Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» звернувся з позовом до [PERSON] , третя сторона: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки . Свої позовні вимоги мотивують тим, що 27.02.2007 року між АКІБ « УКРСИББАНК», який змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11122047000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 17 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 27.02.2014 року та з оплатою 13,50 % річних за користування наданими коштами. 04.02.2009 року з відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11122047000 від 27.02.2007 року, відповідно до якої Сторони домовились про перенесення строків виконання зобов`язань зі сплати процентів та про зміну кінцевого терміну повернення кредиту в термін не пізніше 27.02.2024 року. 04.02.2009 року між АКІБ « УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11122047000 від 27.02.2007 року, відповідно до якої Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту та розміру ануїтетного платежу. 24.07.2008 року між між АКІБ « УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11375391000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 22 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 27.02.2014 року та з оплатою 15,0 % річних за користування наданими коштами. 04.02.2009 року з відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11375391000 від 24.02.2008 року, відповідно до якої Сторони домовились про перенесення строків виконання зобов`язань зі сплати процентів та про зміну кінцевого терміну повернення кредиту в термін не пізніше 27.02.2024 року. 04.02.2009 року між АКІБ « УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11375391000 від 24.07.2008 року, відповідно до якої Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту та розміру ануїтетного платежу. 08.12.2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ « Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок якого до ПАТ « Дельта Банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Крім того, 09.12.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» було укладено Договори про відступлення прав вимоги, згідно яких відбулося відступлення Права вимоги за Кредитними договорами №11122047000 від 27.02.2007 року та №11375391000 від 24.07.2008 року до АТ «Альфа-Банк». Станом на 14.05.2020 року загальна сума заборгованості за Договором №11122047000 від 27.02.2007 року становить 33696,40 дол.США, за кредитним договором №11375391000 від 24.07.2008 року загальна сума заборгованості становить 58946,76 дол.США. Таким чином загальна заборгованість за договорами кредиту складає 92643,16 дол.США. В забезпечення усіх грошових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 11122047000 від 27.02.2007 року між Кредитором та Іпотекодавцем, яким виступає [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Заєць Н.М., зареєстрований в реєстрі за №4008, відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно: будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 121,0 кв.м. В забезпечення грошових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 11375391000 від 24.07.2008 року між Кредитором та Іпотекодавцем, яким виступає [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Заєць Н.М., зареєстрований в реєстрі за №4009, відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно: будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 121,0 кв.м. В зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 121,0 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості договорами кредиту станом на 14.05.2020 року в сумі 92643,16 дол. США на користь АТ «Альфа-Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності та стягнути судові витрати по справі. Представником відповідача 20.08.2020 року на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову. Мотивує це тим, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.01.2015 року за позовною ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Державна реєстраційна служба України, Служба у справах дітей Гадяцької районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність встановлено, що відповідно до договору про внесення змін від 05.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 606, у зв`язку з укладенням іпотекодержателем та позичальником [PERSON] . Додаткової угоди про надання споживчого кредиту № 1 від 04.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №11375391000 від 24.07.2008 року, п. 1.1. договору іпотеки від 24.07.2008 року за реєстровим № 4009, викладено у наступній редакції: в забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 11375391001 від 04.02.2009 року, згідно з яким іпотекодавець зобов`язаний повернути іпотекодержателю не пізніше 27.02.2024 року кредит у розмірі 20686,60 (двадцять тисяч шістсот вісімдесят шість доларів США 60 центів), що дорівнює еквіваленту 159286,82 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 82 коп. за курсом НБУ на дату складання кредитного договору, та всіх передбачених ними платежів іпотекодавець зобов`язується використовувати кошти за цільовим призначенням, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом та відсотки - 15 % річних і комісію згідно умов кредитного договору № 11375391001. Тобто даними змінами взагалі не визначено нерухоме майно, яке передається в іпотеку. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 05.06.2015 року за позовною ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Гадяцької районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено, що 05.03.2009 року між [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки посвідченого 27.02.2007 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1029, посвідченого 05.03.2009 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 604, в якому вказується, що у зв`язку з укладенням Іпотекодержателем та Позичальником Додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту №1 від 04.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №11122047000 від 27.02.2007 року, пункт 1.2 договору іпотеки посвідченого 27.02.2007 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1029, викласти у наступній редакції : «Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань Іпотекодавця за кредитним договором № 11122047001 від 04.02.2009 року». Позивач вказує, що [PERSON] має заборгованість, яка станом на 19.03.2013 року становить 18 714,16 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 149 582,29 грн, але не надав суду доказів заборгованості відповідача по кредитному договору, зокрема копій первинних документів, а також виписки по позичковому рахунку відповідача, на підставі яких можна дослідити обсяг виданих кредитних коштів та погашення кредиту і сплату процентів по кредиту. Після укладення Договору від 24.07.2008 року про внесення змін до Договору Іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Заєць Н.М. 27.02.2007 року за реєстром №1029 взагалі не визначено який кредитний договір забезпечується іпотекою. Таким чином, відповідно до Договору про внесення змін до договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Заєць Н.М. 27.02.2007 року за реєстром №1029 та зареєстрованого в реєстрі за №604 забезпечується кредитний договір №11122047001 від 04.02.2009 року, а не Договір про надання споживчого кредиту №11122047000 від 27.02.2007 року, на який посилається позивач. Відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2001 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» та Договору №2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.12.2019 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» до позивача не переходило право вимоги по Кредитному договору №11122047001 від 04.02.2009 року. Також, слід врахувати, що відповідно до Договору про внесення змін від 05.03.2009 до договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Заєць Н.М. 24 липня за реєстром №4009 забезпечується Кредитний договір №11375391001 від 04.02.2009 року, а не Договір про надання споживчого кредиту №11375391000 від 24.07.2008 року, на який посилається Позивач. Крім того, у зв`язку з викладенням п.1.1 договору іпотеки від 24.07.2008 за реєстровим №4009 в іншій редакції у договорі іпотеки взагалі не визначається нерухоме майно, що передається в іпотеку, про що також зазначено у рішенні Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.01.2015 року. Також, позивач не надав до суду доказів заборгованості [PERSON] по кредитним договорам, зокрема копій первинних документів, виписок по позичковим рахункам, на підставі яких можна дослідити обсяг виданих кредитних коштів на погашення кредитів і сплату процентів по кредитам. Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави і загальна площа для житлового будинку не перевищує 250 кв.м. Також, відповідач заявляє про застосування строку позовної давності. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 21.01.2021 року призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 08.10.2020 року залучено в якості треьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Гадяцької районної державної адміністрації . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» не підлягають до задовлення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є ПАТ « УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11122047000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 17 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 27.02.2014 року та з оплатою 13,50 % річних за користування наданими коштами. 04.02.2009 року з відповідачем було укладено додаткову угоду №1, згідно якої [PERSON] було продовжено кінцевий термін повернення кредиту до 27.02.2024 року, що підтверджується додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11122047000 від 27.02.2007 року. 04.02.2009 року між АКІБ « УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11122047000 від 27.02.2007 року, відповідно до якої Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту та розміру ануїтетного платежу. 24.07.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11375391000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 22 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 27.02.2014 року та з оплатою 15,0 % річних за користування наданими коштами. 04.02.2009 року з відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11375391000 від 24.02.2008 року, відповідно до якої Сторони домовились про перенесення строків виконання зобов`язань зі сплати процентів та про зміну кінцевого терміну повернення кредиту в термін не пізніше 27.02.2024 року. 04.02.2009 року між АКІБ « УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11375391000 від 24.07.2008 року, відповідно до якої Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту та розміру ануїтетного платежу. 27.02.2007 року між АКІБ « УКРСИББАНК» та [PERSON] (Іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки, посвідчений 27.02.2007 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №1029, за яким Іпотекодавець [PERSON] з метою забезпечення зобов`язань позичальника - [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме : будинок з господарськими будівлями , що належить йому на праві власності , який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 121,0 кв.м., житловою площею- 79,7 кв.м., гараж, загальною площею 65,5 кв.м.. Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця [PERSON] . За домовленістю сторін, вартість Предмету іпотеки складає 187 000,00 грн. Відповідно до п.1.2 вказаного договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань Позичальника за кредитним договором №11122047000 від 27.02.2007 року Згідно пунктів 2.1.1; 2.1.2. вказаного договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами і має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. 24.07.2008 року між АКІБ « УКРСИББАНК» та [PERSON] (Іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки, посвідчений 24.07.2008 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №4009, за яким Іпотекодавець [PERSON] з метою забезпечення зобов`язань позичальника - [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме : будинок з господарськими будівлями , що належить йому на праві власності , який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 121,0 кв.м., житловою площею- 79,7 кв.м., гараж, загальною площею 65,5 кв.м.. Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця [PERSON] . За домовленістю сторін, вартість Предмету іпотеки складає 422348,00 грн. Відповідно до п.1.1 вказаного договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань Позичальника за кредитним договором №11375391000 від 24.07.2008 року. 05.03.2009 року між [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки посвідченого 27.02.2007 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1029, посвідченого 05.03.2009 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 606, в якому вказується, що у зв`язку з укладенням Іпотекодержателем та Позичальником [PERSON] . Додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту №1 від 04.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 11375391000 від 24.07.2008 року, пункт 1.1 договору іпотеки посвідченого 24.07.2008 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №4009, викласти у наступній редакції :« В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №11375391001 від 04.02.2009 року, згідно з яким Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю не пізніше 27.02.2024 року кредит у розмірі 20686,60 дол.США, що дорівнює еквіваленту 159286,82 грн за курсом НБУ на дату складання кредитного договору, та всіх передбачених ними платежів Іпотекодавець зобов`язується використовувати кошти за цільовим призначенням, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом та відсотками 15 % річних і комісію згідно умов кредитного договору №11375391001. 08.12.2011 року між позивачем ПАТ « Дельта Банк» та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора . 09.12.2019 року між ПАТ « Дельта Банк» таАкціонерним Товариством «Альфа-Банк`було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого, до АТ "Альфа- Банк" перейшло право вимоги, яке виникло з кредитних договорів та договорів іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора . В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України « Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 3 Закону України « Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону). З огляду на вказане Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у пунктах 14-20, 57-60 постанови від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 цього Закону). У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статі 35 Закону). Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону). Вимога, встановлена частиною першою статті 35 Закону, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя статті 35 Закону). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Крім того, 07.06.2014 набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, проте є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання, тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11.11.2015 у справі №6-9цс15. Згідно кредитних договорів № 11122047000 від 27.02.2007 року та №11375391000 від 24.07.2008 [PERSON] був наданий споживчий кредит у доларах США. Тобто, спірний будинок підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно розрахунку заборгованості, який також міститься в матеріалах справи, загальна сума заборгованості станом на 14.05.2020 року становить 92643,16 доларів США, але копії первинних документів, виписок по позичковим рахункам на підставі яких можна дослідити обсяг виданих кредитних коштів на погашення кредитів і сплату процентів по кредитам АТ «Альфа-Банк» суду не надано. Оскільки, в рішенні Гадяцького районного суду Полтавської області від 05.06.2015 року у справі №526/1859/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Гадяцької районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки вказано, що позивач не надав доказів заборгованості відповідача по кредитному договору, то враховуючи ч.4 ст.82 ЦПК України, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стосовно посилань відповідача на пропуск строку позовної давності суд враховує наступне. Згідно Додаткової угоди № 1 від 04.02.2009 сторонами було погоджено збільшення строку кредитування та встановлено, що строком виконання Позичальником своїх зобов`язань є 27.02.2024. Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦПК України перебіг позовної давності зупиняється, у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом. За усталеною судовою практикою Верховного суду та Верховного суду України, при розгляді справ, пов`язаних з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», при визначенні введеного ним мораторію застосовується саме ст. 263 ЦК України. Так, Верховний суд прямо вказує: «Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України)». Отже, саме такий мораторій і зупиняє перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо він виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Отже, перебіг позовної давності зупинився 07.06.2014, дія мораторію на даний час не припинена, а тому позовна давність не пропущена. З підстав відмови позивачу у позові, не підлягають до задоволення також вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed