Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" (далі - ПАТ "Азовзагальмаш") про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що він працював в ПАТ "Азовзагальмаш", а після його звільнення за власним бажанням відповідач не сплатив йому заборгованість по заробітній платі, що за його розрахунком складає 4 037,01 грн., яку просить суд стягнути з відповідача. Також просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, зазначаючи, що розмір його середньоденної заробітної плати на підставі наданих відомостей про заробітну плату становить 115,52 грн., час затримки розрахунку з моменту звільнення до моменту звернення до суду складає 50 середньомісячних робочих днів (з 14.10.2014 року по 22.01.2015 року) розрахованих на підставі виробничого графіку за яким він працював, а сума заборгованості за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, до моменту звернення до суду, складає 5 775,81 грн. Невиплатою відповідачем заробітної плати також йому заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює в 1 000 грн. і просить суд стягнути з відповідача разом із витратами, понесеними ним на правову допомогу в сумі 292,32 грн. При розгляді справи в суді позивач [PERSON] просив суд залишити без розгляду його позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4 037,01 грн., так як така заборгованість відповідачем 04 березня 2015 року йому сплачена. Решту позовних вимог підтримав повністю і просив їх задовольнити. Представник відповідача Солошенко О.М., яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що позовні вимоги не визнає, так як позивач не надав належних доказів наявності заборгованості по заробітній платі, не вказав суму заборгованості. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро - 24 від 09.02.2015 року, та розрахункових листів позивача станом на 09.02.2015 року заборгованість ПАТ «Азовзагальмаш» по заробітній платі складає 2 697,51 грн., а саме за наступні місяці: липень 2014 року - 371,74 грн.; серпень 2014 року - 983,25 грн., вересень 2014 року - 1 074,29 грн.; жовтень 2014 року - 268,23 грн. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 14.10.2014 року по 22.01.2015 року у розмірі 5 775,81 грн. та по день вирішення справи, то відповідач їх не визнає і вважає необґрунтованими. Також викликають сумніви твердження позивача про заподіяння йому моральної шкоди. Він мав довести, що обставини за яких він був вимушений докласти додаткових зусиль для організації свого життя, які виникли внаслідок затримки розрахунку з ним, взагалі мали місце, пояснити в чому вони полягали та чому моральну шкоду він оцінює саме в 1 000 грн., але до позовної заяви докази цього не були додані, тому вважає, що ці твердження позивача не відповідають дійсності. Відносно вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 292,32 грн., вважає, що вона є безпідставною, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню. Крім цього, надала суду довідку, відповідно до якої 04 березня 2015 року відповідачем позивачеві [PERSON] повністю сплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 2 977,14 грн. Заслухавши позивача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в період з 07.12.2011 року по 13.10.2014 рік перебував у трудових відносинах з ПАТ "Азовзагальмаш", що підтверджується копією його трудової книжки (а.с.4), і за цей період йому нараховувалася заробітна плата. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро - 27 від 17.03.2015 року та копій платіжних доручень, 04 березня 2015 року ПАТ «Азовзагальмаш» сплатило позивачеві [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 2 977,14 грн. Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, тому вимоги позивачів про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Таким чином, судом встановлений факт несвоєчасної виплати заробітної плати позивачеві [PERSON] Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року № 13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні проводиться відповідно до "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з пунктом 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до наданого суду розрахунку середнього заробітку позивача вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні повні два місяці роботи перед звільненням складала 115,52 грн. За розрахунками позивача з моменту його звільнення в період з 14 жовтня 2014 року і по 22 січня 2015 року минуло 50 середньомісячних робочих днів. Вказаний розрахунок не спростований представником відповідача. Таким чином, суд встановив, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON] складає 5 775 грн. 81 коп. (115,52 грн. х 50) (а.с.6-7). При цьому суд звертає увагу на той факт, що позивач [PERSON] свої позовні вимоги не уточнював і просив стягнути середній заробіток саме з моменту його звільнення і по день звернення ним до суду з позовною заявою - 22 січня 2015 року. Враховуючи, що факт порушення трудових прав [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, обґрунтованими визнаються і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки у відповідності з положеннями ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, також наведених позивачем обґрунтувань моральних страждань і визначає до відшкодування 100 грн. З довідки наданої позивачем, вбачається, що правова допомога надавалася [PERSON] адвокатом Конуп І.М. На підтвердження оплати правової допомоги в розмірі 292,32 грн. позивачем наданий договір про надання правової допомоги від 22 січня 2015 року, акт прийому-передачі виконаних робіт та квитанція до прибуткового касового ордера № 10, в якій адвокатом зазначено про отримання вказаної вище суми. Вказані витрати на правову допомогу відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial