Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У травні 2020 року адвокат Гузєв І.Г., в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Товариство) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 04.04.1995р. по 27.02.2009р. працював у Ганнівському кар`єрі Товариства на посадах електрогазозварника, слюсарем черговим та з ремонту устаткування, машиністом бульдозера, в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримав професійну хворобу, а саме радикулопатія L5, S1, S2 білатеральна на фоні спондилоартрозу, полі сегментарної дископатії з нестабільністю сегменту L5-S1, антелістезом L5 на 0,9 см, вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і стійким больовим синдромом. Висновком МСЕК від 16.04.2009р. йому вперше було визначено ступінь втрати професійної працездатності 35% та третю групу інвалідності. 11.05.2010р. при повторному огляді, йому було підтверджено втрату професійної працездатності 35 % та третю групу інвалідності, в подальшому 01.06.2012р. також було підтверджено втрату професійної працездатності 35 % та третю групу інвалідності. При огляді 03.04.2014р. йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% з 01.05.2014р., безстроково. У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності порушуються його нормальні життєві зв`язки, змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він змушений постійно проходити лікування, щоб підтримувати свій стан здоров`я. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не стане кращим і бажаного одужання чи навіть покращення стану здоров`я не відбудеться. А тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 165 305 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності також зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки позивач та відповідач про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності. Ухвалою суду від 18.05.2020р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 17.06.2020р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинним законодавством не встановлено прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах. Крім того, тривалість роботи позивача у шкідливих умовах праці збільшує рівень професійного ризику та залежить лише від нього самого, тому існує причинно-наслідковий зв`язок між діями самого потерпілого, що мають вираз у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, і виникненням у нього професійного ушкодження здоров`я, а не тільки діями роботодавця, який маючи необхідні дозволи на здійснення небезпечних робіт, не має можливості усунути шкідливі виробничі чинники з незалежних від нього причин. Також наявність моральних страждань позивача не може доводитись ні актом розслідування хронічного професійного захворювання, ні довідками МСЕК та виписними епікрізами, оскільки акт підтверджує вину позивача у настанні зазначеного професійного захворювання, а посилання останнього на вищезазначені документи як на підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставним, а висновки щодо втрати нормальних життєвих зв`язків є його припущенням. Крім того в медичних документах не йдеться про розлади здоров`я, пов`язані з психологічним станом позивача. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії трудової книжки [PERSON] з 04.04.1995р. працював у Товаристві на посадах електрогазозварника, слюсарем черговим та з ремонту устаткування, машиністом бульдозера, а 15.05.2009р. переведено у Ганнівський кар`єр водієм навантажувача виробничої дільниці дорожньо-будівельної техніки № 17. 06.04.2020р. звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с. 42-53). Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 13, складеного 27 лютого 2009 року комісією та затвердженого головним державним санітарним лікарем Тернівського району Місюра В.А. 02 березня 2009 року, у хворого [PERSON] , професія (посада) машиніст бульдозера в кар`єрі та на відвалах код 0141; стаж роботи: загальний 27 рік 09 місяців, за професією 8 років, у цьому цеху 13 років 10 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів 24 роки 04 місяці. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: умови виробничого середовища, важкість праці машиніста бульдозера в кар`єрі та на відвалах Ганнівського кар`єру відносяться до ІІІ класу 3 ступеню шкідливості, напруженість праці до ІІІ класу 2 ступеню шкідливості. Діагноз: радикулопатія L5, S1, S2 білатеральна на фоні спондилоартрозу, полі сегментарної дископатії з нестабільністю сегменту L5-S1, антелістезом L5 на 0,9 см, вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і стійким больовим синдромом. Код М 54.1. Супутній відсутній. У п. 16 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 04.04.1995р. по 14.03.1996р. електрогазозварником в Ганнівському кар`єрі [PERSON] виконував роботи по зварюванню та різці технологічного обладнання та механізмів. Працюючи з 14.03.1996р. по 20.02.2001р слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі виконував роботи по монтажу, демонтажу, ремонту, наладці, опробуванню, технічному обслуговуванню механічної частини складних і особливо складних машин, вузлів і механізмів, апаратури, установок автоматичної дії в кар`єрі. З 20.02.2001р. і по теперішній час, працюючи машиністом бульдозера в кар`єрі та на відвалах виробничої дільниці дорожньо-будівельної техніки № 17 Ганнівського кар`єру, [PERSON] виконує роботи по керуванню бульдозером при переміщенні гірничої маси, записних роботах в кар`єрі та на відвалах. Виконувані роботи через недосконалість робочого місця характеризувались важкістю праці, пов`язаною з перебуванням в незручній робочій позі, нахилами тулубу більше 30°, а з причин обмеження робочого простору, перешкоджаючого застосуванню засобів малої механізації - підняттям та переміщенням вантажів, маса яких перевищує нормативну. Крім цього, працюючи з 18.06.1984р. по 05.09.1994р. підземним гірничим робітником та підземним прохідником ШБУ-2 тресту "Кривбасшахтапроходка". а з 19.09.1994р. по 04.04.1995р. підземним прохідником тресту "Кривбасшахтобуд" ОАО "Кривбасруда". [PERSON] згідно інформаційних довідок про його умови праці, підготовлених Тернівською райСЕС № Ф-2\\2 - 660 і № Ф-2\\2 - 663 від 31.08.2006р. виконував роботи, які також характеризувались важкою працею. Підсилюючим фактором був мікроклімат, характерний для підземних робіт. Причини виникнення\~професійного захворювання\~у п.\~17\~Акта зазначено:\~Робота впродовж\~24\~років 4\~місяців умовах\~впливу шкідливих\~факторів:\~Важкість праці:\~-\~маса вантажу,\~що підіймається\~та переміщується\~вручну:\~35-45\~кг при\~допустимій 30\~кг;\~-\~робоча поза\~з нахилом\~тулуба до\~30°(більше\~30°)%\~часу:\~51.4/29,6\~при допустимій 25/немає. Важкість праці відноситься до III класу 3 ступеню шкідливості. Мікроклімат: відносна вологість 90%-96% при нормі 80%-30%. У пункті 19 Акта вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: керівники тресту «Кривбасшахтапроходка» з 1984р.-1994р., тресту «Кривбасшахтобуд» ОАО «Кривбасруда» з 1994р. -1995р., керівник підприємства Північний ГЗК з 1995-1996р.р., роботодавець ВАТ «ПівнГЗК» з 1996-2009р.р. - ст. 153 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» (а.с. 16-18). Відповідно до ч. 2 ст.\~153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст.\~237-1\~КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до копії виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії ДНА-02 №032078 [PERSON] , дата огляду 16.04.2009р., група інвалідності третя, огляд первинний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 35% - професійне захворювання, з 06.04.2009р. до 01.05.2010р., дата переогляду 01.04.2010р. Потреба у додаткових видах допомоги: санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування, ВМП, ЛФК, масаж, напівжорсткий корсет (а.с. 12-13). У копії виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 002485 вказано, [PERSON] , дата огляду 11.05.2010р., група інвалідності третя, огляд повторний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 35% - професійне захворювання, з 01.05.2010р. до 01.05.2012р., дата переогляду 01.04.2012р. Потреба у додаткових видах допомоги: санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування, ВМП, ЛФК, масаж (а.с. 12-13). Згідно копії виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 076314 вказано, [PERSON] , дата огляду 01.06.2012р., група інвалідності третя, огляд повторний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 35% - професійне захворювання від 05.02.2009р., з 01.05.2012р. до 01.05.2014р., дата переогляду 01.05.2014р. Потреба у додаткових видах допомоги: медикаментозне лікування, ВМП, санаторно-курортне лікування (а.с. 14-15). Відповідно до копії виписки із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії АБ № 0009054 [PERSON] , дата огляду 03.04.2014р., група інвалідності не визначалась, огляд повторний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% - радикулопатія, з 01.05.2014р., безстроково у зв`язку з професійним захворюванням від 05.02.2009р. Потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП (а.с. 14-15). [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписками епікризами (а.с. 19-41). У п. 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня \~ \~ \~ \~1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст.\~153\~КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов`язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманого професійного захворювання [PERSON] , багаторічний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача впродовж 13 років 10 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 25%, безстроково, стан здоров`я, зміною способу життя позивача та його якість, постійний виражений біль в п/крижовому відділі хребта з іррадіацією в ноги, більше в ліву, що посилюється при фізичному навантаженні, оніміння по задньо-зовнішній поверхні гомілки і стопи до 3-4 пальців, мерзлякуватість та підвищену втомлюваність в ногах, періодичні набряки, обмежену рухомість та біль у колінних суглобах, особливо в лівому утруднену ходу, коливання артеріального тиску, потемніння в очах, підвищену втому, головний біль, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами та ВМП. Окрім того, судом враховано, що позивач також працював з 18.06.1984р. по 05.09.1994р. підземним гірничим робітником та підземним прохідником ШБУ-2 тресту "Кривбасшахтапроходка", а з 19.09.1994р. по 04.04.1995р. підземним прохідником тресту "Кривбасшахтобуд" ОАО "Кривбасруда", де виконував роботи, які також характеризувались важкою працею. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь [PERSON] 20\~000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З огляду\~на викладене\~необхідно стягнути\~з приватного\~акціонерного товариства\~«Північний гірничо-збагачувальний\~комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial