Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Харцизької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька до тимчасово окупованої території України, а саме до м. Харцизьк Донецької області на період з 01 червня 2019 року по [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач разом із неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] проживає на території, що непідконтрольна державній владі України у м. Харцизьк, де дитина відвідує навчальний заклад. Позивач має на меті виїхати разом із дитиною на територію, що підконтрольна державній владі України, для зміни місця проживання та навчання дитини у навчальному закладі, який є акредитований відповідно до чинного законодавства України, оформлення паспорта громадянина України та реєстрації у якості тимчасово переміщеної особи. Однак, оформлення батьком дитини нотаріальної згоди на виїзд неповнолітньої дитини є не можливим, оскільки у м. Харцизьк припинено діяльність нотаріату України, а виїжджати на територію України батько дитини відмовляється, що шкодить інтересам дитини. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року закрито підготовче провадження по справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримує. Представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, 26.04.2019 року судом було отримано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , без дозволу (згоди) та супроводу батька у супроводі матері - [PERSON] , до тимчасово окупованої території України, а саме до м. Харцизьк Донецької області на період з 01 червня 2019 року по [INFO] визнає у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, однак доказів поважності своєї неявки до суду не надходило. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.02.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 серпня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харцизька Донецької області, актовий запис № 272. Із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, судом вбачається, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі ст. ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом № 415 від 12.06.2015 року, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України: які народились у 1998 році і пізніше та не змогли оформити паспорт громадянина України (внаслідок проживання у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження), здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження/копії свідоцтва про народження або будь-якого іншого документа, який дає можливість ідентифікувати таких осіб, особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи; які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи; дитини, яка народилась після початку проведення АТО, та внаслідок проживання у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, їй не було оформлено свідоцтво про народження, здійснюється за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) дитина виїжджає з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення відповідних документів на в`їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію без згоди одного з батьків за рішенням суду. Отже, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо в`їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок її в`їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. З наведених вище обставин, та враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати нотаріальну згоду батька дитини на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на в`їзд /виїзд дитини через лінію зіткнення на тимчасово неконтрольовану територію узгоджується з її правами та обов`язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає обставин, що обмежують згідно із законодавством право в`їзд дитини сторін і вважає, що надання дозволу на в`їзд дитини буде відповідати її інтересам. Крім того, відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі, при цьому судом вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved