Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просив стягнути із відповідач на користь позивача невідшкодовану майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 18832, 03 гривень, а також моральну шкоду у сумі 10000 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 07 серпня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , під час якого 26 грудня 2007 року за спільні кошти ними було придбано автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 1.6» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить їм обом на праві спільної сумісної власності. 12 серпня 2019 року близько 10 години 40 хвилин він ( [PERSON] ), керував автомобілем марки «Mitsubishi Lancer 1.6», реєстраційний номер [NUMBER] , у м. Тернополі по вул. Лесі Українки (неподалік будинку №19). У той же час відповідач [PERSON] , керуюча автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. [NUMBER] , порушивши п.п «а», «б» п. 23» п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (перед виїздом не перевірив, не забезпечив технічно справний стан свого автомобіля; проявив неуважність і неналежне стеження за дорожньою обстановкою під час руху; з урахуванням дорожньої обстановки не обрав в установлених межах безпечної швидкості; при виникненні небезпеки, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу), здійснив наїзд (допустив зіткнення) на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 1.6» д.н.з. [NUMBER] , під його ( [PERSON] ) керуванням. У результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди, керований ним ( [PERSON] ) автомобіль «Mitsubishi Lancer 1.6» д.н.з. [NUMBER] , зазнав значних механічних пошкоджень. На місце дорожньо-транспортної пригоди було викликано працівників Управління патрульної поліції в Тернопільською області, в присутності яких відповідач [PERSON] у повному обсязі визнав себе винуватим у вчиненій дорожньо-транспортної пригоди та зобов`язався добровільно відшкодувати в повному обсязі, спричинені матеріальні збитки (майнову шкоду). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 12 серпня 2019 року начальником відділу врегулювання страхових випадків приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» [PERSON] було здійснено огляд та встановлено перелік пошкоджень, отриманих у результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «Mitsubishi Lancer 1.6» д.н.з. [NUMBER] про що складено акти огляду транспортного засобу. На підставі вищевказаних документів страховою компанією, складена страховий акт №190000243155 та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 28 867,97 гривень. Усього страховою компанією визначено фактичний розмір збитків у сумі 53935,52 гривень, однак різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові. 22 серпня 2019 року грошові кошти в сумі 28867,97 гривень були перераховані страховою компанією на рахунок його дружини [PERSON] . Також 19 серпня 2019 року згідно умов Полісу, відповідачем [PERSON] на рахунок [PERSON] перераховано 2000 гривень франшизи. При цьому вказує, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Lancer 1.6» д.н.з. [NUMBER] склала 49 700,00 гривень, які сплачені ним особисто. Таким чином, страхова компанія та відповідач [PERSON] сукупно виплатили грошові кошти в сумі 30867,97 гривень, що було недостатнім для відновлення його автомобіля, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої виключно з вини відповідача. Відтак, вказує, що ним понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримана сума страхового відшкодування, з урахуванням франшизи. Розмір, невідшкодованої йому майнової шкоди становить 18832,03 гривень, з розрахунку: 49700 гривень - 28867,97 гривень (страхове відшкодування) - 2000 гривень (франшиза). З цих підстав вважає, що оскільки відповідач - [PERSON] повністю визнав свою вину у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, а страхове відшкодування не в повній мірі покрило вартість сплачених ним ( [PERSON] ) коштів ремонту транспортного засобу, тому вважає, що саме з відповідача [PERSON] підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 18832,03 гривень, понесених ним на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Також позивач вказує, що вказаною дорожньо-транспортною пригодою завдано йому [PERSON] моральну шкоду, яка полягає пережитому ним у стресі, який він ( [PERSON] ) отримав внаслідок наїзду відповідачем на його транспортний засіб, за кермом якого він безпосередньо знаходився. дуже глибоко переживав завдання пошкоджень моєму транспортному засобу. Крім цього, зазначає, що для відновлення нормального душевного стану йому потрібен був тривалий час, додатковий час для переїзду до місця проходження військової служби та до місця роботи дружини, у зв`язку із чим він здійснював такі переїзди громадським транспортом та на таксі, витрачаючи власні грошові кошти на оплату проїзду та відчуваючи суттєві незручності у пересуванні. Також, він позбавлений був можливості виїжджати із сім`єю на вихідних за межі міста Тернополя на відпочинок. Крім цього, у нього не було можливості відвідувати дітей, котрі у той час знаходилися в с. Нагірянка Чоргківського району Тернопільської області у батьків дружини, а також він не міг відвідувати свого престарілого батька, 1944 року народження, котрий самотньо проживає у м. Кременці Тернопільської області. Зазначені обставини вплинули на його стан здоров`я, оскільки він був позбавлений нормального сну, що пов`язано із емоційними переживаннями, довелось самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, сімейний бюджет, довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім нього також члени його родини, що призвело до розладу стосунків між ними. Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10000 гривень. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Редьква Н.М. надійшов до суду відзив на позов, у якому відповідач заперечує щодо позовних вимог, покликаючись на те, що цивільна відповідальність водія [PERSON] який керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1483130, який було укладено між ним та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно листа ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 22 серпня 2019 року за вих. № 6595 позивач [PERSON] отримав страхове відшкодування внаслідок вказаного ДТП у розмірі 28867, 97 гривень. З цих підстав відповідач вважає, що майнова шкода завдана власнику транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталася 12 серпня 2019 року відшкодована в повному обсязі. Також, представник відповідача заперечує проти заявлених вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, оскільки вважає, що позивачем [PERSON] не надано доказів, які б підтверджували його душевні страждання у зв`язку із зазначеною дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 12 серпня 2019 року. За вказаних обставин, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. За клопотанням представника відповідача, ухвалою суду від 16 січня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 10 лютого 2020 року на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшли письмові пояснення, згідно яких вказують, що виплата страхового відшкодування ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Ішуранс Груп" була здійснена власниці автомобіля Mitsubishi Lancer д.н. [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію даного ТЗ, [PERSON] , що є потерпілою відповідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" було узгоджено з потерпілою суму страхового відшкодування. В заяві на виплату від 16 серпня 2019 року потерпіла [PERSON] погодилася з сумою страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 30867,97 гривень та була повідомлена про франшизу в розмірі 2000 гривень, на яку завжди зменшується страхове відшкодування, згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином розмір страхового відшкодування за пошкодження Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на деталі 70% та з вирахуванням франшнзи у розмірі 2000 гривень склав 28867,97 гривень, які були виплачені позивачці. З цих підстав вказує, що страхове відшкодування було виплачено ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у повному обсязі відповідно до умов полісу страхування №АО/1483130 від 02 серпня 2019 року та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвоката Редьква Н.М. у судовому засіданні заперечив проти позовних відмов та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з`явилася, однак, у направлених до суду письмових поясненнях клопотав про розгляд справи за її відсутності. Судом установлено: 12 серпня 2019 року близько 14 години 50 хвилин у м. Тернополі по вул. Лесі Українки, 19 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував позивач [PERSON] завдано механічних пошкоджень, зокрема пошкоджено задній бампер, задні ліхтарі, кришку багажника. Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 12 вересня 2019 року між сторонами складено повідомлення про ДТП (Європротокол). Як убачається з повідомлення вину у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнав водій автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , про що засвідчив власноручним підписом у Європротоколі. Як убачається із долучених до Європротоколу письмових пояснень [PERSON] , 12 серпня 2019 року о 10 годині 50 хвилин він керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Лесі Українки в м. Тернополі та не відреагував на машину, яка здійснила зупинку перед світлофором. Намагаючись зупинити транспортний засіб з метою уникнення зіткнення, він почав гальмувати. Однак, відстань була незначна та стоянкова гальмівна система була несправна, що призвело до зіткнення. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , долучених до Європротоколу, 12 серпня 2019 року близько 10 години 40 хвилин він керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Лесі Українки в м. Тернополі та зупинився на червоний сигнал світлофору. Позаду рухався транспортний засіб ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який не вибрав безпечну швидкість руху та здійснив наїзд у задню частину транспортного засобу, яким керував він ( [PERSON] ). У складеному Європротоколі [PERSON] зазначено про те, що своєї вини у ДТП не визнає, при цьому, водієм [PERSON] зазначено, що вину у ДТП визнає. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1483130. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1483130, строк дії якого з 04 серпня 2019 року по 03 серпня 2020 року страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 гривень; за шкоду, заподіяну майну - 100000 гривень; розмір франшизи - 2000 гривень. 12 серпня 2019 року спеціалістом відділу врегулювання страхових випадків приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» [PERSON] було здійснено огляд транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.6», реєстраційний номер [NUMBER] та встановлено перелік пошкоджень, отриманих у результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «Mitsubishi Lancer 1.6», реєстраційний номер [NUMBER] про що складено відповідні акти огляду транспортного засобу. Транспортний засіб Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] , який зазнав механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зареєстрований на праві власності за [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Центром ДАІ №6101 УДАІ УМВС України в Тернопільській області. Позивач [PERSON] з 07 серпня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 08 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Зазначений транспортний засіб Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] придбаний за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , а саме 26 грудня 2007 року , що стверджується Актом прийому-передачі автомобіля клієнтові від 26 грудня 2007 року та розхідною накладною №0000001171 від 26 грудня 2007 року, відтак є спільним сумісним майном подружжя. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобілем Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] керував позивач [PERSON] 16 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на виплату у якій зазначила, що погоджується із вартістю відновлювального ремонту згідно розрахунку AUDATEX в сумі 30867,97 гривень, та з тим, що розрахунок страхового відшкодування може бути здійснено з вирахуванням величини фізичного зносу, про франшизу в розмірі 2000 гривень повідомлена. 22 серпня 2019 року Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направлено [PERSON] повідомлення за №6595, яким повідомлено, що сума страхового відшкодування у розмірі 28867,97 гривень буде перерахована згідно поданої нею заяви. Сторонами не оспорюється, на страховою компанією відшкодовано [PERSON] 28867,97 гривень страхового відшкодування, а відповідачем [PERSON] виплачено 2000 гривень франшизи, що сукупно становить 30867,97 гривень. Згідно заказу-наряду №0000049085 від 29 серпня 2019 року та видаткової накладної до заказу-наряду №0000049085 від 29 серпня 2019 року виданих СТО Бош Сервіс «Астор-Авто» вартість матеріалів та ремонтних робіт проведених транспортному засобу Mitsubishi Lancer 1.6», реєстраційний номер [NUMBER] (зокрема: рихтування кузова (задня частина), фарбування багажника фарбування заднього бампера, фарбування заднього лівого крила, фарбування правого заднього крила) становить 49700 гривень. Зазначені грошові кошти по оплаті ремонту транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.6», реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 49700 гривень сплачені позивачем [PERSON] , що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №0 від 29 серпня 2019 року виданого СТО Бош Сервіс «Астор-Авто». Таким чином, розмір понесених позивачем [PERSON] витрат по оплаті ремонту транспортного засобу, який отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП становить 49700 гривень, з яких 30867,97 гривень відшкодовано, зокрема: Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачено 28867,97 гривень страхового відшкодування та відповідачем [PERSON] сплачено 2000 гривень франшизи. Відтак, різниця між понесеними позивачем витрат і сплаченим страховим відшкодуванням складає 18832,03 гривень, які на думку позивача підлягають стягненню із винуватця ДТП, відповідача [PERSON] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами ст.33.2Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол». Таким чином, європротокол - це спрощена форма оформлення ДТП його учасниками без виклику патрульної поліції, при цьому заповнений бланк Європротоколу є документальним підтвердженням факту ДТП. Відтак, сторони, як учасники ДТП скористались правом, визначеним пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), у якому зазначена схема ДТП, прізвище водіїв, назви транспортних засобів та їх пошкодження. У вказаному повідомленні від 12 серпня 2019 року зазначена вина відповідача [PERSON] у скоєному ДТП. Так, відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. З урахуванням положень ч. 1ст. 990 ЦК України та ст. ст.25,26 Закону України «Про страхування», сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у задоволенні позову за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами. Суд критично сприймає доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про відсутність підстав для стягнення із відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою, з огляду на наступне. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова ВС від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Встановивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачу [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, суд приходить до висновку про те, що з відповідача як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням у розмірі 18832, 03 гривень. Щодо вимоги про стягнення із відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, суд зазначає наступне: Відповідно до ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 3ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В той же час, ч. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (ч. 1 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Таким чином, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги, що позивач в результаті ДТП змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати час на ремонт автомобіля та отримання страхового відшкодування, відтак,

Outcome: partial