державного акту, а також має право на отримання сертифіката на земельну частку (пай), оскільки відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельний пай мають громадяни, які на момент передачі землі у колективну власність були членами КСП, а вона на той час була членом підприємства. В зв'язку з наведеним позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 6,58 умовних кадастрових гектарів та зобов'язати Красноградську РДА виділити в натурі вказану земельну ділянку із земель запасу чи резервного фонду Кирилівської сільської ради Красноградського району. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від [PERSON] до суду надійшла телефонограма, згідно якої вона позов підтримує, справу просить розглянути у її відсутність. Представник відповідача Красноградської РДА в судове засідання не з'явився, надав письмове заперечення про часткове визнання позову [PERSON], не заперечував проти його задоволення в частині визнання права на земельну ділянку (пай) в розмірі 6,58 умовних кадастрових гектарів. Щодо виділення в натурі земельної ділянки із земель запасу чи резервного фонду Кирилівської сільської ради Красноградського району Красноградська РДА вказала, що це є неможливим, так як відповідно до ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації не мають повноважень щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності сільськогосподарського призначення. Представник КСП "імені Щорса" та третьої особи - відділу Державного земельного агентства в Красноградському районі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні зворотні повідомлення. Від Кирилівської сільської ради Красноградського району надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника в судовому засіданні, проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20.04.1994 року КСП " імені Щорса" було видано Державний акт на право колективної власності на землю, серія [NUMBER], при цьому [PERSON] було включено до списку осіб, що додається до державного акту на право на земельну частку (пай) за №124 (а.с.8). Відповідно до протоколу №2 зборів уповноважених членів КСП "імені Щорса" від 09 березня 1997 року, було затверджено уточнені списки членів КСП, що мають право на земельну частку(пай). До цих списків [PERSON] не включена, відповідний сертифікат на її ім'я не виготовлявся та не видавався (а.с. 8). Як вбачається з копії трудової книжки позивача, 20.04.1994 року вона була прийнята в члени КСП "імені Щорса" та працювала до 07.01.1997 року, коли її і було фактично виключено з членів КСП (а.с.6-7). Зборами уповноважених членів КСП, на яких були затверджені уточнені списки членів КСП "імені Щорса", які мають право на земельну частку (пай), [PERSON] не була включена. Позивач зазначає, що ненаданням йому земельної ділянки порушується його законне право на її отримання, що і є причиною спору. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Стаття 5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" зазначає, що членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Виходячи з викладеного, право на земельну частку (пай) мають тільки члени сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну часту (пай) здійснюється не за місцем проживання особи, а за місцем її роботи або виходу на пенсію. Крім того, Указом Президента України № 720 від 08.08.1995р. "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член КСП, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного Кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач з 20.04.1994 року була членом КСП "імені Щорса" та працювала до 07.01.1997 року, коли її і було фактично виключено з членів КСП. На момент отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю, 23.04.1995 року, вона не була виключена із вказаного списку, і таким чином отримала право на земельну частку (пай). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів захисту. На думку суду, вимога про зобов"язання Красноградської РДА виділити в натурі земельну ділянку в розмірі 6,58 умовних кадастрових гектарів із земель запасу чи резервного фонду Кирилівської сільської ради Красноградського району задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", суд не може вирішувати питання віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду землі, тощо, оскільки законодавством встановлено спеціальну процедуру передачі земельних ділянок у власність та користування та визначено органи, які уповноважені передавати землі у власність чи користування. Відповідно до ст.122 ЗК України , п.п.1,4,6-1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445 із змінами і доповненнями саме Головне управління Держземагенства у Харківській області наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial